Miután tegnap Erdogan Törökországa háborút indított a szíriai kurdok ellen, az EU el akarta ítélni a török hadműveleteket. De ezt Orbán Viktor kormánya egyedüliként megvétózta. A magyar külügynek úgy tűnik, fontosabb a korrupció, mint a terror elleni harc.

Sok szánalmas dolgot csinált már a magyar külügy, de ez a vétó az azeri baltás gyilkos kiadatása óta nem látott mélységekbe repíti vissza a magyar kormányt. Ez talán még annál is durvább. Abban az esetben csak sejthettük, hogy némi pénz is szerepet játszott a kormány döntésében, itt viszont tudjuk, hogy Orbán veje, Tiborcz István és köre, illetve más NER-lovagok hogyan üzletelnek Erdogan oligarcháival.

Mindemellett pedig ott van a kormánypropaganda, ami folyamatosan önti magából, mekkora terrorfenyegetettség van, hogy harcolni kell lépten-nyomon a muszlimok ellen, a kereszténység hadban áll. Erre fogják magukat, és a Közel-Kelet azon népét, amely a legtöbbet tette az Iszlám Állam elleni harcban, amely a mai napig harcban áll az Iszlám Állammal, nem védi meg?

A terror számít, vagy a hatalom? A terror számít, vagy a pénz?

És ugye azokat a Wikileaks iratokat se felejtsük el, amelyek kifejtik, hogy Erdoganék pont ezen a határszakaszon hogyan üzleteltek az Iszlám Állam olajbizniszében.

Tehát a pénzért, a hatalomért cserébe egy szövetségesünket adjuk fel a terror elleni harcban, egy olyan szövetségesünket, akik egy demokratikus államot akarnak és hoztak létre Szíriában.

Egy olyan helyzetben hagyjuk őket cserben, amikor a konfliktus eszkalálódása a szíriai háború folytatásával fenyeget egy újabb fronton. És tudjuk mi lesz, ha kiújulnak a harcok Szíriában? Újabb menekülthullám.

De mi is ez a Rojava, amelyet most cserbenhagytunk, mi a szíriai kurdok és más kisebbségek állama?

Ahogy korábban írtuk, a rojavai forradalom Abdullah Ödzsalan és Murray Bookchin ökoszocialista, feminista és antikapitalista elméleteire támaszkodva próbálja fenntartani a nemzetállam alternatíváját a Közel-Keleten.

Az elképzelés szerint egy olyan környezettudatos és feminista alapon szerveződő nem-állami politikai adminisztrációt kell felállítani, amelyben minden társadalmi csoport szabadon élhet és vitathatja meg közös dolgait, a termelőeszközök pedig demokratikus kontroll alatt vannak.

Ödzsalan ezt demokratikus konföderalizmusnak hívja, amelyben az emberek közvetlenül vesznek részt és alakítják azt: a döntéshozatal helyi közösségek szintjén történik, amelyek aztán képviselhetik álláspontjukat a magasabb szintű döntéshozatali fórumokon is.

A demokratikus konföderalizmusnak Rojavában célja

hogy alternatívát képezzen a nemzetállamnak és a kapitalista modernitásnak,

a szövetkezeti gazdaságon, a termelőeszközök demokratikus kontrollján,

helyi közösségek, kommunák és tanácsok döntéshozatalán,

női és nemzetiségi szervezetek önrendelkezésén keresztül.

Észak-Szíriában ennek megfelelően több ezer kommuna, tanács és szövetkezet működik. A városokban utcánként szerveződnek szomszédságok kommunákba, választanak embereket maguk közül a városi tanácsba és dolgoznak együtt szövetkezetekben, ahol a termelt értéket nem kisajátítják és felhalmozzák egyes emberek, hanem a benne dolgozók visszaforgatják a szövetkezetbe és közösségeikbe. Csak Cizire kantonban például 57 szövetkezet működik, amelyekhez összesen közel 9 ezer család kapcsolódik.

Minden politikai testületben biztosítva van a nők és a férfiak egyenlő képviselete (minimum 40-40%, illetve minden vezető pozíciót egy nő és egy férfi tölt be), illetve a különböző etnikai és vallási csoportok reprezentációja is – és alakultak külön női szövetkezetek is.

Ez az, amit most a kormány cserbenhagy, és ez az, amiért a kormányunkkal szemben nekünk magyar embereknek ki kell állni.