I takt med Socialdemokraternas allt sämre opinionssiffror har många S-märkta debattörer krävt både tydligare förslag och tydligare visioner om vart partiet är på väg. Kanske kommer svaren nu när partiledningen tillsätter ett antal arbetsgrupper för att förnya politiken. En grupp ska titta på hur tillväxten kan öka och arbetslösheten minska – samtidigt som miljön och klimatet värnas. Många miljödebattörer ser en motsättning mellan tillväxt och miljö. Men det gör inte Carin Jämtin.

– På många sätt hänger de där två sakerna ihop. Om vi ligger i framkant i den tekniska utvecklingen så kommer vi också ligga i framkant på hållbarhetsutvecklingen och då ligger vi i framkant på exportmöjligheterna och på det sättet hänger det ihop.

Detta stämmer. Under en förutsättning. Att resultatet av svensk forskning stannar i Sverige. Idag är det få patent som stannar i Sverige – de flesta ”går på export” eller landar i bolag som kontrolleras av de som finansierar svensk spetsforskning. Ett sådant exempel är miljödieseln gjord på oljan från tallbarr. Utvecklad i Sverige men med saudisk finansiering. Den svenska kapitalmarknaden är helt enkelt inte intresserad av att investera långsiktigt i projekt med hög risk och långa återbetalningstider. Detta innebär att forskare och företag under många år vänt sig till den internationella kapitalmarknaden. Men även den marknaden börjar mer och mer se skeptiskt på Sverige. En utveckling som eskalerat det senaste året.

Ledarsidorna.se har tagit del av en mailkonversation mellan finanshus baserade på den arabiska halvön och sedan årsskiftet har en varning gått ut till de investeringsagenter dessa har i bland annat EU. Där kommuniceras en uttrycklig varning för att investera i Sverige och svensk forskning. Sverige bedömdes, i mailkonversationen, vara såväl politiskt instabilt som att det numera föreligger en uppenbar risk att Sverige inte långsiktigt mäktar med att hålla den tidigare höga nivån på grundforskning. Värdnation till Nobel-priset till trots.

Det är med denna händelseutveckling som vi skall se på hur socialdemokraterna nu utvecklas. Vi har idag ingen förtroendevald med erfarenhet av industriell utveckling, vi har inte heller denna representation i de politiska staberna. Samtliga staber sätts samman av Bommersviksskolade SSU:are som aldrig sysslat med något annat än politisk kommunikation och i bästa fall något biståndsprojekt.

Mikael Damberg, näringsminister, förslag för att rädda jordbrukssektorn var att göra det möjligt att låna mer pengar är ett tydligt tecken på hur illa det är ställt.

Damberg förstår inte begrepp som ”return of investment” intuitivt, inte heller att det är lönsamheten som måste upp i företagen för att skapa jobb – inte skulderna. Damberg har inte en molekyl av det näringslivs-DNA som krävs för att förstå hur svensk export skall utvecklas. Lika illa är det med Gustav Fridolin som bär det yttersta ansvaret för att svensk forskning kompetensförsörjs. Och lika illa är det i moderaterna – det parti som traditionellt står näringslivet nära. Inte heller i det partiet finns längre någon tyngre kompetens hos de förtroendevalda även fast finansmannen Gustav Douglas återfinns i partistyrelsen.

Sveriges tidigare politiska tradition byggde på en tät koppling med arbetsliv och näringsliv. Idag är det ett minne som bleknar mer och mer efter att ungdomsförbund och särintressen kapat de olika politiska partierna. De hjärnor som skulle krävas för att baka fram en framgångsrik politik blir inte inbjudna eller håller sig helt enkelt borta. De vill inte förknippas med personer som helt enkelt saknar förutsättningar för att förstå komplexiteten i hur jobb och företag skapas.

Att socialdemokraterna satsar på “fundraisers” som framtidsprojekt är därför naturligt. Tigg pengar till oklart ändamål är det enda substantiella som kommit fram. Tidigare insamlingar till Socialdemokraterna var lyckosamma då det fanns en klar idé. Den saknas idag. Det finns inget som är så svårt som att resa kapital även om du har en klar produkt. Socialdemokraterna har inte ens en klar produkt och hela satsningen andas Damberg. Lån istället för lönsamhet. Tigga istället för att ha konkreta och genomförbara politiska förslag att investera i.

Funnes det ett Nobelpris idag i dumhet så finns det två klara kandidater för 2016 års prisceremoni. Och vem vet? I en inte alltför avlägsen framtid kanske det är de enda Nobelpris vi kommer kunna dela ut då våra egna Nobelkommitéer lakas ur på kompetens. Den dagen kommer det finnas en stor skara av svenska kandidater som ska få sitt pris innan vi kan börja dela ut priset till utländska pretendeter.