Storgata på Bryne, en lørdag formiddag seint i november: Himmelen er grå, med bare små blå sprekker i skydekket. Men det regner ikke. Det blåser ikke noe særlig heller. Ikke til å være på Jæren. Men det er en kald trekk.

Et par gutter på sykkel. En ung mor med barnevogn. Et eldre par arm i arm. Noen jenter, sikkert venninner, de stikker hodene sammen og ler mens de går. Og enkelte sjeler til. Bare noen få forsvinner inn gjennom butikkdørene. Ingen stanser foran vinduene. De spaserer ikke. De går. Raskt. På vei et annet sted.

– Det skjedde nesten over natta, folk slutta å komme i butikken, sier Margrethe Øgård Orre. Hun drev bokhandel i Storgata i 14 år. Til kjøpesenteret M44 åpna i enden av gata.

– Det er klart det var vanskelig. Du har jo en baby når du driver din egen butikk, men jeg tenkte at her må vi bare hive oss rundt og innse at tidene forandrer seg.

Så hun avvikla i gata, men ikke forholdet til bøkene. Nå selger hun dem inne på senteret, som ansatt butikksjef hos Norli.

Margrethe Øgård Orre kjøpte den tradisjonsrike Jørstad bokhandel og drev den i 14 år. Både kjøpesenteret og en brann som ødela flere forretningsbygg, gjorde at hun måtte gi seg. Nå trives hun på senteret. – Når det blåser sidelengs, går ikke folk i gata, sier hun. Foto: Marianne Terjesen / NRK

– Behovet for fellesskap er økende. Da trenger vi byene, og da er det veldig synd hvis de blir ødelagt av at handelen ikke skjønner sitt eget beste, sier arkitekt og byplanlegger Peter Butenschøn Foto: BJØRN HALFDANSEN / Scanpix

Kanskje er det dit de er på vei, de som skynder seg gjennom Storgata denne lørdagsformiddagen. Klokka er ennå bare 11, men den store parkeringsplassen ved M44 er allerede nesten full.

Tomme vinduer landet rundt

Historien om Storgata på Bryne er langt fra enestående. 82 gater i Norge bærer navnet Storgata eller Storgaten, ifølge Statens kartverk. Mange av dem står overfor lignende utfordringer: Hvordan opprettholde livet i gata som har vært selve livsnerven i byen eller tettstedet, i ei ny tid med omkjøringsveger og kjøpesentre i nabokommunen eller nabolaget?

– Det ser vi veldig mange steder, og det er ganske trist, sier arkitekt og byplanlegger Peter Butenschøn.

– Gjennom uvettig kommunal politikk og manglende statlig innflytelse har man flyttet handelen i mange små og mellomstore norske byer fra Storgata og ut til kjøpesentre i rundkjøringen ved motorveien i begge ender av byen. Dermed har de latt Storgata bli liggende med brukket rygg og gråpapir i vinduene.

– Kjører man gjennom Norge, ser man at dette er et allment fenomen, særlig på mindre steder. Hvis man ikke får til noe annet, blir det forfall. Det ser jo ikke bra ut, sier førsteamanuensis i historie ved Nord Universitet i Bodø, Wilhelm Jørn Karlsen.

Laster kart, vennligst vent... For å se dette innholdet, må du aktivere JavaScript i nettleseren din. Her kan du se hvor landets 82 Storgater finnes. Kilde: Statens kartverk. Kart: Ole Andreas Bø/NRK

Wilhelm Jørn Karlsen er førsteamanuensis i historie ved Nord universitet i Bodø. Han har skrevet ett av bindene i om Bodøs byhistorie. Foto: Privat

Hvordan storgatene skal komme seg ut av det uføret, skal vi komme tilbake til. Men først litt historie.

Storgatene samla byen

– Storgatene er gatene som går gjennom byen og samler den rundt ett felles offentlig rom. Det er der livet i byen alltid har foregått. Der 17. mai-toget og 1. mai-demonstrasjonene går, der tyske soldater marsjerte i 1940, og der man feiret frigjøringen i 1945, sier Butenschøn.

– Helt siden gatenettet blei etablert har Storgata vært handelsgata og paradegata der folk fra omlandet har kommet inn og handlet, og byens innbyggere har foretatt sin detaljhandel, sier historiker Wilhelm Jørn Karlsen.

