Erityisesti historiallisilla asutusalueilla itävä hullukaali on harvinaisuus Suomessa. Hullukaalin (_Hyoscyamus niger _) siemenet saattavat säilyä maan povessa satoja tai jopa tuhat vuotta.

Noin viikko sitten hullukaali tavattiin Iitin Vuolenkoskella yli sata vuotta vanhan entisen mäkituvan pihamaalta, jossa se puhkesi kukkaan maanrakennustöiden jäljiltä.

– Esimerkiksi Suomenlinna on tunnettu paikka, missä sen näkee joka vuosi, koska siellä tehtään paljon korjaustöitä ja aina jossain kaivellaan. Juuri näille kaivetuille paikoille se ilmestyy, sanoo intendentti Arto Kurtto Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvitieteellisen yksikön kasvimuseosta.

Hullukaalia tapaa linnoitusten ohella vanhojen pappiloiden, kirkkojen, talojen ja torppien pihamailta. Myös nimellä kylähullukaali tunnettu koisokasvi ei ole alkuperäiskasvi Suomessa, vaan se on tuotu Etelä-Euroopasta rohdoksi.

– Hyvin pieninä annoksina se on voinut parantaa esimerkiksi hammassärkyä, mutta jos se annostus on mennyt yli, niin on päässyt kyllä ikuisesti vaivoistaan, sanoo Arto Kurtto.

Sisältää hermomyrkkyjä

Hullukaali on hermomyrkkyjä sisältävä kasvi, joka voi tappaa ihmisen, jos sitä erehtyy syömään liikaa. Intendentin mukaan etenkin lapsiperheen on hyvä hävittää kasvi pihalta, ettei se päädy lasten suuhun.

– Jos ei ole vaaraa siitä, että lapset hyökkäävät sen kimppuun, niin antaa sen vain kasvaa ja kehittää siemeniä ja varastoida siemeniä maahan lisää. Koirista en tiedä onko se niille vaarallinen, sanoo Kurtto.

Kasvin jokainen osa on myrkyllinen, erityisesti pienet mustat ja erityisen kovakuoriset siemenet. Hullukaalin hermomyrkyt toimivat pieninä määrinä hallusinogeeninä.

– Puhutaan, että ne aiheuttavat sekoilua. Ihminen voi tehdä ihan mitä vaan, vaikka riisua itsensä alasti ja pomppia pitkin ketoja ja jälkikäteen ei muistaa mitään, sanoo Arto Kurtto.

Hän painottaa kasvin olevan myrkyllinen ja tappava. Hyvin tahmeapintaiseen kasviin koskemista kannattaa myös välttää.

Omaperäinen ulkonäöltään

Kaksivuotisen hullukaalin tunnistaa omaperäisestä ulkonäöstään helposti sen kukkiessa. Kasvilla on uurnamaiset kellanruskeaan viittaavat kukat, joissa on sinipunaisia suonia. Lisäksi kukan nielussa sijaitsee violetti läiskä.

Sen sijaan hedelmävaiheessa hullukaalilla on isohkot ruukkumaiset kannelliset kotahedelmät, joiden sisällä näkyy mustia siemeniä.

– Ilman kukkia tunnistaminen on jo toinen juttu. Sillä on omalaatuisen näköiset repaleisliuskaiset ja nystykarvoista tahmeat lehdet. Ei sitä välttämättä ilman kukkia tunne, sanoo Kurtto.

Kukittuaan hullukaali kuolee. Sen kovakuoriset siemenet voivat itää seuraavana vuonna, mutta suurin osa niistä jää maan sisään varastoon tulevia vuosia ja vuosisatoja varten.

– Siemenissä on hyvin kestävä kuori päällä. Kuoren sisällä solukko voi elää lepovaiheessa hyvin kauan, sanoo Arto Kurtto.

– Otollisissa oloissa, tuollaisessa kaivelussa, ne siemenet vahingoittuvat pinnasta, mikä edistää itämistä, hän lisää.