Lasten hyväksikäyttöringin hirmutekojen nostattama vaisu reaktio vahvistaa vaikutelmaa siitä, että Suomessa seksuaalirikos on laajan kansalaiskeskustelun väärti vain, jos osapuolina ovat maahanmuuttajat ja tytöt, kirjoittaa Iltalehden vastaava tuottaja Hilkka Tiiro.

Keskiviikkona uutisoitiin poikkeuksellisen järkyttävästä hyväksikäyttötapauksesta Suomessa. Jussi Leinonen

Keskusrikospoliisi tiedotti keskiviikkona tapauksesta, joka vaikuttaa yhdeltä Suomen rikoshistorian hirveimmistä. Iltalehti uutisoi eilen päättyneestä esitutkinnasta ensi kertaa viime vuoden elokuussa.

Poliisi epäilee, että useat nuoret pojat ovat joutuneet raiskausten ja törkeän seksuaalisen hyväksikäytön uhriksi. Tarkempien tietojen perusteella kyse on ollut suoraan sanottuna kidutuksesta: pahimmillaan metamfetamiinilla huumattua uhria on raiskattu 10 tunnin ajan. Näitä sairaita tekoja on myös kuvattu ja levitetty. Nuorin uhreista on ollut tapahtuma-aikaan vain 6-vuotias.

Epäillyssä rikoksessa on kyse täysin poikkeuksellisesta tapauksesta, isosta kansainvälisestä lapsipornoringistä.

Hirveitä tekoja ei ole järkeä yrittää asetella hirveysjärjestykseen, mutta kyse on ihan yhtä järkyttävästä systemaattisesta saalistamisesta ja viattomien lasten vahingoittamisesta kuin koko kansaa kuohuttaneessa Oulun hyväksikäyttövyyhdissä.

Siksi ihmetyttää, että missä nyt viipyy kutsu hätäkokoukseen? Missä kansa, joka raivostuu? Missä poliitikot, jotka lupaavat toimenpiteitä? Missä palopuheet siitä, miten suomalainen yhteiskunta epäonnistui suojelemaan näitä poikia?

En kaipaa sitä, että joku populisti keksii nyt käyttää näidenkin lasten tuskaa vaaliaseenaan. Mutta eilen uutisoidun tapauksen saama vaisu reaktio vahvistaa vaikutelmaa siitä, että Suomessa seksuaalirikos saa aikaan laajan kansalaiskeskustelun vain, jos osapuolina ovat maahanmuuttajat ja tytöt.