Korrigert: Det ble opprinnelig publisert en forkortet utgave av dette innlegget.

Siden 70-tallet har feminister hatt monopol på å analysere mannsrolla utenfra og kvinnerolla innenfra. I den fri og sannhetssøkende vitenskapens navn, må menn slippe til og analysere kvinnerolla utenfra og mannsrolla innenfra. Vi trenger begge: Feminisme pluss maskulinisme er lik sant.

I Dagbladet 20. mars ser vi den feministiske tegneserien Zelda, der hovedpersonen Zelda har hoppet opp på ryggen til en mann, og aggressivt voldtar ham med et fast handgrep nedi buksa. Selv er han trøtt og vil bare hjem og sove, men det nektes han altså med fysisk makt. Dette skjer i tillegg i det offentlige rom (på en kunstutstilling eller lignende). Dette kan oppfattes som oppfordring til voldtekt av menn, og i det offentlige rom i tillegg. Lina Neidenstam er feminist og bevisst på hva hun tegner.

I en tid da president Trump fordømmes verden over av to grunner: 1) At han sterkt antydet at han drev med seksuelle overgrep da han sa: "I just grab them by the pussy" og 2) for å ha lagd en video som forestiller at han går løs på en CNN-journalist, og 3) der protesten mot videoen går på at han oppfordrer til vold mot journalister: Hvorfor er ikke da Zeldas tegneseriestripe en oppfordring til voldtekt av menn?

Trump forsvarte sitt "grab the pussy-utsagn" med at det kun var garderobehumor, men det ble avvist av kritikerne. Ytringsfrihet fungerer ikke slik, svarte kritikerne. Det samme med videoklippet, ytringsfrihet fungerer ikke slik, svarte kritikerne da også. Men hvorfor skal da feministiske kvinnelige tegneserieskaperes «ytringsfrihet» vurderes som mer hellig og viktig enn Trumps? Nettopp fordi de er feministiske og kvinnelige, så er de hellige og viktige?

I Dagbladet den 3. juli viser Maren Uthaugs tegneseriestripe «Ting jeg gjorde» at en mann sier god morgen til en kvinne, hvorpå hun resolutt slår et blått øye på ham. Dette kan oppfattes som oppfordring til vold mot uskyldige menn, særlig når vi igjen tenker på Trumps video og reaksjonene mot den. At tegneserien heter «Ting jeg gjorde» kan oppfattes som en klar oppfordring til å lese den biografisk, som noe Maren Uthaug faktisk har gjort. Altså i dette tilfellet uprovosert slo en mann så han fikk blått øye. Og i tillegg skryter av det offentlig gjennom sin tegneserie.

Hvorfor har kvinner rettigheter Trump og menn nektes? Og hvorfor må menn tåle mer enn journalister og kvinner?