Ihmeellistä, mutta totta: Maalla on nyt kaksi luonnollista Kuuta. Uusi kuu on nimeltään 2020 CD 3 ja se on kotoisin planeettainvälisestä avaruudesta.

Uusi kuu ei ole lähellekään niin suuri kuin taivaalla kirkkaana möllöttävä vanha Kuu, ja siksi sitä ei ole huomattu aikaisemmin.

Sen löysivät taivaalta asteroideja, komeettoja ja muita lähiavaruuden pienkappaleita etsivässä Catalina Sky Survey -projektissa työskentelevät tähtitieteilijät Kacper Wierzchos ja Teddy Pruyne 15. helmikuuta, kun he huomasivat tuoreissa kuvissa pienen ja heikkovaloisen kohteen, joka liikkui hieman erikoisesti taivaalla.

Eräs ensimmäisistä uudesta kuusta otetuista kuvista. Kuva otettiin Arizonassa Lemmonvuorella olevalla teleskoopilla. Ensimmäinen kuva uudesta kuusta Kuva: Kacper Wierzchos ja Teddy Pruyne / Catalina Sky Survey

Ensimmäisistä kuvista on olemassa hieno animaatio Wierzchosin twiitissä.

Skip Twitter post

BIG NEWS (thread 1/3). Earth has a new temporarily captured object/Possible mini-moon called 2020 CD3. On the night of Feb. 15, my Catalina Sky Survey teammate Teddy Pruyne and I found a 20th magnitude object. Here are the discovery images. pic.twitter.com/zLkXyGAkZl — Kacper Wierzchoś (@WierzchosKacper) February 26, 2020

Kun kohteesta tehtiin lisää havaintoja kuudessa observatoriossa ympäri maailman, äkättiin sen kiertävän maapalloa. Kappaleen rataa tarkemmin laskettaessa kävi vielä ilmi, että se on todennäköisesti ollut täällä seuranamme jo noin kolmen vuoden ajan.

Kyseessä on kirkkaudeltaan 20. magnitudin kohde, eli sitä ei näe paljain silmin, vaan sen havaitsemiseen tarvitaan isohko ammattilaisten käyttämä kaukoputki. Kappaleen halkaisija on muutaman metrin, arviolta 1,9 – 3,5 metriä, eli se mahtuisi mukavasti kookkaan pakettiauton kyytiin.

Se on siis niin pieni ja kaukana, ettei sillä ole esimerkiksi vaikutusta vuorovesiin. Myöskään Kuun takia yöuniaan menettävien ei kannata huolestua.

Avaruudesta tullut vierailija

2020 CD 3 on todennäköisesti ihan tavallinen Aurinkokunnassamme oleva asteroidi, joka on tullut radallaan pahaa aavistamatta sen verran lähelle maapalloa, että kotiplaneettamme nappasi sen kiertämään itseään.

Kaikki kiertoradat avaruudessa ovat eräänlaista taivaankappaleiden keskinäisten vetovoimien mukaan tapahtuvaa balettia.

Maa ja Kuu yhdessä muodostavat systeemin, jossa on esimerkiksi alueita, joissa niiden vetovoimat ikään kuin kumoavat toisensa. Näitä voidaan hyödyntää luotaimia Kuun kiertoradalle lähetettäessä; kun rakettimoottoria käytetään juuri sopivasti tuollaisessa vetovoiman nollapisteessä, luotain saadaan vempautettua Maata kiertämästä Kuun kiertoradalle.

Jos pieni asteroidi saapuu planeettainvälisestä avaruudesta juuri sopivalla nopeudella ja sopivasta suunnasta, saattaa se samaan tapaan vahingossa muljahtaa Aurinkoa kiertävältä radalta Maan kiertoradalle.

Todennäköisesti tässäkin tapauksessa on käynyt näin. Tämä uusi minikuu kiertää meidät kerran noin 47 vuorokaudessa.

Uuden, väliaikaisen kuun rata Maan ympärillä. Se on lähes koko ajan vanhan, isomman Kuun radan ulkopuolella ja lentää lopulta taas pois planeettainväliseen avaruuteen. Uuden kuun rata Kuva: Tony Dunn / Orbitsimulator

Näin epämääräisesti saapuneen kappaleen rata ei kuitenkaan ole stabiili. Auringon, Maan ja Kuun vetovoimat saavat sen kulkemaan kaikkea muuta kuin yksikertaisella kiertoradalla. Lopulta se tulee heilahtamaan pois Maata kiertämästä takaisin planeettainväliseen avaruuteen kiertämään Aurinkoa omalla radallaan.

