Sedmatřicetiletý novinář Oliver Burkeman napsal pro The Guardian už tři stovky populárně-psychologických „Sloupků, které změní váš život“. V listopadu vydal knihu s podobnou ambicí. V The Antidote: Happiness for People Who Can’t Stand Positive Thinking, tedy Protijed aneb Štěstí pro lidi, kteří nesnáší pozitivní myšlení, se Burkeman směje do tváře Davidům Allenům, Stephenům Coveyům a dalším autorům kázajícím, jak žít šťastný život a mít vše pod kontrolou.

Čím víc budete toužit po štěstí, tím hůř se budete cítit, připomíná závěry některých klinických studií. „Frustrovaní nebýváme ani tak ze skutečnosti samotné, jako spíš z naší snahy před ní uniknout.“ Co s tím? Udělat si výpravu po myšlenkách velkých západních i východních filozofů a říznout to experimentální psychologií.

Podívejte se neštěstí do očí

Spíš než okolnosti můžete dostat pod kontrolu svoje emoce. Nikoliv ale zuřivou snahou myslet pozitivně a být happy! Burkeman připomíná experimenty, jejichž účastníci dostali za úkol netrápit se určitou smutnou událostí nebo odpočívat u relaxační hudby. Bylo jim pak víc ouvej než těm, kteří si smutnou zprávu nebo klidnou hudbu vyslechli bez instrukcí.

Podobně jako N. N. Taleb v Antifragile, i Burkeman vás pro inspiraci pošle za antickými stoiky. „[R]aději než abyste se snažili vytěsnit myšlenky na nejhorší možné eventuality, máte se na ně podle stoiků cíleně soustředit. Podívejte se neštěstí do očí.“ Rada, abyste si představovali smrt svých dětí, je silné kafe i na mě. Když si ale na pár dnů vyzkoušíte žít jako nuzák, třeba vás přestane budit ze spaní možnost, že ztratíte práci a dostanete se do problémů se splácením hypotéky. I v hadrech se ještě pořád budete hřát pod sluncem.

Dokonce ani smrt nebude taková rána, jak si asi myslíte. Burkeman zevrubně popisuje mexickou (vlastně obecně katolickou) posedlost mrtvými i japonskou slabost pro krásu pomíjivých věcí. Jak mohou podobné morbidity umocnit radost ze života, to vysvětlil Steve Jobs ve svém slavném projevu ke stanfordským absolventům: „Myšlenka na vlastní smrt je nejlepší způsob, jak se vyhnout dojmu, že máte co ztratit. Už teď jste totiž nazí.“

Neztrácejte zbytečně energii tím, že budete hledat motivaci. Žádnou nepotřebujete, stačí prostě pracovat. Vždycky to bude trochu bolet. To je v pořádku.

Nebojte se selhání – patří k životu. Mimochodem, podle historika Scotta Sandage se až do 19. století slovo „failure“ nikdy nevztahovalo k lidem, jen jejich podnikům. Mohli jste „selhání udělat“, ne však sami „selhat“. Burkeman na jiném místě cituje sociologa Mickiho McGee, který si všímá, že literatura osobního rozvoje nabízí „sekularizovanou spásu“: bídný člověče, hřešíš neúspěšností a prokrastinací, ale máme pro tebe dobrou zprávu…

Neupínejte se na své cíle. „Z věcí, které chceme, děláváme věci, které musíme mít.“ A přitom nemusíme. Burkeman pro tuhle obsesi používá krásné slovo „musturbation“. K tomuto tématu si dále nastudujte nepřizpůsobivé intelektuály Siddhárthu Gautamu, Lao-c’e a Slavoje Žižka.

Účinný protijed

Burkeman s radostí dupe po mýtech budovaných motivační literaturou. Posmívá se třeba papouškované, leč z prstu vycucané studii, podle které tři procenta yalských studentů, kteří si sepsali své cíle, ve své kariéře vydělalo víc než zbylých 97 procent dohromady. Vysvětluje, co to je „klam přeživších“ – a jak mohou člověka příběhy úspěšných navést na špatnou cestu. Nabízí zdravou porci skepse. Proto dvakrát škoda, že občas sám odbyde odkazy ledabylým „at least according to some studies“, přičemž v poznámkách zmíní studii jedinou.

I přesto patří The Antidote mezi ty vzácné knihy, které čtivě, stručně a bez bulšitů čtenáři dají to, co slíbí na obálce. Pokud jste si tedy otrávili život hledáním štěstí, Burkeman nabízí účinný Protijed.

Oliver Burkeman: The Antidote: Happiness for People Who Can't Stand Positive Thinking. Vydalo nakladatelství Faber & Faber v listopadu 2012, 256 stran, 15,61 dolarů.