Većinski udjel u jednoj od većih hrvatskih tvornica novca, riječkoj "Jadroliniji" kupit će umirovljeni general i poznati biznismen Ivan Čermak. Ta neslužbena informacija, koju nitko nije spreman službeno potvrditi niti negirati, procurila je ovih dana kuloarima nacionalnog brodara ali i hrvatskim pomorskim krugovima. Ako do transakcije doista dođe, nema sumnje da bi se prodavao većinski dio, a cijena bi se sasvim sigurno mjerila u stotinama milijuna kuna.

Privatizacijska agenda ove vlade još je velika nepoznanica i iz Ministarstva državne imovine ne žele, a možda još i ne mogu iznositi jasne planove. Opet se radi inventura i navodno će do ljeta u prodaju sigurno ići udjeli do 10 posto u stotinjak tvrtki. Veliki kolači, a "Jadrolinija" je nesumnjivo jedan od većih i slađih, zasad se drže po strani. Barem od šire javnosti.

Liberalizacija

Prošle godine u ovo vrijeme Vlada je plasirala ideje o osnivanju "HR Holdinga" u koji bi uz HEP, Croatiu Airlines, Janaf, Plinacro i Hrvatsku poštu ušla i "Jadrolinija". Poslije su te priče posve zamrle kao i one o privatizaciji. O putničkom brodaru, monopolistu, zadnjih mjeseci slušali smo samo u kontekstu rekordnih rezultata i dobiti. Sve u osvit liberalizacije tržišta koja je trebala nastupiti s prvim danom ove godine, ali je prolongirana do 2018.

"Jadrolinija" se odlično pripremila za stranu konkurenciju jer ne kani olako izgubiti desetljetne pozicije. Najavili su, recimo, gradnju broda za udaljene otoke poput Korčule, Visa i Lastova, vrijednog čak 50 milijuna eura kako bi, u skladu s pravilom da se favorizira brodar s namjenski građenom novogradnjom za određenu liniju, osvojili vremenski što dužu koncesiju.

Planirana je nabava ukupno 26 brodova do 2027. od čega 23 nova. Obnova flote, kao osnova konkurentnosti, počela je još 2005., pa je do danas flota riječkoga brodara jača za 18 brodova, od čega 12 novogradnja.

Trenutak je, dakle, upravo idealan za privatizaciju nacionalnog brodara. Bolje upućeni pomorski stručnjaci smatraju kako je zapravo krajnji čas da se tvrtka u stopostotnom državnom vlasništvu koja godišnje ostvari oko milijardu kuna prometa i u koju država, kroz razne vidove, "ulije" još blizu 300 milijuna kuna, privatizira kako bi počela vlasnički odgovorno i tržišno gospodariti.

Pojavljivanje Čermakova imena u kontekstu privatizacije ipak je prilično iznenađenje. U dobroj obaviještenim krugovima ime ovog biznismena češće se spominjalo kao jedno od važnijih u priči o grupi krupnih hrvatskih poduzetnika iz naftno-plinskog biznisa (ali ne samo njega) koji ozbiljno planiraju ući u priču oko renacionalizacije Ine. I to otkupom cijeloga MOL-ova vlasničkog udjela u hrvatskoj naftnoj kompaniji.

Bolji za dvije lipe

Da u tome ima nešto svjedočila je i informacija koja je procurila iz MOL-ovih krugova da su spremni prodati svoj udio u Ini ali da su, s druge strane, zainteresirani za kupnju Čermakova Croduxa. MOL je 2007. već kupio njegov Tifon (60-ak crpki, od toga pola izgrađenih, a preostalih u fazi gradnje, platili su 150 milijuna eura), a eventualnim preuzimanjem Croduxa, i bez Ine bi imali značajan udio na hrvatskom tržištu.

Čermak je brzo demantirao tu informaciju i naglasio da Crodux, koji dobro posluje, ne prodaje, niti za tim ima potrebe.

U zanimljivom četverokutu MOL-Ina-Crodux-Jadrolinija, slučajno ili ne, baš ovih dana se dogodilo da je na javnom natječaju "Jadrolinije" unosan posao godišnje opskrbe njihovih brodova gorivom, što je do sada u pravilu radila Ina, dobio upravo Crodux. To je posljednji u nizu i vjerojatno najveći posao koji je Ina zadnjih godina izgubila.

Je li to dio neke smišljene taktike MOL-a, u sklopu izlazne strategije iz Ine, teško je reći. Zanimljivo je, međutim, da je Čermakova tvrtka, tvrde dobro upućeni, posao dobila "za dlaku", jer je ponudila cijenu od samo dvije lipe manje po litri goriva nego što je bila ponuda Ine.

Je li takav rasplet zapravo raspirio priče o Čermakovu preuzimanju "Jadrolinije" ili je osvojeni posao tek uvertira za ono što slijedi uskoro će biti jasno.

Pun ko' brod Prvu svoju tvrtku pod nazivom Crodux, Čermak je osnovao pri kraju rata, u kojem je bio logističar HV-a. Crodux je 1996. od Janafa dobio pravo na gradnju spremnika u Omišlju na Krku, pri čemu je Janaf bio i jamac za kredit. Nedugo nakon što je spremnik izgrađen, Čermak je krajem 1999. OMV-u prodao Crodux, tvrtku s 15 benzinskih crpki, za 15 milijuna eura. Kako je u međuvremenu prvi Crodux ugašen, i novim tvrtkama dao je to ime. Prije četiri godine za čak 100 milijuna eura kupio je cjelokupno poslovanje austrijskog OMV-a u Hrvatskoj.

Plan prvatizacije iz 2006. Privatizacija 'Jadrolinije' uvijek je bila vruća tema, a jedinu poznatu Koncepciju i prijedlog privatizacije tvrtke još prije desetak godina izradio je Ekonomski fakultet u Zagrebu (voditelji projektnog tima bili su Darko Tipurić i Ivan Lovrinović). Prema tom prijedlogu predviđala se prodaja 50 posto plus jedne dionice u inicijalnoj javnoj ponudi (IPO), država bi zadržala kontrolni paket od 25 posto plus jednu dionicu po 7 posto bi dobili otočni gradovi i općine i radnici tvrtke putem ESOP-a, po 4 posto braniteljski i umirovljenički fondovi a 3 posto ostali.