LEDIG: – Sist gang jeg var arbeidsledig, i 2015 – under den rødgrønne regjeringen, fikk jeg nemlig «nave» i fred. Slik er det ikke lenger, skriver Sanna Sarromaa. Foto: Marte Vike Arnesen

Debatt

Å «nave» er som å ha fotlenke

Jeg er arbeidsledig under den blågrønne regjeringen, og det er ikke noen fred å få. Jeg er under et regime. Under Høyre-styret har «naving» blitt hardt arbeid.

Oppdatert 1. oktober 2019

Dette er en kronikk. Kronikken gir uttrykk for skribentens holdning. Du kan sende inn kronikker og debattinnlegg til VG her.

SANNA SARROMAA, finne, feminist og forfatter

Under to måneder inn i arbeidsledigheten min, når jeg føler at NAV har tatt over store deler mitt liv, får jeg et råd: «Det kan være viktig å se på andre type jobber som kanskje ikke har absolutte krav for å kunne tiltre i jobben.» Det betyr: «Slutt å være så kresen.»

Jeg er en arbeidsledig lektor med undervisningskompetanse i flere skolefag. Jeg har jobbet med undervisning og forskning i 18 år, jeg har maks-ansiennitet som lektor og har følgelig ønsket meg en lærerjobb på NAVs skjema. Etter halvannen måned med «naving» får jeg rådet om at det er på tide å tenke litt bredere. Som for eksempel: «For deg som ønsker jobb innen undervisning, kan for eksempel også arbeid som miljøarbeider, i butikk, som assistent eller annet også kanskje være aktuelt. Ett eksempel er de ledige jobbene vi har fått tips om nå, hvor to bedrifter har behov for dekkomleggere og kravene er førerkort klasse B, fysisk styrke i forhold til tunge løft samt gode norskferdigheter.»

les også Kronikk: Når NAV stenger dørene

NAV-ansatte gjør bare jobben sin: Å få flest mulig ut i arbeid. Det spiller vel ingen rolle for for NAV hva slags arbeid. NAVs ansatte skal rydde i ledighetsstatistikken, jage oss latsabber ut i jobb, uansett hva vi er kvalifisert eller ikke kvalifisert til. De blir garantert målt på sine kunder – eller er vi brukere eller klienter? Ikke vet jeg, men jeg aner konturene, eller skyggen, av New Public Management.

Sist gang jeg var arbeidsledig, i 2015 – under den rødgrønne regjeringen, fikk jeg nemlig «nave» i fred. Jeg snakket med en NAV-byråkrat én gang. Han mente at jeg med min utdanning og erfaring raskt ville komme tilbake i jobb. Han hadde rett. Ingen kontrollerte eller talte hvilke jobber jeg søkte, og jeg måtte ikke rapportere noe. Det ordnet seg for meg på egen maskin i løpet av noen måneder.

Nå er jeg arbeidsledig under den blågrønne regjeringen, og det er ikke noen fred å få. Høyre har ved flere valgt lovt andre boller, og det er virkelig andre boller nå. Jeg er under et regime. «Naving» er blitt hardt arbeid.

les også NAV svarer: Viktig at man sier ifra

Mitt eventyr med NAV startet i juli da mitt siste vikariat som fransklærer tok slutt. En annen lærer fikk elevene mine og jeg fikk en veileder på NAV i stedet.

Tjue jobber var måltallet. Jeg skulle søke 20 jobber i løpet av de første månedene som arbeidsledig. Jeg syntes det hørtes mye ut. Det er ikke så mange ledige jobber for en historie- og fransklærer her hvor jeg bor. Jeg var dessuten litt redd for mitt gode navn og rykte, for jeg ville jo framstå som en kremgjøk hvis jeg søkte jobber som jeg ikke var kvalifisert for, bare fordi jeg måtte. Jeg spurte om det virkelig var det NAV ville. Det talte også om jeg bare kontaktet potensielle arbeidsgivere, fikk jeg høre.

Og det har jeg gjort! Jeg har ringt rundt og forsøkt å selge meg selv. Jeg har snakket med avdelingsdirektøren på NAV i garderoben på SATS og ført det opp på aktivitetsplanen min. For det er på aktivitetsplanen jeg blir målt. Og veilederen blir sikkert målt. Jeg fyller på med alle «arbeidsrettede tiltak» jeg kan finne på.

Siden jeg er enslig og har omsorg for barn i barneskolealderen, er jeg – takk og pris – fritatt fra kravet om å søke jobber i hele landet. Hadde jeg bodd sammen med barnefaren, hadde det ikke vært noen nåde. Da måtte jeg ha søkt relevante jobber i Arendal og Karasjok, også. Nå søker jeg jobber bare innen elbilens rekkevidde, slik at jeg rekker hjem for å lage middag.

les også Slik taklet vi skilsmissen

NAV har dessuten en pussig regel om at jeg ikke kan besøke familien i hjemlandet mitt uten å miste dagpenger. Jeg går med en «fotlenke». Det er litt rart med tanke på alle «navende» nordmenn som har familie langt oppe i nord eller i sør. De mister ikke dagpenger av å besøke dem. De kan fremdeles ta imot jobb på dagen, liksom. Jeg, derimot, kan ikke reise til Finland – der familien min er – uten å miste dagpenger. Det er merkelig med tanke på at flyturen til Helsinki er én time kortere enn flyturen til Kirkenes, for eksempel, og det går langt flere fly. Jeg er mer parat, og raskere klar, til å ta imot jobb når jeg er i Helsinki enn når jeg er i Finnmark, men i motsetning til finnmarkingen, stoppes dagpengene mine hvis jeg besøker mine finske kjære.

For hvert hegemoni – i dette tilfellet NAVs – finnes det mothegemoni. Koloniserte folk har ofte brukt metoder som ligner på maktapparatets for å etablere en viss selvstendighet, såkalt mothegemoni, eller motkultur. Det gjør også «navere». Siden vi arbeidsledige får måltall på antallet jobber vi må søke for å beholde dagpengene, gjelder det for noen å søke jobber man ikke kan få.

Jeg hørte om en arbeidsledig som hadde gjort kunst av å søke jobber som han var kvalifisert for, men ikke ville ha. Slik hadde denne personen fylt opp aktivitetsplanen sin, til glede for veilederen på NAV, og beholdt dagpengene. Vedkommende skulle begynne å studere og ville bare «nave» i fred i et halvt år. Det skulle gå, selv om det forutsatte at han på et intervju sa at han pleide å starte dagene sine med en kald øl for å komme ordentlig i gang.

les også Størst – og viktigst – av alt er kjærligheten

Å være arbeidsledig i et fylke der arbeidsledigheten er på under to prosent er ikke noe å skryte av. Jeg har alltid tenkt at man må være litt dum eller lat for ikke å ha jobb når ledigheten er så lav. Siden jeg ikke erkjenner å være noen av delene, skylder jeg på navnet mitt. Å ha et utenlandsk navn reduserer sjansene for å bli kalt til arbeidsintervju med 25 prosent, ifølge en norsk studie. Når man attpåtil heter Sanna Sarromaa, reduseres sjansen med ytterligere 25 prosent, i hvert fall her i mine hjemtrakter!

I dag kom det forresten et nytt avtaleforslag fra NAV. De pisker stadig hardere: Jeg må søke fem jobber i uken nå.

Så hvem vet, kanskje legger jeg om dekk allerede til uka?

Publisert: 30.09.19 kl. 08:20 Oppdatert: 01.10.19 kl. 14:40