Príbeh Slovenska posledných mesiacov je silný a zdanlivo zrozumiteľný. Vražda novinára Jána Kuciaka a jeho snúbenice otriasla spoločnosťou. Kuciak písal o kauzách spojených s vládou Roberta Fica, pričom tú najväčšiu – možné prepojenie Ficovho okolia na taliansky organizovaný zločin – odhalil v článku, ktorý vyšiel až po jeho smrti.

Keď potom skupiny študentov a občianskych aktivistov začali organizovať protesty Za slušné Slovensko, oslovili nimi desaťtisíce ľudí, ktorí chceli dať najavo svoju nespokojnosť.

Autori mesačníka Zem a vek však takí naivní nie sú. Okamžite odhalia, že všetko je inak: dvojnásobná vražda i protesty sú iba súčasťou vopred naaranžovaného scenára.

Čo má byť jeho cieľom? To čitateľovi naznačuje obálka aprílového čísla. Je na nej obrázok zakrvavenej ruky, ktorá ukazuje symbol víťazstva, známy aj z Nežnej revolúcie. „Na Slovensku sa pripravuje štátny prevrat,“ oznamuje titulok.

Na ďalších stránkach Zem a vek vysvetlí, že Kuciak bol len slovenský Ludvík Zifčák. To meno zrejme poznáte.

Zifčák bol príslušníkom ŠtB, ktorý počas novembrových udalostí v roku 1989 v Prahe hral mŕtveho študenta. Jeho motívy dodnes nie sú preukázané. Historici nenašli dôkaz, že by konal na pokyn vedenia ŠtB či kohokoľvek ďalšieho.

Zem a vek je však presvedčený, že Zifčáka „použili na vykonanie zmien režimu, ktoré nesú pomenovanie nežná revolúcia“. Ako to súvisí s Kuciakom?

Kuciak je vraj podobný, len tragickejší prípad. Zákulisní hráči podľa časopisu opäť zosnovali akciu, ktorá mala pohnúť „citmi aj posledného apolitického človeka“.

„Vybrali mladého snaživého chlapca-novinára aj so snúbenicou, aby to zatriaslo slovenskou krajinou, v ktorej mimovládne organizácie doteraz naplno ‚mlátili slamu‘ otvorenej spoločnosti,“ píše autor článku Peter Grečo.

Kuciakove odhalenia o mafii boli vraj len legendou pre dôverčivých občanov, aby sa nechali ľahšie zmanipulovať. „S obdivom hľadím na občanov, ktorí horlivo chodia na mítingy za ‚slušnosť‘ a rozhorčene držia vygenerované heslá v súvislosti s udalosťami vraždy ‚hľadača pravdy‘ a požadujú odstúpenie vlády mrzkej luzy,“ dodáva autor.

Kto sú vlastne tí „oni“, ktorí všetko zinscenovali? Nevedno. Dôkazy? Žiadne.

Nebezpečný fenomén

Článok s titulkom „Obetný baránok a vzrušujúca príčina“ je ilustratívnou ukážkou tvorby časopisu Zem a vek a tiež ukážkou toho, čo je to konšpiračná teória.

Fanúšikom takýchto teórií nestačí bežný výklad udalostí, ako ich opisujú napríklad štandardné médiá. Hľadá za nimi tajné sprisahanie (konšpiráciu). A keďže sprisahania väčšinou vzrušujú ľudí viac než realita, konšpiračné teórie bývajú značne populárne.

Napríklad podľa najnovšej štúdie inštitútu Globsec až 53 percent Slovákov súhlasí s výrokom, že svet ovládajú tajné spolky, ktoré chcú nastoliť nový totalitný poriadok.

Viacerí akademici však upozorňujú, že tento fenomén môže byť spoločensky veľmi nebezpečný, čo sa ukázalo aj v dejinách. „Konšpiračné teórie o židovskom, slobodomurárskom, iluminátskom či sionistickom sprisahaní využívala napríklad propaganda totalitných režimov na ospravedlnenie represálií proti svojim odporcom,“ hovorí etnologička Zuzana Panczová zo Slovenskej akadémie vied, ktorá konšpiračné teórie skúma niekoľko rokov.

