Stiftelsen Lovdata har doblet inntektene fra salg av proff-abonnement i løpet av ti år. Direktør Odd Storm-Paulsen mener betaltjenesten er nødvendig for å sikre publikum et godt gratistilbud.

Lovdata ble opprettet som allmennyttig stiftelse av Universitetet i Oslo og Justisdepartementet i 1981. Oppdraget var å drive systemer for å informere publikum og jurister om dommer, lover og andre rettskilder.

I årenes løp har Lovdata utviklet seg til å bli et uunnværlig arbeidsverktøy for profesjonelle jurister, med en lukket abonnementstjeneste som koster minimum 12.500 kroner i året. Samtidig har publikum tilgang til en enklere gratisversjon, med lover og forskrifter og de nyeste dommene.

Som Klassekampen omtalte i forrige uke, blir Lovdata utfordret av ytringsfrihetsaktivister, anført av it-utvikler og en av Piratpartiets grunnleggere, Håkon Wium Lie.

De krever at stiftelsen må legge ut høyesterettsdommer gratis, og ikke bare fra det siste året. Da aksjonistene i mai la ut 40.000 høyesterettsdommer på rettspraksis.no, gikk Lovdata til byfogden i Oslo og fikk nettsida stengt i løpet av ett døgn.

Lovdatas direktør Odd Storm-Paulsen mener debatten om Lovdatas rolle bærer preg av flere misforståelser, som at stiftelsens krav om å være selvfinansierende går på bekostning av publikums behov for gratis informasjon.

– For Lovdatas virke er det nødvendig med en balansegang. Vi er nødt til å ha inntekter for å opprettholde driften og utviklingen, noe som medfører at vi ikke kan gjør alt gratis tilgjengelig. Da må vi legge ned, sier Storm-Paulsen.

Overskuddet øker

Den lukkede abonnementstjenesten genererer stadig større inntekter for stiftelsen. I regnskapet for 2016 framgår det at Lovdata hadde 40 millioner kroner i salgsinntekter, i all hovedsak fra Lovdata Pro. Abonnementet koster fra 12.500 kroner for én bruker og 77.900 kroner for inntil 70 brukere.

Lovdatas direktør mener overskuddene fra abonnementssalget er nødvendig for å videreutvikle de nettbaserte tjenestene, som han hevder er blant de beste i Europa.

HVEM EIER DOMMEN? Odd Storm-Paulsen, direktør i Lovdata, viser hundre år gamle høyesterettsavgjørelser.

Lovdata Pro gir brukerne tilgang til over 150 ulike rettskilder, og har en rekke avanserte søke- og varslingsfunksjoner som kan tilpasses hver enkelt bruker.

– Det er grunn til å tro at mest mulig effektiv tilgang til rettskildene for profesjonelle brukere vil komme allmennheten til nytte, da det vil bedre rettssikkerheten og antakelig gjøre de juridiske tjenestene rimeligere, sier Storm-Paulsen.

Kan ikke ta ut utbytte

Lovdatas omsetning har økt jevnt og trutt, for ti år siden var salgsinntektene om lag halvparten av i dag. Stiftelsen kan ikke ta ut utbytte, og egenkapitalen var rundt 35 millioner kroner i 2016.

Av dette er 20 millioner kroner plassert i et sikringsfond og 16,5 millioner kroner i obligasjoner.

– Veksten i inntekter skyldes at Lovdata Pro er et veldig godt produkt som alle vil ha. Salget har økt kraftig etter at vi lanserte tjenesten i 2013, med en betydelig vekst i abonnenter, forklarer Storm-Paulsen.

Fra 2006 til 2016 økte antall fast ansatte fra 21 til 26. I samme periode ble de samlede lønnsutgiftene mer enn doblet, fra 9,3 millioner kroner til 19 millioner kroner, går det fram av stiftelsens årsrapporter. Storm-Paulsen, som selv har en årslønn på 1,3 millioner kroner, forklarer at veksten i lønnskostnader skyldes økt satsing på fornyelse og videreutvikling av Lovdatas digitale tjenester.

Strid om Lov­data: Lovdata er en allmennyttig stiftelse som skal informere om lover, forskrifter, dommer og andre rettskilder. NBle opprettet i 1981 av Justisdepartementet og Universitetet i Oslo. Har gått til søksmål mot nettstedet rettspraksis.no, som hentet ut 40.000 høyesterettsdommer fra Lovdatas databaser og la dem ut gratis på nett.

Årsabonnement på Lovdatas proff-tjeneste koster fra 12.500 kroner i året.

– Vi har hele tida hatt en policy på at vi skal utvikle kjernevirksomheten vår selv, og vi bruker nesten ikke konsulenter i systemutviklingen. It-utviklere er en etterspurt ressurs i arbeidsmarkedet. Det er vel heller ikke unaturlig at lønnskostnadene øker i løpet av ti år, svarer Storm-Paulsen.

Han viser til stiftelsens styreleder Herman Bruserud for svar på spørsmål angående fastsettelse av hans egen lønn på 1,3 millioner kroner.

«Lønn og andre ytelser til daglig leder fastsettes av styret årlig. Jeg kan ikke gå i detalj på de vurderinger styret foretar når justeringer vurderes, men lønnen er ment å reflektere et rimelig lønnsnivå for en slik lederstilling», svarer styrelederen.

Unngå kommersialisering

Tanken om å etablere en egen stiftelse for rettsinformasjon dukket opp seint på 1970-tallet.

En av initiativtakerne var jussprofessor og science fiction-forfatteren Jon Bing, som forutså at utviklingen av elektronisk databehandling (EDB) ville gi store muligheter for å systematisere og tilgjengeliggjøre rettsinformasjon til et stort publikum.

I et notat som ble lagt ved stiftelsesdokumentene går det også fram at det var borgernes så vel som juristenes behov for informasjon som lå til grunn for opprettelsen:

«En nødvendig forutsetning for å yte god rettshjelp, er ikke bare at man kan forstå det regelverk man finner fram til, men også at man i det hele tatt finner fram til alle de rettskilder som er av betydning for løsningen av rettsspørsmål», heter det blant annet i Pro Memoria-notatet fra 1981. I dokumentet står det også at Justisdepartementet ville «unngå en kommersialisering» av Lovdata.

«De skrevne rettskilder er, med unntak av litteraturen, produkt av offentlig virksomhet, og kan sies å være en del av vår felles eiendom. Det må være et mål å gjøre dem tilgjengelig til lavest mulig kostnader».

Storm-Paulsen mener notatet må tolkes i lys av et annet krav til stiftelsen, nemlig å være selvfinansierende.

– Det kan da åpenbart ikke ha vært meningen at man ikke skulle ha inntekter, da ville det ikke vært mulig å drive Lovdata, sier han.