I år er det 60 år siden, at seks lande underskrev Romtraktaten. Unionen blev født, og traktatens berømmede mantra lød: “an ever closer union” – en endnu tættere union.

Det bygger på idéen om et ikke bare forestillet fællesskab – “vi er alle europæere” – men et faktisk fællesskab: Vi, europæerne, bygger ved lov og ret et Europa sammen. Og vi følges ad imens. I samme tempo arbejder vi os frem mod fællesmarkeder og fredspolitik, mod landbrugs- og transportpolitik. Romtraktaten er en slags formaliseret musketered. At afvige fra idéen om et EU i fælles takt har derfor bestemt ikke været comme il faut.

Men efter en tumultarisk tid i Den Europæiske Unions historie har EU’s top – særligt efter afstemningen om Brexit – slået ind på en radikal ny kurs, der kan komme til at ommøblere fundamentalt på det europæiske samarbejde. På 60-året for unionens fødsel vinder et fundamentalt opgør med mantraet i Romtraktaten indpas blandt Europas kernelande:

De stræber stadig efter en endnu tættere union. Men kun for dem, der vil. De fører an i kampen for et “Europa i flere hastigheder”, hvor de mere EU-varsomme lande må se til fra en marginaliseret plads, mens de villige vil styrke samarbejdet.

“Nogle lande må have modet til at gå forrest, hvis ikke alle vil deltage,” sagde den tyske kansler Angela Merkel i marts, da hun mødtes med statslederne fra Frankrig, Italien og Spanien i Versailles, hvor man i sin tid indgik fredsaftalen, der afsluttede Første Verdenskrig.

“Et Europa i forskellige hastigheder,” fortsatte kansleren, “er nødvendigt, ellers vil vi sandsynligvis komme til at sidde fast.”

Det kan potentielt blive selve EU’s redning. Og en kæmpe udfordring for Danmark.

Her er en video, vi har lavet, der illustrerer idéen om et Europa i flere hastigheder: