Bana ć ani su poznati po nadimku - Lale. Č esto, pogre š no, sve Vojvo đ ane smatraju Lalama. A kao sto svi Vojvođani nisu Lale, nego samo Bana ć ani, tako ni svi stanovnici mnogonacionalnog Banata nisu Lale, ve ć samo Srbi - starosedeoci. Poznate su, i rado slu š ane, š ale o junacima banatskog humora - Lali i Sosi. A za š to uz banatske Srbe ide nadimak Lala, manje je poznato. Da li po cvetu istog imena? Nekoliko starih legendi, teorija i tuma č enja nude odgovore na postavljeno pitanje. Carica i Bana ć ani



Posle pobede nacionalno š arenih trupa Marije Terezije protiv Turaka, uprili č ena je, negde u Ba č koj, velika vojni č ka smotra. Postrojeni po regimentama, vojnici su o č ekivali po č etak ceremonije. U stroju su bili prekaljeni borci - grani č ari iz Srema i Ba č ke. Nedostajali su samo Bana ć ani. Do tada niko od carskih oficira nije mogao sa sigurno šć u da ka ž e: da li ć e uop š te oni sti ć i. Ali, neposredno pred Cari č in dolazak, uspelo je i banatskoj regimenti, posle vi š e neuspelih poku š aja, da pre đ e nabujalu Tisu.

Postrojili su se, br ž e-bolje, na levom krilu vojni č ke smotre. A onda se, sa svitom, pojavila Marija Terezija. Primiv š i raport, po š la je u obilazak e š elona vojnika pozdravljaju ć i ih i dele ć i im odlikovanja. Me đ u visokim oficirima i carskim dostojanstvenicima nastala je primetna zbunjenost i kome š anje kada su saznali da su ba š tog trenutka stigli i Bana ć ani. Jer, prethodnog dana bile su potvr đ ene informacije da Bana ć anima visoke vode Tise ne dozvoljavaju prelazak. Za š to nisu predvideli odlikovanja za č uvenu banatsku regimentu. Podeliv š i Sremcima i Ba č vanima odlikovanja, Carica je na kraju stigla do Bana ć ana. Videv š i da za njih nema gvozdene kolajne nije se zbunila. Skinula je svoj skupoceni, zlatni carski lanac na kome je u obliku priveska bila prekrasna lala, cvet koji je u to vreme bio simbol lepote, harmonije i bogatstva. Sa osmehom i zadovoljstvom pri š la je banatskom oficiru i stavila mu ga oko vrata. Sa svih strana, ka ž u, odjekivalo je vojni č ko: "uraaa...uraaa..." Tako se, eto, na ovoj smotri, me đ u mnogim gvozdenim krstovima, na š la i zlatna "lala-orden". Za vreme ru č ka, ljubomorni na Bana ć ane, vojnici i oficiri ostalih regimenti ismevali su banatske vojnike nazivaju ć i ih - Lalama.

Od tada, pa do danas, Bana ć ani ostado š e - Lale.

Po drugoj legendi, Marija Terezija nije bila samo zaslu ž na za nadimak, ve ć je Bana ć anima bila i kuma.



Cve ć em na Bana ć ane



Posle mnogih juna č ki odbijenih napada turske vojske na granicama Austrougarske, u kojima su visoko juna š tvo pokazali grani č arski pukovi sastavljeni od Srba, Marija Terezija je odlu č ila da krene na put i vidi te, tada ve ć slavne junake. Putovala je, kao i uvek, dili ž ansom i sa velikom pratnjom. Put do Petrovaradina vodio je preko Slovenije, Slavonije i Srema, gde se zaustavila da se odmori. Posto nije ž elela da prelazi Dunav, koji je te godine valjao velike vode, znaju ć i i da putevi do banatskih i ba č kih karaula nisu u dobrom stanju, odlu č ila je da smotru grani č arskih pukova izvr š i u Sremu.

