– Vi finner nok lignende skader på trær flere steder etter andre verdenskrig, sier forsker Claudia Hartl, ved Johannes Gutenberg-universitetet i den tyske byen Mainz, til BBC.

Hartl jobber med datering av trær, og har funnet noe spesielt i sporene til det enorme tyske slagskipet «Tirpitz».

Skjulte seg bak kjemikalier

Skipet var et av de største slagskipene til tyskerne under andre verdenskrig. Selv om skipet svært sjelden gikk til sjøs, var skipets tilstedeværelse en trussel i seg selv.

I flere omganger måtte britiske styrker bombe det 251 meter lange skipet, som etter sigende ikke kunne synke, under andre verdenskrig. Først ved et angrep med miniubåter da skipet befant seg i Kåfjord i Finnmark. Nådestøtet kom 12. november i 1944, da «Tirpitz» befant seg utenfor Håkøya i Tromsø.

Angrep på «Tirpitz» i Norge Ekspandér faktaboks Skipet var 251 meter langt og veide 45.000 tonn.

Ble satt i tjeneste i februar 1941. Som et av verdens største slagskip ble det regnet som en massiv trussel mot det engelske herredømmet til havs.

«Tirpitz» ble opprinnelig bygd for å senke fiendlige skip i Atlanterhavet. Da søsterskipet «Bismarck» ble senket 27. mai 1941, etter kun én uke i operativ tjeneste, endret tyskerne planene for «Tirpitz». Marineledelsen bestemte seg for å sende skipet til Norge, der man skulle forsøke å stoppe konvoiene til Russland.

I januar 1942 ble skipet sendt til Fættenfjord nord for Trondheim. Fram til slutten av april ble skipet utsatt for fire angrep fra Royal Air Force. I tillegg ble det utført ett angrep fra hangarskipet Victorious mens «Tirpitz» befant seg utenfor Lofoten. Ingen av disse angrepene påførte gigantskipet skader.

Mellom sommeren 1942 og våren 1943 vekslet skipet mellom opphold i Altafjord, Bogen i Ofoten og Fættenfjord i Nord-Trondelag. På sensommeren 1943 ble så skipet permanent flyttet til sin nye base, Kåfjord ved Alta.

I september 1943 klarte britene å sette «Tirpitz» delvis ut av spill gjennom angrep med miniubåter. Skadene var så omfattende at skipet var tjenesteutdyktig resten av året og store deler av vinteren 1944.

Fra februar til slutten av august 1944 gjennomførte russiske fly, Royal Navy og Fleet Air Arm (FAA) åtte angrep med hangarskip og fly mot «Tirpitz». Under det angrepet 3. april (Operation Tungsten) ble det registrert flere treff med omfattende skader, uten at dette gjorde skipet kampudyktig.

Under Operation Goodwood 22.-29. august ble det gjennomført fire angrep fra hangarskip, men heller ikke denne gangen klarte flyene å sette «Tirpitz» ut av spill.

I London vurderte forsvarsledelsen angrepet som en fiasko, og ba Royal Air Force ta over.

15. september angrep britiske bombefly Kåfjord, og fikk inn en treffer med en 5 tonns bombe, som eksploderte dypt inne i skipet. Skadene var så store at den tyske marineledelsen anså «Tirpitz» for å være kampudyktig.

Skipet ble sendt til Tromsø, hvor det ble ankret opp som et flytende kystfort.

12. november fikk skipet nådestøtet da R.A.F på nytt fikk inn treffere med sine gigantbomber. To eksplosjoner fikk skipet til å tippe rundt. 900 mann omkom.

«Tirpitz» var utstyrt med røykkanoner, som kunne brukes til å røyklegge hele fjorder, slik at fienden ikke skulle se skipet. Denne røyken inneholdt kjemikalier, som Hartl og hennes kolleger har funnet spor av i trærne i Kåfjord.

– Røyken gjorde stor skade på skogen i området, forteller hun.

Da de forsket på årringene til furutrærne rundt Kåfjorden, for å kartlegge klimaet i området de siste tiårene, oppdaget de at ringene fra 1945 nesten var borte. Dette kan forårsakes av ekstrem kulde eller insektangrep, men det var ikke tilfelle i 1945.

– En kollega foreslo at det kunne ha noe med «Tirpitz» å gjøre, som hadde ligget til kai i Kåfjord året før, sier Hartl til BBC.

De tror nemlig at den kjemiske røyken tyskerne brukte for å skjule «Tirpitz», har skadet nålene på furutrærne.

Vokste ikke på ni år

– Dersom trærne ikke har nåler, kan de ikke utføre fotosyntesen, og de kan dermed ikke vokse. Hvis furutrær mister nålene sine, kan det ta lang tid før trærne blir friske igjen, sier forskeren.

Blant annet fant de et tre som ikke hadde vokst på ni år. I andre trær fant de årringer, men de var svært smale.

– Det er veldig interessant at vi mer enn 70 år senere kan se effekten dette har hatt på trærne i Nord-Norge. Tyskerne brukte den samme røyken flere steder i Europa, så kanskje finner vi lignende ting andre steder, sier Claudia Hartl.