Dragă cititorule, ai aflat deja: 1 aprilie, Ziua Păcălelilor, a fost, pentru multă lume, ziua grevei. Ca mai niciodată până acum, medicii de familie s-au coalizat şi au pornit o grevă. Au fost în grevă toată săptămâna, doar că greva lor a fost japoneză. Adicătelea, a constat doar în purtatul unei banderole la braţ.

De ce facem grevă?

Fiindcă, dragă cititorule, ne-a ajuns cuţitul la os. Ne-am săturat de un sistem care nu este funcţional, care ne este vârât pe gât şi care nu este nici în avantajul nostru, ca medici, și nici în al vostru, ca pacienţi.

Ce vrem?

Până la urmă, fiecare are crezul lui propriu şi propria înţelegere asupra evenimentelor care se petrec. Pentru că organizarea noastră, deşi vezi uşor altfel la televizor, este deficitară. Eu unul, vreau să fiu medic, nu birocrat. Să consult, nu să fiu secretară. Să mă ocup de oameni, nu de hârtii.

Vrem practici uniforme al Casei Naţionale de Asigurări de Sănătate

Pentru că, în prezent, ne place sau nu, semnalele de la colegii din ţară susţin că în fiecare judeţ există propria înţelegere din partea Casei Judeţene a documentului care guvernează asistenţa medicală decontată de CNAS (şi anume, acel Contract Cadru, prescurtat şi CoCa, care reglementează regulile de plată a medicilor pentru consultaţii).

Vrem timp pentru pacienţi, nu pentru hârţoage: jos birocraţia!

Pentru că, în prezent, medicina în general şi mai ales medicina de familie în particular, a devenit un abis birocratic.

De ce mi se cere să parafez un document care se poate genera doar prin autentificarea mea la 3 niveluri ca utilizator? Pentru a putea folosi softul în care se generează reţete compensate, trebuie nişte „fişiere personalizate” (care se iau de la Casa de Asigurări pe bază de act de identitate), trebuie un nume de utilizator şi o parolă (pe care le defineşti la prima utilizare a softului) şi trebuie să ai o semnătură digitală (un token USB).



De ce, dacă eu semnez electronic (semnătura digitală), iar tu, pacientul, semnezi electronic (doar de asta vii cu cardul la fiecare consultaţie, nu?), mai e nevoie să existe hârtii, ştampile, semnături, cân totul se înregistrează şi există la nivel electronic?

Toate reţetele, trimiterile şi concediile se „încarcă” undeva pe internet, pe nişte servere. Când bagi cardul la farmacie, îţi certifici prezenţa ta fizică acolo – iar farmacistul verifică dacă reţeta emisă de mine a fost încărcată. De ce n-ar putea s-o acceseze direct acolo, online? De ce nu se pot stoca acolo, în paradisul CNAS, toate reţetele, trimiterile, concediile?! De ce e nevoie să omorâm copacii pentru hârtii tipizate unic seriate? De ce nu se pot genera automat în soft, ca şi pentru reţete, serii unice pentru bilete? De ce nu zburdă informaţia liber între angajator, plătitorul de taxe şi casa de asigurări şi medici, de ce trebuie mediată de veşnica hârtie şi ştampilă?! De ce?

De ce, când eşti bolnav, trebuie să te trimit la serviciu pentru o adeverinţă, înainte de a-ţi putea elibera concediul medical?

Vrem un soft funcțional!

Cum spuneam, mai multe componente ale sistemului ar trebui să zburde liber, pe internet, ca să fie totul mai uşor. În medie, la un consult, pierd cam 5 minute să selectez diverse chestii în soft, ca să înregistrez ce este de înregistrat: autentificarea ta, conectarea la server, validarea serviciilor. „Hopa, nu mai merge serverul”, „Hopa, apari neasigurat”, „Stai că a mers acum”...Sună cunoscut?

Un posibil dialog:

„Îmi pare rău, ştiu că eşti bolnav acum, dar azi nu merge sistemul: încearcă mâine!”

„Dar plătesc CASS, am drepturi”, zici tu, pe bună dreptate.

„Da, dar şi eu am obligaţii care contrazic drepturile tale: citeşte CoCa şi normele!”

Pierd alte 5 minute ca să documentez în registru (în care trebuie să semnezi şi tu) sau pe concediul medical sau pe trimitere ce e de completat.

În mod normal, sistemul informatic ar trebui:

- să poată accesa în timp real datele tale, de la „Evidenţa Populaţiei” (eu introduc manual nume, adresă, birou emitent, data, seria şi numărul ş.a.m.d.): să actualizeze automat când ai schimbat tu numele prin căsătorie / divorţ

- să verifice în timp real dacă eşti sau nu internat în spital când vii la mine pentru compensată, că la spital „nu sunt medicamente”

- să valideze automat dacă te-ai angajat sau ţi-ai pierdut jobul, dacă îţi plăteşti sau nu dările (nu de alta, dar nu e treaba mea să verific dacă ai tu asigurare şi nici să fac poliţie fiscală cu bătrânii, întrebând ce venituri au şi dacă au sau nu şi alte surse de venit, fin’c-aşa cere CoCa).