Šéfredaktor mesačníka Zem a vek a jeho hlavná tvár Tibor Eliot Rostas, prirodzene, nesúhlasí, že by jeho magazín robil niečo zlé. „My neadorujeme vojnu ako napríklad časopis .týždeň. Mesačník Zem a vek nabáda stále k dialógu, k diskusii a bezkonfliktným riešeniam,“ vysvetľuje Rostas v najnovšom videu.

Klin Židov medzi Slovanmi

Ako tento dialóg môže vyzerať v praxi?

Napríklad pred rokom napísal Rostas článok s titulkom Klin Židov medzi Slovanmi. Pospájal v ňom protižidovské výroky slovenských dejateľov z 18. a 19. storočia. Vynechal dobový kontext a snažil sa čitateľa presvedčiť, že Židia dodnes pôsobia na slovenskú spoločnosť ako škodcovia.

„Už generácia štúrovcov a slovenských národných buditeľov si veľmi jasne uvedomovala, aké mimoriadne nebezpečné rozkladné sily na Slovanov, ale konkrétne aj na Slovákov pôsobia, aby ich morálne aj materiálne položili na kolená,“ písal Rostas.

Prípad začala na podnet Pavla Sibylu, riaditeľa Nadácie Zastavme korupciu, vyšetrovať polícia. K prípadu si prizvala znalcov, napríklad profesorku psychológie Janu Plichtovú, ktorá konštatovala, že presne takýto typ článku podporuje nenávisť k iným skupinám ľudí.

„Dehumanizácia celej skupiny vedie k strate akýchkoľvek morálnych záväzkov. Keď si takéto lživé výroky osvojí kritické množstvo majoritného obyvateľstva, nasledujú etnické čistky, vyháňanie z domova a masové vraždenie označenej skupiny,“ napísala v posudku.

Rostas i ďalšie spriaznené médiá označili policajné vyšetrovanie za dôkaz nastupujúcej totality. Uznávanú psychologičku si podali ako prvú. Na svoju adresu si vypočula vulgárne nadávky, obvinenia z vlastizrady alebo výčitky, že na základe jej posudku vtrhli kukláči do Rostasovho domu, kde mierili samopalmi na jeho deti. „Kvôli tomu posudku mi už volalo viacero známych, že sa o mňa boja. Niektorí mi dokonca vyčítali, že som to mala odmietnuť alebo že som to robila len pre peniaze,“ hovorila psychologička Denníku N.

Rostas sa výpady proti profesorke nesnažil nijako zastaviť. Keď sa ho Denník N spýtal, či sa s nimi stotožňuje, odmietol odpovedať. Nevysvetlil ani to, prečo svojim priaznivcom zamlčal zásadnú vec, ktorá stavia okolnosti jeho domovej prehliadky do úplne iného svetla.

Kukláči neboli u Rostasa pre posudok Jany Plichtovej, ale pre jeho arzenál strelných zbraní. Zásahová jednotka mala zabezpečiť len to, že počas policajnej prehliadky nebude s týmito zbraňami nikto manipulovať.

„Manželka obvineného vlastní niekoľko krátkych a dlhých guľových zbraní, a to konkrétne niekoľko guľovníc, pištolí, revolver a brokovnicu v počte 16 kusov. Polícia tiež disponovala informáciou, že na mieste trvalého bydliska sa nachádzajú tri psi plemená veľkého vzrastu, vlkodavy,“ potvrdilo policajné prezídium.

Útok z Prezidentského paláca

Tieto a ďalšie súvislosti primali grafika a blogera Jakuba Godu, aby cez Facebook kontaktoval obchodný reťazec Billa. Ako zákazníkovi mu prekážalo, že v obchodoch Billy predávajú magazín, ktorý podľa Godu šíri nenávisť a antisemitizmus.