Komandantima pukova iz Banata i Ba č ke nare đ eno je da odaberu najbolje vojnike i da ih odmah prevezu na sremsku stranu i pripreme za smotru. Za mesto parade izabrana je udolica, koja vijuga od padina Fruske Gore do Dunava. Tu udolicu danas preseca stari put Novi Sad - Beograd u blizini Gladno š a.

Bio je, legenda ka ž e, divan, sun č an, prole ć ni dan. Pukovi su rano pre podne postrojeni a Marija Terezija se, posle mise, dovezla na smotru. Do č ekali su je upara đ eni grani č ari postrojeni u tri e š alona: banatski, ba č ki i sremski. Komandant je, kao i uvek u ovakvim prilikama, podneo raport predav š i carici veliki buket lala, tada veoma skupocenog cve ć a, jer su ga imali samo bogati ljudi s obzirom da je lukovica dovo ž ena č ak iz Holandije. Primiv š i raport i cve ć e Marija je po š la u obilazak grani č ara. U prvom e š alonu č ekali su je, u stavu mirno, Bana ć ani. Stigav š i do njih, impresionirana njihovim izgledom i vojni č kim dr ž anjem, spontano je po č ela da baca lale na grani č are govore ć i: " Š ta ć e meni ove lale? Ovo su - moje lale (pokazuju ć i na Bana ć ane), ovi junaci brane moju carevinu." Posle smotre, najboljim grani č arima su, na improvizovanom prijemu, uru č ena mnoga odlikovanja i nagrade.

Tako je ostala pri č a o lalama kao cve ć u, carici i Bana ć anima kao lalama, a na mesto smotre kasnije je postavljen spomen-kamen.



Lala - gardijsko obele ž je



Legenda govori da je car Franja Josif imao običaj da za svoju telesnu gardu uzima u službu odabrane Banaćane. To su morali da budu zdravi, hrabri momci, vični sablji i pištolju, dobri jahači, sposobni da izvrše svaki zadatak. Po nacionalnosti nisu bili samo Srbi, već i pripadnici drugih, u carevini, nacija. Sve gardiste spajale su visoke sposobnosti vojnika i specifične oznake na reveru uniforme - cvet lale. Zbog takvih oznaka i kitnjastih uniformi gardisti su bili rado viđeni na balovima i zabavama. A na ulicama, videvši ih u prolazu, mnoge su dame uzdisale izgovarajući: "Eno na š ih Lala!..."



Legende su uvek zanimljive, mada nedovoljno pouzdane da se prihvate kao odgovor na postavljeno pitanje: kako su Banaćani postali Lale?

O tome smo pitali mnoge naučne radnike.

Svi su izjavili da nauka nema precizan odgovor, već da postoje hipoteze. Ukazivali su na dva puta koji vode ka odgovoru: lingvisti č ki i etnološki.



Lala je - gazda



Kustos Muzeja Vojvodine u Novom Sadu Marija Banski upu ć uje na Srpski rije č nik Vuka Karad ž i ć a: "Lale, f. pl. ponajvi š e u pjesmama: Lale i veziri:

Turci bra ć o, lale i veziri

Lale šć au biti Bugarina

bude njega lale i vojvode."

Sude ć i po ovome, re č lala ozna č ava uglednog č oveka, gazdu, dobrog doma ć ina. Da je to najverovatnije zna č enje nadimka Lala, vidi se i u Rije č niku hrvatskog ili srpskog jezika (Zagreb, 1898-1903. godine). U njemu se za re č lala ka ž e da je tursko-persijskog porekla i da u tim jezicima ozna č ava velika š a, dvoranina. "Turski je car, kao od milja ovim imenom zvao dvoranine." A u mnogim narodnim pesmama, navodi se u re č niku, re č lala upotrebljava se upravo u ovom zna č enju.

