Tuore selvitys osoittaa, että monet maanviljelijät kokevat julkisen ilmastonmuutoskeskustelun syyllistävänä. Viljelijöillä on usein motivaatiota tehdä ilmastotekoja, mutta ei taloudellista valmiutta ottaa kalliita riskejä.

Kello on yhdeksän aamulla. Lehmät puhisevat tyytyväisenä laitumella ja kerityt lampaat määkivät lampolassa.

Etelä-Karjalassa Rautjärvellä Simpeleellä Helena Pesonen on juuri tullut navettatöistä. Nyt hänellä on hetki aikaa nauttia kuppi kuumaa kahvia ja lukea päivän lehdet tietokoneeltaan.

Joka-aamuinen arkirutiini ei kuitenkaan ole usein kovin mieltäylentävä.

Kuukausi sitten Yle uutisoi, että maanviljelijä Helena Pesonen kokee julkisen ilmastonmuutoskeskustelun ahdistavana. Keskusteluissa syytetään monesti maatalousyrittäjiä ilmastonmuutoksen lisäämisestä.

Pesosen mielestä syytökset ovat ristiriitaisia, sillä viljelijät tuottavat suomalaisille ruokaa.

– Kaikki tulevat toimeen ilman lentomatkailua, mutta kuka tulee toimeen ilman ruokaa.

Tutkivat faktat huolella

Tuore selvitys vahvistaa, että monet muutkin Pesosen kollegat ovat ahdistuneita julkisen keskustelun syyttävästä sävystä.

– Tämä syyllisyyskysymys nousi yllättäen aineistosta esille ja itsekin yllätyimme siitä, kuinka vahvasti syyllisyys näkyi selvityshankkeen kaikissa vaiheissa, selvityksen vastaava johtaja Karoliina Kinnunen Mohr sanoo.

Kinnunen Mohrin mukaan maa- ja metsätalousministeriön rahoittaman selvityksen päätavoitteena oli ottaa selvää, miten maataloustuottajat saavat tietoa ympäristöstä ja ilmastosta ja miten tieto vaikuttaa heidän käyttäytymiseen.

Yksi mahdollinen syy syyllisyyden tunteelle on selvityksen koordinaattorin Iina Ala-Kurikan mukaan se, että viljelijät eivät useinkaan pääse itse ääneen mediassa.

– Valtamediassa ovat äänessä poliitikot ja tukijärjestöt. Siksi julkinen keskustelu on usein poliittista ja riitaisaa, ja faktoja on vaikea löytää poliittisten näkemysten takaa.

Monet maatalousyrittäjät ovat kiinnostuneita ilmastokysymyksistä. Yksi ilmastoteko karjatilalla olisi hankkia oma biokaasulaitos. Kalle Purhonen / Yle

Lisäksi maanviljelijöistä puhutaan usein yhtenä joukkona, eikä heitä yksilöidä esimerkiksi eri tuotantosuuntien mukaan.

– Maataloustuottajien on vaikea tunnistaa, puhutaanko silloin minusta ja minun päästöistäni vai jostain muusta, Ala-Kurikka selittää.

Kinnunen Mohrin mukaan viljelijät ovat hyvin lähdekriittisiä. Se voi hänen mukaansa osaltaan kertoa viljelijöiden syyllistymisestä. He haluavat tietää ympäristöasioista kaiken mahdollisen faktan ja tutkimustiedon voidakseen puolustaa omaa elinkeinoaan.

– Haastattelimme paria maataloustuottajaa, jotka olivat lukeneet Pariisin ilmastosopimuksen (siirryt toiseen palveluun) kokonaan. He kokivat, että tieto, joka heille oli siitä suodatettu, ei ollut luotettavaa.

Pariisin ilmastosopimus Sopimus astui voimaan 4. marraskuuta vuonna 2016. Tavoitteena muun muassa pitää maapallon keskilämpötilan nousu selvästi alle kahdessa asteessa ja vähentää kasvihuonekaasujen päästöjä. Sopimuksen on hyväksynyt 185 osapuolta. Osapuolina ovat EU-jäsenmaiden lisäksi esimerkiksi Venäjä, Etelä-Afrikka ja Kiina.

Selvityksen koordinaattorin Iina Ala-Kurikanmukaan sopimuksen lukeneet tuottajat ajattelevat, että globaalien sopimusten tietoja on vaikea sovittaa omaan arkeen ja omaan toimintaan.

– Eräälle tuottajalle oli jäänyt mieleen, että ilmastosopimuksessa keskityttiin päästöjen vähentämisen lisäksi myös ruoantuotannon tärkeyteen.

Sopimuksessa ei siis pelkästään ohjeisteta vähentämään päästöjä vaan huomioidaan myös se, että ihmisten ruuan saanti pitää turvata jatkossakin.

Pesosten tilalla on noin 50 lypsylehmää. Helena Pesonen tuntee ne kaikki nimeltä. Kalle Purhonen / Yle

Helena Pesonen kertoo silmäilleensä sopimuksen pintapuolisesti läpi.

– Halusin katsoa, oliko siellä jotain sellaista, mikä olisi minusta kiinnostavaa, mutta jota ei ollut pidetty tärkeänä kertoa.

