Mame care iau seringi pentru copii, minori care se injectează, tinere care-și obțin banii pentru droguri prostituându-se, mamă care leagănă bebelușul în timp ce-și așteaptă seringile: zeci de consumatori de droguri din Ferentari se adună în fiecare marți în jurul ambulanței Asociației Române Anti-Sida (ARAS) pentru a primi seringi sterile. Sunt oameni diferiți, dar pe care-i aseamănă semnele de înțepături de pe brațe sau gât.

Drogații din București sunt un grup pe care mulți refuză să-l vadă și cu atât mai mult să-l accepte, dar care are mai mulți reprezentanți decât am putea să credem: peste 20.000 de consumatori doar în Capitală.

De luni până vineri, ambulanțele Asociației Române Anti-Sida (ARAS) împart prezervative și seringi gratis, în peste 30 de puncte fixe din București. Între reprezentanții ARAS și consumatori s-au legat relații strânse, de ajutor reciproc.

Marți, pentru ambulanțele ARAS este zi pentru distribuit seringi sterile în Ferentari. Zona cu cei mai mulți consumatori de droguri din București le este familiară coordonatorilor ARAS cu care am fost pe teren, Dan Popescu și Cristina Fierbințeanu. Au patru puncte fixe în care se duc. Oamenii îi recunosc, îi salută, se luminează la față când îi văd.

La câteva minute după ce ambulanța face prima oprire, doi bărbați, de 32 și 30 de ani, vin să-și ia seringile și să lase seringile folosite. "Am adus 100 de seringi, frate, serios", îi spune unul dintre ei coordonatorului. În timp ce Cristina Fierbințeanu nota datele persoanele ale bărbatului, Dan Popescu îi numără seringile. Erau 70. "Vezi, n-am mințit, ți-am spus că am multe", spune, mândru, bărbatul. Mă întreabă, prietenos, ce fac cu camera. "Poți să-mi faci poză dacă vrei”, spune. Coordonatorul îl întreabă unde își mai "bagă" heroină acum. Bărbatul îi arată un loc pe gât, acoperit de un plasture. Nu mai are nicio venă disponibilă pe mâini. Bărbatul se droghează de 11 ani și vine la ambulanță de șapte ani.

Între timp, apare și o femeie de aproximativ 60 de ani cu nepoata, o fetiță jucăușă, de 5 ani. Femeia ia seringi pentru cei doi băieți ai ei, consumatori de... nici ea nu mai știe de când.

Pentru ca o persoană să poată lua seringi în numele altcuiva, trebuie să aibă acordul verbal al consumatorului, care trebuie să vină la ambulanță, să facă o poză, împreună cu persoana desemnată să ia seringile, și să spună, răspicat, că își doreşte ca noile seringi să fie luate de altcineva.

Un bărbat vine să ia seringi pentru cele două fete ale sale, dar și pentru el. "Fata mi-a spus să nu vă mai dau dumneavoastră seringi. Vrea ca seringile ei să fie luate doar de concubin", îl anunță Cristina pe bărbat. "Nu mă interesează, să facă ce vrea", spune acesta. Apoi cere seringi doar pentru cealaltă.

O mașina oprește la ambulanță. Doi bărbați coboară. Unul se droghează, altul nu. Consumatorul are 30 de ani și, la prima vedere, nu i-ai ghici viciul care i-a distrus viața. Este prezentabil, îmbrăcat cu o pereche de blugi și un tricou alb. Când te uiți mai de aproape la el, însă, vezi o față albă, slabă și dinții galbeni, stricați. În ciuda unei atitudini vesele, tinerești, băiatul are o tristețe ușor perceptibilă în ochi și în glas, mai ales când vine vorba despre povestea lui cu heroina. "Consum heroină de 15 ani. Am 30. Mereu mă gândesc să renunț, am încercat, acum le-am mai rărit. Pe cei de la ARAS îi cunosc de vreo 10 ani. M-au ajutat foarte mult, nu iau nicio boală, nu iau cu o altă seringă. Eu, unul, am igiena mea. Nu pot să-mi fac cu altă seringă, după alții, să folosesc o seringă de două ori. Alții fac așa, dar dacă vor să ia HIV sau alte boli, asta e problema lor", spune tânărul.