Dakle, sasvim je verovatno da su Turci u Banatu, zalaze ć i u ku ć e imu ć nijih porodica pozivali doma ć ina sa Lalo i da se taj naziv me đ u Srbima odoma ć io, pa su se oni, u po č etku svakako u š ali i podsmehu, na ovaj na č in oslovljavali a kasnije su ih i drugi tako nazivali.



Po cvetu na pantalonama



Marija Banski ukazuje i na drugu mogu ć nost. U 18. veku Srbi su nosili pantalone na č ijim je nogavicama, u visini d ž epova, bila izvezena stilizovana lala. Cvet lale bio je onda u velikoj modi i veoma skup. Prelaze ć i u Srbiju, Bana ć ani su bili zanimljivi tamo š njem stanovni š tvu zbog svojih, lalama ukra š enih, pantalona. Stanovnici Srbije tada su se obla č ili druga č ije. Mu š karci su nosili č ak š ire š ivene po ugledu na Turke, takozvane poturlije. Videv š i Bana ć ane sa izvezenim cvetovima skupocene lale na pantalonama, prozvali su ih Lalama: "Dolaze nam - Lale".

Etnolog iz Vr š ca Milan Milo š evi ć tako đ e je pristalica "etnolo š ke varijante". I on smatra da su Lale dobile nadimak zbog stilizovanog ukrasa na grani č arskim č ak š irama iz druge polovine 18. i prve dekade 19. veka. Ove ukrase vezle su ž ene mu ž evima ne samo na č aksirama nego i na dorocima (kabanicama), ko š uljama i drugim delovima ode ć e. Milo š evi ć ukazuje da je u razgovorima sa poslednjim vr š a č kim kabani č arem Milanom Janovcem, doznao da su kabanice ko č ija š a barona Daniela (imao je zamak u Starom Lecu) i barona Bisingena (dvorac u Vlajkovcu) bile ukra š ene lalama. Ode ć a sa takvim vezovima bila je onovremenska moda. Š irila se na mnoge strane i bila je prihva ć ena u celom Banatu.

Istog mi š ljenja je bio i Milivoj Milosavljevi ć , etnolog iz Kikinde. On ka ž e: "Na č ak š irama, na rasti š , na preklopcu koji se zatvarao navi š e, uvek je bio izvezen cvet lale i po tome cvetu su Bana ć ane, da bi se razlikovali na zboru, ili vojni, nazvali - Lalama."

Arheolog iz Vr š ca Rastko Ra š ajski tvrdio je da su ukrasi na č ak š irama Srba u Banatu deo š ireg, me đ unacionalnog kulturnog uticaja. Kod Ma đ ara, ovakvi ukrasi poti č u jo š iz desetog stole ć a, a mo ž da i ranije, iz vremena seobe naroda. Odoma ć ili su se i kod Rumuna. I Marija Banski je bila mi š ljenja da su ovakva ukra š avanja deo mode mnogih naroda ne samo u na š im krajevima.



I ostali ka ž u: po cvetu



Direktor kikindskog muzeja Milorad Giri ć iznosi da se na delovima name š taja iz pro š losti, posebno na sanducima za devoja č ku spremu, uvek nalazio po neki ukras, slikan ili rezbaren u obliku lale. O č igledno je, da je ovaj cvet u pro š lim vremenima bio u velikoj modi.

I etnolog zrenjaninskog muzeja Elena Petrov pretpostavlja da su Bana ć ani ovakav nadimak dobili zbog toga š to su na name š taju imali cvet lale. Dr Milka Jovanovi ć , saradnik Etnografskog instituta Srpske akademije nauka i umetnosti ka ž e: "Prema pisanju profesora Milenka Filipovi ć a, Bana ć ani su dobili nadimak Lale zbog lala izvezenih na belim č ojanim č ak š irama."



Oni pevaju



Zagovornici lingvisti č ke osnove isti č u nekoliko mogu ć ih varijanti. Po jednoj, Bana ć ani izgovaraju re č i pevaju ć i samoglasnike i njihov izgovor zvu č i otegnuto. Dolaze ć i u 18. i 19. veku, Nemci su sa iznena đ enjem slu š ali banatski izgovor srpskih re č i. Iznena đ eno su zaklju č ivali: "sie lalen" - "oni pevaju!" I od nema č ke re č i "lalen" nastao je nadimak za Srbe koji tako govore, kao da pevaju.

