”Vår statistik talar sitt tydliga språk – minst tre gånger fler poliser på gatorna för 30 år sedan”

Krönikor

Publicerad: 2016-03-04 08:35



Kriminalinspektör Johan Dahlin

KRÖNIKA – av kriminalinspektör Johan Dahlin och kommissarie CG Wrangel, Citypolisen i Stockholm

Det skrivs i media att polisen skall få utökade möjligheter att bekämpa grov brottslighet. Det låter bra men vi har svårt att få ekvationen att gå ihop med det faktum att så få poliser finns ”på stan”. I vart fall i Stockholm City som vi känner till bäst efter att ha arbetat här under många, tillsammans strax över åttio, år.

Våra uträkningar visar att det år 1986 fanns cirka 1 250 poliser i de distrikt som då utgjorde Stockholms innerstad (alltså dåvarande VD1, VD2, VD 3, OT och T – för att nu prata polisspråk).

I motsvarande område idag, alltså i Polisområde City, finns det mellan 200 och 400 uniformerade poliser. Av lätt insedda skäl vill vi inte redovisa en exakt siffra.

Till styrkande av våra påståenden bifogas statistik – siffror som för övrigt har skickats till rikspolischefen Dan Eliasson.

År 1972 gick de tolv dåvarande vaktdistrikten i Stockholms stad ihop till sex distrikt och år 1995 blev alla länets distrikt en och samma länspolismyndighet. Det finns stora likheter mellan dessa båda omorganisationer och den som vi nu genomgår.

Likheterna är inte minst retoriska. Redan på sjuttiotalet framhölls det till exempel att medborgarna skulle ha lättare att träffa en polis. Och så har det alltså låtit sedan dess. Ännu idag. Vår statistik talar däremot sitt tydliga språk – detta ”löfte” förefaller helt enkelt inte möjligt att uppfylla i praktiken.

Vår statistik visar att antalet polismän placerade på Norrmalm, Östermalm och Södermalm år 1986 – alltså för trettio år sedan – uppgick till cirka 824 stycken.

Sammanställningen gör inte anspråk på att vara vetenskaplig, men källan, Föreningen Kamraternas matrikel, kan nog anses vara helt tillförlitlig och har dessutom den stora fördelen att den endast tar upp de poliser som de facto fanns på plats under aktuellt år; inte alla de som av olika skäl var bortkommenderade till andra enheter/arbetsuppgifter.

NORRMALM (VD 1), antal ordinarie

Kommissarier 9

Inspektörer 72

Polisassistenter 290

Totalt Norrmalm 371

ÖSTERMALM (VD 2), antal ordinarie

Kommissarier 7

Inspektörer 38

Polisassistenter 160

Totalt Östermalm 205

SÖDERMALM (VD 3), antal ordinarie

Kommissarier 7

Inspektörer 56

Polisassistenter 221

Totalt Södermalm 284

TOTALT VD 1, VD 2 och VD3: 860 poliser

Om vi räknar bort 3 x 8 inspektörer/vakthavande befäl samt tolv kommissarier (vaktdistriktschefer m fl.), totalt 36 stycken, blir det alltså 824 poliser.

Utöver de tre vaktdistrikten i innerstaden fanns både trafikpolisen, rytteri samt tunnelbanepolisen.

Trafikpolisen omfattade då 168 poliser (varav en polisöverintendent, en polisintendent och sex kommissarier). Detta innebär att cirka 150 polisassistenter samt 18 inspektörer som ”var ute på stan” i tjänsten.

Tunnelbanepolisen omfattade 151 poliser totalt – varav två kommissarier, 22 inspektörer samt 127 polisassistenter.

Polisrytteriet bestod av 4 inspektörer och 29 polisassistenter.

Detta gör att det sammantaget 1986 fanns 824 poliser på Norrmalm, Östermalm samt Södermalm i yttre tjänst – samt cirka 160 trafikpoliser och cirka 140 tunnelbanepoliser och cirka 34 ryttare.

Totalt sett gav detta cirka 1 157 uniformerade poliser i yttre tjänst i stadens centrala delar.

Det ska sägas att Tunnelbanepolisen och Trafiken samt Rytteriet arbetade i hela dåvarande Stockholms polisdistrikt (motsvarande Stockholms stad) men huvudparten av deras arbete var förlagt innanför tullarna.

Utöver dessa poliser tillkom alla så kallade epm:are (extra polismän,idag kallade polisaspiranter) – alltså poliser under utbildning. Dessa uppgick till cirka 30 till 40 personer per vaktdistrikt – det vill säga totalt 120 till 180 stycken innanför tullarna.

För att göra bilden än mer fullständig fanns även spaningspersonal ute och jobbade på fast lista inom distriktet. Det fanns spaningsrotlar på samtliga vaktdistrikt samt tre centrala spaningsrotlar på polishuset. Dessa tjänstgjorde visserligen civilt men fanns tillgängliga i princip dygnet runt, året om.

Det ovan beskrivna är en bild från 1986 och för att komplettera den behöver det påpekas att vi medvetet utelämnat de övriga vaktdistrikten Farsta, Skärholmen, Vällingby samt Arlanda då dessa numera inte ingår i Polisområde City.

Med få poliser på gatan är vi övertygade om att det inte går att bekämpa i princip någon brottslighet alls – mer än den allra mest akuta.

”En synlig och tillgänglig polis” har helt enkelt blivit en reklamslogan som politiker och polisledning ständigt utlovar.

Verklighetens polisarbete kännetecknas alltmer av ”brandkårsutryckningar”; det långsiktiga, närvarande, arbetet på lokal nivå känns tyvärr mycket avlägset.

En sak är klar: allting var inte bättre förr men det fanns definitivt större resurser att tillgå och fler uniformerade poliser nära folket.

Dela sidan: Skriv ut: