Annastiina Kallius kuvailee, kuinka propaganda ja politiikka repivät perheitä hajalle Unkarissa. Sellaiset sanat kuin "kätyri" tai "valtionvihollinen" kuuluvat tavalliseen kielenkäyttöön.

Annastiina Kallius kuvailee, kuinka propaganda ja politiikka repivät perheitä hajalle Unkarissa. Sellaiset sanat kuin "kätyri" tai "valtionvihollinen" kuuluvat tavalliseen kielenkäyttöön. Laura Kosonen / Yle

Unkarissa näkee nyt, miten propaganda ui ihmisten mieliin ja illallispöytiin, sanoo suomalaistutkija.

Kasvokuva on napattu yliopiston sivuilta. Etunimi on kirjoitettu väärin, mutta henkilöstä ei voi erehtyä. On vaali-ilta keväisessä Budapestissa huhtikuussa 2018 ja Annastiina Kallius, 32, on epäuskoinen. Hänen kuvansa on juuri ollut esillä television vaaliohjelmassa. Hallituksen hallussa olevalla TV2-kanavalla hänet on nimetty valtionviholliseksi.

Annastiina Kallius on asunut Budapestissa yli kymmenen vuotta. Muuttaessaan Unkariin heti lukion jälkeen hän ei arvannut, kuinka työ ja yksityiselämä kietoutuisivat samojen asioiden ympärille. Kallius tutkii työkseen totalitarismia ja propagandaa. Ja niitä hän myös elää todeksi vapaa-ajallaan.

"Tämä on pahempaa kuin Iranissa"

Kallius on elänyt Unkarissa poikkeuksellisen ajanjakson. Hän on nähnyt itsevaltaisen pääministeri Viktor Orbánin uuden valtaannousun vuonna 2010 ja sen, miten ruuvia on Unkarissa sen jälkeen kiristetty. Demokratia maassa on rapautunut pahoin 2010-luvulla.

Valtaannousunsa jälkeen Orbánin Fidesz-puolue on uudistanut perustuslain ja muuttanut vaalijärjestelmää niin, että sillä on maan parlamentissa enemmistö, jota oppositio ei pysty realistisesti haastamaan. Tiedotusvälineet ja valtionhallinto ovat nyt puolueen tiukassa ohjauksessa, ja tällä hetkellä Unkari muistuttaa yksipuoluejärjestelmää.

Vuodesta 2015 lähtien Viktor Orbán on esiintynyt voimakkaasti kristillisen Euroopan puolustajana maahanmuuttoa vastaan. Hänen vihollisiaan ovat “Brysselin byrokraatit”, jotka haluavat “tuhota unkarilaiset perheet” ja “tuoda Eurooppaan miljoonia muslimeja”.

Unkarin pääministeri ja Fidesz-puolueen puheenjohtaja Viktor Orban (oik.) ja varapääministeri, kristillisdemokraattisen puolueen puheenjohtaja Zsolt Semjen juhlistivat vaalivoittoaan laulamalla Budapestissa 8. huhtikuuta 2018. Zoltan Mathe / EPA

Samaan aikaan kun Orbán pönkitti valtaansa pala palalta, kasvoi joensuulaissyntyinen Kallius aikuiseksi Budapestin liberaaleissa piireissä. Hän muutti ensimmäisen kerran Unkariin vuonna 2005. Kallius opiskeli maan kielen ja teki kandidaatintutkinnon Unkarin asioista britannialaiseen yliopistoon. Maisteriksi hän valmistui Budapestissä toimineesta Central European Universitystä.

Nuoruusvuodet Budapestissa olivat kiihkeää aikaa. Kallius rakastui iranilaissyntyiseen mieheen teatteriryhmässä. Yhdessä he olivat mukana perustamassa turvapaikanhakijoita auttavaa MigSzol-aktivistiryhmää. Pariskunta suunnitteli yhteistä elämää Budapestissa.

