Uakseptable kommentarer blir usynlig sensurert av politiske partier. Hvorfor er det problematisk? | Karoline Andrea Ihlebæk og Bente Kalsnes

Karoline Andrea Ihlebæk post.doc ved Institutt for medier og kommunikasjon, Universitetet i Oslo

Bente Kalsnes førsteamanuensis ved Institutt for journalistikk og mediefag, OsloMet

15. august 2018

Kommentarer kan bli ikledd en «usynlighetskappe» – da er den synlig for den som har skrevet den og vedkommende sine venner, men den er usynlig for alle andre, skriver Karoline Andrea Ihlebæk og Bente Kalsnes. ILLUSTRASJONSFOTO: Shutterstock/NTB scanpix

Den offentlige samtalen røktes ikke lenger bare av redaksjoner.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Bente Kalsnes er førsteamanuensis ved Institutt for journalistikk og mediefag, OsloMet.

Karoline Andrea Ihlebæk er post.doc ved Institutt for medier og kommunikasjon, Universitetet i Oslo.

Alle norske partier tar eierskap og ansvar for kommentarfeltene på sine facebooksider, men legger ikke skjul på at debattene er vanskelige å håndtere. Én mekanisme som tas i bruk for å håndtere uakseptable kommentarer, er Facebooks skjulefunksjon.

Den gjør kommentaren usynlig for alle andre enn kommentatoren og vedkommendes venner.

Dette viser funn fra forskningsprosjekt «Kommentarfelt til glede og besvær», som er utført av forskere tilknyttet Senter for studier av politisk kommunikasjon (POLKOM) og finansiert av Rådet for anvendt medieforskning. Vi har intervjuet kommunikasjonsansvarlige for politiske partier om hvordan de ser på sitt ansvar for kommentarfeltene og hvordan dette ansvaret håndheves.

Et tydelig funn fra prosjektet er at partiene anser at de har et eierskap og ansvar for kommentarfeltene, og at de bruker betydelige ressurser på dette.

Les også Rett til ytringsfrihet møter rett til privatliv: Hvem har ansvar for kommentarfeltene?

Partier må røkte debattene

De siste årene har den offentlige debatten flyttet seg til Facebook. Mens redaktører og journalister tidligere administrerte debatten, enten det var i leserbrevspaltene eller i nettavisenes kommentarfelt, har nå også politiske partier også fått jobben med å røkte den offentlige samtalen. Manglende kontroll med kommentarfeltene har flere ganger ført til negativ medieomtale for politiske aktører.

I hovedtrekk består verktøykassen til partiene av seks verktøy for å håndtere debattene som oppstår i kommentarfeltet:

Retningslinjer

Vaktordninger for moderering

Bannefilter

Skjuling

Sletting

Utestenging av deltagere

Les også Enkelte trenger åpenbart ikke ytringsfrihet, de trenger hjelp

Redaksjonelle retningslinjer

Retningslinjene for debatten er publisert på facebooksidene til de fleste politiske partiene. Disse ligner på nettavisenes retningslinjer, og omfatter generelle oppfordringer til saklighet og folkeskikk, og spesifiserer at hetsende og truende kommentarer kan føre til sletting eller utestengelse.

De fleste partiene har også utarbeidet rutiner for hvordan kommentarfeltene følges opp, og er ekstra vaktsomme i timene etter at en post er lagt ut. Noen av partiene har formelle vaktordninger for å håndtere nettdebatten.

Er det et kontroversielt tema som tas opp, som innvandring, ulv, bompenger, klima eller fraværsgrense, settes det ofte inn ekstra ressurser for å kunne svare på spørsmål og følge med på hvordan kommentarfeltet utvikler seg.

Les også Har vi tapt kampen mot de falske profilene på nett?

Blokkering og bevismateriale

Facebooks bannefilter blir også brukt av partiene for å håndtere kommentarfeltet. Det kan stilles inn på tre nivåer: ingen, medium eller sterkt, og kommentarer som kommer i filteret blir skjult.

I tillegg kan partiene legge inn utvalgte ord som de ikke ønsker, eller som man vet kan forekomme i innlegg som ofte er uakseptable. I våre intervjuer nevnes bl.a. følgende ord: «Quisling», «hore», «kjærring», «bitch», «nigger», «neger», «skytes», «nakkeskudd», «landssviker», «forræder», «nazi», «araberpartiet», «rasist».

Det er ikke lett å moderere den offentlige debatten, og det er komplisert å definere og håndheve grenser for ytringsfriheten, skriver innleggsforfatterne. ILLUSTRASJONSFOTO: Shutterstock/NTB scanpix

Dersom en eller flere kommentarer går over streken for det enkelte parti, blir de slettet. Dersom det dreier seg om trusler mot navngitte personer, er det ikke uvanlig at kommunikasjonsrådgiverne tar bilde eller skjermbilde av kommentaren for å ha bevis og sende til politiet.

Noen partier sender ut advarsler til personer om at de kan bli blokkert dersom de holder frem på samme måte. Andre partier blokkerer eller utestenger umiddelbart personer som hetser, truer og sjikanerer.

Les også Kronikk: Islamdebatten er importert fra Sverige og Danmark

Debattens usynlighetskappe

Likevel, sletting og blokkering blir relativt sjeldent brukt av partiene. Alle presiserer at de ønsker en debatt med stor takhøyde og ulike meninger. Mer hyppig tas det i bruk en funksjon på Facebook som skjuler uønskede innlegg.

Det kan beskrives som at den uakseptable kommentaren blir ikledd en «usynlighetskappe» – kommentaren er synlig for den som har skrevet den og vedkommende sine venner, men den er usynlig for alle andre.

Ved å ta i bruk skjuling unngår man å provosere posteren av innlegget, mens andre som deltar eller leser kommentarfeltet blir spart for innholdet. Det er ikke vanskelig å forstå at dette er en nyttig funksjon, både for politikere og andre som ønsker debatt på sin facebookside. Men denne mekanismen kan også ha noen uheldige konsekvenser.

Les også Hvorfor skal jeg oppfordre mine elever til å ytre seg i det offentlige rom? Det preges av hets, uthenging og latterliggjøring

Skjult sensur

For det første opplyses ikke deltagerne om at denne funksjonen tas i bruk. Ingen av de politiske partiene vi har intervjuet har oppgitt i sine retningslinjer at kommentarene kan skjules, og det er vanskelig for deltagerne å få vite når en kommentar er skjult. Villedes deltagerne når de ikke vet at denne funksjonen praktiseres?

Et viktigere poeng er at bruken av skjuling kan gjøre det vanskeligere for folk å skjønne hvor grensene for debatten går. Funksjonen gir ikke grunnlag for læring, siden vedkommende ikke vet at kommentaren er blitt skjult.

Det er ikke lett å moderere den offentlige debatten, og det er komplisert å definere og håndheve grenser for ytringsfriheten. Det er en positiv tendens at politiske aktører anerkjenner sitt ansvar for debatten i kommentarfeltene. Det er også viktig å understreke at ingen av de politiske partiene vi har intervjuet bruker skjuling for å sensurere meningsmotstandere, men dem som skriver uakseptable ytringer.

Samtidig er det viktig at debatten foregår på redelige premisser og at det er mulig å lære av sine feil. Å kle på debattanter usynlighetskappe er ikke nødvendigvis det beste virkemiddelet.