Redd Barna: - Få seksuelle overgrep blant minoritetsbarn blir avdekket

Hjelpeapparatet mangler kunnskap om hvordan de skal tilnærme seg minoritetsbarn som er utsatt for seksuelle overgrep, fastslår ny Redd Barna-rapport som legges frem i dag.

Det er ingenting som tyder på at minoritetsbarn er mindre utsatt enn norske for seksuelle overgrep - likevel er de nesten fraværende i statistikken. Lisbeth Michelsen/Redd Barna.

16. sep. 2015 09:33 Sist oppdatert 16. september 2015

Redd Barna lanserer i formiddag en rapport om seksuelle overgrep blant minoritetsbarn i Norge. Rapporten fastslår at kunnskapen om seksuelle overgrep i minoritetsfamilier i Norge er svært lav. Sakene om seksuelle overgrep som når offentligheten, hjelpeapparatet og rettsvesenet, handler i stor grad om etnisk norske familier.

Det er liten grunn til å anta at barn med annen kulturbakgrunn enn norsk er mindre utsatt for seksuelle overgrep enn etnisk norske barn, heter det.

— Vi vet at svært få av disse sakene avdekkes. Helsesøstre avdekker knapt noen slike saker, barnevernet får veldig få av disse sakene, minoritetsbarn kommer i liten grad til støttesentre mot incest eller andre hjelpetilbud. Denne rapporten belyser noen av årsakene til at sakene er så underrapporterte, sier Thale Skybak, seksjonsleder for Barn i Norge, Redd Barnas Norgesprogram.

Det er vanskelig å snakke med barn om seksuelle overgrep - her er en fremgangsmåte:

Les også Dette bør du vite om du skal snakke med barnet ditt om overgrep

«Om noe skjer, er det din skyld»

Rapporten beskriver flere historier om overgrep i minoritetsfamilier. En jente fra et land i Midtøsten ble utsatt for seksuelle overgrep både fra onkel og bror. Broren tok på henne så snart han kom til, og var sjalu på andre som omgikk henne. Når hun fortalte om overgrepene fra broren til moren, lo moren det bort og sa at «broren din elsker deg, det er sånn han er» og «det er deg det er noe galt med. Om noe skjer, er det din skyld.»

Minoritetsbarn fanges ikke opp

— Vi har ikke grunnlag for å si at det er flere eller færre seksuelle overgrep i minoritetsfamilier. Men kartleggingen sier noe om et stort behov for kunnskap i hjelpeapparatet for å forebygge og avdekke seksuelle overgrep i minoritetsfamilier, sier hun.

— Det er en rekke tilleggsfaktorer i minoritetsfamilier som gjør at hjelpeapparatet må ha en annen type tilnærming, og som gjør at disse barna fanges opp i enda mindre grad enn norske barn, sier hun.

Redd for å gå inn i «vepsebol»

— Hjelpeapparatet oppgir at de ikke er godt nok skodd for dette, at de mangler kunnskap og er redd for å gå inn i «et vepsebol.» Det er slående at både helsestasjoner og barnevernet rapporterer om få saker. Både de og vi frykter at seksuelle overgrep blant minoritetsbarn er underrapportert og oversett, sier hun.

Thale Skybak, Redd Barna. Save the Children

En av de ti helsesøstrene som er intervjuet, sier det slik:

« Det er et tema man helst ikke vil ta i. Du vil være åpen og raus overfor mennesker som gjerne føler seg annerledes. Jeg tror generelt vi er redde for å bli anklaget for rasistiske motiver, forutinntatthet. Jeg tror dette er en reell frykt som gjør at en kan bli mer utrygg i slike saker» .

Alle helsesøstrene oppga at de hadde liten kunnskap om feltet, men var klare på at det hørte til deres ansvarsområde.

Må forstå jomfruhinnens betydning

Flere i fagmiljøet understreket at hjelpeapparatet som ledd i en kartlegging av seksuelle overgrep må ha en klar forståelse av hvilken betydning jomfruhinnen har for mange jenter med minoritetsbakgrunn. «Tap» av jomfruhinne i forbindelse med et seksuelt overgrep kan ofte forsterke traumet dersom jenta er vokst opp med et sterkt jomfrukrav.

