Resultatet har knappt uppmärksammats, trots allt ståhej. Uppståndelsen gällde inte själva fotbollscupen, utan att förbundskaptenerna Erik Hamrén och Pia Sundhage ställt upp på foto med ett av lagen - SDU, Sverigedemokraternas ungdomsförbund.

Det ropades på avgång och ursäkter från kaptenerna. Den samhällsengagerade mezzosopranen Malena Ernman skrev om "normalisering de luxe". Men varför i så fall rikta ilskan mot Hamrén och Sundhage?

Fototillfället fanns därför att Korpen lät SDU vara med. I år igen. Och för att SSU, Grön Ungdom, MUF och Brysselmoderaterna hellre mötte dem i gruppspelet än att ge dem vinst på walk over. Liksom sedan Svenska spel, som slog ut SDU i semin.

Är då detta en normalisering i meningen att de andra ungdomspolitikerna - eller för den delen lirarna för Svenska spel - skulle vara mera benägna att godta Sverigedemokraternas åsikter? Inte det minsta. Det handlar om vanlig hyfs och artighet.

Det är som med kungahuset. En del av oss är republikaner. Men den som förblir sittande i Konserthuset när Carl XVI skrider in på Nobelprisceremonin är inte en mer principiell republikan än den som reser sig upp. Inte ens om den senare sjunger med i Kungssången.

Att resa sig för kungen är inte att visa personlig trofasthet mot honom och hans ätt. Det kan lika gärna vara ett tecken på respekt för historisk tradition och aktning för demokratin. Det är trots allt våra valda riksdagsledamöter som fastställer statsskicket.

Men när nästan alla kan spela in ljud och bild i mobilen och lägga ut på nätet så kan varje sekund bli ett tillfälle att demonstrera sin politiska överlägsenhet och andras förmenta omdömeslöshet. Inte genom argument, utan genom gester.

Titta, jag strimlar den kvinnoförnedrande sängreklamen! Kolla, här är jag barbröstad i badhuset, girl power! Gilla - annars är du ett sexistsvin!

Ta avstånd från Kartellens spelningar, annars stöder du politiskt våld! Ta avstånd från dem som tar avstånd från Kartellen, annars är du för censur!

Den fjortifieringen av den politiska debatten är tröttsam. Men det riktigt ruskiga är vad som kan bli följden av fotbollsbilden från Almedalen.

Risken är att varje offentlig person måste korsförhöra obekanta människor om deras åsikter innan det kan blir tal om att ta i hand, ställa upp för en bild eller föra ett vanligt samtal. Vem som helst kan ju utnyttja saken för högst egna syften genom att ta kort eller banda.

Då är det lättare att bara säga hej och nej och vandra vidare, vilket bara skulle öka avståndet mellan väljare och valda. Eller förbundskaptener.

Ett tillitsfullt samhälle bygger på artighet och vänlighet mot främlingar, och också mot dem vars kända åsikter man ogillar eller avskyr. Alla är värda kallprat; också rasisten, sexisten och den oreformerade kommunisten.

Pia Sundhages favoritklubb Proletären FF, med hammaren och skäran i emblemet, ska få harva i mitten i Göteborg 7B utan att Fotbollsförbundet krävs på avståndstagande. SDU får plats i Almedalscupen.

De som sittdemonstrerar mot monarkin behöver inte be om ursäkt. Men alla som poserar måste inse bilden lägger sakdiskussionerna i skugga. Störst gest är inte det samma som störst glöd.