Hörde jag ”integrationsplikt”? Jo, den trängda moderatledningen kör oförtrutet vidare. Jag gillar det på sätt och vis. Påminner lite om Stefan Löfvens ”utvecklingsmoral”. Oavsett träffsäkerheten får man vara glad när politiker emellanåt benämner sådant som har med plikter och dygder att göra, mjukdelarna i samhällskroppen.

Men nu, högt ärade politiker, har turen kommit till er.

Det är snart dags för valrörelse och den kommer att bli alldeles outhärdlig om inget drastiskt görs. Alla som såg den senaste partiledardebatten i SVT förstår vad jag menar: ett hån mot normalt bildade och begåvade medborgare.

Det är möjligt att svenska politiker aldrig kan bli så vältaliga och elegant hånfulla som en del av sina europeiska kolleger. Det ska vi inte hålla emot dem, svenskar utmärker sig sällan i just elokvens och charm. Men ytligheten, den finns det ingen ursäkt för.

En litteraturlista för politiker

Jag föreslår därför att ni heltidspolitiker, innan ni går på semester, utställer följande löfte till oss väljare: Ni förbinder er att i sommar läsa minst en roman (icke-svensk icke-deckare), en politisk biografi (ej författad inför en valrörelse, ej heller av politiker som precis lämnat politiken), och en bok som på ett politiskt-teoretiskt sätt behandlar något centralt politiskt problem eller tema. Därutöver kommer ni att läsa minst en populärhistorisk bok av Peter Englund, Dick Harrison eller någon utländsk motsvarighet.

Vi börjar så och vi kan kalla det ”bildningsplikt”.

Och kära Public service, i synnerhet SVT, vill ni vara så vänliga och börja förse era licensbetalare med seriös politisk journalistik. Er sjukliga fixering vid det politiska spelet och regeringens inre liv skadar demokratin. Ni måste börja förklara, ordentligt: lagen, förslagen, implementeringen, konsekvenserna.

Inför förra valet fick partiledarna samtala med en terapeut i tv. Det var nytänkande men varken underhållande eller intressant. Lärdomen bör vara: Styr bort från det privata, mot det principiella.

Skippa den femtielfte debatten om någons förstajobbetavdrag kontra någon annans instegsjobbssubvention och bjud i stället in politiker att diskutera de större frågorna. Hur ser partierna på medborgarskapet? Behöver det laddas med mer innehåll? Asylrätten – är det fortfarande den självklara utgångspunkten för framtidens invandringspolitik?

Straffets funktion i ett humanistiskt präglat rättsväsende: har vi oanständigt lindriga eller faktiskt alldeles lagom hårda straff? Vilka är de viktigaste särdragen i vår svenska demokrati- och yttrandefrihetstradition och vilka är hoten? Hur bryter vi byråkratiseringen av den fria forskningen? Hur ser sjukvårdsorganisationen ut i länder där medborgarna är nöjda med vården?

Medborgarnas förtroende urvattnas av den låga nivån

Och det är här bildningsplikten kommer in. För det krävs bildning för att kunna diskutera dessa frågor på ett noggrant och nyanserat sätt.

Dagens politiska ledarskap har förfärligt svåra saker att hantera. Spänningarna i det mångkulturella samhället kommer inte att minska. Oavsett vad man väljer för förhållningssätt till det växande populistpartiet måste det kunna försvaras på ett intellektuellt hederligt sätt. Därtill kommer kriserna inom förvaltningen och snart sagt all offentlig verksamhet.

Den politiska debatten borde spegla allvaret. Men i stället urvattnas medborgarnas förtroende för demokratin och politiken av den oförlåtligt låga nivån.

Läs också: Bamseplåster löser inte Sveriges problem