Den avtroppende Aftenposten-redaktøren sier i programmet Torp at han har tenkt mye på temaet netthets de siste månedene.

I sommer hadde Aftenposten en serie saker om Utøya-overlevende som mottar drapstrusler og sjikane. Stanghelle mente da det var riktig av Aftenposten å anonymisere hetserne.

– Jeg tilhørte dem som mente de skulle få være anonyme. Dette er ikke samfunnstopper, det er ikke folk som har stukket seg fram. Jeg argumenterte langs klassiske presseetiske linjer. Jeg har tenkt veldig mye på dette senere, og jeg er kommet fram til at jeg kanskje tok feil, sier Stanghelle.

SE HELE «TORP» HER:

Et aktuelt og dyptpløyende intervjuprogram. Hver uke inviterer programleder Ole Torp en aktuell gjest til å sitte i stolen. Du trenger javascript for å se video. Et aktuelt og dyptpløyende intervjuprogram. Hver uke inviterer programleder Ole Torp en aktuell gjest til å sitte i stolen.

Vil identifisere oftere

Han mener omkostningene for dem som utsettes for sjikanen er så høy at det krever et linjeskifte fra mediene. Han er også redd folk ikke skal orke å delta i den offentlig debatten.

– Vi må være villige til å identifisere hetserne oftere. Men dette er en vurdering som må gjøres fra sak til sak.

Han sier en slik identifisering er avhengig av noen udiskutable krav til journalistikken: Som at man er sikker på at det er riktig person, at vedkommende konfronteres og at det ikke dreier seg om psykiatri. Han legger til at det er en myte at så mange av netthetserne beveger seg i grenseland til psykiatrien. De fleste er helt vanlige borgere, mener Stanghelle.

– De som kommer med drapstrusler, sjikane og hets må vite at det ikke er risikofritt. Kanskje vi nå må komme dit at vi kan si: Om du ytrer hat og trusler, så er risikoen at du blir navngitt. sier han.

– Hva med rettsvesenet?

– Politiet er ganske maktesløse, kun noen få saker kommer fram. Men også i saker som har vært oppe i retten har pressen valgt å anonymisere gjerningspersonen. Jeg tror vi i Presse-Norge må ta en debatt om hvorfor de (hetserne) skal få bevare en anonymitet, mens ofre for hatet må stå i det.

– Det kan høres ut som du vil stille hetserne i en gapestokk?

– Hva med dem som utsettes for dette? Man må være ansvarlig for det man sender. Når hetsen er så grov, må man vite at det ikke er risikofritt, svarer Stanghelle.

Får støtte

STØTTER: Advokat Jon Wessel-Aas mener mediene både kan og bør konfrontere ulike typer netthetsere. Foto: Rolv Christian Topdahl / NRK

Han får støtte av medierettsadvokat Jon Wessel-Aas.

– Etter min vurdering både kan og bør mediene i større grad konfrontere ulike typer netthetsere, og – dersom de mer alminnelige presseetiske vilkårene er oppfylt – også identifisere dem, når konfrontasjonene er gjort, og man både har forsikret seg om identitet, tilregnelighet og andre faktorer, samt gjennom konfrontasjonen gitt dem mulighet til imøtegåelse.

– Når disse kriteriene er oppfylt, bør det anses som en del av pressens samfunnsoppgave å la disse personene få offentlighetens lys på seg, sier Wessel-Aas.

STØTTER: Jurist Anine Kierulf mener det kan være grunn til å identifisere netthetsere. Foto: NRK

Anine Kierulf er fagdirektør ved Norges nasjonale institusjon for menneskerettigheter med ytringsfrihet som spesialfelt. Hun har også forståelse for Stanghelles syn.

– Jeg har sympati med den grunnleggende tanken til Stanghelle, at det å hetse andre mennesker undergraver samfunnssamtalen og bør kunne ha konsekvenser for den som kommer med hets, sier Kierulf.

– Juridisk kan det være personvernhensyn som må tas. Har personen kommet med hets offentlig, er det først om fremst et spørsmål om presseetikk. Jo mer lukket forum dette er fremsatt i, jo sterkere kommer personvernbetraktninger inn. Men kommer en person med en sjikanøs eller truende melding, kan det være legitimt å «oute» personen, selv om det bare er direkte til en bestemt person. Det er den risikoen du tar ved å sende slikt, utdyper Kierulf.

Generalsekretær Arne Jensen i Norsk redaktørforening sier spørsmålet om identifisering er noe av det som byr på de vanskeligste dilemmaene for redaktører.

– Jeg mener det ikke er en menneskerett å anonymt få fremsette drapstrusler eller andre straffbare ytringer på nettet. Samtidig må vi huske på at anonymitetsretten er en viktig sikkerhetsventil i et demokrati og at det i noen sammenhenger er viktig og sågar nødvendig at folk får være anonyme, sier Jensen.

Stanghelle er avtroppende styreleder i Norsk redaktørforening.

Bekymret over debattklimaet

Den ekstreme hetsen er en del av en større bekymring hos Stanghelle. Han mener hele debattklimaet i Norge går i feil retning.

– Ja, jeg er svært bekymret over det. Det er en tone som dyrker hatet, dyrker sinnet. Det dyrker også begeistringer, men det er ytterkantene som blir dyrket. De som tror at den norske samfunnssamtalen skal leve og blomstre bare med ytterkanter, de tar skammelig feil.

– Hvordan vet du at det er blitt verre?

– Jeg bygger på det jeg leser i kommentarfeltene, saken Aftenposten laget om Utøya-ofrene og en serie som Robert Aschberg laget i Sverige. Vi har mange eksempler, og det er på tide at vi finner et mottrekk.

Stanghelle mener sosiale medier har bidratt til å gjøre den offentlige samtalen mer demokratisk, men han advarer nå mot baksiden av medaljen.

– Sosiale medier har også innført en lik-og-del-kultur der alt blir målt i sinne eller begeistring, svart eller hvitt. Og jeg tror på en samtaleform der det fins nyanser, der det fins analyse og ikke minst der det fins respekt for dem du er dypt uenig med. Den respekten er i ferd med å bli devaluert, sier Stanghelle.

Ordførere vurderer å trekke seg etter alvorlig netthets

Nettrakassering anmeldes sjelden: – Kan skyldes skam

– 9 av 10 som kastes ut av kommentarfeltene er menn over 50