DEBATT. Årtiondet har kännetecknats av ett kraftigt ökande gängvåld. Dödsskjutningar i kriminella miljöer låg på runt tio per år kring 2010, för att hamna på runt 40 de senaste åren. Sprängningar, som knappt förekom i början av decenniet ökade det senaste året från 162 fall i fjol till 236 fram till 30 november 2019.

Ökningen förutspåddes inte av kriminologer som Jerzy Sarnecki, som menade att detta tagit ”oss och polisen med total överraskning”. Det hindrade honom inte 2018 från att gå ut med att gängkriminaliteten minskat de senaste månaderna, inte bara i Uppsala utan i hela landet. Men i december i 2019 vädjade Uppsalas kommunalråd om nationell hjälp mot gängskjutningarna. Inte ens Thomas Bodströms förnekelse av att den grova brottsligheten går ner i åldrarna för att vi då skulle få organiserad brottslighet på dagisnivå, kan jämföra sig med Sarneckis verklighetsförnekelse.

Självrapporterad utsatthet för sexbrott har ökat. Det hindrade inte Ylva Johansson från att i en intervju med BBC säga att antalet kvinnor som utsätts i själva verket ”går ner och går ner och går ner”.

LO-basen och ”superekonomin”

LO-ordföranden Karl-Petter Thorwaldsson påpekade 2015 att om vi lyckas med integrationen så kan vi ha en superekonomi med 4–5 procents tillväxt om 3–4 år, men vi läser nu att BNP-tillväxten under 2019 och 2020 ser ut att landa på endast lite drygt en procent. DN rapporterade 2014 att ”Sandviken tjänar över 500 miljoner kronor årligen på de utomlandsfödda personer som bor i kommunen.”, vilket glatt spreds vidare av Erik Ullenhag. Men det var då redan välkänt inom den akademiska forskningen att flyktingmottagandet utgör en nettokostnad i Sverige. Joakim Ruist har sedan visat att en genomsnittlig flykting har en livstidskostnad på 1,7 till 3 miljoner kronor.

Annie Lööf sa i en intervju med SVT att hon inte såg några problem med att Sverige kunde ta emot 30 miljoner invandrare.

SVT rapporterade att ”in i landet strömmar färdigutbildade ingenjörer, läkare och ekonomer”, men efter flyktingkrisen har flera kommuner larmat om integrationsproblem, och i Filipstad har man fått konstatera att ”det finns ingen efterfrågan på utrikesfödda analfabeter”. Flera politiker har gjort felaktiga uttalanden om att invandrarna haft högre utbildning än svenskar, exempelvis Maud Olofsson och Ilmar Reepalu.

Invandrare som ”quick fix”

Arbetsförmedlingen har år efter år rapporterat om att vi behöver ökad invandring för att klara välfärden. Allra mest verklighetsfrånvänd var Sandro Scocco när han 2019, angående kommunernas ekonomi, sa att ”The quick fix är unga invandrare” – även om Stefan Löfvens mål om EU:s lägsta arbetslöshet senast 2020 står i hård konkurrens.

Det har förts en politisk debatt om volymer på migrationen. Annie Lööf sa i en intervju med SVT att hon inte såg några problem med att Sverige kunde ta emot 30 miljoner invandrare. Löfven sa 2014 att det inte fanns någon gräns alls. Reinfeldt kvävde debatten inom sitt eget parti genom att ge sin migrationsminister en offentlig avhyvling.

Anders Lindberg och tiggeriet

Anders Lindberg förnekade att det fanns organiserat tiggeri (det var en råtta i pizzan). Roger Mogert med flera har försökt skylla rapportering om ökat stök i biblioteken på rasism. Många har förnekat att det funnits barn som simulerat apati för att familjen ska få stanna. Påståenden som senare visat sig vara felaktiga.

2015. Anders Lindberg om organiserat tiggeri: ”Dessa vandringshistorier har urgamla rötter, de berättades i 30-talets Tyskland”. Foto: ANNA-KARIN NILSSON

Hur blev det så här?

Varför blev dessa felaktiga påståenden inte tillräckligt kritiserade? Det är belagt att sättet som media rapporterar om invandring påverkar opinionen, och att journalisters personliga ideologi påverkar deras rapportering, till exempel i valet av källor. Detta tillsammans med att svenska journalister har en hög andel med partisympatier till vänster gör att en vänsterorienterad åsiktsbubbla dominerar nyhetsflödet. När de flesta tycker likadant, blir det färre som granskar sådant som de flesta journalister tycker låter rimligt.

Att det ändå skett en positionsförändring kan bero på högerns genomslag i sociala medier, vilket blivit en motvikt till men också påverkat rapporteringen i traditionella medier.

Av Mattias Lindberg

Samhällsdebattör

LÄS MER: Thomas Bodström: Sluta sprid myten att våldsbrotten ökar