Radomir Suboti ć , knji ž evnik i novinar iz Novog Sada, tvrdi, da je naziv Lala za Bana ć anina izveden od re č i - zemljak. Za re č , zemljak, nema č ki je izraz - landsman. Nema č ku re č Srbi su izgovarali kao lacman. Tepanjem je lacman pre š ao u laca, a laca u - Lala.

Saznali smo i za "tepaju ć u" varijantu: bogati banatski trgovci doneli su lale iz Evrope i njima ose ć anje da su dru š tveno uva ž eniji. Zbog toga je ime ovog cveta kori šć eno i za iskazivanje posebne pa ž nje, ljubavi i tepanja. Uspavljuju ć i decu ž ene su pevu š ile: "Spavaj, spavaj, najlep š i moj cvetku, spavaj, spavaj, lalo moja..."

U radu Vere Milutinovi ć Ornamentisani sanduci u Vojvodini navodi se: devoja č ke š krinje ukra š ene lalama, Nemci su zvali "die lade", š to je zna č ilo upravo to - sanduk, kov č eg. Pretpostavlja da je ime izvedeno od cehovskih lada. Isti izraz prihva ć en je i u ma đ arskom jeziku, uz atribut tulipanos - sanduk ukra š en lalama. Ona smatra, da su za vreme kolonizacije Panonske ravnice, modu donosili stanovnici nema č ke i ma đ arske nacionalnosti iz Evrope. Tako je preko njih lala prenesena i kao ukras. Ali, mogu ć e je da su kalfe, koje su iz ovih krajeva u 19. veku odlazile u "frent" u razvijenije evropske zemlje, po povratku donele modu ukra š avanja iz Evrope.

Š ef katedre za etnologiju Filosofskog fakulteta u Beogradu, akademik dr Petar Vlahovi ć , upozorava da u nau č noj literaturi ima malo podataka o poreklu naziva Lala.

"Op š te je prihva ć eno mi š ljenje - ka ž e on - da je naziv nastao u vreme srpskog romantizma, sredinom pro š log veka, na teritoriji sada š nje Vojvodine. U nauci je tako đ e prihva ć ena teza da se poreklo nadimka vezuje za ukras u vidu lale (tulipana) na ode ć i srpske etni č ke skupine."

Profesor Vlahovi ć je uveren da samo Sremci nisu Lale. Po njemu su to i Ba č vani.

Me đ utim, kada je re č o humoru, dileme nema: Lala je uvek stanovnik Banata! Po Bana ć anima, i Ba č vani bi mogli da budu Lale, samo, kada ne bi bilo reke Tise.



* * *



Banatski humor je poznat po pri č ama i anegdotama o Lali i Sosi. Sve š ale su inspirisane mentalitetom stanovnika ravnice. Podneblje i ravni č arski uslovi ž ivota izgradili su karakterolo š ke tipove - Lalu, Sosu, Pantu, pop Jocu...

Junak banatskih š ala je stanovnik sela, koji se isklju č ivo bavi zemljoradnjom. Prve š ale su stvarane na ra č un njegovog nesnala ž enja u gradskoj sredini. Da bi se odr ž ao, i pre ž iveo, morao je da se brani, a odbranu je zasnivao na prilago đ avanju situaciji: pravio se vi š e neuk, nego š to jeste, da ne shvata i ne razume i ono š to mu je sasvim jasno. Razume se, njemu nije u interesu bilo da to shvati, pa se pravio naivan i onda, kada je duhovno i iskustveno bio superioran.

