Mark- och miljödomstolen har gett bönderna längs Emån rätt att dämma ute ån från sina åkrar. Därmed vann bönderna över Naturvårdsverket, som ville ha en annan benämning på åkermarken än bönderna och domstolen. Naturvårdsverket ville ha rätten att kalla åkern för våtmark och därmed ge sig själv rätten att bestämma över den.

Förmodligen är inte sista ordet sagt, Naturvårdsverket kan överklaga domen till Mark- och miljööverdomstolen.

Domen ger också hopp för markägare i min egen bygd. För ungefär tio år sedan inledde Naturvårdsverk och Länsstyrelse arbetet med att konfiskera Myrhulta mosse för att göra reservat av den i deras tycke unika biotopen, trots att det är en av de vanligaste biotoperna i hela landet. Men just här, i Skaraborg, är en så stor sammanhängande mosse inte så vanlig. Så vi ansågs behöva en som reservat på denna sida Vättern med.

Det är ett antal byar runt mossen som fått lämna ifrån sig mark till myndigheten, som var mycket generös med sig själv när den drog upp gränserna och bestämde ersättningarna. Mossen är sedan gammalt dikad och vattennivån hållen i hävd till skydd för omgivande skog och åker. Dessa diken förfaller nu snabbt och Länsstyrelsen har ingen önskan att hålla befintliga diken i hävd. Tvärtom, dessa byråkrater anser det mycket önskvärt att dikena återgår till ett “naturtillstånd”. Men om mossen inte sköts som när den var privatägd så kommer den liksom många andra reservat att förfalla till något som inte var det man motiverade konfiskationen med.

Tänk om alla vi markägare skulle gå samman och begära rätt att bygga en skyddsvall mot mossen (jag berörs nog minst av alla, eftersom min mark ligger högt), sedan kan vi pumpa oönskat vatten till mossen. Då får vi möjlighet att skydda vår skog och våra åkrar, samtidigt som Naturvårdsverket får sin blötmyr. Det skulle bli som ett litet Holland mitt i det svenska inlandet.

Men det är väl inte troligt. Myndigheten bar sig så illa åt när de konfiskerade marken att hela ärendet används internt som ett avskräckande exempel på hur man inte ska göra. En markägare upptäckte att de hade stakat ut ett gott stycke längs landsvägen till sig själva, trots att det inte fanns noterat i kartor och andra handlingar. När grannen frågade hur det kom sig, fick denne efter många turer och samtal med olika potentater svaret att myndigheten tyckte att det var en bra mark att anlägga en parkeringplats på. Så besökare till det märkvärdiga reservatet enkelt kunde gå ut till mossen. Att de inte avtalat ellet betalat för den markbiten var inget som bekymrade dem. Markägaren som uttryckligen vägrade köplå om marken med myndigheten som på någon bakgata vid en turkisk bazar, fick till slut sin vilja igenom. Gränserna är nu stakade som det var avtalat från början.

Andra markägare har fått erbjudande om bytesmark. Det är bara det att marken som konfiskerats konsekvent värderats till halva värdet av den mark myndigheten erbjudit i byte. Liknar det en rättsstat?

Många, i synnerhet bland politiker och media, påstår att moderaterna förlorade till SD för att de tog ställning mot deras “främlingsfientlighet”. Jag och många andra hävdar att det bara är en liten del av förklaringen. Lika goda förklaringar är moderaternas tal om eventuellt samarbete med MP, deras aningslösa testuggande om klimathotet, deras fullständiga brist på insikt om hur äganderätten sätts ur spel i Sverige, det naiva anammandet av genusretoriken. Den som blir ny partiledare har mycket att ställa till rätta inom partiet, om det ska bli någon framgång i nästa val.

Related Posts via Taxonomies