În Polonia, se vorbește deja de doi ani că e sfârșitul democrației. Aseară cred că chiar a venit.

Ieri, Sejmul (camera cea mai importantă din parlament) a votat două legi referitoare la justiție:

1. Legea prin care majoritatea politică preia controlul asupra KRS, instituția care numește judecători, inclusiv în Curtea Supremă (instituția avea și până acum membri numiți politic – de ex ministrul de justiție, dar acum majoritatea vor fi de facto aleasă de partidul cel mai mare)

2. Schimbă componența Curții Supreme, pensionand membrii actuali înainte de sfârșitul mandatului lor înscris în constituție. Evident, se face loc pentru membri care ascultă de PiS. Curtea Supremă validează rezultatul alegerilor! (PiS la ora actuală pregătește – și este f aproape, legea a ajuns la comisii – să schimbe și legea electorală, printre altele punând comisiile electorale sub controlul PiS deși alte efecte ale legii sunt încă neclare). În plus – și foarte important – se da Curții Supreme posibilitatea de a redeschide orice caz finalizat în ultimii 20 de ani. Doar imaginați-va consecințele, se poate redeschide orice caz a cărui concluzie nu convine PiS și se creează un corp special care să investigheze conduita judecătorilor și procurorilor – știm ce înseamnă: acesta va fi controlat politic și va fi acolo pentru a crea un climat de frică printre judecători și procurori.

Reamintesc că Tribunalul Constituțional este deja controlat de PiS de anul trecut și că actualul ministru de justiție (PiS) este procuror general de la începutul mandatului PiS. Vara asta, fusese deja adoptată o altă lege a justiției care permitea ministrului justiției să demită orice judecători din țară. Ministrul de justiție s-a folosit deja de dreptul asta luna trecută, demitând judecătorii din Cracovia care fuseseră alocați la un caz al tatălui său.

Cele două legi ale justiției adoptate de Sejm ieri vor trebui adoptate și de Senat (marți) și semnate de președintele Duda. Spre deosebire de vara trecută, nimeni nu mai crede că Duda își va exercită dreptul de veto. Legile votate ieri sunt deja rezultatul unui compromis politic între Duda și Kaczynski. În mare parte, de asta nu avem demonstrații importante în Polonia, din lipsa de speranță că se poate schimba ceva – astă vară, când în Polonia au fost demonstrații majore care au condus la veto-ul lui Duda, exista această speranță.



*Eu personal am sperat să văd lume în stradă ieri, pentru că importanța legilor e atât de mare că trebuie luptat până la ultima suflare. În plus, am sperat că oamenii vor ieși să zică măcar ‘nu în numele meu’.

Polonezii sunt și obosiți. De doi ai în fiecare zi democrația moare încet. De când a venit la putere, PiS votează legi noaptea, fără că nimeni în afară de liderii PiS să le înțeleagă conținutul. Au preluat Tribunalul Constituțional, au preluat mass media de stat (jurnalul de seară e de anii ’80), au schimbat conducerea armatei cu oameni fideli. Au luat bani de la ONGuri care promovează valori liberale și au schimbat expozițiile muzeelor de istorie care încercau o interpretare mai nuanțată a istoriei. Ministrul apărării investește într-o armata de voluntari (zeci de mii sunt antrenați și înarmați pe spezele statului) – Polonia a avut în vremea comunismului o miliție formată din cetățeni voluntari, se pare foarte crâncenă. Extremă dreapta înflorește. PiS însuși promovează acest discurs.

Ieri s-a anunțat și numele noului prim ministru PiS, actualul ministru al finanțelor Mateusz Morawiecki. Pentru mine, cea mai importantă informație despre Morawiecki e că a preluat postul în ziua în care PiS a ucis independența justiției. Să sperăm că e mai liberal e o glumă. E doar un alt soldat al lui Kaczynski. Vorbește engleză și germană și e fost bancher, așa că unii spun că poate mai câștigă timp la Bruxelles, unde se discută sancționarea Poloniei cu reducerea fondurilor UE pt Polonia în următorul buget european. Se spune și că Morawiecki e mai mult un fan al marilor programe de investiție în economie decât al micilor măsuri sociale marca PiS atât de iubite de electorat (ajutorul direct pt familiile cu 2 + copii, mărirea salariului minim pe oră, reducerea vârstei de pensionare). Bancherul ‘cosmopolit’ Morawiecki a declarat ieri în primul lui interviu de anvergură de când a fost numit că vrea să ‘re-creștineze’ Europa! A zis că e trist că oamenii nu mai cânta colinde în Europa de Vest…

Săptămâna trecută, am urmărit în paralel discuțiile din parlamentul român și polonez, eforturile partidelor de opoziție, cum oamenii în Varșovia și București înghețau la exact aceeași oră în aceeași zi în față parlamentelor pe care le doresc ‘ale lor’. Zic așa: în Polonia se vorbește că opoziția prea a țipat în fiecare zi populist că ‘democrația moare’ – s-a strigat lupul prea des și când chiar a venit, oamenii nu au mai avut putere să se opună. Se zice aici că opoziția ar trebui să fie mai reținută în declarații și că ar fi bine să ne menținem capetele limpezi și să descriem cât mai corect putem ce se întâmplă. Nu există alternativă la PiS, partidele de opoziție (toate de drepta în afară de micul Razem) se ceartă mai rău între ele decât cu PiS. Sunt schimbări importante la Nowoczesna, care și-a schimbat leadershipul cu o femeie deșteaptă (și au numai femei deștepte în prima linie în ultima vreme, ele au luptat cel mai tare în parlament cu legile justiției). Însă ei sunt neo-liberali și nu vor atrage votanții PiS.

Sper din inima că oamenii în România să nu obosească. PiS a pregătit mult mai bine terenul și este mult mai puternic decât PSDul. Aici PiS are o strategie clară, coerentă, pe care o implementează de doi ani pas cu pas. Mișcarea de opoziție din Polonia nu a reușit niciodată să atragă cu adevărat tinerii, ceea ce se simte în ritualurile de protest, foarte obosite, mai ales în ultima vreme lipsite de spirit combativ (cu excepția unor momente – astă vară au fost tineri) PiS a omorât încet democrația zi cu zi, picătură cu picătură, într-un război de uzură. Piesele de puzzle se adunau încet încet. Când se vede în sfârșit clar desenul, rezistența e epuizată.

Nu obosiți. # illiberalism # polonia # romania # noapteacahotii

A relatat din Varșovia Claudia Ciobanu

Foto credit: Grzegorz Żukowski