Nu aveam nici cel mai mic dubiu că ziua de luni, 29 ianuarie 2018, va fi una fără nici un fel de importanță pentru istoria politică a României post-decembriste.

Un guvern- al câtelea?- condus de un personaj șters, fără nici cea mai mică urmă de personalitate, de o insă care până mai ieri nu s-a făcut remarcată prin nimic, doar prin abilitatea cu care s-a căpătuit cu un mandat de europarlamentar și prin supușenia arătată față de Liviu Dragnea, a primit avizele Comisiilor de specialitate ale Parlamentului și, mai apoi, votul de învestitură.

Nici nu avea cum să fie altfel. Coaliția PSD-ALDE deține încă o majoritate parlamentară confortabilă. Opoziția nu a știut să negocieze nici eficient, nici din vreme o întoarcere a armelor venită din partea “părților flexibile” din spectrul politica românesc. Am în vedere UDMR și grupurile parlamentare ale minorităților naționale, altele decât cea maghiară. S-a mai dovedit o dată că președintele PNL, dl. Ludovic Orban, nu are deloc anvergură de mare om politic. Președintele UDMR, dl. Kelemen Hunor, le-a dat cu tifla atât politicienilor din Opoziție, cărora le-a dezvăluit inabilitățile, cât și celor ale majorității. După ce și-a făcut numărul, după ce le-a arătat că și el poate fi jupânul, dl. Kelemen a făcut ceea ce ne așteptam cu toții că va face. Precum președintele Klaus Iohannis a mai dat o șansă PSD-ului. Parlamentarii USR s-au dat din nou în spectacol, dedându-se la un joc copilăresc în timpul audierii d-lui Valentin Popa- Pamblică, agramatul în ale cărui mâini stă începând de ieri destinul Educației naționale.

Dacă ziua de 29 ianuarie 2018 are pentru mine totuși importantă aceasta ține de faptul că ea ne-a arătat până unde poate să meargă cu minciuna, cu falsul, cu ticăloșia PSD-ul. Duminică, pare-se că din inițativa d-lui Sorin Câmpeanu, președintele Consiliului Național al Rectorilor, secondat de pesedistul Mihnea Costoiu, jalnicul, minisculul rector al Universității Politehnice din București, s-a întocmit o listă cuprinzând numele acelor rectori care, chipurile, l-ar susține pe dl. Popa- Pamblică să dobândească portofoliul Educației. Mai întâi 30 de nume cam fără importanță. De-alde Lile de la Arad, de-alde Bungău de la Oradea, de-alde Sinescu de la Medicina bucureșteană, adică oameni cu probleme penale sau plagiatori, adică inși prinși cu mânuța băgată fraudulos în borcanul cu dulceață, pe urmă 45. Pe lista suplimentară, nume respectabile. Printre care și cel al actualului rector al Universității “Babeș-Bolyai” din Cluj-Napoca, acad. prof.univ. dr. Ioan –Aurel Pop.

Mărturisesc, nu mi-a venit să îmi cred ochilor. Mai întâi că rectorii au ajuns la un asemenea grad de prostituție inetelectuală, că subordonează instituțiile pe care le conduc unui partid politic. Explicațiile date luni seară la un post de televiziune de dl Sorin Câmpeanu l-au trimis pe insul respectiv definitiv în derizoriu. Dacă dl. Câmpeanu mai are o urmă de bun simț sau de onoare ar trebui să își prezinte urgent demisia dintr-o președinție pe care nu o merită.

În al doilea rând fiindcă pe acea listă a rușinii figura numele d-lui acad. prof. univ. dr. Ioan –Aurel Pop. Pe profesorul Pop îl cunosc de o viață. Încă din anii studenției. Și nu doar că îl cunosc. Îm e prieten de aproape 40 de ani.

Am mai spus-o. Încă de pe atunci, de la finele anilor ’70, studentul Ioan-Aurel Pop dobândise statut de personalitate în lumea academică clujeană. Respectat, admirat de colegi, stimat de profesori care nu se sfiau să afirme că un student precum Ioan-Aurel Pop are Facultatea de Istorie clujeană o dată la zece ani.

Știu foarte bine cum și-a făurit Ioan-Aurel Pop admirabila-i, exemplara lui carieră. Cu câtă muncă și cu câte sacrificii. Cu câta dăruire pentru știința Istoriei, pentru Neam, pentru Transilvania, cu cât devotament față de studenții domniei-sale.

Începând de duminică după-amiază, odată cu apariția infamei liste, listă inițiată de domnii Câmpeanu și Costoiu, asupra celui mai tânăr membru al Academiei Române s-au năpustit tot felul de acuzații. Semne de întrebare, de îndoială, insinuări, a fost formulate întrebări justificate, unele dintre ele venite chiar din partea studenților din marea Universitate clujeană. Nimeni dintre cei ce l-au acuzat pe dl. Ioan-Aurel Pop de tot felul de lucruri nu a verificat autenticitatea adeziunii. Care s-a dovedit luni a fi o nerușinată mistificare creată în laboratoarele de dezinformare pesedistă.

Nu pot decât să îmi imaginez ce ore cumplite a trăit academicianul Ioan-Aurel Pop până când a izbutit să dea publicității o dezmințire. Să fie crezut. Să-i facă pe oameni să priceapă că nu oricine sau orice ar putea fi de vânzare și că nu oricine își dă cinstea pe rușine.

Iată, așadar, că numitul Valentin Popa-Pamblică își începe ministeriatul în calitate de complice și de beneficiar al unei uriașe mistificare. De inspirație stalinisto-bolșevică. Adăugat declarației referitoare la totala lipsă de importanță a plagiatului acest detaliu ne arată cât de primejdios și de pernicios va fi pentru destinele Educației din România bucovineanul IT-ist scos din jobenul lui Dragnea-Trei Dosare. Și cât mult rău va face pe mai departe PSD-ul țării.

Text apărut concomitent pe site-ul contributors.ro și pe blogurile adevărul.ro