LEDARE. Slutsatsen av finansminister Magdalena Anderssons uttalanden i intervjun med DN på fredagen är att väljarna ofta har rätt.

Hon sa att integrationen inte fungerar i Sverige, att välfärdsstaten inte kan expandera hur snabbt som helst och att asylsökande har en bättre chans om de söker sig till andra länder.

Uttalandena, som bygger på pragmatism, inte ideologi, står långt ifrån inställningen hos både S och alliansen innan flyktingströmmen kulminerade hösten 2015. Regerande statsminister Fredrik Reinfeldts uttalande om "öppna hjärtan" sommaren 2014 var gott men verklighetsfrämmande. Det kände väljarna på sig, och tillsammans med det faktum att alliansen som helhet hade uttömt sina idéer gjorde det att de förlorade valet, och SD växte.

Väljarna vet vad de behöver och märker snabbt vad som fungerar och inte. De visste tidigt, utan att vara rasister, att Sverige med sina då 9,8 miljoner invånare inte kunde svälja hur många flyktingar som helst utan att det skulle få betydande effekter för samhällets institutioner och därmed deras liv.

De närmaste tio åren beräknas exempelvis antalet grundskoleelever öka med 28 procent i Malmö. Inom fem år planeras där fjorton nya grundskolor samtidigt som tolv befintliga ska byggas ut. Samtidigt tar det 3,5-4 år att utbilda en lärare. Väljarna förstod inte hur detta skulle gå ihop när skolan redan hade problem.

De gjorde alltså rätt när de kastade ut alliansen 2014, men även när de valde in den 2006. Dåvarande statsminister Göran Persson var uppenbart regeringstrött och S hade inga lösningar på Sveriges problem med grupper som fastnade i arbetslöshet och bidragsberoende.

Alliansen lyckades, genom att mynta begreppet "utanförskap", beskriva att det är en större fråga för både samhället och individen att många medborgare inte har en chans att komma in på arbetsmarknaden, än hur höga bidragen ska vara. Svensken har en stark känsla för att utsatta grupper ska skyddas, men också att man ska göra rätt för sig.

Väljarna kan även ta svåra beslut, som de gjorde 1994 när de gav S förtroendet att leda landet och Göran Persson ledde en tuff budgetsanering, först som finansminister och sedan som statsminister. Han straffades inte för det, utan belönades genom att få behålla makten ända till 2006, när han visade alla tecken på att inte längre vilja ha den.

Du har väl inte missat DiTV – Sveriges nya ekonomi-tv-kanal?