Oduvek je Bana ć anin znao da ž ivot donosi mnoge nu ž nosti, koje se ne mogu izbe ć i, ve ć se moraju strpljivo podnositi. Da bi se lak š e otrpele, malo je š ta drugo toliko bilo od pomo ć i kao - humor. A svaki je humor suprotstavljanje postoje ć em stanju; podsmeh i otpor nasilju. A na š Lala, uvek daleko od vlasti, trpi razne pritiske, bolesti, poreze i kuluke, vojske i ratove.

Neza š ti ć eno je izlo ž en okrutnostima i poni ž enjima od predstavnika dr ž avnih mo ć i (policajaca, oficira, birokrata i dr). Sa svim tim se te š ko rve i nosi. Mnogo mu je lak š e kada se poslu ž i - humorom. Na svoj ra č un gradi takve š ale u kojima sagovornik trajno ostaje u neizvesnosti: da li je š ala na njegov, ili na Lalin "tro š ak". A u š alama na ra č un onih, koji ga okru ž uju, u duhovnoj nadmo ć i nad njima, prepoznajemo samo istinsku lalinsku - samoodbranu.

Lale su samo Srbi - Bana ć ani. Za stanovnike nacionalnih manjina ne vezuje se nadimak - Lala. Veoma dugo u Banatu traje proces kulturne asimilacije Srba doseljenika iz nevojvo đ anskih sredina. Tre ć a, pa i č etvrta generacija doseljenika iz Crne Gore, Like, Srbije i Bosne i Hercegovine, ose ć a se Crnogorcima, Li č anima, Srbijancima, Bosancima i Hercegovcima. Veoma retko - Bana ć anima! Otuda u grupi viceva sa međunacionalnom sadr ž inom nalazimo i one sa Lalinim sunarodnicima iz dijaspore: Miljanom Crnogorcem, Perom Bosancem, Milojicom Srbijancem, Vukojem Hercegovcem.

Ova vrsta banatskog humora naj č e šć e se stvarala i stvara anonimno, prenosi se kazivanjem, pa je istori č ari knji ž evnosti svrstavaju u usmeno, narodno, literarno stvarala š tvo. Razume se kazivanjem i prepri č avanjem, humor se menja, dora đ uje i č esto primenjuje na nove doga đ aje, dru š tvene situacije i odnose. S obzirom na prirodu vica, vremenom se mnogi od njih trajno gube, a neki se, naj č e šć e politi č ki i vojni č ki humor, sa sli č nim dru š tvenim zbivanjima ponovo javljaju. (Vicevi o posleratnoj nema š tini danas se prepri č avaju kao humor aktuelne situacije.)

Pored toga š to vicevi o Lalama izra ž avaju ž ivotno iskustvo ove nacionalne skupine stanovni š tva (odnos prema politici, vojsci, crkvi, dobru i zlu) i š to su laki u mnogim od njih ima iznena đ uju ć e dubine i filosofske mudrosti. (Na primer: "Bolje je biti blesav k'o svi, neg' pametan k'o niko.")

Duhovitost Lala je dobrodu š na, li š ena pakosti i zlobe, š to je op š ta karakteristika banatskog humora. Popularni Lala je tolerantna li č nost. To se opa ž a u svim njegovim ž ivotnim situacijama, kao i u odnosima sa okolinom. Ponekad se č ini da on i preteruje u tolerantnosti (vicevi o seksu) i da njome ž eli da izazove sa ž aljenje. Ali, kao da je u takvoj samokriti č nosti i njegovo superiorno shvatanje relativnosti ž ivota. U takvim, ali i u mnogim drugim š alama, u kojima je Lala izlo ž en nasilju, inteligentno otkriva svet onakvim kakav jeste, i vedro ga koriguje u svet kakav bi ž eleo i kakav bi trebalo da bude.

