Katalonian johdon itsepäisyys voi johtaa itsemääräämisoikeuden menettämiseen – ainakin hetkeksi. Kenties nationalistien tavoitteena ei olekaan välitön itsenäisyys, kirjoittaa Kataloniassa alkuviikosta käynyt toimittaja Timo Seppänen.

Kävin alkuviikosta Barcelonassa. Yleislakko oli seisauttanut kaupungin, ja juhlatunnelma oli huikea aamusta iltaan. Rauhanomaisiin mielenosoituksiin osallistui satojatuhansia ihmisiä Katalonian suurissa kaupungeissa, Barcelonassa, Gironassa, Tarragonassa, Lleidassa ja Vicissä. Maaseutua värittivät muun muassa traktorimarssit.

Yksimielisyyden illuusio

Ihmismassat huusivat kuorossa iskulauseita: ”Olemme rauhan ihmisiä!” ja ”Olemme kunniallinen kansa!”

Sadat tuhannet katalonialaiset osallistuivat yleislakkopäivän mielenosoituksiin tiistaina 3. lokakuuta. Kuva on Barcelonasta. Quique Garcia / EPA

Kadulle kerääntyi yhtä lailla itsenäisyyden vastustajia kuin sen puolustajia. He olivat yhdessä vastustamassa väkivaltaa, jota Espanjan poliisi harjoitti kansanäänestyksessä viime sunnuntaina.

Kansanjuhlan propagandahyöty satoi kuitenkin itsenäisyyttä ajavien nationalistien laariin. Kaduilla liehuivat tuhannet Katalonian liput. Lukemattomat ihmiset olivat myös kääriytyneet lippuun.

Syntyi vaikutelma siitä, että katalonialaiset kaihoavat itsenäisyyttä yhtenä miehenä. Niin asia ei ole.'

Suuri osa nykymenoon tyytyväisistä katalonialaisista jätti osallistumatta kansanäänestykseen. Yli puolet äänioikeutetuista ei vaivautunut uurnille. Kansanäänestystä edeltäneessä mielipidetiedustelussa olivat enemmistönä ne, jotka kannattavat Espanjan yhteydessä pysymistä.

Se ei ole ihme, sillä katalaania puhuvat ovat maakunnassaan kielellinen vähemmistö. Espanjankielisiä on enemmän.

Maakunnan kaupunkien asukkaista suuri osa on Kataloniaan muuttaneita: muualta Espanjasta saapuneita, eteläamerikkalaisia, eurooppalaisia ja monia muita. Muualta saapuneet eivät ole erityisen kiinnostuneita itsenäisyydestä.

Historian painolasti

Itsenäisyyttä kannattavat katalaanit mainitsevat sivulauseissa, että Espanja sortaa Kataloniaa. Kun heiltä kysyy, millaista sorto on nykyisin, vastaukset ovat epämääräisiä. Katalaanit alkavat puhua muun muassa kulttuurillisesta ja kielellisestä alistamisesta.

Ulkomaalainen ei sorron merkkejä noin vain havaitse. Katalonia on vauras. Sillä on itsehallinto ja parlamentti, jossa myös nationalistiset puolueet ovat edustettuina. Kouluissa lapset saavat opetusta äidinkielellään. Katalaaninkielinen lehdistö ja tv-kanavat kukoistavat. Terveydenhuolto on ilmaista. Yhteiskunnan sosiaaliset palvelut ja järjestys ovat kaikkiaan erinomaisella tolalla.

Ulkomaalainen ei sorron merkkejä noin vain havaitse.

Katalaaninationalistien asenne johtunee lähihistorian painolastista. Jututin yleislakkopäivänä barcelonalaisessa kahvilassa kansallismielistä opettajaa. Nainen sanoi:

”Käsittääkseni me katalaanitkin olemme eurooppalaisia. Kun Espanjan poliisi vammautti 800:a katalaania, EU käänsi meille selkänsä. Miksi olisimme jäseniä yhteisössä, joka antaa vaikenemisellaan tukensa Espanjan francolaisuudelle?”

Espanjalaiset mellakkapoliisit poistivat nuoren naisen Ramon Lull koulun äänestyspaikalta 1. lokakuuta Barcelonassa. Alberto Estevez / EPA

Koko kahvila kuunteli, kun opettaja jatkoi: ”Valtion olemassaolon oikeuden pitäisi perustua kansalaisten haluun olla valtion jäseniä. Valtio ei voi olla vankila.” Kun haastattelu päättyi, väki puhkesi aplodeihin ja muuan mies riensi suutelemaan opettajaa.

Espanjan sisällissodassa 1930-luvun lopulla Katalonia taisteli tasavaltalaisten puolella, kapinalliskenraali Francisco Francon joukkoja vastaan. Tasavaltalaisten tappion jälkeen, diktaattori Francisco Francon 36 vuotta kestäneellä valtakaudella Katalonia oli keskusvallan rajun sorron alla.

