Erling Schmidt, som var datalærer i Aalborg fra tidligt i 1970’erne, sad også i Datalærerforeningen og arbejdede i perioder som pædagogisk konsulent for Regneselskabet.



Han forklarer, at der i 1974 kom en ny skolelov, der satte datalære ind som et muligt valgfag.



Men inden skolerne kom officielt i gang, skiftede regeringen, og loven blev lavet om, så datalære nu var erstattet af fotolære.



- Der lå en færdig læseplan i 1974, men den blev så parkeret i ti år. I de mellemliggende år gik skolerne dog bare i gang på ulovlig vis, siger han.



Formålet var at lære eleverne grundprincipperne. Erling Schmidt og de andre datalærere dengang vidste godt, at de specifikke programmer nok ikke kunne bruges ude i det virkelige liv.



- Det, de lærte, var forståelsen af, hvad en computer var. Hvad det ville sige at programmere. Den forståelse de fik med de her maskiner, var jo lige så god som på de andre, siger han.



- Det var en basal forståelse, det handlede om. Præcis som det altid har været i folkeskolen med matematik og dansk.



Erling Schmidt husker også kritikken dengang. Særligt af prisen på maskinerne fra Regnecentralen. Men han forstod den aldrig helt.



- Der var jo ingen, der satte spørgsmålstegn ved, at det var dyrt at bygge et hjemkundskabslokale med ovne, komfurer og så videre.



- Og det var faktisk billigere at indrette et datalærelokale.



I begyndelsen af 90'erne stoppede datalære som valgfag i folkeskolen. I stedet blev computere og EDB et såkaldt obligatorisk emne. Det betød, at eleverne skulle have undervisning i det, men at der ikke var selvstændige timer til det.



- Problemet var, at der faktisk var færre, der kom til at bruge EDB. For når alle har ansvaret, er der jo ingen, der har det, siger Erling Schmidt.