U me đ unacionalnoj komunikaciji mnogi vicevi stvoreni u drugim sredinama, sa drugim ličnostima, ali sa sli č nim osobinama glavnih junaka, prelaze u lalinski humor, kao š to se i vicevi iz lalinskog humora preuzimaju u humor drugih sredina. Ne retko, li č nost Lale, njegove zgode i nezgode, prepri č avaju se kao do ž ivljaji Bosanca, seljaka iz Zagorja, ili zemljoradnika iz Gabrova (Bugarska). Dakle, vicevi se pri č aju i prenose, me đ usobno razmenjuju, mnogi sa sli č nom sadr ž inom se pro ž imaju, preuzimaju i ž ive u raznim narodima. Njihovi glavni junaci nose razli č ita imena, ali iste karakterne crte. (Gabrovac u Bugarskoj, po karakternim crtama, kao da je Lalin ro đ eni brat!)

Istorijsko iskustvo je nau č ilo Bana ć ane da je bavljenje politikom naj č e šć e "opasna rabota". Zbog toga je odnos Lale prema politi č kim temama krajnje uzdr ž an. Sve ć e u č initi da izbegne izja š njavanje (Kad ga pitaju koja je stranka najbolja, on odgovara: "Najbolje je kad je č ovek zdrav!") A ako do đ e u situaciju da ne mo ž e da sakrije sopstveni stav, pribe ć i ć e nekakvom slikovitom odobravanju, koje ć e samo na izgled da bude u saglasnosti sa stavom i mi š ljenjem sagovornika. (Na pitanje kako ž ivi, prvih posleratnih godina, odgovara: "Divno, nikad bolje, č ak i - bogato! Tamo di sam nekad' dr ž 'o so, sad' dr ž im bra š no.") Jer, kao š to je poznato, re č u politici ume da bude izdajni č ka. Dobro znaju ć i to, Lala je u odgovorima uzdr ž an. Iskustvo ga je nau č ilo, da re č ume i slu č ajno da izleti, pa da bude okrutno upotrebljena protiv njega. Zato prikrivaju ć i re č i, sakriva znanje, a ono provokatora uspe š no navodi na pogre š an put.

U politi č kim anegdotama Bana ć anin se do vrhunca koristi sposobno šć u da izigrava neve š tog č oveka. (Na pri č u da je Jugoslavija jednom nogom u kapitalizmu a drugom u socijalizmu, Lala pita: "Dokle ć emo stajati tako raskre č eni?") Mnoge ovakve š ale zra č e vi š preno šć u. Ona se opaza u mnogobrojnim vicevima č ehovljevskog humora iz vremena otkupa poljoprivrednih proizvoda i torture seljaka zbog nemogu ć nosti da udovolje zahtevima dr ž ave. Svi ti vicevi, zbog svojih ž aoka, bili su dugo godina ozna č eni kao - reakcionarni. Jer, č uv š i š ta sve treba da se uradi, da bi se lepo i bogato u socijalizmu ž ivelo, Lala ka ž e: da sve to i treba š to pre uraditi, da bi se "gospocki" i bogato ž ivelo - "k'o pre rata". Ili, na pitanje, da li bi pre ž iveo jo š jedan rat, odgovara: "Mo ž da bi' ... al' oslobo đ enje - ne bi'". Ali, iako Bana ć anin ne mesi hleb od politike, ve ć ga ona naj č e šć e "mnogo ko š ta", on u svakoj prilici iskazuje svoje rodoljublje. (Lala i Serjo ž a Rus, Lala i rodoljubiva pesma, Lala i D ž on Amerikanac i dr).

Banat je oduvek bio vi š enacionalan, a stanje stvarnih me đ unacionalnih odnosa odra ž avalo se uvek i u humoru. Redovno, kada su se zao š travali odnosi Srba i pripadnika drugih nacionalnosti, kada su se Srbi Bana ć ani ose ć ali ugro ž enim, i Lala je u humoru postajao nasrtljiviji. Razna su istorijska iskustva u Lalinom odnosu sa pripadnicima nacionalnih manjina. Kad god je u njima "varni č ilo" stvaran je banatski, lalinski vic. Istorijska me đ unacionalna "varni č enja" mo ž emo da merimo i brojno šć u stvorenih viceva. Najbrojnije su š ale sa Peterom Š vabom i Pi š tom Ma đ arem. Idu ć i tim putem, moglo bi se zaklju č iti, da je u istoriji Banata najmanje bilo sukoba Srba Bana ć ana sa njihovim kom š ijama iz rumunske i slova č ke nacionalne grupacije. Jer, ako se negde i na đ e poneki vic o Lali i Mir č i Rumunu, on je uvek bezazlen. Ali, sa velikom sigurno šć u tvrdimo da je te š ko, gotovo nemogu ć e, na ć i vic o Lali i Janu Slovaku!

