Grytan fem månader efter bussprotesten. Öppet hus. LT träffar Jaafer, 30 år. Utbildad ingenjör. Hade hus, bil och internet innan kulorna började vina. Aleppo var en modern stad innan kriget, med en välbeställd medelklass. Det är också de som har haft råd att komma till Sverige.

– Jag kom via Turkiet. Jag betalade 60 000 kronor för att komma till Sverige, säger Jaafer.

Han kan aldrig återvända till sitt hemland, säger han.

– Det alternativet finns inte. Mitt namn är överallt. Jag skulle bli dödad direkt. Du kan inte lita på någon i Syrien, säger Jaafer, som inte vill vara med på bild.

Jaafer och en kompis från Syrien har tagit med mig till deras rum, bort från firandet och musiken under fredagens "öppet hus". Vi pratar om allt; musik, sociala medier och globalisering. Jaafer konstaterar:

– I dag närmar vi oss alla varandra. Titta, du är från Sverige men vi sitter här och har samma musiksmak. Vi har nästan samma typ av kläder. Likadan mobiltelefon. Båda har Facebook. Och nu håller vi också på samma fotbollslag, säger han och syftar på Östersunds FK.

Jaafar är både välutbildad och allmänbildad, och han vill inget annat än att stanna i Östersund.

– Jag är så tacksam för att ha kommit hit. Det svenska folket har varit så vänliga. Nu känner jag mig trygg och vill planera för min framtid här i Sverige. Men tyvärr finns det inga jobb. Jag har varit inne i Östersund flera gånger och sökt praktikplats – det finns ingenting. Alla säger att de inte har möjlighet att ta emot mig, säger Jaafar frustrerat.

– Tänk dig själv. Du är journalist, men så tvingas du flytta på grund av krig. Du förlorar allt. Jag kan inte bli annat än städare här, om jag ens kan få ett jobb. Det gör mig ledsen, säger han.

Flyktingsmugglarna sålde ett paradis kallat Sverige för 60 000 kronor – ett Sverige som inte finns.

– Här skulle det finnas jobb och bostad. Men jag har märkt att det inte är så enkelt. Jag ser mycket på tv och jag får höra om svenska politiker som säger att alla kan komma till Sverige. Hur kan era politiker säga att det bara är för alla att komma hit, när det inte ens finns jobb och bostäder? Jag förstår det inte.

Grytan bebos i dagsläget av många syrier. Abdulla Issa, 19, är en annan. Han kommer från en mindre stad av Östersunds storlek. Där har han kvar sin familj.

– Jag saknar allihop väldigt mycket men hoppas att de snart ska kunna komma till Sverige. Det är ett fantastiskt land. Här vill jag studera och sedan skaffa mig ett jobb. Det är min plan.

Men även Abdulla Issa har sina farhågor.

– Som jag förstår det finns det inte jobb åt alla. Det är tufft, men här i Sverige är det inte krig. Människorna är vänliga. De gillar oss som kommer från Syrien, säger han.