av

Statsminister Stefan Löfven har upprepade gånger hävdat att invandring är nödvändig för att klara den framtida välfärden. Till exempel yttrade han i en debatt i P1 med Anna Kinberg Batra i förra veckan följande som svar på en fråga om flyktingkrisens betydelse för de offentliga finanserna:

”Om vi inte får människor in till Sverige från andra länder, då kommer vi snart att stå inför det här stora problemet att vi har allt fler äldre som behöver trygghet för sin ålderdom och det ska arbetas ihop av allt färre unga som är i arbete.”

Eftersom statsministern med sådan tvärsäkerhet flera gånger upprepat detta påstående när flyktingkrisen kommit på tal, blev jag nyfiken att ta reda på vilken grund han har för påståendet. Lyckligtvis är detta snabbt avklarat med hjälp av de tio korta forskningssammanfattningar som nationalekonomen Joakim Ruist satt samman.

Statsministern har naturligtvis rätt i att vi har en åldrande befolkning, vilket utgör en påfrestning för finansieringen av välfärden. Men fruktsamhetstalen har varit höga under lång tid i Sverige och situationen är mycket bättre än i till exempel Tyskland. År 2014 var försörjningskvoten 0.73, det vill säga för varje person i yrkesverksam ålder finns det 0.73 personer som är yngre eller äldre. Försörjningskvoten förväntas öka till 0.93 år 2060 enligt SCB:s senaste befolkningsprognos. För att helt motverka en åldrande befolkning med invandring skulle det krävas en mycket stor och över tiden ökande invandring. Det går inte att undkomma det faktum att vi lever längre, vilket förmodligen kommer leda till att vi i framtiden väljer att arbeta längre.

Huruvida invandring kan underlätta den framtida försörjningen av välfärden beror dock inte bara på befolkningens ålderssammansättning, utan också vilken sysselsättningsgrad, inkomster och offentlig konsumtion invandrarna har. Jan Ekberg har i en studie publicerad 2011 visat att om man utgår från ett pessimistiskt scenario där det bland annat antas att den nuvarande sysselsättningsgraden och genomsnittsinkomsterna bland utrikes födda består, är invandringens effekt på framtida offentliga finanser negativ. I ett mer optimistiskt scenario där arbetsinkomsterna och sysselsättningsgraden är densamma för inrikes och utrikes födda, ger invandringen i stället ett nettotillskott till de offentliga finanserna. I båda fallen handlar det om ett negativt respektive positivt årligt netto på ca en procent av BNP fram till år 2050 av en invandring på cirka 20 000 per år.

Jan Ekbergs beräkningar tyder alltså på att invandringens betydelse för välfärdens framtida finansering är högst osäker. Jag vet inte om statsmininstern känner till att det är på detta vis. Kanske känner han till andra beräkningar som jag inte känner till. Eller så tror han att integrationen av de flyktingar som nu kommer till Sverige kommer lyckas bättre än förut. Oavsett vad som ligger bakom, så tycker jag statsministerns uttalanden innebär en vansklig sammanblandning av mål och medel.

Om målet med invandringen är att vi i Sverige ska klara den framtida välfärden bör vi framförallt satsa på arbetskraftsinvandring. Jag testade nyligen det poängsystem som Kanada har för arbetskraftsinvandring och konstaterade att jag är välkommen till Kanada närhelst jag önskar (om inte jag eller någon i min familj drabbas av kronisk sjukdom, då är vi inte längre välkomna). Orättvist må tyckas, men det är rätt medel om målet med invandringen är att säkra den framtida välfärden för svenskar. Sveriges mål med migrationspolitiken tycks dock i första hand vara humanitärt (vilket jag personligen tycker är något vi ska vara stolta över). Såsom jag diskuterade i ett tidigare inlägg måste vi så fall fundera över hur vi bäst utformar migrationspolitiken så att vi gör så stor humanitär nytta som möjligt.

Men kan man inte hävda att den svenska generösa flyktingmottagningen innebär en slags kompromiss som både är humanitär, men genom att inte fokusera på de allra mest utsatta kvotflyktningarna får vi ett positivt urval med bättre möjligheter till integration? Kanske det. Men faran med att ge sken av att syftet med invandringen är att klara den framtida välfärden är att man får en diskussion om just detta, när det huvudsakliga skälet till det generösa flyktingmottagandet är ett annat.