Erään laskelman mukaan tämä tapahtuu jo nyt huhtikuussa. Toisten simulaatioiden mukaan se viihtyy luonamme kauemmin, mutta lopulta se ottaa kuitenkin ritolat.

Kyseessä ei ole ensimmäinen kerta, kun vastaavaa on havaittu: koodinimen 2006 RH 120 saanut pieni asteroidi kiersi Maata syyskuusta 2006 seuraavan vuoden kesäkuuhun. Todennäköisesti näitä väliaikaisia kuita on ollut enemmänkin, mutta niitä ei ole vain havaittu.

Erittäin todennäköisesti Maalla on myös useampiakin pieniä kiertolaisia juuri nyt, mutta emme vain tiedä niistä mitään.

Ohitsemme vilistää koko ajan kappaleita

Kosmiset kohtaamiset eivät ole mitenkään harvinaisia. Juuri tälläkin viikolla Maan ohi kulkee suhteellisen läheltä kuusi asteroidia, joiden halkaisijat ovat muutamasta kymmenestä metristä hieman yli sataan metriin. Ne ovat siis pienempiä kuin ruotsinlaivat.

Lähimpänä meitä lentää kappale nimeltä 2020 DM 2 nyt 28. helmikuuta. Sen etäisyys on pienimmillään hieman alle kuusi Maan ja Kuun välistä matkaa.

Toukokuun loppuun mennessä vastaavia ohituksia on tiedossa 35 kappaletta. Suurin näistä vipeltäjistä on 29. huhtikuuta ohilennon tekevä 2,2 kilometriä halkaisijaltaan oleva 1998 OR 2 . Jos sellainen törmäisi Maahan, niin tuloksena olisi maailmanlaajuisia hankaluuksia, mutta tästä ei ole meille vaaraa. Se menee ohi yli kuuden miljoonan kilometrin päästä. Tämä luokitellaan kuitenkin lähiohitukeksi.

Catalina Sky Survey on eräs useista asteroideja ja komeettoja kartoittavista hankkeista. Se käyttää kolmea Tucsonin luona Arizonassa olevaa kaukoputkea. Yksi kolmesta Catalina Sky Surveyn käyttämistä teleskoopeista. Kuva: University of Arizona / Lunar and Planetary Laboratory

Tällä hetkellä tiedossa on 1021 asteroidia tai komeettaa, jotka jossain vaiheessa voisivat olla törmäyskurssilla maapallon kanssa. Juuri nyt ei kuitenkaan tiedetä yhtään kappaletta, jonka kanssa törmäys olisi todennäköinen.

Suurinta huolta aiheuttavatkin yllättäen löytyvät kohteet, kuten juuri tämä uusi kuu. Tästä ei ole meille haittaa, mutta jokin suurempi kappale voisi joskus olla tulossa kohti Maata, ja havainto siitä tulisi samaan tapaan yllätyksenä.

Onkin tärkeää tarkkailla koko ajan avaruutta ja tutkia mahdollisimman paljon Aurinkokunnassa olevia pienkappaleita.

Myös nyt löytyneen kuun suhteen tutkimukset jatkuvat. Paitsi että sen rata pyritään määrittämään tarkemmin, niin siitä tehdään myös muita mittauksia. Näin voidaan myös varmistaa se, että kappale ei ole ihmisen lähettämä, eli esimerkiksi joku ammoinen, jo unohtumaan päässyt rakettivainaa.

Apollo-kuulennoilla raketin ylin vaihe sinkoutui Aurinkoa kiertävälle radalle. Apollo 12 -lennolla käytetty vaihe saapui kummittelemaan Maan luokse vuonna 2002 ja sen odotetaan saapuvan jälleen maapallon lähistölle vuonna 2042. Rakettia luultiin aluksi omituisella radalla olleeksi asteroidiksi. Kuvassa Apollo 17 -lennon ylin vaihe. Saturnus V -kuuraketin ylin vaihe Kuva: Nasa