Nyt Kalliuksen käymä yliopisto on savustettu ulos maasta ja pariskunnan tulevaisuus Unkarissa tuhottu. Kun Orbánin itsevaltaiset otteet alkoivat kiristyä, Kalliuksen puoliso sanoi usein: “Tämä on aivan kuin Iranissa.”

– Nyt hän sanoo usein, että “tämä on pahempaa kuin Iranissa”, Kallius toteaa.

Media on kuin MV-lehti

“Nainen raiskattiin Allahin nimeen Saksassa”. “Helvetti irti Ruotsissa, hyvinvointivaltion loppu (maahanmuuttajien tekemien rikosten vuoksi)”.

Tällaisia uutisotsikoita unkarilaiset näkevät televisiossa, lehdissä ja verkossa. Suurimmat televisio- ja radiokanavat ja kaikki pääsanomalehdet ovat hallituksen äänenkannattajia. Ja se ääni on nationalistinen ja täynnä uhkakuvia.

– Olisi sama, jos Suomessa Helsingin Sanomat, Yle, MTV3, Nelonen, Aamulehti ja lähes kaikki paikallislehdet olisivat samaa MV-lehteä, Kallius vertaa.

Hallitusta ja Orbánia kritisoivat journalistit julkaisevat tekstejään blogeissa, mutta niiden näkyvyys jää pieneksi.

Yksi olennaisista propagandan keinoista on julkisen tilan ja keskustelun haltuunotto. Kun meillä lyhtypylväissä roikkuu hampurilaisfirman mainoksia, Unkarissa bussipysäkeillä ja kadunvarsilla voi nähdä hallituksen julistekampanjan. Viime huhtikuussa vaalien alla julisteissa oli joukko ulkomaalaistaustaisia ihmisiä kävelemässä pellolla. Heidän päälleen oli präntätty iso Stop-merkki.

Unkarin hallituksen maahanmuuttovastainen mainos bussipysäkillä huhtikuun parlamenttivaalien alla. Annastiina Kallius

Krittiikkiä hallitusta vastaan on runsaasti, mutta hallituksen kontrollissa oleva media vaikenee siitä. Joulun alla Budapestissa järjestettiin jälleen kerran mielenosoituksia. Tällä kertaa niissä vastustettiin Orbánin viimeisimpiä uudistuksia, työaikalainsäädäntöä kiristävää lakia sekä oikeusistuimia koskevaa lakia, jota järjestöt ja oppositio pitävät vakavana uhkana oikeusvaltiolle.

Myös hallituksen englanninkielinen Twitter-tili (siirryt toiseen palveluun) kertoi mielenosoituksista: “Mielenosoittajat haluavat riistää kristilllisen joulun vähävaraisilta lapsilta”, kuului twiitti kuvan alla.

Unkarin kansallisooppera puolestaan perui Billy Elliot -musikaalin esityksiä sen jälkeen, kun kolumnisti hallituksen lehdessä oli luonnehtinut sitä homopropagandaksi ja lipunmyynti oli romahtanut

Vastarinta muuttuu kolkoksi nauruksi

Annastiina Kalliuksen mukaan Orbánin koneisto tuottaa viestintämateriaalia paitsi unkariksi, myös englanniksi, saksaksi, venäjäksi ja kiinaksi. Se kertoo pääministerin suunnitelmasta tulla nähdyksi suurena eurooppalaisena johtajana.

Hallituksen massakampanjoiden kieli on karkeaa ja johdattelevaa. Se tuntuu Suomesta katsottuna absurdilta ja jopa naurettavalta. Niin se tuntuu monista unkarilaisistakin, Annastiina Kallius vakuuttaa.

