För många svenskar är det kväljande att höra USA:s president utbrista ”God bless America!” Vi uppfattar USA som ett land där stat och religion otäckt smetar ihop. I själva verket är sammanblandningen värre i vårt gudlösa land.

I USA har gudstron en given plats i den politiska vokabulären. Men det är en självklarhet att staten inte ska stötta samfunden. Konstitutionen förbjuder att skattedollar används till att sponsra religionsutövning. Religionsfriheten innebär att alla är fria att utöva sin tro men samtidigt att staten neutralt står utanför.

Det är orimligt att homosexuella ska tvingas sponsra budskap som går ut på att de utgör en cancersvulst.

Här får i stället religiösa samfund enligt en särskild lag över 90 miljoner skattekronor varje år och det mesta går till själva religionsutövningen.

Regeringen agerar själv religionsdomare genom att bestämma vilka samfund som får bidrag. Att få stöd är i praktiken en statlig stämpel på att ett samfund utövar en riktig religion.

Jehovas vittnen har i många år bedrivit en enveten kamp för att få bidrag, inte så mycket för pengarna som för det statliga erkännandet.

Jehovas vittnen fick rätt i domstol

Men regeringen vägrar, liksom alliansregeringen före den, att släppa in samfundet i sitt religiösa finrum. Detta trots att Högsta förvaltningsdomstolen i flera domar, som regeringarna trotsat med Trumpsk nonchalans, har slagit fast att besluten att neka Jehovas vittnen stöd är olagliga. Den senaste domen kom häromveckan.

Det juridiska problemet handlar om att staten inte kan värdera olika trosuppfattningar. Och det gör regeringen när den hävdar att Jehovas vittnens vägran att rösta eller ta emot blodtransfusioner ska diskvalificera samfundet från bidrag. När staten på det sättet invänder mot vissa trosuppfattningar privilegierar den samtidigt andra.

Om staten ska sponsra religioner måste i princip alla ha lika rätt.

Bortsett från Jehovas vittnen har regeringen visserligen inga större politiska betänkligheter. Man betalar ut bidrag till såväl starkt konservativa kristna samfund som till islamiska församlingar som har gett spridning åt islamistiska budskap.

Ingen religion borde få bidrag

Medlemmarna i dessa församlingar har en självklar rätt att utöva sin religion. Men religionsfriheten borde också innebära att skattebetalarna inte behöver finansiera religionsutövning som går emot deras uppfattningar.

Det är orimligt att exempelvis homosexuella ska tvingas sponsra budskap som går ut på att de utgör en cancersvulst eller att människor som flytt islamistiska stater ska behöva finansiera islamistisk opinionsbildning.

Utredaren är till råga på allt Ulf Bjereld.

Regeringen borde ha dragit den självklara slutsatsen av Jehovas vittnen-domarna och debatten om extremiststöd att det eländiga systemet med religionsbidrag måste läggas ned. I stället har man, utan att ha förstått någonting, tillsatt en utredning som ska se över hur de politiska kraven på samfunden kan skärpas. Statens omöjliga och olämpliga roll som smakdomare över religioner ska alltså förstärkas.

Utredaren är till råga på allt Ulf Bjereld, som tidigare var ordförande för den i sammanhanget notoriskt omdömeslösa kristna S-föreningen Tro och Solidaritet. Regeringen behöver kamma sig.

Detta är Johannes Forssbergs sista krönika på Expressens ledarsida. Vi önskar vår kära gamla kollega lycka till med den framtida juristkarriären!