Av Dick Sundevall 2015-11-03

Att det var den då 17-årige Orhan Yildiz som sköt de elva skotten blev ganska snabbt klarlagt. Han hade sedan tolv års ålder uppmärksammats av olika myndigheter, som en idogt småkriminell ung man. Ifrågasättandet kom att handla om vilka som var med honom på mordplatsen den där kvällen. Var en eller flera oskyldigt dömda för ett osedvanligt rått mord?

Skyldig som fan

När man som grävande journalist sätter tänderna i något som man vet kommer att ta lång tid att reda ut, är det viktigt att ingen annan murvel hinner före. När jag ett drygt år efter mordet blir kontaktad av en farbror till de tre dömda bröderna, har redan Christian Holmén skrivit ett antal artiklar i Expressen om Rinkebymordet. Han är då den enda journalist som ifrågasatt hur de blivit dömda.

Efter samtalet med farbrodern där han understryker att en av bröderna, Orhan, är ”skyldig som fan” men att de andra två bröderna var med farbrodern i Gävle när mordet begicks, så ringer jag Christian Holmén. Vi känner inte varandra men våra vägar har korsats några gånger i jobbet. Jag räknade med att han inte skulle vilja släppa ifrån sig någon information till mig – men så blev det inte alls.

– Bra. Det måste vara någon annan som hänger på och ifrågasätter det här, sa Christian. Så att det inte bara blir Expressen som driver frågan.

En rättsskandal

Efter att ha läst förundersökningen, domarna, Christians artiklar och pratat med flera av de inblandade, blev jag allt mer övertygad om att minst en av de två bröderna var oskyldigt dömda. Så jag skrev en längre artikelserie om fallet i Svenska Dagbladet. Lite senare gjorde jag även ut ett inslag i TV4:s Kalla fakta om det här mordet.

Med tiden kom Christian och jag att skriva en bok om fallet, Tre bröder, som belönades med Grävande journalister utmärkelse Guldspaden. Vi tyckte att vi i boken hade rätt ut fallet och klargjort vilka tre personer som deltagit i mordet, Orhan, hans kusin och en heroinist som var en annan av brödernas många farbröder. Men den resningsansökan som följde gav inget resultat.

När jag många år senare intervjuade advokat Thomas Olsson om Quick-cirkusen, kom Rinkebymordet upp igen. Jag frågade honom om det var något fall under hans många år som advokat, som han inte kunde släppa?

– Ja, Rinkebymordet, svarade han. Att min klient Özkan dömdes till livstid för det mordet är inget annat än en rättsskandal.

Fem spännande poddar

När nu de utmärkta radiojournalisterna Anton Berg och Martin Johnson tagit över stafettpinnen och Martin, för produktionsbolaget Acast, gjort ut fem program om fallet så är det alldeles utmärkt. Christian Holmén och jag lät oss intervjuas för poddarna och delade med oss av den information vi hade. Som advokat Thomas Olsson uttryckte det:

– Det får inte bli tyst om det här.

Det är en stor fördel med att det nu görs ut i form av poddar. Därmed får vi möta de olika personernas röster. Det man i skriven text kan ha svårt att få fram, eller av hänsyn undviker att skriva ut, kan bli uppenbart när man hör rösterna. Här får lyssnarna möte den milda vänliga äldsta brodern Özkan, som dömdes till livstid, och som är så lite våldsman som någon kan vara. Likaså den fortfarande lika förvirrade farbrodern som är heroinist. Hur Orhan ser på tillvaron framgår också klart och tydligt.

Det är en spännande och bra serie poddar som Martin Johnson producerat ihop med researchern Lisa Dumoulin.

– Vi har fått fram en del helt nya omständigheter som borde kunna ha betydelse för att ompröva fallet, säger Martin Johnson.

– Domarna är dåligt underbyggda och djupt tveksamma, för att inte säga direkt felaktiga, säger advokat Thomas Olsson som försvarade Özkan.

När Martin Johnson grävt i fallet har han slagits av att Rinkebymordet har drag av grekisk tragedi:

– Två unga män som känner varandra sedan barnsben börjar slåss, bråket trappas upp och leder till ett mord som får ett enormt efterspel för alla inblandade.

Idag har den femte och avslutande delen om Rinkebymordet publicerats. Samtliga fem poddar finns att lyssna på här.