Vi š evekovnim zajedni č kim ž ivotom stvarana je na tlu Banata kultura me đ unacionalnih odnosa. Ona se odlikuje uo č ljivim civilizacijskim vrlinama pripadnika svih nacija. Na osnovu tolerancije stvorene su mnoge š ale, kojima se ne povre đ uju nacionalna ose ć anja. (Stari Crnogorac dr ž i na krilu unuka i pri č a mu kakvi su mu preci bili, pa ga pita da li je sve razumeo, a on odgovara: "Igen, deda, igen!")

U ve ć ini š ala sa me đ unacionalnom tematikom, razume se, Lala trijumfuje. Č ini to sa neskrivenim u ž ivanjem nad pripadnicima velikih naroda, posebno svetskih supersila. (U tome je on i njegov narod, uvek - tre ć a supersila!) A kada se naruga pripadniku malog naroda, kao da mu nije mnogo milo, do đ e mu nekako isto, kao da je ismejao svoga Pantu, Ž ivu ili Mitu. Dabome, da sa istinskom nasladom sve nadokna đ uje onda, kada trijumfuje nad D ž onom Amerikancem, ili Serjo ž om Rusom.

Bana ć ani su posle Drugog svetskog rata, sa velikim zadovoljstvom stvarali viceve na ra č un novodo š lih kom š ija: Miljana Crnogorca, Pere Bosanca i Mane Li č anina. Izme đ u novodo š lih sunarodnika i Lala starosedelaca, vicevi su proiza š li iz mnogih sukoba razli č itih iskustava, obi č aja i ambicija.

Posebnu "aromu" nose one š ale u kojima Lale upore đ uju svoja ratna iskustva sa iskustvima novodo š lih suseda. Bana ć ani se uvek dr ž e inferiorne pozicije sa koje mogu uspe š no da ismeju "herojske podvige" onih, kroz č ije su krajeve pro š le nema č ke ofanzive. Sasvim suprotno svedo č enju istorije, Lala je u anegdotama uvek pacifista i antiheroj, uvek neka vrsta - banatskog Š vejka. (U pri č ama o ratnim strahotama Lala dodaje i banatske: "Za sve vreme rata nismo imali - kvasca!") To je i razumljivo, jer je zemlja oduvek tra ž ila muku ratara, on je ž iveo od njenih plodova, a ratovi su mu redovno donosili saka ć enja i smrt i parlog njegovim oranicama. Iako se sa Pi š tom i Miljanom naj č e šć e megdan č i, sve vreme mu Ž ika Sremac č u č i u podsvesti. ("Svako ima svoga Sremca!")

Uz sve re č eno, me đ unacionalni odnosi nisu za Lale crne rupe u kojima treba da nestanu njegovi susedi. Oni su samo jo š jedna od mnogih prilika da se š alom iska ž e lepota ljudskosti. A š to se ž aoka u njima ti č e, one jesu "o š trije od jatagana", ali nisu ubojite. Razvijali su Bana ć ani (svih nacija) imunitet, da mogu da se smeju, pa i me đ usobno podsmehuju, a da se time ne razdru ž uju. Naprotiv, da u svim tim š alama oboga ć uju svoje me đ unacionalne odnose.

