Ani slovenská politická diskusia sa v posledných mesiacoch nevyhýba mýtom o migrantoch, ktoré podporujú strach v spoločnosti.

[content type="img" render-type="pressphoto" title="" src="http://i.sme.sk/vydania/20150724/photo2/sm-0724-002f-syrias.rw_s900.jpg" author="" longread-pos="full"]Utečenci zo Sýrie v tábore v Jordánsku. Slovensko bude zisťovať, či sú kresťania ­ potom im možno pomôže. FOTO - SITA/AP[/content]

„Európa musí riešiť príčiny problémov a tie sú v Afrike... Treba pomôcť Afrike. To je jediný spôsob, ako riešiť problém s utečencami.“

Ľuboš Blaha, poslanec Smeru, Sputnik News 24. júna

Ak pomôžeme Afrike, čo sa vo veľkej miere už deje, očakáva sa, že počet migrantov bude klesať. Ak sa však viac ľudí dostane k peniazom potrebným na cestu, počet migrantov môže aj stúpať.

Blaha nenavrhuje, aby sa zvýšila rozvojová pomoc. Rozvinuté štáty sa zaviazali, že na pomoc chudobným krajinám budú posielať 0,7 percenta svojho hrubého domáceho produktu.

Spĺňajú to len severské krajiny, Luxembursko a Veľká Británia. Slovensko bolo v roku 2013 v OECD na jednom z posledných miest, na pomoc dáva len 0,09 percenta HDP.

Africké krajiny by možno priamu pomoc ani nepotrebovali, keby napríklad európske štáty uvoľnili trh pre ich výrobky a zrušili dotácie. Európski farmári by však mali problém africkým konkurovať. To by už bolo proti sociálnemu štátu, o ktorom hovorieva Blaha.

video //www.sme.sk/vp/32169/

„Väčšina migrantov mieri do Európy pre ekonomické, a nie politické dôvody.“

Andrej Danko, predseda SNS, tlačová správa 14. mája

Úrad vysokého komisára OSN pre utečencov v správe zo začiatku júla hovorí, že väčšina migrantov prichádza z krajín, kde je vojna alebo sa porušujú ľudské práva, a je veľmi pravdepodobné, že majú nárok na štatút utečenca. Tými krajinami sú Sýria, Eritrea, Afganistan a Somálsko.

Nie je dôležité, či dopredu vieme, aký podiel prichádzajúcich naozaj potrebuje našu ochranu. Na to slúži azylový proces, ktorý trvá aj niekoľko rokov.

Štáty zisťujú, či migrantovi doma skutočne hrozí prenasledovanie z etnických, náboženských či politických dôvodov. Drvivú väčšinu žiadateľov úrady odmietnu a inak by to nebolo, ani keby Slovensko prijalo migrantov podľa navrhovanej kvóty.

Migranti sú väčšinou ľudia, ktorí utekajú pred radikálnym islamom, a nie islamisti. Ak by členovia Islamského štátu chceli naozaj zaútočiť v Európe, mohli by sa sem dostať aj bez toho, aby ohrozovali vlastný život na člnoch. Mnohí z nich majú európske pasy, na čiernom trhu v Iraku sa dajú kúpiť falšované. Ak sa medzi migrantmi naozaj objavia radikáli, mali by ich odhaliť tajné služby. Aj na to ich štát má.

Kliknite pre zväčšenie:

„My sme bombardovali Líbyu? My sme likvidovali režim v Iraku? My sme destabilizovali situáciu v Sýrii? Nenesieme žiadnu zodpovednosť za to, v akom stave sa nachádzajú.“

Robert Fico, premiér a predseda Smeru, hodina otázok 2. júla

Spomínané tri krajiny sú tri rôzne príbehy s rôznymi príčinami, priebehom aj dôsledkami. Rôznou mierou sa do nich zapojilo aj Slovensko.

Irak sa do súčasného stavu dostal potom, ako spojenecká koalícia zosadila brutálneho diktátora Saddáma Husajna. Ak to Fico považuje za príčinu rozšírenia Islamského štátu - okrem iného teda naznačuje, že Husajna a jeho masové vraždenie Kurdov či väčšinových šiitov mal Západ tolerovať - označuje za vinníka aj Slovensko. Do invázie sa zapojilo a nie je podstatné, že Fico bol vtedy v opozícii ­ medzinárodné záväzky a zodpovednosť sa nekončia s jednou vládou.