Momentum-puolueen varapuheenjohtaja Anna Donath piteli savukranaattia hallituksenvastaisessa mielenosoituksessa Budapestissa joulun alla. Balazs Mohai / EPA

Mutta räikeäänkin propagandaan turtuu ja tottuu. Kallius kuvailee, miten pääkaupungin aktivistipiireissä pöyristymisen tunteet ja kiivas vastarinta ovat muuttuneet kolkoksi naurahteluksi. Propaganda uuvuttaa: tällaista tämä nyt on, ei voi mitään. Julisteita revitään alas paljon aiempaa vähemmän.

Moni unkarilainen näkee ainoana ratkaisuna lähtemisen pois maasta. Työikäisten ihmisten aivovuoto ullkomaille on huomattava. Kalliuksen mukaan esimerkiksi mielenosoitusten järjestäminen on viime aikoina ollut hankalampaa, koska järjestelyistä aiemmin vastanneet aktivistit ovat muuttaneet pois.

Niin teki lopulta myös Kallius puolisoineen. Samaan ratkaisuun päätyi myös lähes puolet eräästä budapestilaisesta abiluokasta. Heidät Annastiina Kallius oppi tuntemaan poikkeuksellisen hyvin.

Astioita paiskitaan päivällispöydässä

Kallius seurasi tiiviisti erään abiluokan elämää Budapestissa yhden lukuvuoden ajan väitöstutkimustaan varten. Hän lyöttäytyi vuodeksi luokan matkaan, istui heidän oppitunneillaan ja osallistui iltabileisiin. Kyseessä oli eräänlainen eliittikoulu, jossa monen oppilaan vanhemmat kuuluivat liberaaliin, Orbánia vastustavaan älymystöön.

Kallius näki läheltä, miten politiikka tunkeutui perheisiin. Hän sai riipaisevia viestejä itkeviltä lukiolaisilta sen jälkeen, kun Orbánin vaalivoitto huhtikuun parlamenttivaaleissa varmistui. Hän kuuli kertomuksia, kuinka poliittiset näkemykset ovat repineet hajalle sukuja: perintöastiat lentelevät perhepäivällisillä, jos samaan pöytään istuneet Orbánin vastustajat ja kannattajat erehtyvät puhumaan politiikasta. Normaaliin kielenkäyttöön on tullut sellaisia sanoja kuin “kätyri” tai “kansanvihollinen”.

Ihmiset osoittavat mieltään Central European University -yliopiston puolesta 26. lokakuuta 2018. Zsolt Szigetvary / EPA

Noin 40 prosenttia Kalliuksen seuraaman abiluokan oppilaista lähti ulkomaille heti lukion jälkeen. Monia siihen kannustivat vanhemmat, jotka eivät näe lapsillaan tulevaisuutta Unkarissa.

– Yksi perhe myi asuntonsa, että tyttö pääsee johonkin muualle opiskelemaan, Kallius sanoo.

Toisen oppilaan isä oli kertonut tyttärelleen, että hän itse äänestää valtapuolue Fidesziä, jotta oma työpaikka säilyisi, mutta kannustaa kyllä lapsiaan lähtemään pois.

Kallius liikkui Unkarissa Orbánia vastustavissa piireissä, mutta pääministerillä on myös vankka kannattajakunta. Fidesz-puolue liittolaisineen voitti viime kevään parlamenttivaalit. He saivat 49 prosenttia äänistä. Oppositio on hajanainen, ja bisnesmaailmassa pärjäävät pääministerille myötämieliset yritykset. Erityisen huolissaan Kallius on siitä, ettei kukaan tiedä, mihin kaikkialle Fideszin taloudelliset lonkerot yltävät.

Kännykkä ei enää epäilytä

Kun Annastiina Kallius lähti Unkarista viime kevään vaalien jälkeen, meni hetki totutellessa uudenlaiseen arkeen. Enää ei tarvinnutkaan varmistaa, ettei kännykkä ole lähettyvillä, kun puhuu poliittisesti arkaluontoisista asioista. Suomessa kukaan ei salakuuntelisi. Kallius ymmärsi, kuinka propaganda sekä opettaa varautumaan että tekee vainoharhaiseksi.

