Situationen på Nørrebro i København er allerede voldsom, da urobetjent Flemming Sloth Andersen kommer frem.

Der er bål og brand i containere på gaden, og lugten af tåregas hænger i luften. Fliser bliver flækket op fra fortovet, og brosten bliver brugt som kasteskyts mod politiet.

Datoen hedder 18. maj 1993, og klokken er 23:30, da Flemming Sloth pludselig står i noget, der ligner en krigszone.

- Den her stemning, lyd og larm, der var dernede. Lugten. Den her intensitet og hadefulde stemning, der var. Vi var slet ikke klar over, hvor galt det her kunne gå, fortæller han.

Men det skulle vise sig at gå rigtig galt.

Hvad Flemming Sloth og hans kollegaer ikke er klar over på det her tidspunkt af aftenen er, at der vil blive givet den nok mest omdiskuterede ordre i dansk politihistorie siden Anden Verdenskrig - nemlig en ordre om at trække pistolerne med en rasende menneskemængde foran sig, så betjentene kan skyde mod demonstranterne.

Omkring klokken 00.30 får betjentene på Nørrebro ordre på at trække pistolerne. (Foto: CLAUS BJØRN LARSEN © Scanpix)

For at forstå, hvordan tingene ender, som de gør natten til den 19. maj, skal vi tilbage til 1992, hvor et marginalt flertal af danskerne stemte nej til det det udvidede samarbejde med EF, der ville gøre Det Europæiske Fællesskab til Den Europæiske Union (EU).

I 1993 blev danskerne igen sendt til stemmeurnerne, men denne gang er der skrevet fire forbehold ind i aftalen. Men der er stadig modstand mod afstemningen og mod EU.

- EU-spørgsmålet delte befolkningen. Også i aldersgrupper. Det var ikke kun et spørgsmål om de unge mod de ældre. Det var i alle generationer, at der var en deling, siger daværende statsminister Poul Nyrup Rasmussen (S) i dag og fortsætter:

- Nørrebro var jo kendt gennem årene op mod 1993 for at være et af de steder, hvor der var meget stor modstand.

Og den modstand kommer også til syne på afstemningsdagen i 1993 - den 18. maj 1993, hvor Flemming Sloth bliver sendt til Nørrebro til voldsomme optøjer.

"Ja" til EU udløser protestvandring

Det starter ellers i ro og mag, da en stor gruppe mennesker stimler sammen til et lovligt anmeldt arrangement på Blågårds Plads på Indre Nørrebro omkring klokken 18.

Mange af de fremmødte mener, at afstemningen er udemokratisk, fordi den allerede er blevet gennemført en gang, og de mener, at det er det samme, danskerne skal stemme om i denne omgang.

Omkring klokken 22 står resultatet klart: Den 18. marts 1993 stemmer et flertal på 56,8 procent af danskerne for, at Danmark skal træde længere ind i EF, der senere på året vil blive til EU.

I samme øjeblik sker det så. Fra scenen bliver der opfordret til, at alle vandrer mod Christiansborg for at vise politikerne deres utilfredshed med afstemningen og EF. Omkring 400 personer sætter i bevægelse ad Blågårdsgade mod Nørrebrogade. Ved Nørrebrogade skal de dreje til højre, fortsætte ind over Dronning Louises Bro over søerne og så videre ind mod Christiansborg.

Demonstranterne nåede aldrig ind til Christiansborg.

Men menneskemængden når dårligt til højresvinget ved Nørrebrogade. Her bliver de mødt af en politibil. Pludselig flyver en flaske gennem luften. Den rammer og smadrer forruden på politibilen.

Nørrebrogade i flammer

Reaktionen kommer med det samme. Politiet sætter i fart og kører over Dronning Louises Bro for at spærre den af, så demonstranterne ikke kan nå ind mod Indre By.

Demonstranterne svarer lynhurtigt igen ved at bygge barrikader på Nørrebro-siden af broen. Der bliver tændt bål i gaderne, i biler og i containere, og der ryger hurtigt bannere op i gaderne.

Nørrebro er hermed erklæret for EF-fri zone, hvis man skal tro aktivisternes bannere.

Med det samme skratter radioen på Københavns Politigård.

”Der er nu affaldscontainere ad Ravnsborggade mod Nørrebrogade. Der er tale om BZ’ere, og det er med huer”, lyder beskeden fra betjente på Nørrebro, der er sendt ud for at følge begivenhederne.

Klokken er 22.22, da vicepolitikommissær Leo Lerke ankommer til Dronning Louises Bro. Her skal han lede de uniformerede og civilklædte betjente, som han beder om at få sendt til området.

Det er Leo Lerkes plan, at betjentene skal være til stede, men de skal ikke nødvendigvis bryde igennem barrikaderne. Men det ændrer sig, da klokken slår 23.07, og politiet får anmeldelse om brand i en beboet ejendom på Nørrebrogade 9A, der ligger lige bag barrikaderne.

Nu er der ikke længere bare tale om, at ro og orden i gaderne er i fare. Det er der også menneskeliv, der er, og Leo Lerke beslutter, at politiet er nødt til at bryde gennem barrikaden.

Fire ton løse brosten

Aftenens første gaspatron bliver affyret fra politiet og bliver sendt mod demonstranterne. Den bliver efterfulgt af flere, og demonstranterne begynder at sprede sig, og brandvæsnet kan komme frem.