Ur ett samtal om danskarna

MI: å hon hade en flicka mä’sse hänna m- man va döe

Int: jaha

MI: åsså kum hon här å vandrade en gaong å å va på ett pensjonat så (..) hade hon allri vutt på dä pensjonatet så (..) frôude hon utåt väjen flere stöcken å dä va ingen sum fösto hänne så (..) jeck ja här å tjöde ett perlann å å då frôude hon me å / ja sjwarte hänne ju rätt å

Int: jaha

MI: å då sa hon att / få ja kumma hit å va här ett pä da / nä ja ha vutt på pensjonatet

Int: jaha

MI: å min fru va ju ute mä dåo ve perlannet hon sa dä fån ni jäna ni fån ble här i åtte da um ni vellen

Int: ja / nå / å hon

MI: ja hon (..) dä töckte hon så hemst bra um hon feck gå i skogen å plocka bä å gå ne te sjönn å bada å

Int: jaa

MI: dä ä nära

Int: jaa / å så hade hon maten också elle skulle hon laga den själv

MI: nä (---) hon feck maten hä

Int: jaså / jaha

MI: dä fe hon

Int: jaha

MI: män vi fingen ju så möe utåo hänne så hon va rik

Int: ja

MI: fö dä bla betallt (..) fullkummlit

Int: mer än de

MI: jaa

Int: jaha / ja se danskarna di e så snälla

MI: ja da ä jemytlia

Int: ja de e di / å lustia å prata med

MI: jaa / å dä ska inte finnas tre på hunnra utan da följa sanningen var dä ä

Int: ja danskarna ja

MI: jaa

Int: jaa / di e så redia så

MI: jaa

Int: de e di / men di fodra rätt mö arbete

MI: ja lanum

Int: jaså di gör de

MI: ja da vella inte ärbeta hårt men jämmt

Int: ja ja / jämmt / ja / ja så di vilar inte

MI: nää

Int: utan men de e inte sånt där

MI: nää

Int: de e inte sånt där som di säer bôulärbe

MI: nää / å dä ä inte såo (..) så um da ha akôtt så vinna da allri kumma ôpp höckt

Int: nähä / nä de har di’nte

MI: nää

Int: de e / nä men de / å de danske (..) de danske bönnerna de e också trevlit folk

MI: jaa dä ä dä / ja ja kunne så gutt dra överens mä dum fö / ja ha allti vutt tôuli å tängt att dä jö ingen ting um dä va

Int: ja

MI: va betyde dä / ja ä dä ja ä i alla fall

Int: ja de e klart / de e klart de e klart / å men de gick å arbeta bra där

MI: jaa / dä joe dä

Int: ja / å så / de va / å där e så bra me maten också

MI: ja på dän gåen ja va / dä va inte så vässt bra

Int: inte

MI: män dä va så vi b- en behövvde allri sjwällta men / danskarna klagade allti på maten nä da vue där å blee dä sällan mer än en måne

Int: nähä

MI: män ja va stadd dä i fäm måna å ja va / ja fe va ja behövvde å väl dä

Int: jaha

MI: dä va ju inte nôet så finnt utan

Int: nä

MI: men utan dä va grovt brö å öl å

Int: ja

MI: å ölvälling å

Int: ja / ja

MI: å potate å

Int: ja

MI: sill å

Int: ja

MI: män dä dä gå bra å leva på potate å sill å gutt brö å mjölk ette

Int: javisst / potate å sill (å de)

MI: ja å sin så finge vi (..) kleppfesk dä finge vi tvåo gange i vekan

Int: jaha / ja de va’nte så

MI: dä va däsam- dä ä samme fesk som dä ä te lutfesk

Int: jaha ja / de e densamma de

MI: ja

Int: ja / de e de / ja den smakar / den e s-

MI: män dä enda va u- um da (..) piena vue slärveta å inte salltdro- vanndro hônum nock / fô han ä hemst sallte

Int: ja de är den

MI: fö då jeck dä inte å äta så

Int: nä / nä nä / nä

MI: dä kunne hända nôen gang att dä va slärv ve dä

Int: ja

Översättning

MI: Och hon hade en flicka med sig. Hennes man var död.

Int: Jaha.

