Hvad bruger man en plads på størrelse med to fodboldbaner til? Og hvorfor ville man have brug for at indhegne den? Disse spørgsmål har arkæologer flere steder i landet måttet stille sig selv, i takt med at flere og flere indhegninger – såkaldte palisader – er dukket op de senere år.

Historien kort En række indhegninger - såkaldte ' palisader ' fra bondestenalderen er dukket op de senere år.

' fra bondestenalderen er dukket op de senere år. Forskerne ved ikke, hvad de har været brugt til, men gætter på en rituel anvendelse af en art.

af en art. Mest bemærkelsesværdigt ved det nyeste skud på stammen ved Stevns er, at indgangene i de fem rækker af hegn ligger forskudt af hinanden - og minder om en stor labyrint. Andre palisader har samme mønster.

Et af de seneste skud på stammen er et kæmpe anlæg, som arkæologer fra Museum Sydøstdanmark har fundet ved Rødvig på Stevns, Østsjælland. Indhegningen stammer fra yngre stenalder og ser ud til at indramme et ovalt område på næsten 18.000 kvadratmeter.

»Jeg synes, det er ret vildt, selv for mig som har været arkæolog i en del år, at vi stadig kan finde sådan nogle kæmpe bygningsværker fra bondestenalderen. Der er mange forskellige forslag til, hvad de kan være brugt til, men dybest set ved vi det ikke,« lyder det fra arkæolog og udgravningsleder Pernille Rohde Sloth.

Byggesjusk er lavet med overlæg

Noget af det mest bemærkelsesværdige ved indhegningen på Stevns er dens indgange. Hegnet er nemlig bygget i flere rækker uden på hinanden, helt præcist fem, og indgangene i hver af rækkerne ser ud til at ligge forskudt af hinanden.

Bondestenalder Bondestenalderen – også kendt som Neolitikum, neolitisk tid eller yngre stenalder – startede i Danmark med agerdyrkningen og varede fra 3900 f.Kr. til 1800 f.Kr. Palisadeanlægget ved Stevns er dateret ud fra keramik, som placerer det i mellemneolitikum, omkring 2900-2800 f.Kr. Det kan dog godt være bygget i flere faser, mener arkæologerne. Om det er tilfældet, vil en såkaldt C14-datering – kulstof 14-datering – af det organiske materiale i jordprøverne formentlig kunne svare på.

Annonce:

Hvorfor, spørger du?

Det samme gjorde Pernille Rohde Sloth, da hun første gang opdagede denne umiddelbare sjuskefejl i byggeriet. I dag lyder hendes gæt på, at ujævnheden er lavet med fuldt overlæg.

»Åbningerne ser ikke ud til at ligge ud for hinanden i alle stolperækkerne, og det er vi lidt forundrede over. Men måske har det haft sådan en lidt labyrintagtig funktion – det er i hvert fald sådan, vi forestiller os det. På den måde har man heller ikke kunnet kigge ind på samlingsområdet, og det har måske været en fordel.«

Arkæologerne har endnu ikke fundet spor efter konstruktioner, som kan pege dem i retning af en anvendelse. Indtil videre har de ikke fundet meget andet end flinteredskaber, affald og lidt keramik. (Foto: Pernille Rohde Sloth)

Hvad er der foregået på pladsen?

Straks opstår næste spørgsmål – hvad er der foregået inden for hegnet, som skulle være så hemmeligt?

Uanset hvad er det i hvert fald ikke umiddelbart noget, der har sat sig nævneværdige spor for eftertiden.

Arkæologerne har endnu ikke fundet nogle strukturer eller konstruktioner i området, som kan pege dem i retning af en anvendelse. Indtil videre har de ikke fundet meget andet end enkelte større eller mindre nedgravninger – såkaldte ’gruber’ – af flinteredskaber, affald og lidt keramik.

»Et palisadeanlæg lyder umiddelbart som et forsvarsværk, men det tror vi ikke, at anlægget på Stevns er. Stolperækkerne har været knap to meter høje og ikke stået ret tæt, så man kunne nok godt klemme sig igennem, hvis man ville. Vi tror nærmere, at det har været en indhegnet samlingsplads af en art. Det er straks sværere at sige, hvad den har været brugt til,« siger Pernille Rohde Sloth.