Tuolloin katalaanin kielen käyttö oli kiellettyä, alueellinen itsehallinto oli lakkautettu ja poliittisia vapauksia, kuten sanan- ja mielipiteenvapautta ei Kataloniassa ollut.

Vasta 1970-luvun lopulla katalonialaiset saivat takaisin demokratiaan kuuluvat kansalaisoikeudet ja itsehallinnon. Vaikuttaa siltä, etteivät kansallismieliset katalaanit luota siihen, että Madridin keskusvalta kykenisi turvaamaan demokratian ja kansalaisvapauksien pysyvyyden.

Valtiollinen kriisi kärjistyy vauhdilla

Katalonian nationalistit leikkivät tulella uhatessaan antaa itsenäisyysjulistuksen. Jos se tulee, separatistiset ainekset saavat uutta puhtia myös muualla Espanjassa, eritoten Baskimaassa.

Uhka valtion hajoamisesta tai asteittaisesta murenemisesta on asia, johon Espanjaa johtavan Mariano Rajoyn hallitus ei voi suhtautua olankohautuksella.

Kuningas Filip VI haastoi tiistaina pitämässään puheessa ”valtiovallan lopettamaan Katalonian aluehallinnon laittomuudet, joita on mahdoton hyväksyä”.

Rajoy noudattanee kuninkaan kehotusta. On selvää, että Katalonian aluehallinnon johtajat laitetaan syytteeseen perustuslain vastaisista toimistaan.

Näin tehtiin myös vuonna 2014 järjestetyn epävirallisen kansanäänestyksen jälkeen. Aluehallituksen silloinen johtaja ja pari katalonialaista ministeriä saivat kahden vuoden virkakiellon.

Katalonian itsehallinto on vaarassa

On myös mahdollista, että Katalonian itsehallinto lakkautetaan väliaikaisesti. Rajoyn hallitus voi määrätä Katalonian Espanjan keskushallinnon ohjaukseen. Se onnistuisi Espanjan perustuslain 155 pykälän nojalla. Madrid voisi myös hajottaa Katalonian parlamentin ja määrätä uudet vaalit tuohon pykälään vetoamalla.

Katalonian aluehallinnon puheenjohtaja, Carles Puigdemont joutunee syytteeseen perustuslain vastaisen kansanäänestyksen järjestämisen vuoksi. Pierre-Philippe Marcou / AFP

Katalonian separatistien ykkösmies, aluehallinnon johtaja Carles Puigdemont sanoo, että pykälään 155 turvautuminen olisi Madridin viimeinen virhe. Arvio on perusteltu.

Katalaanit kokisivat alueellisen itsenäisyyden epäämisen francolaisuuden paluuksi.

Pykälän 155 tiukka soveltaminen johtaisi Kataloniassa mitä todennäköisimmin uusiin mielenilmauksiin ja ne puolestaan uusiin kovaotteisiin poliisitoimiin.

Katalaanit kokisivat alueellisen itsenäisyyden epäämisen francolaisuuden paluuksi. Se nostattaisi Kataloniassa Espanjan vastaista mielialaa ja lisäisi itsenäisyysintoa.

Separatismi saa uutta virtaa poliisiväkivallasta

Katalonian nationalistit ottivat heti sunnuntain tapahtumien jälkeen poliisiväkivallasta irti kaiken propagandahyödyn. Se on ollut helppoa, sillä Espanjan poliisin otteet rauhallisia äänestäjiä kohtaan olivat kiistatta suhteettoman rajuja.

Tiistaiaamuna mielenosoittajat kävivät laskemassa kukkia niille paikoille, joissa poliisi pahoinpiteli äänestämään meneviä ihmisiä. Moni poliitikko kävi tilaisuuksissa näyttäytymässä.

Vastaavanlaisia rituaaleja nähdään yleensä paikoissa, joissa ihmisiä on murhattu.

Espanjaa johtavan konservatiivipuolueen mediavastaava, Rafael Hernando letkauttikin, että Katalonian itsenäisyyttä ajavat ryhmät näyttävät toivovan kuolonuhreja.

Hernandon väite on härski, mutta vaikuttaa toki siltä, että separatistit haluavat tarkoituksellisesti liioitella sekä uhrien määrää, että heidän vammojensa vakavuutta.

Katalonialaiset veivät tiistaina kukkia niille paikoille, joissa espanjalaispoliisit olivat pahoinpidelleet äänestäjiä. Pau Barrena / Lehtikuva

Välittäjää patin purkuun on vaikea löytää

Katalonian itsenäisyyshankkeen kärjistämä kriisi on merkityksellinen muillekin kuin espanjalaisille. Siksi se on kuuma peruna myös EU:lle.

Moni katalaani toivoisi EU:n käyvän välittäjäksi, jotta Barcelonan ja Madridin jääräpäiden välille saataisiin ratkaisuhakuinen dialogi. Välittäjäksi ryhtyminen on EU:lle kuitenkin lähes mahdoton ajatus.

EU ei voi edes epäsuorasti tukea katalaanien itsenäisyyshanketta, koska Euroopan Unionin olemassaolo perustuu oikeusvaltioperiaatteiden ja jäsenmaiden perustuslakien tunnustamisen varaan.

Jos EU antaisi vihreän valon yhden jäsenmaan separatisteille, sen oven takana olisi pian pitkä jono muiden maiden separatisteja vaatimassa samaa kohtelua. Muitakaan arvovaltaisia ja taitavia välittäjiä ei kiistaan ole ilmoittautunut.

Jos Katalonia antaa itsenäisyysjulistuksen, sille saattaa syntyä samanlainen ongelma: itsenäisyyden tunnustavia valtioita lienee vaikea löytää. EU-maista tukin mikään voisi tunnustusta antaa. Tästä syystä Katalonian itsenäistyminen näyttää lähes mahdottomalta vaihtoehdolta.

Vaihtoehdot Katalonian itsenäistymiselle

Espanjassa on viritelty keskustelua siitä, millaisilla järjestelyillä Katalonian irtautuminen olisi estettävissä. Uskottavia ja nopeasti toteutettavissa olevia vaihtoehtoja on vaikea keksiä.

Espanjan sosialistipuolueen entinen pääsihteeri Alfredo Perez Rubacalba esitti asiasta oman näkemyksensä keskiviikkona sanomalehti El Tiempossa.

Hän kirjoittaa, että Espanjassa pitäisi saada aikaan houkutteleva sopimus yhteiselämän ehdoista. Sen tulisi olla niin hyvä, ettei enää olisi tarpeen äänestää jonkin itsehallintoalueen itsenäisyydestä. Sen sijaan kaikkien espanjalaisten – myös katalaanien – olisi äänestettävä yhdessä siitä, haluavatko he pysyä yhdessä.

Rubacalba maalaa kuvan saksalaistyyppisestä liitovaltiosta, jossa jokaiselle osavaltiolle on taattu oikeus säilyttää omaleimaisuutensa. Liittovaltion kansalaisilla tulisi olla tasaveroinen oikeus sosiaalisiin perusoikeuksiin.

”Kataloniassa on niitä, jotka sanovat, että tämä on liian myöhäistä. Heille vastaan: koskaan ei ole liian myöhäistä välttää katastrofi”, kuittaa Rubacalba.

Maa katastrofin partaalla

Millainen katastrofi Katalonian irtaantumispyrkimyksistä sitten voisi seurata? Mene ja tiedä. On vaikea sanoa, millaisen katastrofin mahdollisuudesta Rubacalba vihjaa.

Vauraan Katalonian itsenäistyminen olisi katastrofi Espanjalle. Se voisi johtaa myös ketjureaktioon, joka kutistaisi Espanjan oleellisesti pienemmäksi valtioksi, kuin mitä se nyt on. Se olisi yhdenlainen katastrofi.

Jos Espanja käyttäisi massiivisia voimatoimia estääkseen valtion hajoamisen, se voisi johtaa toisenlaiseen, veriseen katastrofiin.

Katalonian nationalistit tuskin haluavat ajaa kansaansa sisällissotaan. Se panee miettimään, onko nopea itsenäistyminen todella heidän perimmäinen tavoitteensa?

Tiistain mielenosoituksissa katalaanit huusivat: ”Ei askeltakaan taaksepäin!” Kenties sellainen askel on itsenäisyyden suhteen kuitenkin pakko ottaa.

Saattaa olla, että Katalonian aluehallitus on siihen jo kaikessa hiljaisuudessa valmistautunutkin. On täysin mahdollista, että se pyrkii kampanjallaan painostamaan Madridia itsehallinto-oikeuden oleelliseen laajentamiseen.

Paineen kiristyessä katalaanit saattaisivat saada esimerkiksi nykyistä huomattavasti suuremman oikeuden päättää alueeltaan kerättyjen verovarojen käytöstä. ”Laiha sopu” voisi olla intomielisimmillekin katalaaneille parempi kuin lihava riita.

*Lue myös: *Katalonia julistautunee itsenäiseksi – Mitä se merkitsee?

Useat kansat haaveilevat itsenäisyydestä Euroopan unionissa – EU-maat ovat haluttomia moittimaan Madridia Katalonia-kiistassa

Analyysi: Miksi EU vaikeni, kun Espanjan poliisi pamputti Katalonian äänestäjiä?

Analyysi: Väkivalta vahvistaa katalonialaisten itsenäisyysintoa – moni kokee elävänsä taas Francon diktatuurin päiviä

Espanjan perustuslakituomioistuin: Katalonian alueparlamentin pitää lykätä itsenäistymistä käsittelevää istuntoaan