Billa zareagovala po deviatich dňoch. Jej pracovníci Godovi odpísali, že Zem a vek zo svojich pultov stiahnu.

Toto rozhodnutie sa okamžite stalo veľkou témou sociálnych sietí. Časť prispievateľov Billu chválila, časť ju začala obviňovať z cenzúry. K tej druhej skupine sa pridal aj predseda európskeho výboru parlamentu, poslanec Smeru Ľuboš Blaha.

„Pri všetkej úcte, ja som s Billou skončil. Nebudem tam už nakupovať a myslím, že tak urobia všetci, čo majú plné zuby tohto liberálneho lynčovania,“ napísal Blaha na Facebooku.

Ako na tento vývoj reagoval samotný časopis Zem a vek? Prišiel s novou konšpiračnou teóriou.

Na svojom webe vysvetlil čitateľom, že sa mohol stať terčom útoku zo strany spolupracovníkov prezidenta Andrej Kisku a nemenovaných mimovládok. „Je jasné, že ide o silný a načasovaný politický tlak z prostredia mimovládneho sektora, a zrejme aj z okolia budúceho exprezidenta Kisku, presnejšie z Bútorovho okolia,“ píše Zem a vek.

Koordinovaný útok „americkej úderky“ vraj súvisí s budúcoročnými prezidentskými voľbami. Prečo by to Kiskovi spolupracovníci robili? Nevedno. Dôkazy? Žiadne.

Symbol bez reálneho vplyvu?

Časopis Zem a vek funguje od roku 2013 a patrí medzi najznámejšie médiá, ktoré samy seba označujú termínom „alternatívne“. V podstate len internetové rádio Slobodný vysielač má na Slovensku podobne silnú značku.

Ľudia, ktorí túto scénu dlhodobo sledujú, však pripomínajú, že Zem a vek je viac známy než reálne vplyvný. „Spočiatku bol viditeľný, ale dnes je jeho vplyv zanedbateľný. Zem a vek je viac symbol, ktorý je ozvláštnený tým, že vychádza na papieri,“ hovorí učiteľ a aktivista Juraj Smatana, ktorý ako jeden z prvých na Slovensku začal na fenomén dezinformácií poukazovať.

V dnešnom informačnom svete však vyhráva ten, kto dokáže byť úspešný na internete a hlavne v americkej sociálnej sieti menom Facebook. A Zem a vek v tejto oblasti stráca.

Nemá šancu sa porovnávať napríklad s dezinformačným webom Hlavné správy, ktorý každý deň vyrobí niekoľko článkov, ktoré majú na Facebooku stovky až tisíce „lajkov“, zdieľaní či komentárov.

„Na Facebooku sa z produkcie časopisu Zem a vek masovo nešíri takmer nič. To, že raz za mesiac vyjdú na papieri, nie je pre túto scénu dôležité,“ dodáva Smatana.

Takmer nulový zisk

Presné čísla o predajnosti časopisu či návštevnosti webu Zem a vek chýbajú. Dezinformačné médiá, na rozdiel od štandardných médií, nie sú v auditovaných databázach, akými sú AIMmoninor či ABC.

Sám Rostas vo svojom poslednom videu hovorí, že za päť rokov predal viac než 1,1 milióna výtlačkov. To by znamenalo, že mesačne si ľudia doteraz kupovali v priemere 18-tisíc výtlačkov.

Podľa odhadov Denníka N to v súčasnosti môže byť skôr okolo 10-tisíc výtlačkov. Svedčia o tom hospodárske výsledky Rostasovej firmy Sofian, ktorá je vydavateľom jeho mesačníka. Podľa databázy Finstat má ročné tržby na úrovni 400-tisíc eur, pričom zisk bol za posledný rok takmer nulový.

