– Jeg spiser min egen armhuleost, og det gjør datteren min også. Det smaker vanlig ost, sier kjemiker og forsker Sissel Tolaas.

Sissel Tolaas. Foto: Eirin Larsen / NRK

Hun arbeider nå med et prosjekt sammen med kollega Christina Agapakis der hun samler inn bakterier og avfallsstoffer fra mennesker, blander det med melk, og lager ost. Den er spiselig, forsikrer hun.

– Som i gamle dager

– I gamle lager hang man over gryten når man ystet, hendene var i kontakt med melken, og bakteriene til dem som laget melken var en viktig del. Det vi gjør nå er bare å tilføre bakteriene litt mer systematisk, sier hun.

– Jeg samler inn menneskelige bakterier fra blant annet armhuler, tær og negler, blandet det med melk, og lager ost av det, forklarer hun.

NRK SKOLE: Slik lagde man ost på setra

Sissel Tolaas er født i Stavanger, men bor nå i Berlin. Hun har studert matematikk, kjemi, språk og kunst ved universitetene i Oslo, Warsawa, Moskva, St. Petersburg og Oxford. Siden 1990 har hennes arbeid vært fokusert rundt temaet lukt innen vitenskap, kunst og andre disipliner. I 2004 etablerte hun «The Smell research lab» i Berlin. Forskningen hennes har resultert i flere nasjonale og internasjonale stipender og priser.

David Beckham. Foto: STEPHEN DUNN / Afp

Slik ble Beckhams fotsvette til ost

Etter at prosjektet ble plukket opp av verdens fremste universiteter ville også utstyrsleverandøren Adidas være med. De leverte Beckhams fotballsko fra 2004-sesongen til laboratoriet.

– De var brukt femti ganger, så det var nok av svette i dem, sier Tolaas.

Hun forteller at bakteriemolekylene de fant i David Beckhams fotballsko var akkurat de samme som den svært luktende tyske Limburger inneholder. En bakterier i Brevibacterium-familien.

– Når folk lukter på oster beskriver de ofte lukten ut ifra kroppslige lukter, så hvorfor ikke snu på det, og bruke kroppslukter til å lage ost. Oster kan lukte gamle fotballsko, så hvorfor ikke lage ost av gamle fotballsko, sier hun.

Bakteriene i David Beckhams fotsvette hadde den samme molekyloppbygningen som Limburger-osten. Foto: Wikimedia commons

Presenterte armhuleost på gullfat

Tolaas spiser selv sin egen ost, og synes det er en naturlig ting. Hun har også presentert ostene av kroppslige bakterier for enda finere ganer.

– Vi presenterte ostene til beste ostetesterne i Tyskland på ulltallerkener. De luktet på ostene og karakteriserte dem som sofistikerte franske oster. Da vi forklarte hva de var laget av hadde de ikke noe problem med det, og spiste dem, sier hun.

Bærekraftig i fremtiden

Her er flere oster laget av kroppsavfall. Foto: Sissel Tolaas

– I dette samfunnet som begynner å gå tom for ressurser må man tenke alternativt. Allerede nå spiser folk insekter og en gang i fremtiden må vi kanskje kunne drikke vår egen urin for å overleve. Derfor er det lurt å se på det man har rundt seg, sier Tolaas.

Derfor begynte hun å se på hva det kroppen produserer kan brukes til. Hun begynte å undersøke bakteriene som kroppen gir fra seg, og fikk støtte fra Harvard, Cambridge og Stanford for å forske videre. Nå har også prosjektet vekket interesse hos NASA.

– I en så prekær situasjon som i verdensrommet har de ikke så mye å spise. Derfor hadde det vært praktisk om de kunne bruke sine egne bakterier for å lage mat, sier hun.

– Hvis man i fremtiden kan lage mat av sine egne ekskrementer er det svært lønnsomt og bærekraftig for hele verden. Det er det vi forsker på nå, men konklusjonen er fortsatt i fremtiden, legger hun til.