Hänen mukaansa on yleensä hyvä mennä tiedon alkulähteille ja selvittää faktat tarkasti.

– Vihaan puskista huutelua. Täytyy tietää mistä on oikeasti kyse, jotta voi olla perusteltu mielipide asioista.

Pesosen mukaan riippuu täysin aiheesta, jaksaako hän tutkia jotain asiaa syvemmin.

– Joskus hyvin koostettu tiivistelmä tutkimuksesta riittää.

Taloudellinen tilanne heijastuu ilmastotyöhön

Pesosten lehmät ovat tyytyväisiä päästyään ulos parin sisällä vietetyn päivän jälkeen. Maitotilallisten mieltä painaa kuitenkin jatkuva huoli taloudellisesta tilanteesta.

Maatalouden kannattavuus on Suomessa tutkitusti huono. Luonnonvarakeskuksen tilastojen mukaan maatilojen kannattavuus on ollut heikko useamman vuoden ajan.

– Erityisesti Venäjän pakotteiden ja tuontikiellon aiheuttaman maidon hinnanlaskun jälkeen tässä on saanut miettiä, että millä elää, Helena Pesonen huokaa.

Bordercollie Tweed vahtii tiukasti laiduntavia lehmiä. Kalle Purhonen / Yle

Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK uskoo, että maatalousyrittäjien heikon taloustilanteen ongelman ydin on tuottajahinnoissa. Tuottajahinta tarkoittaa hintaa, jonka maatalousyrittäjä saa myymästään tuotteesta, esimerkiksi maitolitrasta.

– Tuottajan saama osuus ruuan hinnasta on liian pieni, Kaakkois-Suomen MTK:n toiminnanjohtaja Tuula Dahlman selittää.

Rahaa kuluu maatilalla esimerkiksi eläinten ruokaan, kuivikkeisiin, sähkölaskuihin ja lainanlyhennyksiin. Taloudellisesti tiukassa tilanteessa voi tuntua lähes mahdottomalta tehdä kalliita ilmastotekoja, esimerkiksi hankkia aurinkopaneeleja.

– Tähän meidän kokoiseen yksikköön se maksaisi 30 000 euroa. Toki paneelit maksavat itsensä takaisin joskus, mutta kun se raha pitäisi olla nyt. On ihan täysi mahdottomuus edes harkita sellaista, Pesonen puuskahtaa.

Selvityksen mukaan maatalousyrittäjien heikko taloudellinen tilanne onkin suurin syy olla tekemättä ilmastotekoja, vaikka viljelijät olisivat niitä kiinnostuneita tekemään.

– Kaikissa selvityksen osa-alueissa korostui se, että maataloustuottajat on hyvin kiinnostuneita ympäristö- ja ilmastokysymyksistä, mutta myös huolissaan, miten ilmastonmuutos vaikuttaa tulevaisuudessa heidän elinkeinoon, Karoliina Kinnunen Mohr sanoo.

Helena Pesonen yrittää säästää kaikesta mahdollisesta. "Eläinten rehusta ei voi säästää, koska niiden on pakko syödä", hän pohtii. Kalle Purhonen / Yle

Maanviljelijä Helena Pesonen saa tietoa ilmastoasioista pääasiassa median kautta.

– Tietoa on saatavilla kyllä, mutta ongelma on se, että mistä tiedosta on hyötyä ja mistä ei.

Myös selvityksessä huomattiin, että viljelijöiden tärkein tiedonlähde ilmastoasioissa on media – erityisesti Maaseudun tulevaisuus -sanomalehti.

– Tiedon täytyy olla hyvin sovellettavaa, luotettavaa ja tutkimustietoon pohjautuvaa, jotta uskaltaa tehdä investointeja, kun taloudellisesti tilanne on muutenkin tiukka, selvityksen vastaava johtaja Karoliina Kinnunen Mohr sanoo.

Karjatiloilla yksi mahdollinen ilmastoteko olisi käyttää työkoneiden polttoaineena biokaasua, joka on tuotettu tilalla lannasta. Oman biokaasulaitoksen hintalappu kohoaa kuitenkin jopa pariin sataan tuhanteen euroon.

– Kaikesta on koitettava säästää, esimerkiksi lannoituksesta ja peltojen kalkitsemisesta. Se ei taas ole kauhean hyvä, koska säästäminen näkyy rehun laadussa ja siinä mitä ne lehmät tuottavat.

Lue myös:

Maanviljelijän elämä synkkeni, kun hänen sanottiin olevan syypää ilmastonmuutokseen: "Haluaisin vain sulkeutua omaan kuplaani ja olla kuuntelematta"

Luke: Nautakarjatilojen päästöt "merkittävästi yliarvioitu" – uusi tutkimus pienentää nurmien fosforikuorman alle puoleen

Suomalaiset maanviljelijät mukana ainutlaatuisessa kokeessa – tavoitteena pysäyttää ilmastonmuutos

Sopeutuminen ilmastonmuutokseen voi tehdä maanviljelijöistä tulevaisuuden ilmastosankareita

Viljelijöiden huoli ilmastonmuutoksesta muuttuu sanoista teoiksi – "Kokeiluja on ollut paljon, ja paljon on tullut turpaan"