Hallitus julkisti eilen ensi vuoden budjetin. Etukäteen eniten odotettu osa budjettia olivat varmaankin työllisyyden parantamistoimet. Jotta hallitus pääsisi itse asettamiinsa työllisyystavoitteisiin, hallituskauden aikana pitäisi työllistää yli 100 000 suomalaista lisää. Tavoite on vähintäänkin kunnianhimoinen. Mitään merkkejä työllisyysasteen olennaisesta parantumisesta ei ole ollut näkyvissä.

Nyt olisi siis tarvittu näyttäviä toimenpiteitä, jos hallitus olisi edes puoliuskottavasti halunnut teeskennellä ottavansa omat tavoitteensa vakavasti.

Näin ei käynyt. Mitään työllisyystoimia ei esitelty. Sen sijaan hallitus kertoi, että työllisyystoimia alkaa valmistella ”kolmikantainen työryhmä”. Suomeksi sanottuna työllistäminen ulkoistetaan työmarkkinajärjestöille. Tai pikemminkin työllistämisessä epäonnistuminen ulkoistetaan niille. On nimittäin päivänselvää, että työryhmä ei kykene työllistämään kuin korkeintaan itsensä ja jonkun katkeran blogaajan.

Jos kolmikantaiset työryhmät olisivat hyviä työllistämään, Suomessa olisi jo nyt maailman korkein työllisyysaste. Kolmikanta ja järjestövalta ovat todellisuudessa työllistämisen keskeisiä esteitä. Tämän pitäisi siis olla se kolmikantainen työryhmä, joka lopettaa kaikki kolmikantaiset työryhmät. En ole toiveikas.

Työllisyystoimien ulkoistaminen järjestöille edustaakin hallituksen täydellistä älyllistä, aatteellista ja poliittista konkurssia. Tai ehkä Ilta-Sanomien kolumnisti on oikeassa ja konkurssi tapahtui jo kiky-sopimuksen yhteydessä. Samapa tuo, konkurssi kuin konkurssi.

Vaikenemalla työllisyystoimista ja asettamalla työryhmän hallitus käytännössä myöntää, että sillä ei ole mitään ajatuksia tai keinoja työllisyyden parantamiseksi. Tässä mielessä se on siis älyllisessä konkurssissa.

Hallituspuolueiden oma analyysi on pitkään ollut, että työmarkkinajärjestöjen toiminta on merkittävä syy alhaiseen työllisyyteen. Puolueissa ei mitenkään voida ajatella, että samat järjestöt tuottaisivat ratkaisun 110 000 työpaikan luomiseksi. On vaikea tulkita hallituksen toimintaa muuksi kuin täydelliseksi luopumiseksi työllisyystavoitteista tai edes niiden vakavasti ottamisen teeskentelystä.

Luopuminen tapahtui ehkä jo kiky-sopimuksen yhteydessä, mutta viimeistään nyt.

Aatteellinen konkurssi tämä on erityisesti kokoomukselle. Sikäli kun kokoomuksella on jokin aate, sen pitäisi kai ajaa edes jonkinlaista markkinataloutta työmarkkinoille. Samoin järjestövallan poistaminen poliittisesta päätöksenteosta pitäisi kuulua aatteen piiriin. On vaikea kuvitella, mikä olisi täydellisempi vastakohta näille ns. periaatteille kuin työllistämisen ulkoistaminen kolmikannalle.

Poliittinen konkurssi näkyy siinä, että hallitus ei jaksa enää edes teeskennellä, että sillä olisi itsenäistä päätösvaltaa työmarkkinoilla.

Kun työllistämistoimia ei ole, mitä budjetista jää jäljelle? Prosentin kymmenyksissä liikkuva veromuutos, skoottereiden veronkorotus, muutama lisämiljoona ihmisten rahoja maatalouden pohjattomaan kuiluun ja metsäomaisuuden perimiseen liittyvää väsähtänyttä kepuilua. En tiedä, miten ministerit selittävät itselleen yön tunteina sen, että pipertävät tällaisia samaan aikaan, kun maa vajoaa.

Tämä hallitus taitaa olla nähty. Mitään merkittäviä uudistuksia tai muutakaan ei varmaankaan saada aikaiseksi tällä hallituskaudella. Itse taidan viettää loppuvuoden tai ainakin -iltapäivän tuijottamalla vaakasuoraa työllisyyden trendiviivaa keskiolutlasin läpi:

Blogit Liberan blogiin kirjoittavat eri alojen asiantuntijat tai muuten vain mielenkiintoiset henkilöt. Blogit ovat kirjoittajiensa mielipiteitä, eivätkä välttämättä edusta Liberan virallista kantaa.