- să acceseze în timp real, date reale: eu ca medic de familie habar nu am ce ai făcut, unde ai făcut, cum ai făcut, dacă tu, pacientul, nu îmi aduci hârtia (ah, veşnica patalama – ştampilată, desigur)! Eu te trimit (electronic şi prin hârtii) la spital, acolo te înregistrează în hârtii – dar şi electronic (altfel nu pot fi plătiţi de CNAS pentru internare), şi îţi scot la imprimantă o hârtie pe care o aduci la mine ca eu să o introduc iar electronic în sistem şi să o arhivez şi la fişa ta - are mult, mult sens, nu?

- Să fie acolo, pentru medici şi pacienţi, 24/24 şi 7/7: sistemul informatic al casei armatei (OPSNAJ) a fost „picat” toată luna lui martie, plus încă vreo jumătate din luna februarie... Nu a existat nicio declaraţie, nu a existat nicio recomandare oficială – dar pacienţii au avut de suferit, fiind puşi pe drumuri (cel puţin la început) deoarece asiguraţii apăreau subit ca neasiguraţi prin nefuncţionarea câtorva servere...

Vrem regândirea sistemului de asigurări de sănătate

Ar fi util, consider eu (şi alţii, asemenea mie) să se introducă nişte contracte individuale de asigurare, semnate între tine, pacientul, şi CNAS. Pentru că tu, pacientul, eşti, vrei, nu vrei, beneficiarul asigurării de sănătate. Şi astfel ai şti, nemijlocit de medic, care îţi sunt drepturile şi obligaţiile. Ai afla care îţi sunt şi drepturile, şi obligaţiile. Şi ţi le-ai asuma, şi tu, prin semnătură.

Eu, medicul, sunt un furnizor de servicii. Eu te consult, şi sunt plătit pentru asta. Nu sunt un hoţ - doar nu ţi-ai pune încrederea, şi viaţa ta sau a copilului tău, în mâinile unui hoţ, nu? Semnez şi eu un contract cu CNAS, şi am şi eu (ca şi tine!) drepturi şi obligaţii. Ar fi util să le cunoaştem cu toţii, de acord?

În prezent, regulile pentru o reţetă compensată sfidează uneori absurdul

În unele judeţe (Constanţa şi Tulcea, dacă nu mă înşeală memoria) sunt medici de familie traşi la răspundere pentru că au emis reţete compensate reale unor pacienţi reali, cu cancere adevărate, pentru continuarea tratamentului, în perioada în care unicul oncolog din judeţ (oare cum de e posibil să fie doar unul?) era plecat în concediul la care avea şi el, ca orice om care munceşte, dreptul. Şi medicii de familie sunt traşi la răspundere fin’că CoCa spune că doar oncologul poate face reţeta aia. De ce?!!

De ce un medic (care are dreptul, consfinţit de dreptul de liberă practică şi de autonomia în exercitarea profesiei, să prescrie orice medicament) este limitat de CNAS prin CoCa şi acele infame protocoale de prescriere, şi nu poate prescrie reţete compensate conform priceperii personale, atât timp cât orice medic îşi asumă răspunderea pentru tratamentul prescris? De ce eu, medicul de familie, am nevoie de scrisori medicale care să mă „acopere” la un control al CNAS, când îţi prescriu un tratament?

De ce să mi se imputeze mie, medicul de familie, erorile sistemului electronic de prescripţii, erorile comise de colegii de alte specialităţi, cât timp eu recomand un tratament corect?!

Vrem regândirea programului naţional de vaccinare

În prezent, vaccinările sunt în „ograda“ direcţiilor de sănătate publică. Dozele de vaccin trebuie achiziţionate prin licitaţii publice, distribuite gratuit cu respectarea unor reguli, etc.

De ce nu se distribuie prin farmacii, la preţ reglementat prin lege? De ce nu îţi pot face reţetă gratuită pentru vaccin, ca tu să mergi la farmacie şi să iei vaccinul, fără să mai fie necesară nebunia cu distribuţia mediată de DSP? Căci, te asigur, n-ar mai exista probleme de aprovizionare: ai găsi în permanenţă orice vaccin în orice farmacie.

Integrarea vaccinării (care ţine de prevenţie, da?) în sistemul de asigurări de sănătate ar permite inclusiv înregimentarea unor sancţiuni pentru refuzul vaccinurilor aşa-zis obligatorii pentru părintele care refuză vaccinarea – nu doar, cum susţin unii colegi, a medicului care chipurile este responsabil să vaccineze copiii.

