Johannes Väänäsen kehittämässä myDevice-laitteessa on muun muassa kosketusnäyttö. Nokia ei kiinnostunut Väänäsen puhelimen ominaisuuksista. Kuva: Filmikamari

Tammikuun 9. päivä vuonna 2007 muutti Nokian matkapuhelinliiketoiminnan suunnan. Silloin Apple esitteli ensimmäisen versionsa iPhone-älypuhelimestaan.

Nokia yritti vielä vastata Applen haasteeseen. Nokian tuote- ja ohjelmistokehitys sai käskyn, että vuoden päästä sillä pitää olla Applen tappaja.

Nokian pääkonttoriin Keilaniemeen tuli pikakyytiä säkillinen Applen uutuuksia johdon tutkittavaksi. Eräs johtoryhmän mies otti kilpailijan laitteen kotiin. Hänen viisivuotias tyttärensä oppi heti käyttämään iPhonea. Kun tytär vielä pyysi sitä illalla nukkumaan mennessä unileluksi, johtaja tiesi pelin olevan menetetty.

Nokia yritti tehdä Meego-käyttöjärjestelmästä Applen tappajaa, mutta sitä ei koskaan ehditty hyödyntää kunnolla ennen kuin Nokia luisui Microsoftin syliin.

Syyskuun 29. päivänä ensi-iltaan tuleva Arto Koskisen ohjaama dokumenttielokuva Nokia Mobile – Matkapuhelimen tarina on yksi yritys ymmärtää ja selittää Nokia-ilmiötä.

Elokuvassa on paljon tuttua matkapuhelinliiketoiminnan alkuvaiheista, kommunikaattorin kehittämisestä, optioista ja yhteistyöstä Microsoftin kanssa ja lopulta myynnistä Microsoftille.

Tekijät äänessä

Uutta aiempaan on se, että elokuvassa puhuvat yhtiön entiset työntekijät, päälliköt ja tuotekehittäjät. Johtoryhmästä mukana on lakimies Anna-Liisa Palmu. Palmu ei ole uusi löytö haastateltavaksi, sillä hän on aiemminkin kritisoinut muun muassa Nokian optiojärjestelmiä, mutta toisaalta johtoryhmätason haastateltavat näissä yhteyksissä ovat hyvin harvassa.

Yritysjohdon tapana on selittää yrityksensä vastoinkäymisten johtuvan markkinoista, lainsäädännöstä, kilpailijoista tai mistä tahansa muusta kuin yrityksen sisäisistä syistä puhumattakaan johdon omista ratkaisuista. Kun Stephen Elopista tuli Nokian toimitusjohtaja, hallituksen puheenjohtaja Jorma Ollila viimein myönsi, että johtamisessa on korjattavaa.

Siinä vaiheessa oli yleisesti tiedossa, että tekemisen henki yhtiön sisällä oli muuttunut. Innostus oli kadonnut. Teekkariotteella uutta luonut yhteisö muuttui työpaikaksi.

Yhtiö kasvu maailmanlaajuiseksi teki toiminnan hallitsemisesta haastavaa. Optioista tulleet miljoonat olivat muuttaneet niistä nauttimaan päässeitä ihmisiä ja kun maailman suurimman johtajat tunsivat olevansa suurimpia ja parhaita, he eivät kuunnellut asiakkaidensa tarpeita. Ei, vaikka tuotekehitystiimit yhtiön sisältä ja innovaattorit talon ulkopuolelta toivat hopealautasella jälkikäteen oikeaksi osoittautuneita ideoita.

Inhimillistä kieltäytyä

Yksi heistä oli oululainen Johannes Väänänen, joka tarjosi kosketusnäytöllistä myDevice-puhelinta Nokialle vuosina 2002–2003. Väänänen saa elokuvassa pitkän osuuden kertoa omaa tarinaansa.

Johannes Väänänen esittelee myDevice-puhelinta. Väänänen oli 2000-luvun alussa MyOrigon teknologiajohtaja, joka kehitti myDevice-puhelinta Oulussa. Video: Kaleva

Osuus päättyy toteamukseen, että ison yrityksen johdossa on hyvin inhimillistä tyrmätä ulkoa tulevat yhden innovaattorin ideat, kun yrityksessä on tuhansien insinöörien tuotekehitysvoimaa.

Koskinen pyrkii löytämään opetuksen Nokian tarinasta. Hänen mielestään yksi sellainen on aikakin se, että luovuus tarvitsee vapautta ja pitkäjänteisyyttä.

Lue Kalevassa vuonna 2014 julkaistu reportaasi Älypuhelimen keksijä, joka kertoo laajasti Johannes Väänäsen tarinasta.