J.R.R. Tolkien (1892-1973) 1900-luvun tunnetuimpia kirjailijoita.

Nykyaikaisen fantasiakirjallisuuden isä.

Hobiitti-kirja ilmestyi 1937.

Taru sormusten herrasta -trilogia julkaistiin 1954-55.

Peter Jackson ohjasi Sormusten herrasta menestyneen elokuvatrilogian.

Maailmankuulun kirjailijan ja kielitieteilijän J.R.R. Tolkienin kiinnostus suomen kieleen ja Kalevalaan on ollut tiedossa. Käsitys Kalevalan vaikutuksesta Tolkieniin vahvistuu entisestään, kun HarperCollins-kustantamo julkaisee elokuussa hänen esikoisteoksensa, The Story of Kullervo.

– Kyseessä on erittäin keskeinen teos Tolkienin uran kannalta. Kullervon tarinassa Tolkien kehittelee uusia kieliä, joita hän käyttää myöhemmissä teoksissaan. Kiintoisaa on myös se, että Tolkien jätti esikoisteoksensa kesken. Hän kuitenkin sai varmuuden kirjoittajan kyvyistään, sanoo Tolkien-elämäkerran tekijä John Garth englantilaisen The Sunday Times -lehden haastattelussa.

Tolkien itse on kertonut kirjeissään, että The Story of Kullervo oli ensi yritys tuottaa omaa eeposmaista tekstiä. Tolkien joutui kuitenkin odottamaan yli 20 vuotta ennen kuin ensimmäisenä julkaistu Hobitti-kirja ilmestyi.

Kullervo, Untamo ja ihmekoira-Musti

The Story of Kullervo on kustantamon mukaan synkin ja traagisin tarina Tolkienin tuotannossa. Vain muutaman tuhannen sanan mittainen pienoisteos kertoo nuoresta miehestä, joka myydään orjaksi ja joka vannoo kostoa taikurille, joka tappoi hänen isänsä. Tarinalla on selkeitä yhteyksiä Kalevalan Kullervon kohtaloon. Myös nimistössä on Suomi-yhteyksiä: Kullervon lisäksi tarinassa esiintyvät taikuri Untamo sekä ihmevoimin varustettu musta koira nimeltään Musti.

Kullervo-hahmoa pidetään selkeänä esikuvana Silmarillion-kirjassa esiintyvälle traagiselle Turin Turambar -sankarille. Tolkienin teoksista juuri Silmarillionista on laajemminkin löydetty eniten Kalevala-vaikutteita. Tolkienia tutkineiden Juri Nummelinin ja Vesa Sisätön mukaan muun muassa juonissa on samankaltaisuuksia: molemmissa eepoksissa menetty omaisuus halutaan takaisin, sitä etsitään vaikeista paikoista ja lopulta aarre kuitenkin katoaa.

Tolkien itse piti Silmarillionia pääteoksenaan, vaikka Taru sormusten herrasta -trilogia ja Hobitti-kirja ovatkin selvästi myydympiä ja tunnetumpia.

Tolkien kahlasi Kalevalan alkukielellä

Tolkien kirjoitti The Story of Kullervo -teoksen ensimmäisen maailmansodan alla, vuonna 1914. Hän oli tuolloin vasta 22-vuotias kielten opiskelija Oxfordin yliopistossa. Tolkien tiedetään intohimoiseksi kielten rakastajaksi, joka oli kiinnostunut muun muassa walesin kielestä eli kymristä sekä muinaisgermaanisesta goottikielestä. Myöhemmin Tolkien tekikin uraa paitsi menestyvänä kirjailijana, myös Oxfordin yliopiston muinaisenglannin professorina.

Kullervon kirjoittamisen aikaan Tolkien oli kuitenkin jo lyötänyt suomen kielen. Hän oli saanut käsiinsä Kalevalan englanninnoksen, mutta ei kielimiehenä tyytynyt pelkkään käännökseen. Tolkien lainasi Oxfordin kirjastosta suomen kieliopin ja luki sen avulla Kalevalan alkukielellä.

Hauskana yksityiskohtana näistä ajoista on säilynyt Oxfordin yliopiston kirjaston kuitti, jossa Tolkienille määrätään myöhästymissakko juuri tuosta samaisesta kieliopista. Sittemmin Tolkien loi Kalevalan suomen kieleen pohjaavan suurhaltiakielen, quenyan, jota hän hyödyntää useissa kirjoissaan.

Tolkien ihastui Kalevalassa myös kostonhimoiseen nuoreen Kullervo-hahmoon ja alkoi pian kehitellä siitä omaa versiotaan. Syntyi The Story of Kullervo, joka jäi kuitenkin sadaksi vuodeksi unohduksiin. Nyt tuo Silmarillionin tarinoiden ja Sormusten herran kielten alkuitu saadaan siis Tolkien-fanien ja kaikkien kiinnostuneiden arvioitavaksi.