Nye tal og undersøgelser må få herboende muslimer til at stille sig selv dette spørgsmål og forsøge at nå frem til et svar. Helst så højt, at vi alle kan blive klogere.

Når jeg hører de seneste kriminalitetstal fra Danmarks Statistik, som tænketanken Unitos har formidlet, spørger jeg mig selv, hvad unge muslimske mænd egentlig vil i Danmark. Hvem ønsker I at være? Hvilken fremtid søger I her? Hvad er Danmark egentlig for jer?



Når jeg ser den seneste beregning fra Danmarks Arbejdsgiverforening, refereret i Politiken i går, angående kvindelige og mandlige migranters tilknytning til det danske arbejdsmarked, spørger jeg mig selv, hvad yngre muslimske kvinder egentlig vil i Danmark. Hvem ønsker I at være? Hvilken fremtid søger I her? Hvad er Danmark egentlig for jer?



Mændene først, for hvad dem angår, krydser de nyeste tal fra Danmarks Statistik en psykologisk grænse.

Således er mere end – eller omkring – 50 pct. af denne årgang med baggrund i en række bestemte lande dømt for en straffelovsforbrydelse i i Danmark, dvs. for grov kriminalitet såsom mord, overfald, voldtægt og mindre forbrydelser som tyveri, hærværk m.m. Læg dertil mørketallet for de lovbrud, der ikke er blevet opklaret, eller hvor gerningsmændene ej er blevet dømt. Dette mørketal kender vi desværre ikke.



Tager vi oprindelseslandenes top-10, så siger statistikken for mandlige ikkevestlige indvandrere og efterkommere årgang 1987, at 71 pct. af jer fra Jordan, 65 pct. af jer fra Uganda, 58 pct. af jer fra Libanon, 54 pct. af jer fra Syrien, 53 pct. af jer fra Somalia, 49 pct. af jer fra Marokko, 49 pct. af jer fra Iran, 44 pct. af jer fra Irak, 44 pct. af jer fra Jugoslavien og 37 pct. af jer fra Pakistan går rundt med en dom ifølge straffeloven.



Vi ved ikke præcis, hvor mange af disse der opfatter sig som muslimer, men det er antageligvis hovedparten, som har denne kulturelle og religiøse baggrund. Til sammenligning ligger andelen af danskere fra årgang 1987 med en dom på godt 17 pct. (hvilket jeg faktisk også synes lyder ganske højt).



Vi skal huske at skelne mellem indvandrere og efterkommere. Korrekt. Men forskellen mellem dem er øjensynlig lille – med undtagelse af Jordan, hvor hver tredje indvandrer er dømt, mens 78 pct. af efterkommerne er dømt – og Irak, hvor 44 pct. af indvandrere er dømt, mens 50 pct. af efterkommerne er dømt.



Hvor repræsentativ er årgang 1987 så, vil du nok gerne vide.



Ifølge Danmarks Statistik har årgange efter 1987 en mindre andel af personer med straffelovsdom. Til gengæld bliver årgangene stedse større, og billedet er fortsat nedslående, især når det handler om personfarlig kriminalitet, sådan som Danmarks Statistik kunne oplyse sidste år.



Jeg skrev om opgørelsen her som et bidrag til den store danske samtidsroman. Med rapportens egne ord:



»Når der opdeles på de forskellige typer af kriminalitet, er indekset for voldsforbrydelser særlig markant. Det ligger på 771 (dvs. næsten otte gange så meget som gennemsnittet for alle mænd, mj) for efterkommere fra Somalia og på 666 (dvs. næsten syv gange så meget som gennemsnittet for alle mænd, mj) for efterkommere fra Libanon, når der alene er standardiseret for deres alderssammensætning. Når der også korrigeres for familiens indkomstniveau, falder indekset en del, men ligger stadig langt over gennemsnittet for alle mænd.«



Over til kvinderne. Ifølge beregningen fra Danmarks Arbejdsgiverforening viser det sig nemlig, at kvindelige migranter aktiveres halvt så meget som mandlige. Hvor stor en andel af disse, som er muslimer, opgør DA ikke, men det er antageligvis hovedparten.



I andet kvartal af 2018 var jobparate kvindelige migranter på integrationsydelse kun i virksomhedsrettet aktivering i 15 pct. af perioden. Det var under halvt så meget som de mandlige migranter, der ligger på 34 pct. En lignende forskel ses på andre typer af aktivering. F.eks. var en jobparat mandlig migrant på integrationsydelse i gennemsnit i aktivering i 72 pct. af perioden, mens det samme var tilfældet for 59 pct. for kvindernes vedkommende.



Forskellen synes at være lige så markant, når det gælder rigtige jobs. Mens regeringens mål er, at halvdelen af migranterne skal være i job efter tre år på sociale ydelser, siger tallet 18 pct. for kvindernes vedkommende.



»Det er misforstået omsorg ikke at stille krav«, udtaler en socialdemokrat fra Kommunernes Landsforening ca. 30 år for sent, men det er da nye toner.



Vi står bare stadig med et påtrængende spørgsmål, som må sendes videre til de passive kvinder og de kriminelle unge mænd:



Hvilket Danmark ønsker I at leve i? Helt ærligt?



Normalt er det mig, der skriver min uforbeholdne mening her på stedet.



Nu er det muslimske unge mænd og kvinders opgave at fortælle os andre, hvad I egentlig har af drømme for jeres liv i Danmark. Skriv gerne i kommentarfeltet – eller til min mailadresse: mj@orddervirker.dk



Ønsker I mere af det samme – eller vil I gerne blive en del af Danmark? Det sidste kræver en aktiv indsats. Det kræver, at I tager mere af Danmark til jer – i hjerte og adfærd.



Ellers vil kritikken mod jer kun tage til i årene fremover – og modsætningerne øges.