Kansainvälisen oikeuden professori Martin Scheinin katsoo, että perustuslaillisia oikeuksia aiotaan Suomessa kaventaa liian laajasti ja ylimalkaisesti. Katso Euroopan yliopistoinstituutissa Firenzessä työskentelevän professorin vastaukset kuumaa tiedustelulainsäädäntöhanketta koskeviin kysymyksiin.

Oikeusministeriön asettama asiantuntijatyöryhmä on pohtinut muutosta perustuslain luottamuksellisen viestin suojaa koskevaan sääntelyyn. Nyt julkistettu työryhmän esitys on osa meneillään olevaa ja hallitusohjelmaan pohjaavaa tiedustelulainsäädännön valmistelua.

*Yleisarvio esityksestä? *

Olisi surullista, jos Suomen vastaus Edward Snowdenin paljastuksiin länsimaiden elektronisen massavalvonnan laajuudesta ja syvyydestä olisi, että meillä muutetaan perustuslakia vastaavan elektronisen valvonnan mahdollistamiseksi.

Mitä esityksen toteutuminen käytännössä merkitsisi?

Kun ensin muutetaan perustuslakia ehdotetulla tavalla, olisi kulloisellekin hallitukselle läpihuutojuttu saada eduskunnan enemmistöpäätöksellä läpi yksityisyyden suojaa kaventavia lakiehdotuksia, kunhan niiden perusteluissa vannotaan “kansallisen turvallisuuden” mantran nimiin.

Esitys kuulostaa melko kryptiseltä. Mitä esitys tarkoittaa suomeksi?

Ehdotetun perustuslain muutoksen jälkeen voitaisiin perustuslain estämättä, siis eduskunnan enemmistön päätöksellä, antaa poliisille, suojelupoliisille, tullille ja puolustusvoimille valtuuksia tarkkailla tietoliikennettä Suomessa ja ulkomailla, yksilöllisesti tai massaluontoisesti, kajoten sekä tunnistamistietoihin että viestien sisältöön. Mitään rikosepäilyä tai muuta yksiöllistä perustetta ei edellytettäisi, kunhan tarkkailutoiminta perusteltaisiin kansallisen turvallisuuden nimissä. Vieraan valtion asevarustelu, kansannousu ulkomailla, pakolaisvirrat kohti Eurooppaa olisivat kaikki sellaisia tilanteita, joissa “kansallisen turvallisuuden” nimissä voitaisiin viedä läpi kaiken tietoliikenteen tarkkailu, myös silloin kun Suomen päässä viestintään osallistuu vain tavallisia lainkuuliaisia kansalaisia.

Kiperin oikeudellinen ongelma?

Perustuslain muutos (esimerkiksi ehdotetulla tavalla) tuskin voi loukata ihmisoikeussopimuksia, mutta sillä avattaisiin portit tavalliselle lainsäädännölle joka hyvinkin voi loukata ihmisoikeuksia. Nyt ehdotetun perustuslain muutoksen käsittelyssä odotan suurimmaksi ongelmaksi muodostuvan, että ehdotettu lakiteksti ja sen perustelut ovat keskenään ristiriidassa. Perusteluihin on ujutettu sellaista, mitä lakiteksti ei sisällä.

Esityksen merkitys ns. tavalliselle kansalaiselle?

Jokaisella meistä on salaisuuksia, jotka voivat koskea esimerkiksi terveydentilaa, seksuaalisuutta, uskontoa tai raha-asioita. Mattimeikäläisen on syytä olla huolissaan kahdesta asiasta, yhtäältä hänen sähköisen viestintänsä joutumisesta seulonnan kohteeksi ja siksi viranomaisten saataville, kun suuresta viestimassasta etsitään oikeita turvallisuusuhkia. Ja toisaalta pitää olla huolissaan väärinkäytöksistä: esimerkit Suomesta ja ulkomailta osoittavat, että inhimillinen uteliaisuus, mustasukkaisuus tai kostonhalu saattaa esimerkiksi poliiseja kiusaukseen tonkia täysin viattomien kansalaisten yksityiselämää koskevia viestejä.

*Kuinka Suomi sijoittuu verkkovalvonta-asiassa eurooppalaisessa vertailussa? *

Nämä asiat ovat valitettavasti edelleen salassapidon verhon takana, eikä edes länsimaisissa demokratioissa voi luottaa siihen, että lainsäädäntö olisi läpinäkyvää. Eräänlainen samalla kertaa karmea ja hyvä esimerkki on Iso-Britanniassa parlamentin ylähuoneen sinettiä odottava Investigatory Powers Bill, jossa on tunnustettu suunnitellun ja jo käytössä olevan verkkovalvonnan laajuus. Yksityisyyden suojalle tuo lakiehdotus on katastrofi, mutta pisteitä pitää antaa toimivaltuuksien kirjoittamisesta julkiseen lainsäädäntöön. Parempi hyvä esimerkki voisi olla Sveitsi, jonka kansanäänestys pari viikkoa sitten koski huomattavasti tarkkarajaisempia ja yksilöidympiä valtuuksia kuin mitä nyt ehdotetulla perustuslain muutoksella tavoitellaan Suomessa.

Kuinka tässä asiassa itse etenisitte?

Tässä on pantu lumiaura menemään edeltä umpihankeen, vaikka ei tiedetä tuleeko perässä hiihtäjä, hevonen vai panssarivaunu. Minusta pitäisi panna kortit pöytään eli kertoa - sotilaallisia tai liikesalaisuuksia paljastamatta - millainen ja kehen kohdistuva tarkkailu halutaan toteuttaa, tietosisältöjen tarkkuudella. Sitten katsottaisiin täytyykö perustuslakia lainkaan muuttaa noiden toimien mahdollistamiseksi ja jos täytyy, kirjoitettaisiin mahdollisimman suppea muutos.