Två dagar efter terrordåden i Paris träffar jag konstnären Lars Vilks. Säkerhetsapparaten kring honom är förstås påtaglig. Men när vi pratar påminns jag om att det inte är Vilks som har ”valt ut” islam. Han har, likt den franska satirtidskriften Charlie Hebdo, behandlat islam som andra religioner.

Redan 2007, när Rondellhunden först uppmärksammades, utlovade al-Qaida 100 000 dollar till den som mördade ”den otrogna brottslingen”. Den dåvarande alliansregeringen valde att ligga lågt. Journalister – såsom Ulrika Knutson – har raljerat över de islamistiska hoten och sagt att Vilks borde ägna sig åt ”värdigare uppgifter”.

Aftonbladets Åsa Linderborg har kallat honom Sveriges fegaste konstnär. Täppas Fogelberg, programledare för Ring P1, skrev härom året att Vilks polisskydd borde dras in.Efter terrorattentatet mot det seminarium i Köpenhamn som Lars Vilks deltog i tidigare i år har rädslan spridit sig. Universitet ställer in hans framträdanden, gallerister drar sig för att ställa ut hans konst. Dödshoten skickar en tydlig signal till alla; gör som Vilks eller Charlie Hebdo, och ni riskerar livet. Lyd oss, helt enkelt.

Det är så våldsbejakande islamister verkar. I invandrartäta förorter har de hotat människor som har anordnat fester med musik, trakasserat kvinnor som inte beslöjar sig, och på andra sätt satt skräck i omgivningen. Vi har varit naiva, konstaterade statsminister Stefan Löfven i torsdags apropå terrorhoten. Att politiker har varit det är vi många som kan skriva under på. Så fort islamism och islam har kommit på tal har dubbla måttstockar plockats fram.

Till exempel sa kommunalrådet i Höganäs, efter dådet i Köpenhamn, att Vilks går för långt och utgör en fara för andra (Dagens Samhälle, nr 12 2015). Vilks bor inte kvar i Höganäs, men kommunalrådets uttalande är talande. Ansvaret förflyttas från de som hotar till den hotade. Skulle man ha resonerat på samma sätt om det var våldsbejakande nazister som hotade en konstnär? Förstås inte.Vem har tjänat på den slappa hållningen inför islamistisk extremism? Inte är det vanliga muslimer. Visst finns det muslimer som ogillar Muhammedkarikatyrer. Men jag slår vad om att det stora flertalet kränks mer av IS-terroristernas dåd, än av några teckningar.

När jag frågar Lars Vilks varför han tackar ja till att delta i muslimfientliga sammanhang säger han att han har samma rätt att träffa personer som journalister. Låt gå, men varför förklarar du bara inte att du inte är främlingsfientlig? Det vore under hans värdighet, svarar han. Han jämför med hur kyrkan förr i tiden sa: ”du har syndat!” Man ska inte behöva försvara sig mot sådana anklagelser, menar Vilks.

Man kan tycka vad man vill om Vilks principer, omdöme och teckningar, men hans ”brott” är att han har häcklat Muhammed och islam på samma sätt som han häcklat Jesus och kristendomen. Hur blev det ett brott?

I stället för att anpassa oss till dem som hotar borde vi göra tvärtom. Dansa, höja volymen, klä oss efter eget tycke – och häckla religioner bäst vi vill.

Läs också:

Yttrandefrihet måste gå före sårade känslor

Följ Expressen Ledare på Facebook för tips om fler ledare och krönikor.