Når jeg ser på NRKs dokumentar Oljelobbyisten, kan jeg ikke la være å smile. For et år siden reiste jeg rundt i Sør-Norge og diskuterte klimasaken og Norges klimagjeld, og det slo meg at jeg aldri før har vært i nærheten av et så merkverdig selvbedrag som jeg traff på da.

Norge er en av verdens største klimaverstinger. Regnet per capita er det få land som kan måle seg med Norge. Norge er også det landet som, ved å ødelegge klimaet med olje og gass, er blitt det rikeste landet i verden og likevel ikke har klart å skape noe nytt ved hjelp av denne rikdommen – noe klimanøytralt.

Norge er et oljeavhengig råvareland og har hverken skapt nye, framtidsrettete virksomheter eller har klart å omstille sin egen økonomi i tråd med klimatrusselen. Og det til tross for at dette er et land som, når det gjelder naturressurser for ren energi og teknikk, har enorme muligheter til å skape en ren framtid.

Ingen er rikere.

Ingen har det lettere.

Beskytter og forlenger utvinning

Og likevel handler norsk klimapolitikk om først og fremst å beskytte og forlenge olje- og gassutvinningen. Norge er dopet på olje, og for noen som betrakter dette utenfra, tar det bare en dag eller to å forstå det. Men i Norge ser det ut til at selvbildet er et helt annet.

Gode folk på venstresiden snakker om forsøk på CO₂-lagring, andre snakker om elbiler, og ytterligere andre om de store satsingene på å bevare skog i andre land.

Oljefondet er et gigantisk maktinstrument som ikke blir brukt.

Men få har lyst til å diskutere ansvaret for ødeleggelsene man står for, her og nå.

For ingenting av det Norge har gjort for klimasaken som nasjon kan komme i nærheten av ødeleggelsene landet står for gjennom utvinningen av mer fossil energi.

Finnes ikke ren olje

Jo, jeg fikk høre unnskyldningene.

«Hvis ikke vi tar den opp, er det andre som tar opp oljen.»

Så dette er en nasjon som er fanget i sin egen rikdom og ikke har noe valg?

«Oljen vår er renere enn andres.»

Det finnes ikke ren olje, all fossil energi er ødeleggende i dag.

«Det er ikke vår skyld at tyskere og andre bruker energien vår, ansvaret ligger hos brukerne, ikke hos produsentene.»

Men det er jo ingen som tvinger Norge til å utvinne ny gass og olje. Det er et frivillig valg man gjør fordi man tjener milliarder av kroner på det.

Det finnes ingen annen forklaring på eller unnskyldning for Norges energiproduksjon enn at den gir enorm gevinst. Dette burde være et felles, kollektivt moralsk problem. Så hvorfor er det ikke det?

Alle har klimagjeld

I Sverige nekter politikerne å omstille transporten til elektrisk drift, og venter på «biodiesel» for å kunne tjene på skog. I USA åpner man bakken for å få ut gass og olje med «uavhengighetsargumentet» som begrunnelse, akkurat som om USA var avhengig i det hele tatt.

Men det Oljelobbyisten forteller, er at det store spørsmålet er ubesvart.

Russland satser på olje og gass for å beskytte makthavernes stilling. Polen kjemper for mer skittent kull. Alle nasjoner har sine lobbyister som gjør sitt ytterste for å ødelegge klimaet ut fra kortsiktige lønnsomhetsargumenter.

Oljefondet den verste aksjespekulant

Men bare ett land har et felles, gigantisk oljefond som blir finansiert av denne ødeleggelsen, og som deretter blir brukt til å kjøpe falsk trygghet i form av at Norge skal eie noen prosent av all verdens store aksjer.

Dette gigantiske fondet blir ikke brukt til omstilling, det blir ikke brukt til å skape ren transport i landet eller til å satse på ren energi verden over. Det kjøper eiendommer i Regent Street som det selger i turbulente tider, og det søker avkastning som den verste aksjespekulant og påstår i fullt alvor at det ikke har noe valg.

Oljefondet (ja, jeg vet at det blir kalt pensjonsfond, men det er mest fordi det høres bedre ut) er et gigantisk maktinstrument som ikke blir brukt.

Ingen er rikere. Ingen har det lettere.

Hva var det nå denne Paal Bjørnestad, som er ansvarlig statssekretær, sa da jeg spurte hva poenget var? Jo, at kun avkastningen skulle brukes. Hovedstolen, kapitalen som sådan, skal ikke røres, slik at fondet skal vare «i all evighet».

Herregud. Her har man mulighet til å investere stort i menneskets framtid uten klimatrusler, men man velger å bli passive børsspekulanter «i all evighet».

Hvordan er det blitt så galt?

Tror Norges politikere at børsen kommer til å overleve krisene som kommer når fossil energi må forbys for å redde sivilisasjonen? Tror de at gass og olje kan bli pumpet opp om tjue år? Klarer de ikke å lese FNs rapporter?

Det finnes krefter som stritter imot, men så lenge man diskuterer klimasaken og miljøsaken og unnlater å si at oljen og gassen må bli liggende, vil man aldri klare å gjøre noe for som land å frigjøre oss fra redslene der vi i dag har nådd over 400 ppm veksthusgasser på jorden.

Isen smelter, og oljelandet lurer på om det gjør gassutvinningen enda billigere!

Jo, det er klart at det finnes hundretusenvis av mennesker i Norge som gjør alt de kan for å leve klimaintelligent, ta livet på alvor og ser på barnebarnas framtid som noe som må reddes. Men det Oljelobbyisten forteller, er at det store spørsmålet er ubesvart. Hvordan kan man dyrke denne kollektive bevisstløsheten?

Jeg satte en provoserende tittel på samtalen jeg skrev ned for et år siden.«Den fantastiske historien om hvordan Norge ødela verden og levde lykkelig i all evighet.»

Skal det fortsette sånn?

FØLG DEBATTEN: Twitter og Facebook