Čo sa týka internetovej verzie časopisu, tá je viac-menej marginálna. Podľa hrubých odhadov Denníka N, ktoré vychádzajú z čísel v službách Similarweb, Alexy či Google Trends, nepatrí stránka Zemavek.sk ani medzi 500 najčítanejších webov slovenského internetu.

Môže najnovší bojkot reťazca Billa fungovanie časopisu ovplyvniť? Podľa všetkého áno. Rostas aj na videu priaznivcom povedal, že v obchodoch reťazca predával 800 až 1000 výtlačkov. „Nie je to malé číslo, čo si Billa veľmi dobre uvedomuje,“ dodal Rostas.

Peniaze od Rusov

Asi to hlavné, čo robí Rostasa výnimočným, je, že sa nechal nachytať pri svojich nadštandardných kontaktoch s predstaviteľmi ruského štátu. Pri žiadnom inom slovenskom médiu nie sú také silné dôkazy, že môže ísť o nástroj na šírenie kremeľskej propagandy.

V roku 2014 Rostas navštívil vtedajšieho ruského veľvyslanca na Slovensku Pavla Kuznecova. Podľa nahrávky rozhovoru, na ktorú upozornil ukrajinský odborník na extrémizmus Anton Šechovcov, Rostas na schôdzke žiadal peniaze na svoj časopis.

Veľvyslanca sa doslova spýtal, či by v Rusku „existoval záujem podporovať na Slovensku osoby či médiá, ktoré by sa snažili informovať čitateľov a zapojovať ich do toho“.

Rostas odvtedy pravidelne lieta do Ruska na akcie, akou je napríklad takzvaný všeslovanský snem, kde sa stretáva s ďalšími prokremeľsky orientovanými postavami.

„Rusi týchto ľudí priamo neúkolujú, ale hovoria s nimi o svojej zahraničnej i domácej politike. Odovzdávajú im odkazy, ktoré si potom zástupcovia týchto skupín berú späť do svojej krajiny,“ poznamenal vlani Šechovcov pre český server Aktuálně.cz.

Prepisovanie histórie

Výrazne proruský nádych má napokon aj celá tvorba časopisu Zem a vek. Rostas a ďalší autori v ňom pravidelne chvália Rusko, volajú po slovanskej vzájomnosti a kritizujú Západ vrátane Európskej únie, ktorú napríklad vykreslili ako dielo nacistov.

Pri svojich aktivitách neváhajú ani hrubo prekrúcať historické fakty. Napríklad vlani zverejnil Zem a vek článok o masakri v Katynskom lese z roku 1941, ktorý poprel, že tisíce poľských dôstojníkov nechala popraviť sovietska tajná polícia NKVD.

Miesto toho tvrdil, že za masakrom stáli Nemci, ktorí Poliakov vraždili v spolupráci s ukrajinskými nacionalistami. „Vinu neskôr zvalili na Sovietsky zväz,“ napísal autor Ratko Sudecký, ktorý nedávno rozšíril aj hoax o tom, že chemický útok v Sýrii zinscenovali filmári.

Tieto súvislosti si vo svojom posudku všimla aj znalkyňa Jana Plichtová. Podľa jej záverov mohol byť aj spomínaný článok o Židoch len ďalším prípadom šírenia prokremeľskej propagandy, ktorá sa snaží spochybniť prozápadné smerovanie Slovenska.

Svojím vyznením totiž zapadal medzi ďalšie články časopisu Zem a vek, v ktorých sa stále opakujú rovnaké tézy: Židia, sionistické neziskovky, rozvrat tradičných hodnôt, sionizmom kontrolovaná demontáž spoločnosti. „Židia tu slúžia ako náhradné pomenovanie pre liberálne a demokratické hodnoty,“ vysvetľuje Plichtová.

Zem a vek na poli medicíny

V podobnom štýle sa mesačník púšťa aj do inej zásadnej témy, ktorou je medicína. Konšpiračné teórie v tejto oblasti môžu mať pre jednotlivcov až tragické následky, pretože ich presviedčajú, aby neverili lekárom.