Najneobi č niji, a najbrojniji deo banatskog humora je o Lali i seksu. Ni jedan narod na svetu, koji neguje seksi-humor, nema š ale sa konstrukcijom da se glavni junak ne jedi š to mu "cela Kekenda" spavala sa ž enom. ("Ih, k'o da mi je Kekenda neka vel'ka varo š !")

Koliko je ovaj humor popularan, govori i ova statistika: za č etrnaest godina zapisao sam vi š e od hiljadu viceva o Lali. Vi š e od polovine su na temu - Lala i seks!

Zanimljivo je pitanje, koje zahteva posebno istra ž ivanje: kada je, kako i za š to, u Banatu, nastala (i od koga) ovakva vrsta humora? Po nekima ovi vicevi su u pro š losti bili vezani za Petera Š vabu. Mnogo je te š ko radio i nije se preterano jedio ako mu je Lala spavao sa ž enom. Jedan od viceva, objavljen 1936. godine u O š i š anom je ž u nagove š tava mogu ć nost ovakvog odgovora. (Vic: "Nikakve Š vabe")

U banatskim seksi š alama preovla đ uje filosofski stav, da se, za neverstvo ž ene, ne treba jediti i da ga valja stoi č ki primiti kao i druge prirodne nepogode, koje ne uzrokuju velike materijalne š tete.

Najveći broj š ala je sa originalnom osnovom, mada ih ima i sa pozajmljenom iz svetske i na š e literature. (Na primer: "Lala i zlatna ribica!")

I u lalinskim vicevima nalazimo "tvrde" i "mekše", sa vi š e, ili manje slobode u izra ž avanju. Sve do polovine ovog veka, u humoristi č koj š tampi u nas, izbegavani su "tvrdi" seksi vicevi, iako su rado kazivani i jo š ra đ e slu š ani.

Lala je, kao š to se iz mnogih anegdota mo ž e videti, spretan da skre ć e pa ž nju sa bitnih na sporedne elemente doga đ aja. Sa takvom sposobno šć u on uspeva da ukloni uzro č nike eventualnih nevolja. (Na primer, na vest da mu prijatelj, u njegovom ž itu povalio Sosu, on proverava, pa ka ž e: "Nije moje ž ito, nije mi ni prijatelj, a i radi ono š to ne mora.")

Bana ć anin ć e u humoru predstavljati sebe seksualno nemo ć nim. (Na pitanje š ta vi š e voli: Bo ž i ć , ili seks, on odgovara - "Bo ž i ć ! Dolazi č e šć e.") Predstavlja se i kao š mokljan. (Zatekav š i kom š iju da pla č e nad grobom njegove Sose, te š i ga: "Ne pla č i, Mito, opet ć u se ja o ž eniti.")

A ponekad, Lalu prati i č udan sticaj okolnosti, (Vic sa vezanom kravom!) koji sam po sebi vi š e govori, nego š to bi Lala hteo i mogao da objasni. U takvim situacijama Lala se ž rtvuje, di ž e ruke od svega, predaje se, jer š ta je - tu je.

U ovako koncipiranom humoru Sosa je zdrava i slobodna ž ena. Ona uvek zna š ta ho ć e. (U bioskopu vi č e: "Ruke k sebi!... Ne, vi levo, viii, desno!") Sa Lalom je iskrena. Priznaje da je spavala sa kom š ijom, ali je to uvek u nekoj "zabludi". I ona ume da vidi samo sporedne č inioce doga đ aja a da za ž muri nad glavnim. (Zati č u ć i golu kom š inicu na Lalinom krilu, ona reaguje: "Pa, zar nema š stida!... jutros sam ti opeglala č ak š ire!")

Sve u svemu, Lale bi rekle, da od seksa ne boli glava. Zlo i jed donosi im uvek - ne š to drugo.

Dobro je poznato da se u Banatu odvajkada dobro jelo i jo š bolje pilo. Mnogi od viceva o napitom Lali, koji se prepri č avaju u Vojvodini, su originalni. Ali, ima ih i preuzetih iz humora drugih naroda.