MI: Och så kom hon här och vandrade en gång när hon var på ett pensionat, så hade hon aldrig varit på det pensionatet tidigare, så frågade hon flera stycken efter vägen och det var ingen som förstod henne. Så gick jag här och körde (med årder i) en potatisåker och då frågade hon mig och jag svarade henne ju rätt och…

Int: Jaha.

MI: Och då sa hon att: ”Får jag komma hit och vara här ett par dagar, när jag har varit på pensionatet?”

Int: Jaha.

MI: Och min fru var ju ute med då vid potatisåkern. Hon sa: ”Det får ni gärna, ni får stanna här i åtta dagar om ni vill.”

Int: Ja. Nå, och hon?

MI: Ja, hon… det tyckte hon så hemskt bra om. Hon fick gå i skogen och plocka bär och gå ner till sjön och bada och…

Int: Jaa.

MI: Det är nära.

Int: Jaa. Och så hade hon maten också, eller skulle hon laga den själv?

MI: Nä (---) hon fick maten här.

Int: Jaså, jaha.

MI: Det fick hon.

Int: Jaha.

MI: Men vi fick ju så mycket utav henne, så hon var rik.

Int: Ja.

MI: För det blev ordentligt betalt.

Int: Mer än det.

MI: Jaa.

Int: Jaha. Ja se danskarna de är så snälla.

MI: Ja de är gemytliga.

Int: Ja det är de. Och lustiga att prata med.

MI: Jaa. Och det ska inte finnas tre på hundra, utan att de följer sanningen, vad det än gäller. (Dvs. högst tre av hundra talar osanning.)

Int: Ja danskarna ja.

MI: Jaa.

Int: Jaa. De är så rediga så.

MI: Jaa.

Int: Det är de. Men de fordrar rätt mycket arbete.

MI: Ja, lagom.

Int: Jaså, de gör det?

MI: Ja, de vill inte arbeta hårt, men jämnt.

Int: Ja ja. Jämnt. Ja. Ja, så de vilar inte.

MI: Nää.

Int: Utan… men det är inte sånt där…

MI: Nää.

Int: Det är inte sånt där som de säger bålarbete (dvs. hårt arbete)?

MI: Nä. Och det är inte så… så om de har ackord så orkar de aldrig komma upp i hög arbetsförtjänst.

Int: Nähä. Nä det har de inte.

MI: Nä.

Int: Det är… Nä men det… Och de danska… de danska bönderna det är också trevligt folk.

MI: Jaa, det är det. Ja jag kunde så gott komma överens med dem, för jag har alltid varit tålig och tänkt att det gör ingenting om det var…

Int: Ja.

MI: Vad betyder det? Jag är det jag är i alla fall.

Int: Ja, det är klart. Det är klart, det är klart. Och, men det gick att arbeta bra där?

MI: Jaa, det gjorde det.

Int: Ja, och så, det var… Och där är så bra med maten också.

MI: Ja, på den gården jag var, där var inte så värst bra.

Int: Inte?

MI: Men där var så vi b-, man behövde aldrig svälta men danskarna klagade alltid på maten när de var där och stannade där sällan mer än en månad.

Int: Nähä.

MI: Men jag hade tjänst där i fem månader och jag var… jag fick vad jag behövde och väl det.

Int: Jaha.

MI: Det var ju inte något så fint utan…

Int: Nä.

MI: Men… utan det var grovt bröd och öl och…

Int: Ja.

MI: och ölvälling och…

Int: Ja, ja.

MI: Och potatis och…

Int: Ja.

MI: sill och…

Int: Ja.

MI: Men det, det går bra att leva på potatis och sill och gott bröd och mjölk efter.

Int: Javisst. Potatis och sill (och det)…

MI: Ja och sen så fick vi… klippfesk det fick vi två gånger i veckan.

Int: Jaha. Ja det var inte så…

MI: Det var detsam-… Det är samma sorts fisk som det är till lutfisk.

Int: Jaha ja. Det är densamma det.

MI: Ja.

Int: Ja. Det är det. Ja den smakar… Den är s-…

MI: Den… det enda var om de, pigorna, var slarviga och inte saltdrog- vattendrog (dvs. lakade ur) den tillräckligt, för den är hemskt salt.

Int: Ja, det är den.

MI: För då gick det inte att äta, så…

Int: Nä. Nä nä. Nä.

MI: Det kunde hända någon gång, att det var slarv med det.

Int: Ja.