Flintafslag og flækker fundet på pladsen. Stevns har altid været rig på god flint, og flint var et vigtigt råmateriale i bondestenalderen. (Foto: Dan Nielsen, Museum Sydøstdanmark)

Stevns står langt fra alene

Trods manglen på udslagsgivende fund, knopskyder ideerne til pladsens anvendelse dog alligevel, og det er der flere gode grunde til:

Først og fremmest har arkæologerne endnu ikke haft adgang til at udgrave hele området, idet udgravningen er sket i forbindelse med opførelsen af en ny sportshal, som udgør et begrænset geografisk felt. Der kan altså stadig gemme sig masser af hemmeligheder i de endnu uudforskede dele af området. Og så er der lige det her med, at indhegningen ved Stevns langt fra står alene.

»Der er kommet en del palisader inden for de seneste år. Indtil videre har vi fundet dem mest på Østsjælland, men også på Bornholm og i Skåne og muligvis på Falster,« fortæller Pernille Rohde Sloth.

Annonce:

»Det er brudstykker, vi får gravet frem, fordi vi typisk finder dem i forbindelse med byggeprojekter, men som arkæolog er man nødt til at gøre sig nogle tanker og sammenholde den tilgængelige information. Der er nogle ligheder mellem dem, som gør, at man ikke kan lade være med at tænke, at de kan have noget tilfælles.«

Fund fra pladsen. Fra højre: Ornamenteret keramikskår, fragment af sleben økse og fragment af stridsøkse. Sidstnævnte var så godt et fund, at der blev krævet 'fundkage'. (Fotos: Dan Nielsen, Museum Sydøstdanmark)

»Den må jo indhegne noget«

Nogle af de mest interessante palisadefund er tidligere gjort på Bornholm. Her fandt arkæologerne allerede i 1988 en stor, træbygget palisade på Vasagårds Mark på den sydlige del af øen, og på den indhegnede plads dukkede et såkaldt soltempel med diverse solsymboler op.

Et lignende tempel er fundet ved Rispebjerg i Pedersker lidt længere sydøst på øen. Foreløbig er soltemplerne kun fundet på Bornholm, men chefarkæolog ved Bornholms Museum Finn Ole Sonne Nielsen vil ikke afvise, at indhegningen på Stevns kan afsløre lignende fund.

»Det kan sagtens være, at den også har haft en rituel anvendelse. Det, som er rigtig spændende ved den her plads, er, om hun finder noget inden for hegnet, som minder om vores bornholmske. Umiddelbart ligger det fint, og det ville ikke overraske mig, hvis det var et tempelområde. Den må jo indhegne noget, og jeg tror på, at templerne har været meget mere udbredte, end vi kan se endnu.«

En solsten fundet ved Vasagård i 2014. Solstenene er små, dekorerede skiferplader udstyret med ’stråler’, der udgår fra et centralt punkt. (Foto: John Lee, Nationalmuseet)

Ældre anlæg kan være forgængere

Finn Ole Sonne Nielsen understreger dog, at der ér forskelle på de bornholmske palisader og på det ’nye’ anlæg ved Stevns. Stolperne står eksempelvis meget tættere på de bornholmske anlæg, end de gør på Stevns.

Og så er der den tidsmæssige placering i historien. Selve palisadeforløbene afventer præcise dateringer, men nogle af aktivitetssporene inden for palisaden kan tidsfæstes ud fra noget ødelagt keramik, som helt snævert binder sig den sidste del af den mellemneolitiske tragtbægerkultur, som ligger omkring 2900-2800 f.Kr. Anlæggene på Bornholm ser ud til at være noget ældre.

Pernille Rohde Sloth påpeger dog, at man også kan vælge at se de ældre anlæg som en art forgænger.