V novembri 2014 napríklad Zem a vek vyšiel s titulnou stránkou, ktorá oznamovala, že „vojna s rakovinou je podvod“. Čitatelia sa dozvedeli, že väčšina lekárov by nepodstúpila onkologickú liečbu, ktorú ordinujú pacientom. „Prieskum, ktorý uverejnili štúdie Natural News, ukazuje, že traja zo štyroch lekárov a vedcov by vo vlastnom prípade chemoterapiu odmietli,“ písal mesačník.

Tieto zistenia zaujali ekonóma a vyštudovaného lekára Mariána Jánoša, ktorý ich v blogu podrobne rozobral. Jánoš zistil, že Rostasov mesačník sa odvoláva na starú štúdiu z roku 1986, v ktorej sa lekárov pýtali na liečbu len jedného konkrétneho typu rakoviny, ktorým bol nemalobunkový karcinóm pľúc.

Liečba tohto typu rakoviny bola v 80. rokoch podľa Jánoša pomerne neodskúšaná, čomu zodpovedali aj odpovede lekárov. „V aktuálnejších prieskumoch týkajúcich sa rovnakého druhu rakoviny by už väčšina odborníkov chemoterapiu podstúpila,“ poznamenal Jánoš.

Rostas sa tým nenechal odradiť a minulý rok sa pustil aj do témy očkovania. Jeho časopis tentokrát tvrdil, že zaočkované deti majú pri väčšine ochorení rovnaké výsledky ako nezaočkované deti. Tie zaočkované boli vraj navyše dramaticky náchylnejšie na poruchu pozornosti spojenú s hyperaktivitou, známu ako ADHD.

„Štúdia ukazuje, že očkované deti majú o 420 % vyššie riziko ADHD ako neočkované,“ napísal Zem a vek.

Citoval pritom zo štúdie, ktorá sa objavila na stránkach predátorských časopisov. Ešte predtým, než Zem a vek článok zverejnil, niektoré časopisy štúdiu stiahli pre jej nevedeckosť.

Ako sa boháči zapredali Luciferovi

Rostas vo svojich vystúpeniach hovorí, že za článkami svojho časopisu si stojí. Keď je však konfrontovaný s konkrétnymi pasážami, ocitne sa v úzkych. Ukázala to unikátna debata moderátora Michala Havrana v máji 2015, do ktorej si pozval Rostasa a jeho oponenta Smatanu.

Smatana si na debatu priniesol ukážky článkov, ktoré považoval za očividné bludy. Išlo napríklad o článok z apríla 2014 s titulkom Červená symfónia. Autor Milan Pullmann v ňom tvrdil, že svet je ovládaný „kapitalisticko-komunisticko-finančnou internacionálou“.

Keď Smatana prečítal údajné dôkazy, ktorými autor túto teóriu podložil, v publiku to vyvolalo hlasný smiech. Časopis totiž uvádzal nasledovné: „Španielsky dobrovoľník na petrohradskom fronte našiel pri mŕtvole lekára Dr. Landowského dokument, ktorý bol podľa viacerých indícií skutočnou kópiou záznamu výsluchu stalinského väzňa Dr. Rakovského z roku 1938, ktorý po podaní drogy vypovedal o činnosti skrytej kapitalisticko-komunisticko-finančnej internacionály, dnes nazývanej nový svetový poriadok. Je to aliancia medzi Rothschildovcami a slobodomurárskymi superboháčmi, ktorí slúžia Luciferovi.“

Ako tieto tvrdenia obhájil Rostas? Keď ho Havran požiadal o reakciu, vyhol sa odpovedi s tým, že sa neprišiel baviť o jednotlivostiach.

Miesto toho začal rozprávať o tom, že na východnej Ukrajine dochádza k odoberaniu ľudských orgánov z tiel obetí. „To sú fakty, ktoré sa nedajú oddiskutovať,“ uviedol Rostas.

