Döden på Medelhavet var förstasidesstoff under 2015, sedan dess har det blivit små notiser. Orsaken till det svalare medieintresset är förstås att hela Europa stramade åt flyktingpolitiken i slutet av 2015, efter att ha tagit emot en strid ström asylsökande från andra delar av världen. Då vill man inte bli påmind om att människor fortsätter att drunkna. Men 2016 drunknade ännu fler än 2015 på väg till Europa. Och fram till den 28 april i år hade nästan 1 100 drunknat. I Grekland frös asylsökande ihjäl förra året. Även om åtstramningarna var nödvändiga är flyktingarna fortfarande i behov av vår hjälp.

Den europeiska flyktingpolitiken fungerar inte längre. Förmodligen finns inget sätt att reparera det som har varit. Schengen-systemet var dysfunktionellt från början, med en kombination av fri rörlighet och asylrätt som gjorde att asylsökande kunde välja land, samt medlemsländer som hade helt olika flyktingpolitik. Därför infördes Dublinförordningen 2003, som innebar att asylsökande skulle registreras i första mottagarland. Men som alla såg 2015 skedde inte det. Varken transitländer eller asylsökande som passerade igenom dem hade något intresse av registrering. ”I go to Sweden”, som det stod på en del skyltar. Det tillfälliga läge vi befinner oss i nu riskerar att bli permanent om inte EU lyckas koordinera fram ett nytt system som vinner legitimitet hos alla medlemsländer.