EU kämpar i motvind. För att vända opinionen satsar EU-kommissionen stora summor på kommunikation, bland annat insatser som påminner om Europas historia och som ska övertyga oss om att mer politisk och ekonomisk integration är det enda sättet att bevara freden i vår del av världen.

Målsättningen är att minst hälften av oss ska gilla EU år 2020.

I rapporten ”Till varje pris” studerar vi ett av kommissionens många ”gilla-projekt”, Europe for Citizens (Ett Europa för medborgarna) som åren 2007-2013 förfogade över nästan två miljarder svenska kronor av skattebetalarnas pengar.

Den organisation som fick mest pengar heter Notre Europe (Vårt Europa), en tankesmedja som länge förespråkat att EU ska utveckla ett fiskalt samarbete, inrätta en bankunion samt skapa ett gemensamt EU-försvar.

Notre Europe fick totalt 42 miljoner kronor av kommissionen åren 2007-2013.

Flera av de idéer Notre Europe torgför har starkt stöd också inom kommissionen. Men det är inte enbart den idémässiga kopplingen dessa två emellan som väcker uppmärksamhet.

En närmare studie av Notre Europes ledande befattningar visar att tankesmedjan närmast är en spegelvärld till kommissionen. På post efter post hittar vi kända EU-profiler.

Ordföranden António Vitorino var till exempel EU-kommissionär för rättsliga och inrikesfrågor 1999-2004. Hedersordföranden Pascal Lamy var stabschef till Notre Europes grundare Jaques Delors under dennes tid som EU-kommissionens ordförande. Lamy var för övrigt själv EU-kommissionär för handel 1999-2004.

En genomgång av Notre Europes så kallade Board of Directors får en att undra över om det över huvud taget finns några vattentäta skott mellan stödgivare och mottagare.

Verksamhetsledaren på Notre Europe, som även sitter i Board of Directors, heter Yves Bertoncini var tidigare verksam som tjänsteman i kommissionen.

Vid direktörsbordet sitter även Joseph Borrell Fontelles, EU-parlamentets talman 2004-2007, Jean-Louis Bourlanges, ledamot i EU-parlamentet 1989-2007, Jerzy Buzek, EU-parlamentets talman 2009-2012, Jonathan Faull, generaldirektör för inre marknaden och finansfrågor på kommissionen, Riccardo Perissich, tidigare generaldirektör för industrifrågor i kommissionen, Julian Priestley, tidigare generalsekreterare i EU-parlamentet, Gaëtane Ricard-Nihoul, politisk analytiker på kommissionens franska delegation, Maria João Rodrigues, rådgivare till kommissionen i ekonomiska och sociala frågor och Javier Solana, EU:s utrikesrepresentant 1999-2009.

Flera av dessa personer hade ledande roller inom kommissionen och EU-parlamentet vid tiden för inrättandet av Europe for Citizens.

Idag är samma människor verksamma i den tankesmedja som får ut mest av det skattefinansierade stödprogrammet. Det ser inte bra ut.

I januari 2015 inleddes en ny sjuårig programperiod för Europe for Citizens. I slutet av 2012 röstade EU-parlamentet med en överväldigande majoritet (565 ja, 84 nej, 36 avstod) igenom det så kallade Haikullabetänkandet (A7-0424/2012).

Hur förklarar våra dåvarande ledamöter, till exempel Cecilia Wikström (FP), Gunnar Hökmark (M) och Marita Ulvskog (S), som alla fortfarande är förtroendevalda, beslutet att förlänga programmet?