Smatana mu vysvetlil, že nejde o fakty, ale o hoax, ktorý sa šíril dezinformačnými webmi. Ani na to Rostas nevedel reagovať. Argumentoval len tým, že k odoberaniu orgánov dochádzalo koncom 90. rokov v Kosove, čo znamená, že k nemu automaticky dochádza aj teraz na Ukrajine.

Podpora od Banášovej i dekanky fakulty

Za tieto svoje články je Zem a vek už od svojho vzniku kritizovaný ako časopis, ktorý nemá mať miesto medzi médiami, ktoré vychádzajú zo skutočných faktov. Rostas však pravidelne nachádza aj množstvo zástancov, ktorí takúto kritiku neuznávajú.

Medzi najznámejších patrí populárna moderátorka Adela Vinczeová Banášová, ktorá sa začiatkom roka 2015 objavila aj na zadnej strane mesačníka ako osobnosť, ktorá časopis podporuje.

„Je to časopis, ktorý sa nebojí v dnešnej diktatúre, ktorá síce nezatvára ľudí, ale vytvára takú demagógiu medzi nami, že nemáme ani slobodu povedať – hej, celkom zaujímavý časopis, prečo si to pre zmenu neprečítať,“ povedala neskôr pre server Ženy v meste.

Pochopenie pre Zem a vek vlani vyjadrila aj dekanka Fakulty masmediálnej komunikácie Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave Dana Petranová. Rostasa pozvala ako rečníka na konferenciu o médiách, na ktorej mali vystúpiť aj novinári z tradičných médií.

„Radi poskytujeme možnosť pre našich študentov a odbornú verejnosť zoznámiť sa s podstatnými trendmi a vývojovými tendenciami v oblasti mediálneho diskurzu,“ vysvetlila Petranová.

Keď to pozvaní novinári zistili, viacerí účasť na konferencii odvolali. Petranovú to nahnevalo a na stránke fakulty v súvislosti s nimi použila termíny, ktorými ich bežne osočujú dezinformačné médiá či politici Smeru.

„Do diskusie sme pozvali predstaviteľov rôznych legitímnych prúdov slovenského mediálneho prostredia ako mysliace osobnosti, nebudeme ich urážať ani nálepkovať ako ‚Lipšicovu stajňu‘, ‚Putinových agentov‘, ‚penťácke prestitútky‘ či ‚svedkov Sorosových‘. Cenzúra nám bola vždy cudzia a nebudeme ju uplatňovať ani pod nátlakom novodobých inkvizítorov,“ reagovala docentka Petranová.

Čo je cenzúra?

Zatiaľ posledným, kto sa za Zem a vek postavil, je konkurent Billy, obchodný reťazec Kaufland. Jeho zástupcovia na otázku servera Aktuality.sk uviedli, že mesačník na pultoch ponechajú, pričom opäť zazneli slová o cenzúre.

„Spoločnosť Kaufland nepodporuje cenzúru tlače a ani obmedzenia slobody prejavu, preto momentálne nemá v pláne stiahnuť uvedené periodikum z predaja,“ povedala Aktualitám hovorkyňa Kauflandu Lucia Langová.

Smatana hovorí, že na takéto rozhodnutie má reťazec právo. Vo svojom vyhlásení si len Kaufland poplietol pojmy. „Cenzúra je štátna kontrola informácií a je ústavne zakázaná. Naproti tomu sortiment predávaných časopisov je výsostným rozhodnutím obchodníka a tiež prejavom jeho spoločenskej zodpovednosti,“ hovorí Smatana.

Ako paralelu spomína pornočasopisy. Pokiaľ sa reťazec rozhodne, že nebude predávať porno, nikomu ani nenapadne hovoriť o cenzúre. „Tak ako sa firma rozhodla nepredávať pornočasopisy, môže sa rozhodnúť, že nebude predávať ani toxické dezinformácie a brak,“ poznamenáva Smatana.