Förr berättade medierna hur politikerna tänkte lösa samhällsproblem – idag berättar politikerna hur de tänker lösa de problem som medierna rapporterar.

Medierna har tagit över uppdraget att formulera de politiska frågeställningarna. De är länken mellan maktutövarna och medborgarna. Denna mötesplats organiserades förr av partierna – men ägs nu av medierna. Och partierna ägs av staten, eftersom medlemmarna förvandlats till nyhetskonsumenter.

Politikerna har blivit folkvalda informatörer medan de ideologiska ambitionerna sätts av medierna. Det kan handla om att revidera ungdomsförbundarnas taxiresor, larma om psykiatrins sammanbrott eller efterlysa hårdare tag mot nätpedofiler.

I det senare fallet ser vi hur medieföretagen tar över de ordningsskapande insatser som allmänna skött. Sheriffen får en vicesheriff – som handelsmannen betalar.

Och politikerna lovar att se över lagstiftningen, precis som redaktören efterfrågat. Medan redaktören informerar folket om insatserna.

Denna ordning gör att regeringar presenterar beslut som nyheter – innan de vet om och hur de ska kunna genomföras. När beslutet sedan landats, som halvmesyr, blir det en nyhet ännu en gång.

Och oppositionen lägger en balanserad budget i december därför att medielogiken kräver ansvarstagande – medan de glatt plussar på några ofinansierade miljarder en månad senare, därför att medielogiken nu kräver något offensivt som kan presenteras vid försvarskonferensen i Sälen.

Medierna har satt tummen i ögat på politikerna genom att dela in dem i två grupper. De som avslöjats och de som ännu inte avslöjats.

Men den politikermisstro som medierna odlat drabbar nu dem själva. Att medierna systematiskt undviker att rapportera vad som egentligen händer har blivit en gängse uppfattning. Vi läser en nyhet på Aftonbladets hemsida – och går vidare till Flashback för att få de verkliga detaljerna.

Förr sade folk att ”det måste väl vara sant när det står i tidningen”; nu säger folk detta med ett elakt skratt - eftersom de vet att hela sanningen inte rapporteras.

Medierna upptäcker nu något som politikerna vetat länge – nämligen att folket måste uppfostras och hållas i ledband. Och framförallt förmås betala för nyhetsunderhållningen.

Allt detta leder fram till att ett nytt samhällskontrakt formeras. Makthavarna måste hitta andra sätt att försäkra sig om folkets samtycke till den rådande ordningen. Medierna måste hitta metoder att överleva på en bångstyrig marknad.

Politikerna kommer att erbjuda lösningar som garanterar de stora mediehusens fortsatta existens, medan de i sin tur levererar en ”objektiv” redigering av nyhetsflödet. Vi får en privatoffentlig media i allmänhetens tjänst. Staten och de kosmodemoniska företagen formerar ett system som ska tillse att informationsflödet på nätet inte leder till att medborgarna drabbas av falska nyheter eller tutas i andra dumheter – så att inte den allmänna ordningen därmed äventyras. Eller att Den Mörka Sidan tillåts fördunkla människors sinnen.

Medieföretagen tar över de ordningsskapande insatser som allmänna skött. Sheriffen får en vicesheriff – som handelsmannen betalar.

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten för.