S-a apucat din cauza anturajului, spune el. "Am avut bani și doi, trei prieteni cu care mă drogam. Nu am crezut că ceea ce era atunci o distracție avea să se transforme în ceva ce m-a distrus", continuă consumatorul. Povestește că a început să se drogheze mai puțin, deoarece, în ultima perioadă, a avut ocupație, fiind plecat cu munca. "Fiecare drogat în parte, dacă are o ocupație și pe cineva care să-l îndemne, cu puțină ambiție, scapă", este concluzia pe care a tras-o tânărul.

Băiatul recunoaște că, pentru a face bani să-și procure drogul zilnic, a furat. "Toată familia ți-o nenorocești dacă te apuci de droguri. Fiecare drogat ar trebui să se gândească la așa ceva. Pentru că-i nenorocește în principal pe cei aproape de sufletul lui, în afară că se nenorocește pe el, că asta e pe primul loc, dar pe cei de lângă el i-a făcut praf", spune consumatorul, după care pleacă spre mașină, mulțumindu-le încă o dată celor de la ARAS.

Între timp, vreo șapte persoane s-au adunat la coadă pentru seringi. Coordonatorii îi cunosc pe toți, știu cum îi cheamă și povestea lor de viață. Ei nu-i judecă niciodată, nu au o atitudine de tipul doctor-pacient, ci una amicală. Îi întreabă cum se simt, cât de des se droghează. "Ținta centrului nu e abstinența, ci reducerea numărul de injectări către zero, asta ar fi perfect. Dacă clientul alege să nu mai consume, centrul are capacitate să-l susțină", spune Dan Popescu. Consumatorii și ARAS-ul au o relație stabilă: unii îi știu de trei, alții de șapte ani, alții de când a început proiectul. Cei de la ARAS vin acolo în fiecare săptămână, cam la aceleași ore, în aceleași puncte. Cei care se droghează au încredere în ARAS, se simt apropiați și înțeleși de ei. Să vezi oameni considerați un pericol pentru societate, sub influența drogurilor, şi totuși foarte respectuoși, prietenoși, comunicativi este oarecum un paradox.

"Proiectul a fost destul de judecat. De fapt, lumea îi judecă pe ei, e foarte greu să-i înțelegi. Lumea are o singură imagine despre ei: ăla din Ferantari, jegos, infractor, disperat. El, până să ajungă în stadiul acela, a fost normal social, cu un aspect normal. Și faptul că rromii sunt drogați și ai noștri nu este un mit. 50% sunt români, 50% rromi. Dar când îl vezi tuciuriu la față, plin de praf, pământ, cu mâinile negre, crăpate, fără adidași în picioare, e ușor să zici că nu-i de-al tău", spune coordonatorul.

În jurul ambulanței ARAS este o atmosferă de întâlnire între prieteni. Un fel de adunare a drogaților, în care ei socializează și găsesc sprijin. Iar sprijinul este reciproc, deoarece seringile strânse de consumatori de pe jos scapă societatea de pericolul infectării cu HIV.

Nu întotdeauna a fost așa. La început, când a fost demarat proiectul, oamenii erau foarte reticenți. "Perioada aceea ne duceam pe stradă și ne făceam cunoscuți. Oamenii n-aveau încredere. S-a început cu rucsacul, apoi am avut o Dacie exact ca cea de Poliție, apoi un Logan ca al Jandarmeriei. A venit prima dubă, a doua dubă. Iar acum avem două ambulanțe. Ideea asta de ambulanță a prins", explică Dan Popescu.

Un bărbat de 31 de ani, îmbrăcat sărăcăcios, cu adidași rupți și murdari, așteaptă să-și ia seringile. E timid, se uită în pământ și vorbește încet, aproape în șoaptă. "De 6 ani mă droghez. Și cu legale, și cu heroină. Mai nașpa sunt legalele. Am un copil de șapte ani, sunt despărțit de soție. Am început să mă droghez la vreo doi ani după ce m-am despărțit de ea. Din cauza cartierului ăstuia, spun eu... Am venit din Rahova. Și mă duceam mereu pe la garsoniere cu un prieten. El se droga și mi-a spus să iau și eu, să văd cum este. După 5-6 luni de zile începusem rău de tot... De la țigară am ajuns la folie, de la folie la seringă", spune bărbatul. Când vorbește despre copilul lui, se luminează la față. Stă cu mama acum, e cuminte și se duce la școală. "Vreau să mă las din suflet. Am și plecat la țară să uit de ele. Dar când sunt în cartierul ăsta... chiar dacă n-am anturaj cu care să mă iau, mă droghez. În plus, nu mai am serviciu, nu am nicio preocupare... Cel mai rău îmi pare că m-am îndepărtat de familie și i-am distrus pe toți", povestește consumatorul. Zâmbește, îmi mulțumește pentru atenție și pleacă, grăbit să-și ia drogul pe care-l urăște, dar fără de care nu mai poate supraviețui.

