- Ovo je tradicionalno, 40 po redu okupljanje na križanju Istarske i Tolstojeve ulice. Sastajali smo se baš ovdje, kod ovog zidića kraj kojeg je nekada bio pal od struje. Tu smo svi kao djeca živjeli i družili se. Volimo se nazivati uličarima, naravno u pozitivnom smislu..... – prisjeća se Zoran Biluš kako je bilo nekada.



Tri generacije mladih okupljale su se na križanju ovih dviju ulica, a brojni poznati splitski nogometaši, ragbijaši, poduzetnici i doktori baš tu su odrasli, igrali se i prvi put zaljubili.



Poduzetnik Branko Roglić, dirigent Nikša Bareza, ragbijaši Ile Bjelanović, Zoran Biluš, predsjednik Hajduka Tito Kirigin te brojni drugi.



Bilušu je 1978. godine sinula ideja da se društvo ponovno okupi i zapjeva svoju himnu na mjestu nekadašnjeg pala.



- Udri ga takicoon, neka mu pukne baćir, baćir, baćir. A lončići, a lončići.. ua, ua, ua - zapjevalo je 40-ak okupljenih na starom mjestu na 40. obljetnicu svojih tradicionalnih susreta. Svi su taj minut bili mirni, jer poznato je među ovom složnom i veselom generacijom da oni koji se meškolje - dobiju po glavi.



Ekipa 'sijedih glava' oživjela uspomene na djetinjstvo: Mi smo se družili, a ne buljili u laptope



Za okrugli rođendan, prigodno su se zapalile i četiri bengalke sa željom da se još dugo godina okupljaju u što većem broju.











Oni su generacija koja je rođena poslije 2. svjetskog rata. Svake godine ih pokoji prijatelj napusti, pa rijetko kad propuštaju okupljanje na kojem vide stare prijatelje i prisjete se dobrih trenutaka i anegdota.



- Za svetoga Ivana u lipnju smo na ovome kantunu ložili vatru i preskakali je - kažu nam uglas.



- Kad su cure išle na maturalni ples, razapeli smo iza ograde žicu na kojoj su vešte isparale - kroz smijeh nam priča Branko Roglić na što se Ilona Rosić ubacuje da su također često znali i novčanike vezivati na špag.



- Sakrili bi se u portun, i vukli novčanik po ulici kada bi ga lakovjerni prolaznik želio uzeti sebi. To su sve bile bezazlene igre, a tukli se nismo nikada - sjeća se kao da je jučer bilo.



Tradicionalno okupljanje generacija ispod stupa na križanju Istarske i Tolstojeve preraslo u - stvar je ozbiljna!









A drage su im bile i nešpule, naranče i limuni iz susjednih vrtova. Noću bi se okupili i išli u krađu. Međutim, kako su bili poštena djeca, susjedi bi, kada bi ih uočili, tek kratko zavikali da će ih „kazati“ ocu.



Ali znali su oni dobro da je većina susjeda voćke uzgajala isključivo zbog njih. To su samo neke od dragih anegdota kojih se ova klapa rado prisjeća svake godine.



- Svi smo uvijek bili pod kontrolom roditelja. I kad bi tu nasred ulice igrali balun, u portunu franje, ili vozili biciklu te se spuštali na karet. Poštovali smo autoritet naših roditelja i starijih - dobacuje šjor Miljenko Vujanović Meja, jedan od inicijatora susreta.



Običaj je da se nakon otpjevane himne „Udri ga takicon“ i prepričavanja koje anegdote od prije 70 godina ide na večeru.



Dobro raspoloženoj ekipi u konobi se na večeri pridružilo još 20-ak prijatelja iz mladosti. Tamo su se uz pokoju čašu crnog vina, i dalmatinsku pjesmu još jednom prisjetili svih onih lijepih trenutaka i dragih ljudi koji su im obilježili najljepše godine života.



- Ovo je događaj za koji živim, i došao bih na njega makar na nosilima - za kraj iskreno kaže Zoran Biluš.

