Från och med den tredje augusti sänks råvarupriset på mjölk med 8,9 öre, det innebär att Arla nu betalar 2,58 kronor per kilo mjölk. Långt under smärtgränsen för många bönder. Enligt LRF har en mjölkbonde i veckan lagt ner sin verksamhet i sommar.

I Önsved utanför Orrviken finns en vacker gård, med en mäktig utsikt över Oviksfjällen. Här har familjen Olofsson producerat mjölk sedan 1856.

– Jag tog över efter mina föräldrar 1976. Då var mjölkpriset 5,80. Du förstår vilken enorm skillnad det handlar om, säger Henry Olofsson.

Han har investerat mycket i gården, men sedan han nu får betala väsentligt mer för att producera mjölken än vad han får betalt för den, är det inte längre hållbart. Arla hänvisar till sjunkande priser globalt.

– Vi har sju länder att tampas med globalt. Alla har olika förutsättningar. Klimatet här uppe är en faktor. Men för att klara av de svängningar som är i priserna så måste du ha ett större antal kor. Jag tror inte att små producenter kommer att klara sig i den här konkurrensen. Det är en läskig utveckling, säger Henry Olofsson.

Redan när EU tog bort produktionskvoten den 1 april i år insåg Henry Olofsson att loppet var kört. Kvotsystemet innebar att varje EU-land hade en produktionskvot för mjölk – och om någon överproducerade fick det landet betala en straffavgift. På så vis kunde ett litet land som Sverige med många lagar och regleringar runt mjölkproduktionen (bland annat för bra djurhållning), ha bättre förutsättningar att konkurrera.

– Nu får de stora gårdarna som redan har etablerat sig med maskiner och modern utrustning möjlighet att öka på sitt djurantal och maximera gården. För mig och andra mindre producenter finns det inte utrymme för investeringar, säger Henry Olofsson, som ser en risk att vi går mot en framtid där mjölken produceras av få gårdar med massproduktion.

– Det här är mycket större än enskilda bönder. Hur blir det med vår självförsörjning här i Sverige när bönderna försvinner? Jag tror att vi behöver ett nytt Daluppror (1743). Vi svenska bönder är alldeles för fogliga. Det är dags att säga ifrån ordentligt.

Henry Olofsson har däremot inte gett upp gården, utan planerar nu för att växla om till köttproduktion. Men han räknar inte med att ha lika många anställda, och han är orolig över en global konkurrens även där.

– Det förhandlas ju just nu om ett frihandelsavtal mellan EU och USA. Där borta i USA är djuren fullproppade med antibiotika, och så kan vi komma att importera därifrån. Varför?

– För mig handlar allt det här om logik. Så långt vi kan vara självförsörjande så ska vi vara det. Det vi kan producera här ska vi producera här.

Henry Olofsson ser i alla fall en ljusning.

– Marknaden och framför allt den yngre genrationen verkar verkligen vara villig att betala för lokalproducerat. Det är något som efterfrågas. Jag har stått som bonde i butik och vet om det. Det känns i alla fall bra.

Läs mer:

Landsbygdskonsulenten: "Går mot en framtid utan bönder"

Akut kris för mjölkbönder

"Värsta året hittills"

Mjölkbönder i nöd ska få garantier

LEDARE: Bra mjölk bättre än billig

Är det dags för ett Arlauppror bland mjölkbönderna?