"Aoleu, să le facem poză la drogații din Ferentari! Ia uite, seringile, poze la seringi!", strigă o fată de 24 de ani, care împingea un cărucior cu un bebeluș de opt luni în el. Are un zâmbet ironic întipărit pe față. De parcă lumea întreagă o judecă, dar vrea să demonstreze că nu-i pasă. "De pe la 17 ani mă droghez. Am luat și heroină, și etnobotanice. De la etnobotanice o iei razna, îți mănâncă creierul, am experimentat-o pe pielea mea", povestește fata. S-a apucat din cauza unui băiat, după o despărțire. Până la urmă, au aflat și părinții. "Tata a murit, mama.. îți dai seama.. era.. praf. Până la urma, s-a resemnat", continuă tânăra. În acest timp, leagă căruciorul. Copilul zâmbește și se joacă cu o suzetă. "Mă ajută mama cu el. Două luni de zile m-am dus la spălătorie să-mi fac rost de bani de droguri, să nu cheltui alocația... Și o lăsam pe mama cu copilul acasă. A fost o perioadă grea. De taică-su m-am despărțit... E drogat și el. Stă în altă parte", spune, schimbând repede subiectul. Pe perioada sarcinii nu s-a mai drogat. A născut în octombrie, iar în februarie s-a reapucat de heroină. "Am mai încercat de 2-3 ori să iau heroină și, din păcate, i-am prins gustul mult prea repede", spune fata și se uită la băiatul din căruț. "A fost cea mai mare prostie a mea..", continuă, cu ochii ațintiți la copil. Acum ia un tratament pentru a se lăsa, dar se droghează în continuare.

Cei mai mulţi consumatori au spus că drogurile legale le-au făcut mai mult rău decât heroina. Iar Dan Popescu, coordonator ARAS, a confirmat. "Când legalele erau în vogă, prin 2010, 2011, speranța de viața a unui consumator era de la șase luni la un an. Pentru că apăreau infecții la inimă, exista un risc crescut de infectare cu HIV, hepatită B, C. Acum, deși magazinele nu mai sunt legale, vânzătorii mai există. Spre deosebire de heroinoman, care este tipicar - își face până la maxim șase, șapte doze pe zi, prima ca să se simtă bine, apoi ca să funcționeze - consmuatorul de legale trage compulsiv, ca și cel de cocaină. Linie după linie, doză după doză. Dacă are șapte plicuri, le trage pe toate. Nu bea, nu mănâncă, nu doarme în timpul acesta. Pierde în greutate brusc - 30 de kilograme în două săptămâni, face infecții la inimă în două luni. Comparativ cu heroina, când sunt relativ conștienți de ce se întâmplă în jurul lor, consumatorul de legale intră în paranoia. Este în delir continuu. Realitatea lui e complet modificată. În plus, lor nu le mai ajung numărul de seringi, pentru că trag foarte mult. Și atunci, nu mai contează câți au tras înainte. Riscurile de supradoză sunt crescute. Nu știau ce cantitate, cât să bage, ce reacție vor avea. Nu trăgeau supravegeheați de altul. Toți erau pe sub mașini, pe sub gunoaie, scărpinându-se în mod compulsiv pentru că vedeau râme, tot felul de alte insecte", spune Dan Popescu.

Ambulanța pleacă în alt punct din Ferentari. După ce parchează, în jurul mașinii se adună trei femei, trecute de 60 de ani și nepotul uneia dintre ele. "De ce le dați lor? Dați-ne și nouă, suntem bolnavi, avem diabet. Ăștia și-o fac cu mâna lor. Drogații primesc și noi nu, halal treabă", spune revoltată una dintre ele. Dan Popescu le explică faptul că misiunea lor este să ajute consumatorii. "Circumstanțele vieții i-au adus în situația asta. Dumneavoastră fumați, văd. De ce nu vă lăsați?", îi spune femeii. "Dependența este considerată o boală cronică. Dacă te naști într-o familie în care mama trage, tatăl trage, toată lumea în jur se droghează... Oare tu ce cale poți să iei?", spune coordonatorul.

Nepotul se mândrește cu brațele lui neatinse de înțepătura de heroină. Și el a stat în mediul acesta și nu a luat drumul drogurilor. "Ce le explicați atâta? Vorbiți cu ei, drogații, credeți că ăștia înțeleg ceva? Sunt vai de capul lor..", îi spune Cristinei, care tocmai îi explica unui om că nu poate să-i mai dea seringi, deoarece data trecută a mințit, spunând că ia pentru el și pentru un prieten, iar respectivul a venit să spună că el își ia singur seringile.

O altă femeie trece, se uită la coada de la ambulanță și își face cruce.

Când un cuplu cu o plasă plină de seringi încearcă să treacă strada, oamenii din jur au început să îi facă drogați și să le adreseze alte injurii. Fata se enervează, începe să țipe. "Suntem drogați, da, care este problema voastră?". Oamenii de lângă ambulanță încep să râdă.

Coordonatorul îmi spune că, deși există riscul ca un consumator să devină violent, agresiv - risc accentuat în perioada în care se consumau legale - nu i-a fost frică să meargă în vreo zonă. Dar a avut uneori rețineri nu din cauza clienților, ci a comunității. "Comunitatea ne judecă. Spun că noi le dăm lor în loc să dăm celor săraci, bolnavi etc. Ei văd doar că noi le dăm, nu că este o relație de reciprocitate. Pentru că acel om se implică în viața acestei comunități. Își strânge seringa, se duce și se testează, intră într-un centru de tratament. De la un om care se drogheză și este bolnav - 90% dintre ei sunt bolnavi, au hepatită B, C, HIV, TBC - de la omul ăla rețeaua se întinde către toată societate. Un consumator poate să fie infectat de la prima doză. Până să ajungi în punctul ăla... ai o familie, o iubită. Mulți dintre clienții noștri sunt oameni de etnie rromă, cu tradiții în care contracepția nu este acceptată. Lucrurile nu rămân într-un cerc. Drogații nu sunt grădina zoologică din București", spune coordonatorul.

Fata care s-a luat la ceartă cu oamenii din jur aduce la ambulanță 1000 de seringi folosite. Strânse de ea și prietenul ei. Nu au putut lua decât 500, maximul de seringi date de ARAS. "Închipuie-ți că seringile astea au fost adunate de pe stradă. Nu se mai înțeapă copiii în ele", spune Dan Popescu.

"Aoleu, uite-o pe mama", spunea fata în timp ce-și aștepta seringile. Starea i s-a schimbat complet. Privea în gol și a început să tremure. "Stai puțin", îi spune mamei. "Dă-mi, tu, cheile. Mă lași pe lângă ușă pentru prostiile tale?", îi răspunde femeia. Fata se duce, îi dă cheile și o întreaba dacă nu-i duce și seringile în casă. "Doamne ferește, mă iei de proastă. Mă distrugi, îți spun", spune mama fetei. Când s-a întors la ambulanță, era amețită. Coordonatoarea o întreaba dacă se simte bine. Fata răspunde că este bine, ia seringile și pleacă, mergând agale. Se mai oprește din când în când și se uită spre ambulanță.

Următoarea persoană care a venit la ambulanță a fost o fată tânără, slabă, murdară pe mâini și pe față. Arată mâinile pline de înțepături. "Sunt varză. Am început rău de tot", spune fata. Cere și prezervative și apoi așteaptă mașinile, pentru a-și găsi un client. Se prostituează pentru a-și cumpăra droguri.