Stavanger: Storgata som aldri ble stor Dette kartet fra 1885 viser planene de den gang hadde for Våland. Stiplete linjer viser nye, planlagte gater. Pilen viser begynnelsen av Storgaden, som den het den gang. Foto: Stavanger kommune Ekspandér faktaboks I Stavanger ligger ikke Storgata sentralt plassert i sentrum, men derimot i bydelen Våland. Det har ikke lykkes å finne ut sikkert hvorfor en såpass unnselig gate har fått et så prominent navn. En teori går ut på at Storgata, som ble oppretta i 1882, var tiltenkt en rolle i en storsatsing i området. Saksbehandler Iren Nitter Pallesen i geodataavdelingen i Stavanger kommune forteller at det var på denne tida Stavangers «Akropolis» ble bygget. På kartet over kan vi se Teateret øverst til høyre. I løpet av de neste ti åra kom også turnhallen, museet og sykehuset. I den forbindelse ble det laget planer for et nytt og moderne gatenett i området. Men dette ble bare delvis gjennomført, kanskje fordi det ville krevd at mange hus måtte rives, og Storgata fikk aldri noen framtredende rolle i byen.

På Bryne er Storgata bindeleddet mellom jernbanen i øst og hovedveien fra Jæren til Stavanger i vest.

Den var engang fylt av slakter, skomaker, skobutikk, klesbutikk, blikkenslager og ikke mindre enn tre smeder – for å nevne noe.

Til og med bensinstasjon var det i Storgata.

Solvik-Olsens bensinstasjon i Storgata anno 1939. Henrik Stensland, Jostein Ree og Ole Aarre står foran en Ford junior 1933-modell. Aksel Solvik-Olsen forteller at Forden godt kan ha vært hans fars, for han hadde flere slik biler i forbindelse med blikkenslagerverkstedet han drev, og at flere av karene på bildet jobbet der. Bildet er gitt til Jærbladet av Jarle Gjerde på Bryne. Foto: Privat

– Det var skrekkelig kjekt å vokse opp i Storgata. Det var familier med barn i alle hus. Vi hadde fotballag og kort veg til Nedremarka, der kjøpesentret M44 ligger i dag, der vi spilte fotball om sommeren og gikk på ski om vinteren, forteller Aksel Solvik-Olsen.

Vi står omtrent midt i Storgata der Aksels far, Dagfinn, etablerte seg med blikkenslagerverksted i 1937, og ble driver av Shells bensinstasjon i 1939, samme år som bildet over er tatt.

Aksel Solvik-Olsen vokste opp her, i nabohuset til stasjonen. I 1964 overtok han etter faren og utvikla bensinstasjonen videre.

– Hvis jeg er verdensmester i noe, så er det i å drive bensinstasjon. Jeg ble Shells mestselgende bensinstasjon, så det var stor trafikk i denne gata.

Aksel Solvik-Olsen på stedet der han, og hans far før ham, drev bensinstasjon. Bak ham lå Storgata 27 der familien bodde, og Aksel mener han trolig ble født, uten at han vet det sikkert. I dag er huset erstatta av Stavanger Aftenblads bygg, nå fraflytta og til leie – som flere andre lokaler i Storgata. Foto: Marianne Terjesen / NRK

Noen få holder stand

– Det var jo liv i gata, med butikker i alle husene, og alltid når vi gikk innom etter skolen og mormor hadde det travelt, så var jeg med og hjalp til, for det var jo alltid fullt her, minnes også Mari Bjørnevik mens hun låser opp døra til 70 års butikkhistorie i Storgata.

Akkurat nå er butikken stengt mens Bjørnevik er i fødselspermisjon, men ellers driver hun brudesalong i lokalene hun har overtatt etter mormoren.

Maria Schei var en institusjon på Bryne. Til hun var over 94 år gammel stod hun bak disken og solgte alt du kunne tenke deg innen stoffer og knapper og hemper og tråd.

Nå har barnebarnet drevet brudesalong i lokalene i seks år. Hun og noen få klesbutikker er blant de standhaftige som holder ut i Storgata. Med kunder som stort sett kommer etter avtale er hun ikke så avhengig av liv i gata. Hun forteller at også de andre som har vært der lenge, greier seg godt.

– Vi er fornøyde, så jeg vet ikke alltid hva de snakker om når det ikke går så bra i Storgata, sier hun.

Mari Bjørnevik driver brudesalong midt i Storgata, i lokalene der mormoren stod bak disken i 70 år. De som etablerer seg her, må ikke gi seg så lett, de må tørre, sier hun. Foto: Marianne Terjesen / NRK

Men ellers i gata, som den bare heter på folkemunne, står flere lokaler tomme eller har skiftende leietagere. De tradisjonelle butikkene er erstatta av gallerier, massasjesalong, begravelsesbyrå, forsikringsselskap og ganske nylig to østeuropeiske og to asiatiske matforretninger.

Den nye tida kom på hjul

Rikspolitisk bestemmelse for kjøpesentre Ekspandér faktaboks Regjeringen fastsatte Forskrift om rikspolitisk bestemmelse for kjøpesentre ved kongelig resolusjon av 27. juni 2008. Bestemmelsen gjelder for hele landet. Den har en varighet på inntil 10 år.

Forskrift om rikspolitisk bestemmelse for kjøpesentre (Lovdata)

Målet med den rikspolitiske bestemmelsen om kjøpesentre er å styrke by- og tettstedssentrene og legge til rette for miljøvennlige transportvalg, dvs. unngå en utvikling med byspredning, økt bilavhengighet og dårligere tilgjengelighet for dem som ikke disponerer eller ønsker å bruke bil.

I forskriften fastlegges at kjøpesentre bare kan etableres eller utvides i samsvar med retningslinjer i godkjente regionale planer. I områder som ikke omfattes av slike regionale planer vil kjøpesentre større enn 3000 m² bruksareal ikke være tillatt.

Bestemmelsene gjelder for lokalisering av alle typer varehandel og andre servicefunksjoner. Dersom det er gjort definisjoner av plasskrevende varer i godkjente fylkesplaner eller fylkesdelplaner skal disse også følges. Kilde: Regjeringen.no

Nedturen for Storgatene har kommet i flere runder. Folks handlemønster endra seg i takt med at folk fikk sin egen bil. Det ble flere og flere av dem, trafikken ble tettere, noe som førte til at nye og bredere hovedveier ble lagt i ring utenom sentrum. På dem kunne folk kjøre direkte til nyetablerte kjøpesentre der det var godt om parkeringsplasser og varmt og tørt i all slags vær.

Utviklinga skjøt fart på 80- og 90-tallet. Noen kjøpesentre kom i helt nyanlagte områder langt fra sentrum, andre i enden av Storgata – som «Down Town» i Porsgrunn og altså M44 på Bryne.

Myndighetene har forsøkt å stagge utviklinga. I 2008 ble Rikspolitiske bestemmelser for kjøpesentre vedtatt (se faktaboks). Formålet er å beskytte handelen i sentrum og å redusere utslippene av klimagasser.

De har en virkning, men for eksempel i Bodø fant politikerne en vei rundt reglene, forteller historiker Wilhelm Jørn Karlsen.

– Etter mye press og kamp, gjorde de rett og slett et område utenfor byen der det kom stadig mer detaljhandel, til en del av sentrum og kalte det et avlastningsområde. Slik omgikk de de nasjonale retningslinjene.

Porsgrunn: Storgata som ble ny – Byen er identiteten til veldig mange mennesker, sier Lars Iver Larsen daglig leder i «Porsgrunn min by». Her i Storgata som han mener nå er på bedringens vei etter år med nedgangstider. Foto: Ken Willy Wilhelmsen Ekspandér faktaboks I Porsgrunn går Storgata langs elva i nesten en kilometers lengde. – Den er hovedgata, den er myldregata, det er den gata som egentlig betyr noe. Du kan ikke snakke om Porsgrunn uten å si Storgata, sier daglig leder i «Porsgrunn min by», Lars Iver Larsen. Forretningene forsvant Men gata har som så mange andre storgater vært trua av kjøpesentre, både utenfor byen og av «Down town» i enden av gata. Noen av forretningene der flytta til senteret, mens andre la ned i takt med at kundegrunnlaget måtte deles med sentrene og omsetninga sank. – For fire fem år siden satte vi oss ned og sa at dette kan vi ikke leve med, situasjonen er dramatisk, sier Lars Iver Larsen. Rehabilitering snudde trenden De fikk med seg nesten alle gårdeierne, og satte ned ei gruppe. Renovering av gamle bygninger og oppføring av nye viste seg å være viktige stikkord, og det har gitt resultater. – De siste tre åra har vi fått over 120 nye etableringer, hovedsakelig til Storgata. Og nå må vi faktisk begynne med venteliste for å få lokaler i byen, sier Larsen. Han roser samarbeidet med kommunen i arbeidet med å gi Storgata nytt liv. – Gjelder vår identitet – Å ha kommunen med på laget slik at det blir kort vei til dem som bestemmer, er avgjørende. Dessuten må gårdeierne og næringslivet se at dette er mulig. Hvis de anser slaget for tapt, kan man bare gi opp. Det må ikke skje, mener Lars Iver Larsen. – Byen er vårt felles rom, ikke bare til handel, men det er der vi møtes. Det er identiteten til veldig mange mennesker. Lar vi områder utenfor byen overta det hegemoniet, har vi gitt fra oss en identitet som jeg tror veldig mange mennesker setter pris på.