«Det er viktig å ta jomfruhinnetrusselen alvorlig, og være klar over at det kan være snakk om liv og død i noen tilfeller. Man kan kommunisere at den ikke finnes fysiologisk, men den finnes i ditt hode og i andres hoder», sier Anja Bredal , forsker ved Høgskolen i Oslo og Akershus.

Etnisk minoritetsungdom har fått én handlingsplan mot alt som er galt, skrev vår kommentator i 2013:

Les også Anstendighet mot vold og tvang

Hjelpernes dilemma

Dilemmaet hjelpeapparatet står overfor, er at de skal nærme seg alle barn likt – samtidig er trusselvurderingen ofte en annen når det gjelder barn i minoritetsfamilier, og synet på begreper som ære og skam annerledes enn i etnisk norske familier.

I rapporten beskriver to fagkilder det slik:

«I mange av sakene jeg kjenner til, når unge tar kontakt med barnevernet, er det første som skjer at de ringer foreldrene.

Det er helt krise for de unge. Vi kjenner til saker der jenter rapporterte om seksuelle overgrep og vold, hvor barnevernet

kontaktet familien, og jentene ble sendt tilbake til hjemlandet. Man må ha en strategi for hvordan man håndterer disse

sakene som ikke bryter med lovverket, men samtidig utviser en viss fleksibilitet,» påpeker Kristin Mettenes ved Bokollektivet.

Redd barna-rapportens forside.

«Barnevernet laget stort kaos»

Også Støttesenter mot incest Oslo har erfaring med at barnevernet har informert foreldre på det de mener er et for tidlig tidspunkt i saksbehandlingen.

«Flere barnevernskontorer har bedt oss om hjelp, men først etter at de har laget et stort kaos. Noen har tatt foreldre

inn til samtale før man har fått områdd seg. Foreldrene har gått ut i harme og konfrontert samtlige menn i sitt nettverk,

slik at bevis senere er ødelagt,» forteller seniorrådgiver Else-Gro Jørgensen.

Hun mener det er viktig å lytte til barnet, som har mye kunnskap om hvordan mor og far reagerer.

Ikke bare tvangsekteskap og kjønnslemlestelse

– Det er viktig at hjelpeapparatet har fokus på andre ting enn tvangsekteskap og kjønnslemlestelse når det gjelder minoritetsjenter. De seksuelle overgrepene kan bli glemt, påpeker Skybak.

– Det viktigste av de åtte tiltakene som foreslås i rapporten, er en bedre utbygd skolehelsetjeneste, og rutinemessige én-til-én-samtaler mellom helsesøster og alle barn der også seksuelle overgrep blir tatt opp.

Fakta Noen av tiltakene som foreslås i rapporten: Mer kunnskap om minoritetsbarn som utsettes for seksuelle overgrep.Styrke skolehelsetjenesten slik at helsesøster er mer synlig og tilstede for barna.Innføre som rutine i barnevernet å snakke med alle barn de møter om erfaringer med fysiske krenkelser, herunder seksuelle overgrep.Seksualformidling og kompetanse på seksuelle overgrep bør bli en del av utdanningen til alle faggrupper som jobber med barn. Kunnskap om spesielle særtrekk og utfordringer ved seksuelle overgrep i minoritetsfamilier bør inngå her.Styrke seksualundervisningen, og la den bli et eget fag i grunnskolen. Temaet bør introduseres allerede i barnehagen. Vis mer

Fakta Fakta om rapporten: Rapporten: «Hvis du ikke spør, klarer jeg ikke fortelle. Utfordringer ved avdekking av seksuelle overgrep mot barni minoritetsfamilier».Hovedformål: å øke kunnskapen om hvordan hjelpeapparatet kan gi bedre støtte og omsorg til minoritetsbarn som utsettes for seksuelle overgrep.Drøyt 20 ansatte i ulike fagmiljøer og spesialiserte hjelpetjenester er intervjuet21 ansatte ved barnevernskontor og skolehelsetjenester rundt i Norge er intervjuetKartleggingen er gjennomført av Silje Berggrav for Redd BarnaRapporten er finansiert av Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet.(Bufdir) Vis mer