Det blåser en vind av krenkelser over vestlig akademia | Andreas C. Halse

Andreas C. Halse

26. apr. 2016 21:15 Sist oppdatert 26. april 2016

f200dc9c-ac26-763f-60be-4125e503a5ec.jpg

Det kommer med en pris.

Det blåser en urovekkende vind over vestlig akademia. En ekstremversjon av venstresidens identitetspolitikk har fusjonert med en vulgær versjon av høyresidens markedstenkning. Resultatet er kunder som krever aldri å bli lei seg.

Den frie tanke

Det er vanskelig å si når det skjedde, men på et tidspunkt begynte et nytt fenomen å dukke opp på utenlandske nyhetssider og i sosiale medier. Stadig oftere de siste årene har vi kunnet lese om college-professorer som mister jobben, studenter som blir utvist eller folk med påstått kontroversielle meninger som blir nektet å snakke. På universiteter.

Mens de akademiske institusjonene tradisjonelt har vært fristeder for den frie tanke, ser vi stadig flere tegn på at de er på vei til å bli blant de mest intolerante arenaene i samfunnet.

Hvis dere ikke tror meg så la meg komme med noen utvalgte eksempler:

På det prestisjefulle Yale-universitetet ble en professor i fjortvunget til å trekke seg etter omfattende studentaksjoner. Grunnen var at hun i en mail om halloween hadde spurt retorisk om ikke det var greit å provosere litt i valg av kostyme.

Rettighetene dreier seg ikke lenger om frihet fra diskriminering eller likhet for loven, men også retten til ikke å bli utsatt for emosjonelt ubehag

På universitetet i Oregon har studentgrupper aksjonert for å fjerneMartin Luther King jr.s berømte «I have a dream»-sitat. Begrunnelsen var at sitatet ikke er inkluderende nok. Sitatet handler riktignok om like muligheter for alle raser, men tar ikke innover seg ulike seksualiteter og kjønnsidentiteter.

I Storbritannia finner vi faktisk hakket mer parodiske eksempler. Der har den nasjonale studentorganisasjonen for LHBT(+)-rettigheter tatt til ordet for at homofile menn bør droppes som representanter for skeive miljøer fordi de rett og slett ikke er undertrykte nok.

Tendensen er en videreføring av rettighetstenkningen som deler av den liberale venstresiden tradisjonelt har stått for. Det som imidlertid er annerledes er at rettighetene nå ikke dreier seg om frihet fra diskriminering eller likhet for loven, men også retten til ikke å bli utsatt for emosjonelt ubehag.

Trussel mot ytringsfriheten

Utviklingen er paradoksal fordi denne perverteringen av historiske rettighetskamper ender opp med å være en av de største truslene for en av venstresidens kanskje viktigste idealer, nemlig ytringsfriheten. Slik som utviklingen er på vei nå må man rett og slett passe munnen sin på flere av verdens mest prestisjefylte universiteter for ikke å risikere jobben.

Selv om norske universiteter er langt unna av å befinne seg på det samme nivået, er det mulig å se tilnærmingen til krenkelsessamfunnet også i Norge .

For eksempel er det såkalte Djupedal-utvalget, som skal komme med tiltak for å bekjempe mobbingen, i sitt forslag valgt å sidestille mobbing med ordet krenkelser. Begrepet krenkelser er subjektivt definert og handler om hvordan man føler seg.

Ønsket om å inkludere flest mulig

Jeg tror de fleste mener sin aksjonisme godt. De som er raskest til å rope opp om krenkelser ønsker nok i all hovedsak genuint å inkludere flest mulig mennesker.

Denne historiske omskrivningen av venstresidens rettighetskamp kan imidlertid føre til det motsatte. Færre meninger vil komme frem, uenighet vil skyves under teppet og vi mister verdifulle diskusjoner om hva som er det beste samfunnet.

Twitter: @achalse

Få med deg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter

I spalten Internrevisjonen skriver Anne Siri Koksrud Bekkelund eller Andreas C. Halse hver onsdag om norsk politikk. Bekkelund kritiserer høyresiden, mens Halse kritiserer venstresiden. Siste fra Internrevisjonen: