Qatarin jättiprojektin alttarille on uhrattu lukemattomia ihmiselämiä.

Huuhkajien pelaaja Riku Riski kieltäytyi Suomen A-maajoukkueen Qatarin leiristä eettisten syiden takia.

Asiasta kertoi tiistaina Helsingin Sanomat. Suomen Palloliitto vahvisti asian samana päivänä.

Huuhkajat kohtaa Dohassa tiistaina 8.1. Ruotsin ja perjantaina 11.1 Viron. Suomen leirimatkaa kritisoitiin etukäteen runsaasti Qatarin ihmisoikeustilanteen takia.

Riku Riski ei matkustanut Qatariin.­

Maassa pelataan vuonna 2020 jalkapallon MM-kisat. Ilta-Sanomat kertoi 19. joulukuussa 2018 laajassa selonteossaan siitä, mitä Qatarissa on viime vuosina tapahtunut.

Aiheen ajankohtaisuuden myötä julkaisemme jutun nyt uudestaan.

Muutama päivä sitten Qatarin MM-kisajärjestäjät julkaisivat uusia havainnekuvia kruununjalokivestään, yli 86 000-paikkaisesta Lusail-stadionista.

Vuonna 2020 valmistuvan jättiareenan ja sitä ympäröivän uuden kaupungin rakennuskuluiksi kerrottiin hulppeat 40 miljardia euroa.

Kun sheikit ihastelivat ylellisiä puitteita, yli 3 500 kilometrin päässä Qatarin pääkaupungista Dohasta nepalilainen perhe suri 24-vuotiaan Tej Narayan Tharun kuolemaa.

Tharu oli lähtenyt monen maanmiehensä tavoin Qatariin rahoittaakseen perheensä elämää ja ansaitakseen rahaa nelivuotiaan tyttärensä koulutukseen.

Elokuussa nuori perheenisä putosi kuolemaan 590 miljoonaa euroa maksavan Al Wakrah -stadionin rakennustyömaalla.

Tharun vaimo Renuka Chaudhary sai Qatarista kolme puhelua.

Ensimmäinen tuli Tharun ystävältä, joka kertoi suru-uutisen. Päivien epätietoisuuden jälkeen soittivat Tharun palkannut rakennusyhtiö ja kisajärjestäjien edustaja, joka lupasi selvittää syyn rakennusmiehen kuolemaan.

Vielä joulukuussa Chaudhary odotti vastausta.

Vastaavia tragedioita riittää. Hämärissä oloissa tapahtuneet kuolemat ovat varjostaneet pienen ökyvaltion MM-projektia siitä asti, kun rakennustyöt alkoivat vuonna 2010.

Qatarissa on noin kaksi miljoonaa siirtotyöläistä. Ammattiyhdistysliikkeen maailmanjärjestö ITUC arvioi viime vuoden lopussa, että MM-kisojen rakennustöissä on kuollut noin 1 200 työntekijää.

Oikea lukema on todennäköisesti murheellisempi, mutta salailun ja välinpitämättömyyden vuoksi kuolemantapausten määrää on vaikea arvioida.

– Jos pitäisimme minuutin hiljaisuuden jokaista arvioitua siirtotyöläisen kuolemaa kohti, MM-turnauksen ensimmäiset 44 ottelua pelattaisiin hiljaisuudessa, norjalainen ammattiyhdistysjohtaja Hans-Christian Gabrielsen sanoi lokakuussa.

Kuolonuhrit ovat räikein esimerkki suurtapahtumien raadollisuudesta. Ihmiselämän voi särkeä kuitenkin muullakin tavalla.

Kullanhohtoinen Lusail-stadion rakennetaan 20 kilometrin päähän pääkaupunki Dohasta. Yli 86 000 -paikkaisen stadionin ympärille rakennetaan oma Lusailin kaupunki. Kaupungin ja futisareenan rakennuskulut nousevat 40 miljardiin euroon.­

Kisajärjestäjien Hassan Al Thawadi puhui Lusail-stadionin kuvien julkistamistilaisuudessa lauantaina.­

Englantilaisen ihmisoikeusasiantuntijan Fabien Goan mukaan siirtotyöläisten riistäminen on Qatarissa arkipäivää.