O prietena de-a ei i se alătură. Este machiată strident, cu ruj roșu pe buze și fard alb pe față. Dinții din față îi lipsesc. Este reticentă la început, nu vrea să povestească mai multe. Până la urmă, se întoarce și spune: "Hai, întreabă-mă și pe mine ceva". Fata se droghează de la 13 ani. Acum are 17. "M-a învățat o soră de-a mea. Se droga ea, eu am văzut-o și am întrebat-o ce senzație are. Nu a vrut să-mi spună, mi-a zis doar să încerc. De curiozitate, am încercat. Mi-a plăcut și am continuat. Am devenit dependentă după 3 zile. Când nu mai luam, mă dureau oasele, nu mă puteam ridica din pat, aveam amețeli. Pur și simplu spuneai că sunt bătută cu parul. Mă durea de la degetul mic până la degetul mare. Nu am încercat niciodată să mă las. Sinceră să fiu, nici metadona nu-și mai face efectul la mine. Iau câte 5 doze odată", povestește fata. Se droghează de șase ori pe zi, în medie. "Ultima oară m-am drogat acum 10 minute", mărturisește, zâmbind. Practică și prostituția. "Din cauza drogurilor mă prostituez. Dacă n-ar fi drogurile, n-ar avea niciun sens să ies aici, că am tot ce-mi trebuie", spune. Stă cu părinții. Ei s-au obișnuit cu viciul fetei. "M-au bătut la început. Acum... ce să-mi mai facă?", zice aceasta. Sora ei nu mai stă cu familia. Stă într-o cameră cu chirie, cu soțul. Se droghează amândoi. "Iese și ea pe aici, se prostituează și ea", declară fata. După ce a plecat de la ambulanță, a oprit o mașină. După ce a discutat câteva minute cu șoferul, s-a urcat și a plecat.

Dan Popescu povestește că vin persoane de toate vârstele la ambulanța ARAS. De la copii de 8, 9 ani, până la bunici de 70 de ani. "Nu sunt doar persoane fără studii care vin la noi. Vin persoane cu nivel mediu, ba chiar înalt. Avem clienți cu facultate, două masterate. Au venit chiar și doi medici. Erau de la Urgențe", declară coordonatorul.

Faptul că vin copii la ambulanță intră oarecum în conflict cu legea asistenței sociale și protecției copilului, care spune că în astfel de cazuri trebuie să anunți autoritățile, explică Dan Popescu. "Noi funcționăm în legalitate, schimbul de seringi e legal în România. Clienții au avut de suferit, primesc amenzi, li se iau seringile. Încercăm să funcționăm așa... Noi suntem acolo pentru a le da seringile, pentru că fără seringa aia există un risc de infectare crescut. Autoritățile cred că dacă le iei lingurița de la gură, ei nu mai mănâncă. Dar, dacă ți-e sete, când n-ai pahar, bei cu mâna sau direct cu gura de la robinet. Dar cu sectoristul și comunitarul din zonă nu avem treabă. El are zona aia de 10 de ani, eu mă duc de ani de zile acolo. La început nu au înțeles, acum sunt chiar suportivi, unii ne mai plâng de milă, alții ne mai ceartă", punctează coordonatorul.

Doi bărbați, unul mai tânăr și unul mai în vârstă își dau CNP-urile. Cel mai tânăr pare foarte amețit, deconectat de realitate. Celălalt are 42 de ani. Are un copil. Când îl întreb ce face copilul, îi dau lacrimile. E băiat bun, nu se droghează. Doar că nu prea vorbește cu tatăl lui. "Vreau să mă las. Am fost și internat. Acum nu mai pot să mă internez, că nu mai am buletin. L-am pierdut", se plânge omul. "Aș spune oricărei persoane care vrea să se apuce să nu facă asta. Cel mai rău lucru care mi s-a întâmplat mie a fost că mi-am pierdut familia, am ajuns pe drumuri, să caut în gunoaie...", concluzionează bărbatul.

O femeie a venit să ia seringi pentru ea și băiatul ei. Se droghează amândoi. Soțul a fost și el consumator, acum este plecat în străinătate, "să facă bani". Băiatul s-a apucat primul de heroină. Femeia spune că l-a certat, a încercat să-l convingă să se lase. Dar, în final, s-a apucat și ea. "Mă droghez împreună cu copilul meu", mărturisește femeia. Are și o fată. "Ea nu se droghează. E fată cu studii, n-am treabă cu ea. E manichiuristă", spune aceasta înainte să plece.

Următorul loc unde ne-am oprit este o spălătorie. Aici s-au adunat vreo zece oameni la coadă. Dintre ei, un băiat de 16 - 17 ani. "Știi ce deștept era ăsta?", vorbesc doi consumatori între ei. Celălalt râde. "Serios. Era primul din clasă. A fost la olimpiadă, la din astea. Ce știai, mă?", îl întreabă pe băiat. Acesta, fără să-și schimbe expresia feței, spune: "franceză, engleză, mate, română... De toate. Am fost primul din clasă mereu". "Acum e primul la băgat în venă!", spune, râzând, unul dintre cei care așteptau la coadă.

