Stadig vekk kommer innlegg om hvor ille det er i den ene eller den andre gaten, med butikker som går konkurs og legges ned. Folk raser i fortvilelse over de grådige gårdeierne, som kun er opptatt av profitt og ikke bryr seg om nabolaget sitt. Folk skriver opp og ned på sosiale medier om hvor mye bedre alt var før, og at det er på tide at vi redder kiosken på hjørnet eller den lille butikken som ikke greier å drive videre.

Trøbbelet med veldig mye av det vi leser er at det dessverre i for stor grad er basert på følelser og alt for lite på fakta. Også kommersielle aktører forsøker å spille på denne frykten. Marthe Lundes innlegg om Hegdehaugsveien i VårtOslo kan ikke leses som noe annet enn et skjult forsøk på å få oppmerksomhet om en ny tjeneste. Det burde skribenten vært tydeligere på.

Leietakerne står i kø i Bogstadveien

Saken er nemlig denne: Butikkene og restaurantene i Bogstadveien og Hegdehaugsveien er kanskje de som er best organisert i hele Oslo. De teller rundt regnet 300 (inkludert Marthes Lekestue), og det går veldig godt i den gaten. Majorstuen og Bogstadveien Næringsforening kan fortelle at leietakere står i kø for å finne lokaler der.

Besøket er stabilt (de har tellere i gaten og kan måle hvor mange som går), og det er stadig nye prosjekter som gjør at det oppleves som et litt annet virkelighetsbilde enn Lundes fremstilling. Gårdeierne der er også samlet og samarbeider om både julebelysning og annet.

Les også: Hegdehaugens Jernvarehandel har eksistert i Bogstadveien i over 100 år og har 20 000 varer i assortementet

De som fornyer seg gjør det bra

Som i alle handlegater, byer og strøk er det noen butikker som gjør det bra og andre som ikke går så bra. Spesielt i en tid som vår, der varehandelen er i enorm omveltning, vil det være mange som ikke greier å fornye seg raskt nok og som vil slite. Det skjer i Bogstadveien og Hegdehaugsveien, men også i Torggata og i Prinsens gate. Og på Karl Johan, Aker Brygge og mange andre gater i sentrum.

Men, så er det også alle de som gjør det veldig bra. I de samme gatene. Min erfaring er at butikker som evner å fornye seg, fokuserer på innovasjon, bruker teknologi som et verktøy (og ikke som en trussel), og ikke minst har et enormt fokus på å skape gode kundeopplevelser, vil vinne også i fremtiden. Slik har for eksempel Fred Perry i Prinsens gate uttalt at de jobber, og de kan melde om et forventet rekordår i 2018.

Spøkelsesbyen lever

Dessverre er det en rekke butikker som sliter med overgangen til ny teknologi, ved at omsetningsgrunnlaget blir borte. Hvis jeg drev en spillkiosk, for eksempel, ville jeg vel forsøkt å snarlig finne på noe nytt.

Likevel, i 2017 økte butikkhandelen i Oslo med ca. 4,2 prosent. Bare Oslo sentrum økte den med 3,7 prosent. Mye av sentrumsveksten tror jeg skyldes den kraftige veksten i turisme, men like fullt går det greit. Ryktene om butikkenes død i Oslo sentrum er betydelig overdrevet.

Våren var kald og lang

Gårdeierforeningen Byfolk gikk ut med tall om nedgang på 7,7 prosent i besøk rundt Egertorget første halvår i år. Dette er besøkstall for et begrenset område i sentrum og er selvsagt tall som må tas på alvor.

Men det tas ikke høyde for at våren var kald og lang og gikk på få dager over til en ekstremvarme vi ikke har sett maken til. Det er mange eksempler på butikker i for eksempel Prinsens gate og i Torggata som melder om gode tall. Jeg kjenner også til varehus på Karl Johan som melder om både gode besøks- og omsetningstall.

Bedre koordinering trengs

Likevel er jeg den første til å etterlyse bedre koordinering og organisering av Oslo sentrum. Oslo sentrum er det eneste bysentrum i Norge – og ett av veldig få i Norden – som ikke har sin egen sentrumsorganisering. Det er liten samhandling og samarbeid i sentrum, for å koordinere og skape gode historier om byliv og aktiviteter.

Les også: – Vi kan få en grønnere by uten butikkdød

«Nød lærer naken kvinne å spinne», er det noe som heter. Ofte må det kriser til for å oppnå radikal forandring. Oslo opplever ingen slik krise. Verken gårdeiere, næringsforeninger eller Oslo kommune har derfor sterk nok motivasjon til å forsøke å få på plass en organisering av «Bydel Null».

Jeg vet, fordi jeg har forsøkt et par ganger. Jeg skulle ønske at Oslo kunne greie å organisere sentrum basert på en visjon, heller enn en krise. Det er en fantastisk by, med en rekke offensive og innovative krefter. Også i sentrum. Europas Miljøhovedstad 2019 kunne vært en mulig visjon å samles rundt, men der løper vel tiden også fra oss.

Kanskje blir Oslo sentrum organisert en dag.