Går det som det skal, vil Norge oppleve et lite narkotikapolitisk jordskjelv i 2017. Landsmøtene til de to store, Arbeiderpartiet og Høyre, kan komme til å vedta både avkriminalisering av cannabis og forsøk med utdeling av heroin for å behandle avhengige (det siste er allerede vedtatt Ap-politikk). Det vil i så fall bety innledningen på en ny epoke i norsk ruspolitikk.

En opplagt innsikt brer seg i rekordfart. Krigen mot narkotika var aldri det. Den var en krig mot narkomane. Rus er ikke et justispolitisk problem som kan løses med straff. Det er et helsepolitisk problem som kan avhjelpes med behandling. Mange har jobbet hardt i mange år for å få dette tilsynelatende selvsagte standpunktet til å vinne fram. Men én mann skal ha æren for å ha satt den moderne, norske rusdebatten i gang for alvor på starten av 2000-tallet, og for å ha hatt kondisjon nok til å holde det gående år ut og år inn: Arild Knutsen, grunnleggeren av Foreningen for Human Narkotikapolitikk. Da han lanserte boka «Fra forbud til fornuft» torsdag, sa oppmøtet alt om hvilken betydning han har: Fra politiske notabiliteter som Carl I. Hagen, Thorvald Stoltenberg, Inga Marte Thorkildsen og Heikki Holmås til brukere, samfunnsdebattanter og ruseksperter.

I løpet av de ti siste årene har rusdebatten flyttet seg med sjumilssteg. På de samme ti årene har over 4000 mistet livet i overdoser. Fjoråret var et nytt rekordår med 289 falne i krigen mot narkotika. «Det bør reises en bauta over dem», sa Arild Knutsen under boklanseringen torsdag. Så viste han fram sprøytestikkene på venstrearmen. Knutsens kamp for en ny narkotikapolitikk er nemlig ikke en vakker, rettlinjet og konstant oppadgående fortelling. Den er, som feltet den handler om, en jævlig historie. Det er viktig å forstå dette: Den lykkelige eksmisbrukeren som plutselig fikser alt finnes ikke. Like lite som andre mennesker er bare vellykte, er tidligere rusavhengige det. Og når en rushavhengig ikke er vellykket, kan det se ille ut.



Arild Kuntsen. FOTO: Terje Pedersen/NTB Scanpix

Det er umulig å forestille seg hvordan dette ansvaret må ha tynget Arild Knutsen. Da han ble en slags narko-rikskjendis var han den som fikset alt. Han var rusfri, trålet gatene i Oslo for å skaffe folk trygt og rent brukerutstyr. Deltok i debatter, holdt foredrag, stilte i intervjuer. Det må ha vært en tung bør å vite at hvis du sprekker, sprekker håpet til hundrevis. Så fikk sønnen hans kreft og døde. Knutsen sprakk.

Nå sier Knutsen at han ikke vet hvor mange kamper han har igjen i beina, men at han skal gjøre det han kan for å fortsette. Jeg er sikker på at han kommer til å klare det. Men den viktigste seieren har han allerede innkassert. Fordi han skrek opp, igjen og igjen, helt til mange nok hørte, står et helt kobbel av politikere, aktivister og spesialister klare til å fortsette krigen mot krigen mot narkotika.

Overgangen fra straff til behandling betyr at ruspolitikken flyttes fra justissektoren til helse- og sosialsektoren. Den ene halvparten av denne flytteoperasjonen er i gang. Vi ser at de som tar til orde for nytenkning først og fremst er helsepolitikere. Regjeringen er et godt eksempel. Snuoperasjonen til helseminister Bent Høie er den største gladnyheten på rusfeltet i år. Men forandringen kommer aldri til å bli tilstrekkelig hvis ikke den andre delen av denne snuoperasjonen får mer fart. Den handler om å bygge ned innsatsen på det justispolitiske feltet. Igjen er regjeringen et godt eksempel. Justisminister Anders Anundsen klamrer seg til et utdatert syn på rus og straff, fullstendig løsrevet fra fakta.

Det er et sterkt signal når Arbeiderpartiet varsler en fortsatt grunnleggende omlegging av egen ruspolitikk ved at både Torgeir Micaelsen i helsekomiteen og Hadia Tajik, leder av justiskomiteen, snakker om at de vil ha en ny epoke i norsk ruspolitikk. I motsetning til mange andre tiltak, vil justispolitiske endringer være gratis og til og med gi store besparelser. Bård Standal, nestleder i Foreningen Tryggere Ruspolitikk, sa torsdag at dersom Anders Anundsen ville, kunne han samme ettermiddag, med et pennestrøk, sørge for en effektiv og positiv endring: Send ut et rundskriv som instruerer politidistriktene til å fjerne narkotikalovbrudd politiet selv anmelder fra oppklaringsstatistikken. Da vil mange av de unødvendige og ressurskrevende småsakene som ofte er en ren trakassering av svake folk ikke være verdt bryet. Det kommer neppe til å skje så lenge Anundsen er justisminister. Men det kommer til å skje når vi får en justisminister som skjønner det Arild Knutsen har mast om i årevis: Dette handler om mennesker.

«Alle overdoseofre hadde til sitt siste hjerteslag potensialet til et godt og langt liv i verdens beste velferdssamfunn», sa Arild Knutsen torsdag. For de 289 som gikk bort i fjor og de mange tusen som har mistet livet er det for sent. Men Norge er fortsatt fullt av rusavhengige mennesker som fortjener en politikk som ikke dreper dem.