Anul trecut, roșiile de Buzău 1600, un soi creat în anii ’80, au ajuns în magazinele Lidl. Răsadurile au provenit de la stațiune, producția a fost asigurată de trei producători locali. Roșiile au fost alese în urma unei degustări dintre alte patru soiuri.

Pe Bardas Neaga o găsești pe câmp de la 1 februarie până pe 15 decembrie. Muncește pentru stațiune de 18 ani. E muncitor horticol, are zece clase. Poartă adidași roșii, un tricou albastru și pălărie pe cap. “Pe unde calc eu, crește și plantele”, râde femeia care pe tot parcursul anului seamănă, îngrijește răsadul, îl duce în câmp, irigă terenul, strânge legumele, face suc sau bulion din ele, adună semințele.

“Ne afectează mult că se dă terenul”, spune. “Eu ies la pensie bine frumușel. Dar mai rău de tineretul ăsta.”

Stațiunea de Cercetare și Dezvoltare pentru Legumicultură Buzău e una dintre puținele care au mai rămas la ora asta în țară.

“Pe vremuri, erau un institut și șase stațiuni”, spune profesorul Gheorghe Glăman, șeful secției horticultură din cadrul Academiei de Științe Agricole și Silvice “Gheorghe Ionescu-Sișești. “Acum au rămas doar trei stațiuni”. Cea de la Buzău, SCDL Bacău și SCDL Iernut.

După 1990 au început privatizarea și retrocedarea terenurilor. “Cât am avut terenurile, ne-am descurcat”, spune Glăman. “Dar după ce ne-au luat pământurile, gata. Unele retrocedări au avut sens, să zicem, dar puteam găsi soluții cum au făcut-o ungurii, cehii sau nemții, care au spus <<astea nu se retrocedează, vă dăm valoarea lor în bani.>>”

În serele și pe câmpurile de la Buzău au fost obținute soiuri noi cu beneficii pentru sănătate precum castravetele amar, recomandat diabeticilor, sau roșia de Buzău, care prin conținutul ridicat de licopen, un antioxidant puternic, ajută la prevenirea cancerului. Tot la Buzău au fost cultivate roșii tigrate, vinete albe și ardei iuți multicolori, s-au obținut soiuri de ceapă prin sămânță, au fost create primele solarii din România, iar cercetătorii au obținut peste 70 de brevete de invenții.

În cadrul stațiunii funcționează patru laboratoare: pentru ameliorarea plantelor și producerii de semințe, laboratorul de agrochimie, laboratorul de tehnologie și cel de protecția plantelor. Cercetătorii produc semințe și răsaduri, fac cercetare în domeniul tehnologiilor de cultură a speciilor legumicole și dezvoltă tratamente împotriva bolilor și dăunătorilor.

După ’90, instituția a cunoscut un declin provocat de subfinanțarea activității de cercetare. Serele s-au deteriorat, echipamentele s-au învechit. “Ne plouă în clădire”, spune tânărul inginer Petre Constantin.

Cu toate astea, fără a fi subvenționată de la bugetul de stat, unitatea a supraviețuit. “Am realizat venituri proprii”, spune Constantin Vlad, directorul stațiunii.

“Venituri proprii înseamnă vânzare de semințe, răsaduri și proiecte câștigate în competiții interne și internaționale. Ministerul Cercetării lansează niște competiții din când în când, din doi-trei-patru ani. Mai sunt niște competiții pe care le scoate Ministerul Agriculturii. Mai sunt cercuri de inovare. Unde prindem, acolo ne băgăm.”