Suurimpia ongelmia on ollut maan lainsäädäntö, joka on käytännössä taannut työnantajille rajattoman vallan työntekijöihin. Sitä valtaa on käytetty härskisti hyväksi.

Kaava on tuttu. Köyhyyttä pakenevat ihmiset lähtevät kotimaastaan, koska heille on kerrottu, että Persianlahden maissa voi ansaita hyvin rahaa. Tulijat ovat usein Kaakkois-Aasiasta kuten Nepalista, Pakistanista ja Bangladeshista.

Moni ottaa lainaa päästäkseen Qatariin. Perillä heitä odottaa täysin erilainen todellisuus.

– Usein työntekijät allekirjoittavat työsopimuksen kotimaassaan, mutta kun he saapuvat Qatariin, heille annetaan erilainen sopimus.

– He luulevat tulevansa tekemään insinöörin töitä mutta joutuvatkin rakennushommiin pienemmällä palkalla, kansainvälisessä Business for Social Responsibility -järjestössä työskentelevä Goa kertoi Ilta-Sanomille.

Siirtotyöläisiä rakennustyömaalla Dohassa maaliskuussa 2016.­

Goa on tutkinut vuosia siirtotyöläisten asemaa Lähi-idässä ja neuvotellut Kansainvälisen jalkapalloliiton Fifan ja MM-kisajärjestäjien kanssa olojen parantamisesta.

– Jotkut siirtotyöläiset onnistuvat, saavat palkkansa ajallaan ja heillä on hyviä kokemuksia. Mutta valitettavasti suurin osa palaa kotiin suuremman velkataakan kanssa. Monet eivät ymmärrä, että tuolla järjestelmällä voi tuhota ihmisen elämän.

Goan mukaan työnantajat voivat estää työntekijöitä vaihtamasta työpaikkaa tai pahimmassa tapauksessa lähtemästä maasta. Pakkotyö on yleistä.

Vuonna 2015 Nepalia ravistelivat pahat maanjäristykset. Lähes 9 000 ihmistä kuoli, kymmeniä tuhansia loukkaantui.

Qatarin Khalifa International -stadionia uudistaneet nepalilaistyöntekijät eivät tienneet, mitä heidän perheilleen oli tapahtunut, ja halusivat palata kotiin.

– Haastattelemiemme työntekijöiden mukaan esimiehet eivät antaneet heidän lähteä. Jokainen voi kuvitella ihmisen olotilan, kun hän ei tiedä, ovatko hänen perheenjäsenensä elossa, Goa kertoi.

Lusail-stadionin rakennusmaa näytti vielä tältä syyskuussa 2018...­

... ja tässä on visioitu lopputulos. Lusail-stadionilla on tarkoitus pelata MM-kisojen avaus- ja finaaliottelut.­

Julkiseen tietoon tulleet kuolemat, ihmisoikeusjärjestöjen kritiikki ja kansainvälinen paine ovat pakottaneet Qatarin vallanpitäjät reagoimaan.

Poliitikot esittelivät syksyllä lakimuutoksen, joka rajoittaa työnantajien valtaa. Työoloja ja -aikoja on inhimillistetty.

Vaikka muutokset ovat tuoneet asioihin parannusta, paljon on jo tuhottu. Kisajärjestäjille ja Fifalle työläisten kuolemat ovat kauneusvirheitä, jotka unohtuvat viimeistään, kun MM-huuma valtaa maailman suosituimman urheilulajin ystävät.

Rakennusmies Tharun perheen elämä ei palaa koskaan ennalleen.

– Poikani ei tule enää takaisin. Miten hänen pieni tyttärensä selviää? Tharun äiti itki brittilehti The Guardianille.

– Siirtotyöläisiä kuolee, heitä hyväksikäytetään, elämiä tuhotaan ja Fifa sanoo, ettei se ole sen asia. Sellainen saa menettämään uskonsa rakastamaansa asiaan, jalkapalloa koko elämänsä seurannut Goa sanoi.