I 2016 udviklede bioarkæologen Matthew Collins en ny metode til at analysere prøver med oldgammelt protein fra fx dyr eller genstande, der er op til 3,8 millioner år gamle. Mens man tidligere har brugt dna til at undersøge gamle genstande eller knogler, har Collins’ metode bevist, at protein kan overleve mere end 10 gange længere – og dermed bruges til at give os ny viden om forhistorien.

Både dna og proteiner nedbrydes over tid, men dna-kæder nedbrydes ti gange hurtigere end proteiner.

»Jeg er interesseret i, hvad oldgamle proteiner kan fortælle os om, hvordan mennesker levede for tusindvis og endda flere millioner år siden. Dna kan ikke overleve så længe, men det kan proteiner faktisk,« siger Matthew Collins, der siden 2016 har været ansat som Niels Bohr professor på Naturhistorisk Museum.

Opsigtsvækkende resultater

Proteiner der er bevaret igennem flere millioner år, har vist sig at være et banebrydende materiale inden for arkæologien. Og de har hjulpet Matthew Collins til at låse nogle af fortidens døre op.

I et af sine forskningsprojekter har Matthew Collins og hans samarbejdspartnere fx brugt proteiner til at bevise, at folk i stenalderen drak mælk. Ved at undersøge proteiner i nogle af de krukker, som mælken blev opbevaret i, kunne Collins og hans team fastslå, at stenaldermennesket både drak fåre- og komælk.

»Vi ved ikke helt, hvordan det hænger sammen, da mennesker ikke skulle have været i stand til at drikke komælk for 5.000 år siden. Det er en mutation i vores genom, der gør, at vi kan drikke mælk i dag – og den mutation var ikke opstået i stenalderen. Så det er en overraskende opdagelse,« forklarer Matthew Collins.