Muž s knírem a břichem v bufetu vytírá klobáskou poslední kapičky hořčice na vlhnoucím papírovém tácku. S majestátem velkého savce setře mastnotu z kníru, převalí v puse poslední kus uzeniny a spokojeně mlaskne. Jistým pohybem pozdního padesátníka vloží do ruky mamky za pultem tříkorunové dýško. „Tím si vás nechcu koupit,“ donutí ji k bezděčnému chichotu jeho zralé lišáctví.

Generace W – poslední mohykáni samozřejmého mužství před nástupem digitálních ukňučenců, apoštolové pupkaté fortelnosti, šiřitelé suverénního pyžma a jasných postojů k migraci Afričanů. Jejich zbraní v informačním chaosu neustále updatovaných funkcionalit Facebooku je bohorovný klid.

Zatímco členové generace Z si vaří mozky při formulování co nejoriginálnějšího tweetu vymezujícího se vůči nejnovějšímu opileckému výroku prezidenta, jejich otcové s pobaveným smíchem vypínají televizi a odebírají se do dílničky stlouct svoji sto sedmdesátou poličku na zavařeniny.

Generaci W poznáte podle toho, že neřeší pičoviny, nebojí se šáhnout na práci ani – bez zeptání – na ženskej zadek a pokud se doma posere pračka, tak jde a opraví ji. Následující generace X, Y a Z se už nikdy nedopracuje k žoviálnímu klidu doktora Štrosmajera z Nemocnice na kraji města, který se s cigaretkou na kanapi rád pochlubí, že místo odborných zahraničních časopisů čte Káju Maříka. Jeho minimalistické charisma zformovalo celou generaci mužů a žen, kterým je přetvářka cizí stejně jako angličtina, a kteří neotvírají peněženku nadarmo.

Móda

Když si to chlap generace W rázuje ve dvacet let starých prestižkách a s ještě o deset let starší montérskou taškou z vepřovice na výstavu o českým komixu do Domu umění, nenapadne ho dělat si selfie. V životě neřešil otázku stylu. Lidi, kteří dva roky na vojně zvraceli do plynových masek, mají styl zkrátka v sobě.

Reklamama napumpovaný mladší ročníky žijou v neustálým děsu, že budou svýma hadrama, účesama, voňavkama a mobilama za kretény. Starší chlápci ve vasilech a těsně pod zadkem ustřiženýma džínama se pohybujou se sebevědomou grácií grizzlyho, jehož pohodu nemá šanci nikdo ohrozit. Ví moc dobře, že se síťovkou v kapse a s jasným nákupním plánem na šest lahváčů, nic od nikoho nepotřebujou. Teprve v oddělení piv s blížící se expirací se kliďas stává nebezpečným predátorem.

Asexuálně fit

„Já si jdu ještě udělat výmyk,“ upozorňuje před fotbalem partu klackujících hejsků oldskůler s šedým plnovousem, zatímco si v šatně vzorně skládá tvídový oblek do proutěného košíku.

V rudých komančských trenýrkách se schovává neokázalá a deodorantem nepotřená sokolská zdatnost, kterou v moderním gymu nenajdete. Když vás v souboji pod košem přetlačí novopečený šedesátník, musíte se začít škrabat na hlavě, kde se ve vaší výchově nebo genu stala chyba.

Otužilci generace W se udržují v kondici s étosem tažného koně, nechytají se tak do tenat paradoxní sexuality jako nařachaní idioti, kteří s prvním sluncem odkládají již tak dost obtažená trička, aby vnucovali spolucestujícím v šalině své přebujelé, s láskou depilované prsní svaly, snížujíc svoje mizerné šance na sexuálním trhu na naprostou nulu. Šlachovitá, fortelná těla starých sokolů nejsou na parádu, ale jsou vedlejším efektem tisíců navozených koleček betonu při stavbě vlastního domu.

Přežití

„Správný muž má v kapse nůž,“ vystřelí zoufalý fórek mladistvý trdlo na pikniku v Lužánkách, když zjistí, že nikdo z přítomných nemá jak otevřít plechovku s olivami bez očka. Pro jeho fotra je tahle hláška všechno, jen ne vtip. I kdyby se vysrala celá západní civilizace, chlap generace W přežije v lese s kudlou, celtou a pytlíkem rozinek, který nosí pět let v KáPéZetce, aby je pokaždý těsně před expirací na posezení sežral u televize a pečlivě nahradil novým balíčkem.

Udělej si sám

Nejdůvěrnější vztah, který může dnešní cápek nabýt ke kutilství, je sdílet tématické DIY video z YouTube se slovy: „Hustej týpek.“ Jejich vrstevnice na tom nejsou o nic líp. Zatímco W-mámy uměly 150 druhů buchet, kterými sytily své muže o přestávkách při budování nosné zdi dvoupatrového rodinného domu s garáží, jejich dcery se v retro šatičkách fotí na Cupcake Festu se svým připáleným pokusem a o svých gastrozážitcích intenzivně informují virtuální okolí.

W plodnost

Upadající, ale stále živý jaderný ohrožení dalo světu neuvěřitelně množivou generaci. Index hemživosti W se s následujícími X, Y, a Z nedá měřit. A to ani po šedesáti letech ignorování „zdravých stravovacích návyků.“

Wéčkaři s klidem žerou večer co večer chleba s paštikou za 9,90, protože troška chemie rozetřená na staré pečivo ještě nikoho nezabila. Dobře ví, že jediné, co by mohlo jejich vitalitu narušit, je jaderná bomba, nepochopí tedy zoufalství mladších ročníků, které by se rády dobraly kvalitnějšího spermatu za pomocí tofu karbanátků s grepovým frešem a nákladného vybavení na jogging.

Humor

Smysl pro humor je z dnešního pohledu Achillovou patou mužů i žen generace W. Stejně jako v praktických záležitostech, vládne i v této oblasti úspornost. Jejich vzory vtipnosti pochází z širokého pásma mezi normalizačně břitkou ironií doktora Štrosmajera z Nemocnice na kraji města a Zedníčkovou vitální devadesátkovou kanonádou v neúspěšné honbě za vtipnou pointou v pořadu Kufr.

Tím nejvtipnějším, co mají fotři v záloze, tak zůstávají dvojznačné poznámky na adresu všech ženskost asociujících tvarů a filmové hlášky jako „dřepkins“, „on sežral čtyři salámy“ a „nastavit zrcadlo.“ Právě tato úspornost umožňuje generaci W smát se prakticky všemu – zato nahlas a nevhodně často. Když to chtěj rozjet začnou být po třech panácích na oslavě šedesátin žoviální jak Zedníček na natáčení.

Doopravdy vtipní začnou být Wéčkaři až s nefalšovaným gerontismem. „Já budu v obraně“ hlásí v šatně sokol s titanovými kyčlemi, který chodí na fotbálek o holi.

Hotoví lidé

Když po roce 1989 přišly na trh pičoviny ze západu, integrita generace W byla už natolik pevná, že ji nic z toho nemohlo vyvést z míry. Nestali se emigranty v nové, neznámé době, ale spíš se z pohodlí své zavedenosti smějí zmateným představám svých dětí o rozjezdu start-upů, blogů, kariér v oblastech služeb, o kterých zatím nikdo s určitostí neví, jestli opravdu existují.

I přes občasné, ne tak docela výhodné upsání se k půjčce u HomeCreditu, zůstávají W nadále poklidnými pozorovateli začínajícího šílenství a skeptickými diváky ve světě, ve kterým mají sice dohromady hovno, ale hovno si z toho dělaj.