Când am plecat, un bărbat a fugit după ambulanță. "Când îmi iese diploma?", întreabă acesta. "O să te sunăm noi, după ce iese", îi răspunde Cristina Fierbințeanu. Apoi îmi spune că ARAS ajută consumatorii să se încadreze pe piața muncii și le-a oferit 100 de cursuri de formare cu calificare. Omul care pusese întrebarea făcuse un curs de zidar. "O parte mică dintre ei se angajează. Majoritatea consumatorilor au cazier, nu au liceul terminat ori au doar patru clase. Este greu, dar noi încercăm", spune Dan Popescu.

Proiect de prevenire HIV/SIDA care se adresează consumatorilor de droguri injectabile (CDI) din București a fost implementat de ARAS în 2000. Scopul proiectului este reducerea riscului de infectare cu HIV/ITS/ Hepatita B si C în rândul consumatorilor de droguri injectabile din Bucuresti.

Activitățile proiectului sunt împărțite în două: schimb de seringi - în stradă și în cele două centre fixe, din Colentina și Titan, și distribuirea prezervativelor gratis. ARAS-ul a vrut să deschidă un centru fix și în Ferentari, având în vedere că este zona cu cei mai mulți consumatori din București. A făcut solicitare către administrația locală, dar Primăria Sectorului 5, condusă de Marian Vanghelie, a refuzat înființarea centrului.

Cei de la ARAS se duc în peste 30 de locații din Capitală. Zonele unde sunt cei mai mulți consumatori din București sunt Ferentari și Gara de Nord. "Alte zone ar fi Rahova, Colentina, unde sunt mai greu de accesat clienții, sunt mai ascunși, preferă să vină după noi la centru sau în Ferentari, la fel ca și cei din Militari și Drumul Taberei. Avem oameni care vin de peste tot din București", explică coordonatorii.

ARAS are unicul program prin care se face schimb de seringi în România. Ce presupune schimbul de seringi? Consumatorul aduce seringi folosite și aduce seringi sterile la schimb. Un consumator primește 50 de seringi indiferent dacă aduce sau nu seringi folosite, iar în funcție de numărul de seringi pe care le aduce la schimb primește seringi sterile, până la o limită de 250. Cei la ARAS pleacă cu 9.000-10.000 de seringi la drum.

În afară de schimbul de seringi, cei de la ARAS le pun consumatorilor la dispoziție teste gratuite de HIV, hepatită B, hepatită C, îi duc la confirmare, fac consiliere psihologică și socială, îi ajută să se interneze, având și centre de substituție cu metadonă.

În 2000 a început activitatea de împărțire a prezervativelor, iar în 2004 schimbul de seringi. Până în 2010, proiectul a fost finanțat din fondul global, iar din 2010 până în 2013 din fonduri europene. La 30 iunie 2013, finanțarea pentru acest proiect se oprește, deoarece "Uniunea Europeană a considerat că România nu mai reprezintă un pericol din punct de vedere al consumatorilor", explică Dan Popescu. "Încercăm să facem rost de alte finanțări. Ca ONG care lucrezi cu grupurile vulnerabile nu prezinți capital de imagine și nu te poți duce către privat, banca nu vrea să-ți dea ție. Încercăm să obținem fonduri din toate părțile. Dar acum sunt trenduri: hai să dăm banii la copii, pentru cancerul de sân, să plantăm copaci. Dar nimeni nu vrea să planteze o seringă sterilă. Nu vrei să fii un politician care a susținut drogații. Nu vrei să fii un primar care să spui, în campanie, că ai dat bani și la drogați. Noi nu vom mai avea bani de carburant, seringi, angajați, întreținerea centrului. Probabil că doi, trei dintre noi vor continua în regim de voluntariat la un nivel mai mic doar pentru că ne este nouă greu să ieșim și să lăsăm clientul pe zero", continuă acesta.

Întrebarea pe care o pun toți cei care vin la ambulanță este: "Până când continuă programul?". Dan Popescu îi sfătuiește să renunțe la obiceiul de a-și vinde seringile, pentru că, așa cum se prezintă situația la momentul actual, proiectul se oprește la 30 iunie. Oamenii par că au înțeles și că vor pune în aplicare sfatul. Dar coordonatorul ne explică faptul că pentru acești oameni importantă este ziua de astăzi. Astăzi să-și vândă seringile, să facă bani de o doză, indiferent de ce va fi mâine.

Etichete: boli, heroină, HIV, prostituate, realitatea, review, SIDA