Tillitskrisens nødutgang | Harald Stanghelle

6. mars 2018 19:15 Sist oppdatert 7. mars 2018

Olav Olsen

KrF har fått oppgaven med å vise folk flest at også Stortinget ser sammenhengen mellom å HA et ansvar og å TA dette ansvaret.

Kommentar

Dette er en kommentar. Den gir uttrykk for skribentens analyser og meninger.

Det er Kristelig Folkeparti som sitter med nøkkelen til Olemic Thommessens presidentfremtid. Og det var nettopp KrF-leder Knut Arild Hareide som fra Stortingets talerstol enda en gang fant grunn til å stille spørsmål ved hva stortingspresidenten selv hadde gjort for å skaffe seg korrekt informasjon i byggeskandalens siste fase.

Noe svar fikk han ikke i tirsdagens redegjørelse. Der ble det snarere snakket om betydningen av et godt tillitsforhold mellom direktør og president. Når direktøren sviktet, ja, så var presidenten satt sjakk matt, fikk vi forståelsen av.

Uvitenhet og ansvar

For i meget klare ordelag ga Olemic Thommessen den avgåtte direktør Ida Børresen, og firmaet Multiconsult så godt som hele ansvaret for denne siste skandalerunden. Også for at presidenten like før jul hadde feilinformert Stortinget. Det var da også en akselererende kostnadssprekk fra jul og til februar vi fikk høre om. Det virket som om absolutt alt som kunne gå galt, gjorde nettopp det.

Under redegjørelsen var det lett å få med seg alt presidenten ikke visste. Like lett var det ikke å få øye på en president som tok ansvar for det han selv burde ha visst.

Kjernen ligger da også nettopp i krysningspunktet mellom disse to måtene å nærme seg saken på.

Jo, medga Olemic Thommessen, presidentskapet burde nok vært mer aktivt. Men det var bare «i etterpåklokskapens lys»

Den avvæpnende frasen «i etterpåklokskapens lys» utfordrer troen på at stortingspresidenten virkelig tar ansvar. For denne gang dreier det seg ikke om etterpåklokskap.

Les også Stortingspresidenten om byggeskandalen: - Sterkt beklagelig

Røde varsellamper

Etter at Riksrevisjonen på forsommeren i fjor la frem sin knusende rapport, har det vært klart at presidentskapet som byggherre totalt hadde mistet kontrollen. I syv punkter fattet Stortinget i juni et sviende vedtak som påla presidentskapet en mer aktiv rolle. Stortingets kontrollkomité fryktet nye sprekker og antydet at kostnadene kunne komme over to milliarder.

Varsellampene blinker altså rødt så det holder. Likevel fortsetter man nesten som før. De dystre spådommene blir rett og slett ikke tatt på det alvor de burde.

Tidlig i desember blir det klart at kassen snart er tom. Likevel går Olemic Thommessen på Stortingets talerstol tre uker etterpå og forsikrer om at alt er under kontroll. Uten å spørre og grave etter nye fakta og faresignaler. Og det i et byggeprosjekt med en helt spesiell forhistorie i mangel på kostnadskontroll.

Igjen demonstreres det mangel på evne til å se alvoret selv når det ligger helt opp i dagen.

Ingen naturkatastrofe

Det er alt dette som gjør at det nå blir helt meningsløst å snakke seg bort fra ansvaret ved å påberope seg at alt dette bare er vanlig etterpåklokskap. I juni ble det jo etablert en «klokskap». Den ble tydeligvis liggende ubrukt.

Olemic Thommessen er slett ikke alene om ansvaret. Imidlertid er han den eneste fra det forrige presidentskapet som fortsatt sitter der. Han er president på femte året. Derfor er han den som burde ha spurt, visst og sett. Han hadde erfaringen med et prosjekt som allerede i juni hadde sprengt alle rammer.

Det går ikke an å late som en sprekk på nye 500 millioner er en naturkatastrofe. Snarere er den et resultat av svak ledelse og manglende kontroll. Så har det da knapt skjedd før at en stortingspresident på denne måten må stå skolerett foran en samlet nasjonalforsamling.

Hareides viktigste avgjørelse

Høyre slår ring rundt sin president. Partiet er ikke lenger så opptatt av å plassere ansvaret for dette elleville frisleppet av fellesskapets penger. De to andre regjeringspartiene følger Erna Solberg, mens opposisjonen står fast på at man ikke har tillit til Olemic Thommessen.

Da er det KrFs vippeposisjon som kan komme til å avgjøre om Stortinget kommer seg ut av den alvorlige tillitskrisen denne skandalen har skapt. Det er en av de viktigste avgjørelsene Knut Arild Hareide har fått i fanget i sin ledertid. For det er prinsippet om sammenhengen mellom å HA ansvar og å TA ansvar som nå er satt på spill av landets nasjonalforsamling. Det er tillitskrisens nødutgang.