Sentre i sentrum, som M44, kommer heller ikke i konflikt med retningslinjene.

– Jeg vil ikke sette Storgata og senteret opp mot hverandre. Vi har jo gått fra rundt 13 butikker i sentrum til 78 butikker. Det er en fantastisk utvikling, handelslekkasjen er stansa og Bryne er blitt Jærens Handlesenter, sier Christian Stabel i Brynebyen.

Men Storgata har fått lide – på Bryne, som mange andre steder.

Christian Stabel i Brynebyen kunne nylig legge fram planer for hvordan det skal bli nytt liv i Storgata på Bryne. Foto: Marianne Terjesen / NRK

Stabel har de siste tre åra jobba for å få gårdeierne i gata til å gå sammen om å satse. Han mener den fragmenterte eierstrukturen med mange forskjellige eiere, har vært en viktig hindring.

– I tidligere tider kunne de til og med «stjele» leietagere fra hverandre, og når du flytter en etablert butikk 30 meter, så opprettholder den sin omsetning, men det som kommer inn i stedet er ofte av en annen kvalitet.

– Dermed får man en langsom, men forutsigbar spiral nedover. Leieprisene synker, og vi får det vi kaller nomadeetablering. Gallerier, massasjeinstitutter og lignende som rykker inn når det er billig, men også rett ut igjen dersom det kommer en plan.

Bodø: Storgata som fikk tak Det ser ut som et kjøpesenter, men det er Storgata i Bodø. Gata er fortsatt offentlig og åpen hele døgnet, men taket over deler av gata har sikret handelen for butikkene i området. De som ligger utenfor taket, er det derimot verre med. Foto: Ole Dalen / NRK Ekspandér faktaboks Da det kom planer om kjøpesenter utenfor sentrum av Bodø, var en gruppe gårdeiere i Storgata snare med å se at noe måtte gjøres. Svaret de kom opp med var Glasshuset. – Planen vår var å ta en del av Storgata og bygge tak over den. Slik kunne butikkene få en vindskjerm over seg, så det ble attraktivt å komme dit og handle, sier Johan Jørgen Koch, leder for sameiet Glasshuset. Vakte protester Det var det slett ikke alle som likte. – Det var et voldsomt engasjement blant store deler av befolkningen mot at man tok en del av en offentlig gate og liksom privatiserte den, sier Koch. Han mener protestene nå stort sett har stilna fordi gategrunnen fortsatt eies av det offentlige, og alltid er åpen, selv om denne delen av gata på mange måter fungerer som et kjøpesenter. Under tak i 24 år For Glasshuset ble realisert. Det åpna 20. august 1992, finansiert av sju gårdeiere, og har i dag 75 butikker og spisesteder. – Foreløpig er vi et bra alternativ, og et naturlig møtepunkt hvis man drar til sentrum for å handle eller møtes, sier Koch. Taper uten tak Men taperne er blitt de butikkene i Storgata som ligger utenfor glasstaket. – Der ser vi at gårdene blir forlatt, og det står en god del tomme vinduer igjen, dessverre, sier Koch.. – Hvis man er glad i en by og ønsker bykvaliteter, synes jeg jo det er trist at politikerne med åpne øyne lager løsninger som gjør at det nesten ikke er mulig å overleve i en by. Men når man har fri konkurranse, vil folk etablere seg der de har mulighet. Og de store bilbaserte handelssentrene på utsiden av sentrum har nok vært mest fristende, i hvert fall fram til nå, legger han til.