Vrem regândirea pachetului de bază de servicii

El există deja, îmi vei spune. Da, dar este destul de general, deficitar gestionat. În prima treime a lunii, anul acesta, fondurile erau deja epuizate pentru analize decontate de CNAS la majoritatea laboratoarelor de analize medicale. Pentru că și eu şi tu avem nevoie de acces la servicii medicale (consultaţii, investigaţii, analize) oricând: nu cred că te poţi îmbolnăvi „pe bază de programare“ în prima săptămână a lunii, ca să poţi avea acces la consultaţii şi investigaţii...

Vrem renunţarea la sclavie în medicină

Ştiai sau nu, sclavia se practică. Există o prevedere care condiţionează medicul de familie la cel puţin 800 de pacienţi înscrişi. Care trebuie „procuraţi“ în cel mult 3 luni.

Medicii tineri nu au astfel acces în sistem: este greu să reuşeşti, la intrarea în profesie (când nu ai nici reputaţie, nici experienţă) să „înscrii“ 10-15 pacienţi pe zi, zilnic. Imposibil, chiar.

Şi atunci rămân doar două variante medicului tânăr de familie: să se angajeze la un „boier“ de medic de familie, care are o listă de capitaţie suficient de mare, şi să aştepte în speranţa că, la un moment dat, „boierul” se va pensiona iar el, „iobagul”, va putea prelua cabinetul.

Alternativa este să se angajeze, ca tânăr medic de familie, într-o clinică privată. Unde să fie plătit mai mult sau mai puţin bine, dar obligat (mai mult sau mai puţin transparent) să se supună unor reguli corporatiste care să asigure venituri clinicii prin trimiteri mai mult sau mai puţin justificate către colegii de alte specialităţi. În vine în minte povestea unei paciente recent înscrise la mine, care a fost cu o problemă de sănătate la un centru privat (conform „asigurării opţionale de la serviciu“): pentru o sinuzită a fost văzută de câte 2 ori de vreo 10 medici de diferite specialităţi...

Sunt voci care argumentează că e nevoie de o limită minimă, că altfel cabinetele dau faliment şi dispare medicina de familie ca praxis independent şi va fi asimilată de clinici. Treziţi-vă, stimaţi colegi! Asta se întâmplă deja! Permiteţi intrarea medicului de familie în contract cu CNAS: e provocarea şi problema lui să facă rentabilă funcţionarea cabinetului cu 100 de pacienţi, iar treaba CNAS e să asigure accesul la servicii medicale de calitate pacientului, a asiguratului!

Vrem finanţare mai bună pentru asistenţa medicală primară

Dragi prieteni, finanţarea în asistenţa medicală primară (adică medicii de familie şi cei de celelalte specialităţi care lucrează în cabinete individuale şi policlinici) este un DEZASTRU.

Conform unui comunicat al Societăţii Naţionale de Medicină de Familie (SNMF), în România, medicina de familie primeşte între 4 şi 6% din banii colectaţi cu titlu de contribuţie pentru sănătate (în condiţiile în care omologii din alte ţări primesc 10-15%!).

Un medic de familie primește în condiţiile actuale, de la CNAS, pentru un pacient, undeva între 2,5-3,9 lei pe lună pentru că pacientul este înscris (în funcţie de vârsta pacientului) plus 10,95 lei pentru fiecare consultaţie. Şi are limitat numărul maxim de consultaţii pe care le poate acorda într-o zi. Bani din care se susţin, de obicei, toate cheltuielile legate de spaţiu (chirii, utilităţi), de salarii (asistentă, contabil, IT-ist, femeie de serviciu), de taxe şi impozite (n-ai uitat că din 2016 s-a înăsprit fiscalitatea, nu?). Tu, dragă cititorule, ce eşti dispus să faci pentru 11 lei, minus taxe, impozite, salarii şi investiţii?

Vrem medicină performantă?

Dacă vrem, atunci avem nevoie de facilităţi fiscale, avem nevoie de capital, avem nevoie de fonduri pentru a putea investi în aparatură şi dotări pentru cabinet. Nu ar fi bine să existe în fiecare cabinet de medicină de familie niscai analizoare automate pentru analize minimale, un ecograf, un electrocardiograf, etc... Toate acestea costă, însă, mii de euro fiecare: de un’ să iau parale pentru ele?!

Nu ar fi bine ar fi să vii la mine la cabinet, şi să nu te mai pun pe drumuri? Nu ar fi bine să pot rezolva acolo, la cabinet, majoritatea problemelor tale! Să nu te mai pun pe drumuri, să nu te mai pun să plimbi hârtii, să nu te mai amân? Să stau de vorbă cu tine, să te consult, să îţi dau un diagnostic şi un tratament, aşa cum ar fi normal să se întâmple când un om suferind se duce la medic?...

Asta am făcut eu vineri când am renunţat la cititorul de card şi la semnătura electronică şi am redevenit medic!

Acest text este asumat de autor în calitate exclusiv privată şi nu reprezintă punctul de vedere al nici uneia dintre instituţiile şi/sau organizaţiile la care acesta este angajat sau la care este afiliat.