”Mediebolagens tryckfrihet går ut över den enskildes rättssäkerhet – ändra grundlagen”

Debatt

Publicerad: 2017-03-22 10:11



Foto: DJ

DEBATT – av advokat Sargon De Basso, biträdande juristen Karl-Emil Ekdahl, advokat Henrik Mansfeld, advokat Anders Petrus, advokat Filip Rydin, advokat Sebastian Scheiman och jur stud Isabel Sommerfeld

Svenska staten ska enligt Europakonventionen bland annat skydda rätten till rättvis rättegång och tillhandahålla effektiva rättsmedel. Trots Europadomstolens praxis, enligt vilken den svenska tryckfrihets- och yttrandefrihetsprocessen anses vara bristfällig, står den enskilde rättslös när man förtalas av mediebolag.

Utsätts du för förtal i medier är Justitiekanslern ensam allmän åklagare. Det innebär att det endast är Justitiekanslern som får ta beslut om att inleda förundersökning eller väcka allmänt åtal.

Det är mycket ovanligt att JK väcker allmänt åtal för tryck- och yttrandefrihetsbrottet förtal, trots att kraven för allmänt åtal på senare år har sänkts.

JK har hittills väckt åtal för förtalsbrott ungefär en gång vart tionde år. Istället förväntas den enskilde att på egen hand och med egna medel driva saken i domstol. Staten medger inte rättshjälp för ombudskostnaderna. Vid förlust i domstol är huvudregeln att den enskilde ska betala mediebolagens advokatkostnader. Parternas samlade ombudskostnader kan ibland överstiga miljonbelopp.

Man ska alltså helst vara mångmiljonär för att få sin sak prövad i domstol. Vinner den enskilde processen så utgår ett symboliskt skadestånd om i regel cirka 50 000 kronor. I bästa fall väntar alltså en pyrrhusseger.

I förtalsmål mot mediebolag finns heller inte någon vanlig domstol med lagfaren domare och nämndemän. Istället dömer en politiskt tillsatt jury i målet.

Vidare saknas motivering till juryutslaget. Den enskilde får alltså inte veta varför juryn frikänner mediebolaget eller om domstolen ens har prövat alla yrkanden och grunder.

I teorin är det enbart möjligt för den enskilde att överklaga domen med hänvisning till rättegångsfel eller felaktig tillämpning men utan domskäl blir det i praktiken omöjligt. Enligt Europadomstolens praxis anses därför avsaknad av domskäl strida mot Europakonventionens artikel 6 om rätten till rättvis rättegång.

Den enskilde har heller inte någon överklaganderätt i dessa mål om den skulle förlora.

Däremot, om mediebolaget skulle förlora, det vill säga om juryn fäller mediebolaget, så får det en andra chans att bli frikänt redan i tingsrätten, och då av lagfarna domare. Fälls bolaget till ansvar av både juryn och de lagfarna domarna i tingsrätten kan bolaget också överklaga domen.

Mediebolag som åtalas och fälls för förtal får alltså tre chanser att bli frikända medan den enskilde som anser sig ha blivit utsatt för brott har en enda chans att få rätt. Detta strider mot principen om equality of arms.

Listan på processuella obalanser i tryck- och yttrandefrihetsmål kan göras lång och gäller inte bara för mål mot mediebolag och dess företrädare. Självfallet är det av stor vikt att vi i Sverige fortsatt månar om den grundlagsskyddade tryck- och yttrandefriheten men till vilket pris görs detta i dag?

Rätten till en rättvis rättegång är – liksom yttrande- och tryckfriheten – en av de viktigaste grundpelarna i ett demokratiskt och rättssäkert samhälle. Att staten inte kan garantera detta innebär att rättssäkerheten sätts på undantag.

Det är också ett brott mot statens förpliktelser avseende skyddet av de grundläggande mänskliga rättigheterna, enligt både vår grundlag, Europakonventionen och de internationella människorättstraktater som svenska staten har ratificerat.

Yttrandefriheten är viktig, men den måste tåla en balanserad och opartisk juridisk bedömning.

Svenska debattörer och politiker är duktiga på att kräva lagändringar och även straffskärpningar på olika rättsområden. Just tryck- och yttrandefrihetens område tycks däremot glömmas bort och tas för givet – trots att de processuella obalanserna här får anses vara som störst.

Med dagens rättegångsordning är den enskilde förloraren. Vi uppmanar därmed regeringen och våra lagstiftare att se över tryck- och yttrandefrihetsprocessen, i särskilt syfte att måna om rättssäkerheten och den enskilde individens rättigheter.

Sargon De Basso, advokat

Karl-Emil Ekdahl, biträdande jurist

Henrik Mansfeld, advokat

Anders Petrus, advokat

Filip Rydin, advokat

Sebastian Scheiman, advokat

Isabel Sommerfeld, jur.stud

Dela sidan: Skriv ut: