Hvad sker der, når man stopper hundredvis af miljøforkæmpere ind i en indremissionsk kirke? De begynder at tale om nationalregnskaber, ikke om truede dyrearter eller kvælstofudledning. Sådan gik det i hvert fald til, da Det Økologiske Råd i går holdt 20-års jubilæumskonference i samarbejde med Dagbladet Information.

Under titlen 'Efter BNP — Hvordan måler vi fremskridt?' fylder forskere og gråhårede miljøaktivister denne dag Indre Missions kirkesal i København for at nå frem til, hvilke metoder der i dag kan måle menneskers velbefindende.

»Hvis hele verdens befolkning skal leve og forbruge som os, har vi brug for fire jordkloder. Jagten efter stadigt større BNP har ført os på afveje. Vi har brug for et nyt kompas at styre efter,« lyder det indledningsvis fra sekretariatsleder Christian Ege fra Det Økologiske Råd.

For de mytiske tre bogstaver BNP dækker over det forhold, at biluheld og naturkatastrofer kan få værdien af et lands bruttonationalprodukt til at stige, uden at befolkningen trives bedre af den grund. BNP kan måle produktivitet, men ikke livskvalitet eller udtømningen af naturressourcer. Af den grund må måleenheden skrottes, mener Det Økologiske Råd.

OECD på sjælerejse

I kirken er gråt velourstof strøget henover alle borde, og på gangene hænger billeder af bibelske lidelseshistorier. Det er ikke en jubilæumsfest med firmaballoner og rørstrømske taler, men en eftermiddag i skyggen af den finansielle og økonomiske krise.

Miljøminister Ida Auken (SF) åbner konferencen:

»Vi politikere ved, at det, der laves målinger på, gør man noget ved. Og da vi er konfronteret med ikke bare den økonomiske krise, men også den miljømæssige, må vi udvikle målemetoder til den virkelighed,« siger hun og efterlyser, at vi forstår vækst i en mere 'let form'.

Kritikken af den gængse måling af et lands markedsværdi — BNP — er ellers ikke ny. Den franske præsident Nicolas Sarkozy har tidligere kaldt det en 'talkult'. Og de prominente økonomer Joseph Stiglitz og Amartya Sen udsendte for to år siden en rapport, der fastslog, »at en af grundene til, at finanskrisen kom bag på os, var, at vores målemetoder fejlede ved ikke at fokusere på det rette sæt statistiske indikatorer.«

Nyt er det, at OECD går med samme tanker. I maj lancerede organisationen sit initiativ Bedre Liv Indeks,som afprøver andre måder at måle fremgang på. Ikke på baggrund af gennemsnitlige beregninger som BNP, men ud fra 11 indikatorer som indkomst, job, sundhed, uddannelse, sociale relationer, samfundsengagement og sikkerhed.

Det er en sjælerejse, lyder det fra analysechef Marco Mira d'Ercole fra OECD's statistiske kontor, der er inviteret som taler til konferencen.

»Menneskers velbefindende har mange dimensioner, og det er svært at sammenligne livssituationer. Siden de tidlige 00'ere har vi vidst, at BNP havde begrænsninger. BNP har givet os korrekte målinger — bare ikke af det, der betyder noget for mennesker,« siger han, som han står med spredte ben på podiet som den eneste slipseklædte taler.

Modsat måleenheden Human Development Index (HDI), der også er en udvidelse af BNP-måleenheden, er pointen med Bedre Liv Indeks ikke at dømme, hvordan man opnår en god tilværelse, mener Marco Mira d'Ercole.

»Vi statistikere ved intet om det gode liv. Pointen er at give mennesker mulighed for at udtrykke, hvad der betyder mest for dem. Det kan lokale regeringer eller politiske administratorer bruge til at se, hvordan forskellige samfund kan opnå det, der skaber størst glæde,« siger han.

Må løfte i flok

Siden indekset blev søsat i maj har 600.000 mennesker afprøvet det. En tiendedel af dem har godkendt, at OECD bruger deres svar, og heraf fremgår det, at indikatorer som sundhed og miljøkvalitet er højere end indkomst og styreform. Og OECD's generalsekretær annoncerede allerede sidste år, at det er en af seks topprioriteter at finde nye metoder til at måle fremgang og velbefindende.

»Det er ligesom på et fodboldhold med 11 spillere. Her fungerer det ikke at have den bedste angriber, men kun dårlige spillere på resten af holdet. Hvis du lever i et land, hvor kvinder ikke har nogen muligheder for at deltage i det politiske og økonomiske liv eller naturressourcerne er udtømt, så kan BNP være nok så højt, men de samlede muligheder for at løfte befolkningens velbefindende vil stadig være begrænsede.«