Kallius puolisoineen on päättänyt asettua Suomeen. Hän kuvailee, kuinka hänen puolisonsa maahanmuuttajuus ei vielä viisi vuotta sitten ollut Unkarissa mikään kysymys. Nyt se on. Kalliukselta on esimerkiksi kysytty, eikö häntä arveluta seurustella muslimimaasta tulevan ihmisen kanssa.

Yleisradiotalon ulkopuolella mieltään osoittavan Demokraattinen koalitio -puolueen kannattajan kyltissä sanotaan unkarilaisten kuuluvan Eurooppaan. Jeroen Mortier

Kalliuksen puoliso työskenteli Budapestissa Nokialla ja toimi unkarilaisessa yhteiskunnassa aktiivisesti.

– Hänen elämänsä muuttui hankalammaksi, mutta se ei ole mitään verrattuna esimerkiksi turvapaikanhakijoihin, Kallius muistuttaa.

Ihmisoikeusjärjestöt raportoivat, että väkivalta Serbian vastaisella rajalla on arkipäivää. Maahanmuuttajatyö, jota Kallius puolisoineen teki aktivisteina, on nyt kielletty rangaistusten uhalla.

Joululahja sisälsi synkkää huumoria

Joulun alla Annastiina Kalliuksen postilaatikkoon kolahti kirje eräältä tutuksi tulleen abiluokan tytöistä. Se sisälsi mustaa huumoria. Tyttö oli lähettänyt Kalliukselle esimerkin Orbánin hallituksen uudesta kampanjasta.

“Kansallisen konsultaation kirjeen” on allekirjoittanut pääministeri itse ja se on lähetetty jokaiseen unkarilaiseen kotiin.

Teksti kuuluu vapaasti suomennettuna näin: “Hyvä kansallistoverini, muualta tulleet ihmiset eivät voi kertoa meille, kuinka meidän täytyy elää. Unkarilaiset ihmiset voivat päättää omasta kohtalostaan. Ehkä tekin olette kuulleet, että Brysselin byrokraatit tukevat maahanmuuttoa ratkaisuna väestön vähenemiseen ja ikääntymiseen. Me olemme sitä mieltä, että maahanmuuton sijaan meidän täytyy tukea unkarilaisia lapsia ja perheitä. Oletteko samaa mieltä, että ongelma täytyy ratkaista maahanmuuton sijaan tukemalla perheitä? Vastatkaa kyllä tai ei.”

Kirjeessä on 10 samantyyppistä väittämää ja mukana palautuskuori, jossa mielipidekyselyn voi postittaa takaisin.

Annastiina Kallius tutustui tutkimusta tehdessään hyvin budapestiläiseen abiluokkaan. Nuoret heittävät mustaa huumoria politiikasta. Laura Kosonen / Yle

Annastiina Kalliusta joululahja naurattaa, vaikka oikeastaan sen pitäisi kauhistuttaa. Hän ihailee tutkimusluokkansa abien ironian kykyä eikä ole huolissaan näiden nuorten medianlukutaidosta.

– Tutkimallani abiluokalla yhden lukuvuoden päätöspuheista piti retorisesti lahjakas poika. Puhe oli taitava kopio Orbánin voittopuheesta, mutta hulvattomalla sisällöllä. Satapäinen yleisö nauroi täysillä, Kallius kertoo.

Vähän vanhempia Unkarin nykyhallinnon vastustajia sen sijaan ei naurata. Osana tutkimustaan Kallius haastatteli parikymmentä liberaalin älymystön edustajaa.

Moni heistä oli sitä mieltä, ettei Unkarin tilanne ratkea ilman verenvuodatusta. Suurin osa ajatteli, että käännettä parempaan ei ole odotettavissa ainakaan 20 vuoteen. Toiveikas ei ollut kukaan.

“Sinäkin lähdet. Haista paska”, sanoi eräs Kalliuksen unkarilainen ystävä halatessaan häntä jäähyväisiksi.