Annonce:

»Vi har desværre ikke fundet de her cirkelformede konstruktioner, som de har på Bornholm, men anlæggenes ligheder gør det alligevel oplagt at tænke det rituelle ind i vores fund også.«

Menneskerester peger på rituel anvendelse

Et andet medlem af den ældre generation i palisadefamilien er de såkaldte Sarup-anlæg, anlæg fra yngre stenalder ved landsbyen Sarup nær Haarby på Fyn, hvor man af og til finder menneskerester, som også sporer arkæologernes tanker i retning af en rituel anvendelse.

Flere af Sarup-anlæggene har palisader ligesom anlægget ved Stevns, selvom de er lidt anderledes udformet. På billedet ses Sarupanlægget 'Starup-Langelandsvej'. (Foto efter Lützau Pedersen/Witte, 2012)

»Det er ikke hele mennesker, man finder, så de er muligvis taget op af jorden igen. Det samme gør sig gældende i flere af jættestuerne fra den tid, hvor man ofte finder mange af de samme typer knogler, og det har fået flere til at foreslå, at de var vigtige i en eller anden rituel sammenhæng,« siger Pernille Rohde Sloth.

Det og de danske jættestuer kan du læse mere om i artiklen ’Massegrav i Spanien trækker tråde til danske jættestuer’.

»Det er nogle anlæg, der ligger nogle hundrede år tidligere end vores, men begge dele handler om indhegninger af større areal. Man kunne godt fristes til at tænke vores palisade som en fortsættelse,« tilføjer hun.

Flere labyrinter i Høje-Taastrup

Det sidste anlæg, som skal bringes til torvs i denne forbindelse, er umiddelbart også det mest relevante. Der er tale om en palisade, som blev fundet ved en udgravning langs Holbækmotorvejen i Høje-Taastrup i forbindelse med anlægningen af en motorvejsrampe.

I stensætninger langs palisaden ved Holbækmotorvejen i Høje-Taastrup er der fundet et meget stort antal pilespidser - ifølge udgravningsleder Lotte Sparrevohn kan pilespidserne være brugt i rituelle kampe. (Fotos: Vejdirektoratet)

Den blev i første omgang fundet i år 2000, men i 2016 fik arkæologer fra Kroppedal Museum igen mulighed for at grave i området. Ud over at de foreløbige dateringer ser ud til at ligge nogenlunde samtidig med Stevns, er der også en anden opsigtsvækkende detalje, som går igen.

»Jeg synes, jeg kan se noget af det samme i forhold til åbningerne i rækkerne,« fortæller arkæolog Lotte Sparrevohn fra Kroppedal Museum.

»Vi har nogle åbninger, som ligger over for hinanden, og så har vi nogle, der ligger isoleret. Man får indtryk af palisaderækker, der danner en art løbegange eller noget labyrintagtigt.«

Svar på de ubesvarede spørgsmål

Palisaden ved Holbækmotorvejen har heller ikke afsløret soltempler endnu, men der er andet, der peger i retning af dets anvendelse; et meget opsigtsvækkende fund af flere end 150 pilespidser, hvis lige ikke er set andre steder i Danmark endnu. Det vender vi tilbage til i en senere artikel.

For nu henligger anvendelsen af de østsjællandske palisader fortsat i uvished.

Der er ikke umiddelbart midler til at grave resten af området ved Stevns, så det er ikke til at sige, hvornår vi kan få et svar på, om der eksempelvis er soltempler at finde på pladsen. Men Pernille Rohde Sloth og hendes kollegaer har nu alligevel masser at tage sig til. Der skal analyseres på opmålinger, tegninger og jordprøver og forhåbentlig findes svar på nogle af alle de mange ubesvarede spørgsmål.

»Jeg vil for eksempel gerne finde ud af, hvor meget af det, vi ser i dag, der er blevet påvirket af pløjning. Og så vil jeg gerne have nogle nærmere dateringer, så jeg kan finde ud af, om det er bygget i flere faser, og om det kan være en forklaring på de ’skæve’ indgange,« siger Pernille Rohde Sloth og slutter: »Det er både spændende og egentlig også lidt mystisk, hvad der egentlig er foregået ved de her pladser.«