Den planen er nå i ferd med å komme. Nylig kunne Christian Stabel og Brynebyen legge fram tegninger for hvordan Storgata skal få nytt liv – planer 29 av 32 gårdeiere står bak, ifølge Stabel.

Nytt liv med gågate, eller...?

Hovedpunktet i planen er at Storgata på Bryne skal bli gågate. Det har nå kommunen bestemt etter minst 30 års diskusjon uten annet resultat enn enveiskjøring som et slags kompromiss.

Slik ser arkitektene for seg at Storgata på Bryne kan bli. Blant annet med kunstige trær med glasstak over, der folk kan søke ly for vær og vind. Foto: ARC arkitektur

I Norge bærer 82 gater navnet Storgata eller Storgaten. Navnet er ikke tilfeldig, men mange sliter med å opprettholde statusen som byens viktigste handlegate og møteplass. Foto: Ken Willy Wilhelmsen / NRK

Aksel Solvik-Olsen mener restriksjonene er en av flere årsaker til at livet i gata har svunnet hen.

– Strenge bygningsrestriksjoner og liten vilje til å investere. Og så kom trafikkrestriksjonene som kommunen ville ha, og da blei Storgata ei kjedelig gate.

Mindre trafikk i gata førte til at Shell flytta bensinstasjonen ut til riksvegen. Da var Solvik-Olsen kommet til et punkt i livet der det var naturlig for ham å gi seg, så han opplevde ikke det som noe tap.

Å gjøre Storgata om til gågate har han ingen tro på.

– Bryne er ikke stort nok til å ha ei gågate, så jeg tror den heller kommer til å ende opp som et parkområde til slutt.

Heller ikke Mari Bjørnevik i brudesalongen synes gågate er noen god idé.

– Brudene kan ikke gå ned hele gata med de store kjolene. De bør få lov til å kjøre til døra slik at jeg kan hjelpe dem med å bære kjolen ut av butikken. Det er kanskje en liten ting, men for bruden er det veldig viktig.

Hvis det blir folk i alle butikkene, og det blir bra, vil hun likevel ikke være den som setter seg på bakbeina, sier hun.

Og gågateprosjektet kan bli vellykka, mener arkitekt og byplanlegger Peter Butenschøn. For folk er i ferd med å gjenoppdage byen.

– Vi har vært i Syden, som det heter, og sittet ute om kvelden og drukket hvitvin eller cappuccino. Sånn vil vi også ha det når vi kommer hjem til Hønefoss og Lillehammer og Tromsø, og da er Storgata og torget forferdelig viktige arenaer for dette nye bylivet.

LES OGSÅ: Pilotprosjekt skal gjøre sentrum mer levende

Peter Butenschøn framhever Storgata i Lillehammer som ei gate som er godt tilpassa ei ny tid. – Den ble omdannet i forbindelse med OL, og er nå en praktfull, lang gågate. Ingen vil ha bilene tilbake i den gata, sier han. Foto: Elin Fossum / NRK

Peter Butenschøn sier at gågate har vært en god løsning for Storgater flere steder, i alle fall i byer av en viss størrelse. Men han advarer mot å tro at det er nok å bare fjerne bilene.

– Du er avhengig av å ha mange dører, mange vinduer, mye som skjer i fasadene, og det vil først og fremst si butikker. Hvis du tar vekk butikkene, blir gatene kjedelige. Da hjelper det ikke å ha granitt og trær og benker og gode forhold for fotgjengere.

Det livet er Christian Stabel og Brynebyen oppsatt på å få tilbake. Ikke Storgata nøyaktig slik den en gang var, men med moderne nisjebutikker og med den gamle funksjonen som møteplass intakt.

Aksel Solvik-Olsen tror det toget er gått for lengst, og det plager ham ikke

– Drømmen om å lage Bryne til en idyll kan være grei nok, men det blir aldri en idyll med masse attraktive butikker. Det er kundene som bestemmer. De velger hvor de vil være kunder. Og slik været ofte er her, er det klart at jeg også ville valgt M44 hvis jeg skulle brukt penger i dag.