Am stat bine să cuget cam ce fel de ton ar trebui să aibă acest articol. Am vrut din răsputeri să îmi păstrez ținuta de doamnă, doar că cei 17 ani petrecuți în publicitate m-au învățat cel mai prețios și mai important lucru: atunci când vrei să fii relevant și înțeles, trebuie să vorbești pe limba targetului. Altfel, dacă glăsuiești ca un intelectual băiatului care mănâncă semințe în fața blocului sau ca un academician pensionarului în pijama care sparge mingea copiilor de pe scară, atunci mesajul tău va trece pe lângă acești oameni fără a fi lăsat vreo urmă. Cuvintele se vor lovi de ei ca de un zid gol, păstrând doar ecoul frustrant al propriilor gânduri.

În Etica politică a lui Mihail Manoilescu (1891-1950) trăsăturile definitorii ale omului politic erau: „cinste, sinceritate, curaj moral și credinţă faţă de principii” dar, pe de altă parte, Manoilescu recunoștea că aceste calități de gentleman reprezintă și “un teribil handicap pentru omul politic în lupta sa pentru putere“. Nu doar că suntem departe de 1950, dar privind la groapa cu căcat reprezentată de clasa politică românească, îmi dau seama că viermii ăștia nu mai luptă demult pentru putere, puterea au avut-o dintotdeauna, moștenită din tată în fiu, de la tații lor nomenclaturiștii și securiștii ceaușiști. Ei luptă acum doar să ne extermine. Ascultându-l pe reprezentantul lor, scursura sub formă de deputat care oglindește perfect “calitățile unui politician român în 2017”- Cătălin Rădulescu-, este evident că nu avem nicio șansa să conviețuim cu aceste jigodii: ori îi scoatem în piața publică, ori plecăm noi.

Nu a existat zi de la Dumnezeu în care aceste zdrențe să nu iasă la tribună ca să ne sfideze, pe noi, cei care mergem la muncă pentru ca ei să își permită să ne trateze ca pe curve, pe banii și pe timpul nostru.

După ce au încercat să își salveze frații din pușcării, după ce ne-au numit naziști, iohanniști, proști și handicapați fiindcă am protestat pașnic și creativ în fața Palatului Victoria, penalii nu doar că nu se potolesc, dar acum ne și amenință că pun tunurile cu apă pe noi, apoi ne împușcă cu arma de la Revoluție (!!???). Adevărul este că suntem proști. Suntem proști că nu i-am scos de chelii și de burțile alea de bolnavi de ciroză în piața publică ca să ne explice de unde au atâta tupeu niște inculpați și niște cercetați penal. Să ne povestească cum au ajuns niște mafioți leproși, împreună cu mizerabilii din serviciile secrete să se transforme în cele mai temute organizații infracționale cu unicul scop de a fura banului public și de a scuipa cetățeanul onest între ochi.

Suntem proști fiindcă suntem civilizați. Dacă te uiți la ei, la politicienii din România, ei reprezintă, cu mici excepții, antonimul gentlemanului din viziunea lui Manoilescu iar limbajul comun cu aceste jigodii nu mai poate fi civilizat, pentru că, iată, bunul nostru simț îi încurajează să fie și mai tupeiști, și mai infecți.

Altfel nu îmi explic cum un puțopalm, un condamnat definitiv pentru corupție, un puțicădeputat care se pozează în chiloți și agață femei pe facebook, apoi le înjură și le jignește, are curajul să amenințe cu moartea cetățenii plătitori de taxe și impozite ai acestei țări: “… sunt pregătit să ies cu arma să trag, imediat” declară jigodel Rădulescu despre protestatarii din Piața Victoriei

Nu înțeleg cum un maidanez pesedist are neobrăzarea să afirme că și-a bătut joc de 2 jurnaliști care culmea, contribuie la bunăstarea acestui lindic bolnav de tourette, pe numele lui Cătălin Rădulescu: „Nu e nicio armă în dotare decât de vânătoare, mâine o să spun că am o bombă atomică, ca să îi prostesc iarăși pe anumiți jurnaliști, ca să meargă să vadă.” “Am vrut să fac mișto de acești jurnaliști pentru că se terminase interviul și am văzut că vor să mă înregistreze.” “Mi-am bătut joc de doi jurnaliști care nici nu sunt jurnaliști, pentru că se terminase interviul”.

Suntem proști că suntem mai buni decât ei. Suntem proști că nu ne coborâm la nivelul acestor maimuțe. Suntem proști că preferăm să facem implozie ascultându-le declarațiile, decât să îi explodăm afară din funcții și din viața politică românească.

Iar ei vor profita de bunătatea noastră, pe care o consideră cu siguranță prostie, și vor continua să ne calce pe cap, îngrădindu-ne dreptul la viață și la fericire.

Credit Foto: Adevarul