Määräsikö Neuvostoliiton sodanaikainen johtaja Josif Stalin talvisodan aikana massiivisen pommituksen Ouluun? Tätä mieltä on ainakin ilmailuhistoriaa tutkinut Carl-Fredrik Geust. Hän on pohtinut asiaa äskettäin Helsingin Sanomien (siirryt toiseen palveluun) haastattelussa.

Geustin mukaan Oulun pommitusten perimmäinen syy oli neuvostojohtajan halu kostaa Oulun pommituksilla ruotsalaisten vapaaehtoisten osallistuminen Pohjois-Suomen ilmapuolustukseen.

Oulun lisäksi venäläiset pommittivat myös muita kaupunkeja, ja kohteina olivat useimmiten rautatiet ja satamat. Myös Oulua oli pommitettu jo vuoden alussa kahteen otteeseen 1. ja 3. päivä tammikuuta.

Katso kuvaa liikuttamalla, miltä Oulun ydinkeskutassa sijaitseva Puistolan talo näytti pommituksen jälkeen ja tänä päivänä.

Varjo Suomen yllä. Stalinin salaiset kansiot -kirjassa julkaistun alkuperäisasiakirjan mukaan Stalinin esikunta määräsi jo 10. joulukuuta 1939 Oulun ja Kontiomäen rautatiet tuhottaviksi. Puna-armeijan tehtävänä oli siinä vaiheessa vielä edetä Ouluun ja katkaista Suomi kahteen osaan.

Sota-aikaisten neuvostoraporttien mukaan koko Oulu oli liekeissä ja rautatie tuhottu. Oulun väestönsuojelun ja ilmapuolustuksen karttojen mukaan tuhoa aiheutui erityisesti rautatien suuntaisten Isokadun, Kirkkokadun ja Torikadun varressa, mutta rautatiehen ei osumia tullut. Risto Degerman / Yle

Vaikka tasan 78 vuotta sitten toteutettu pommitus olikin erittäin voimakas ilmaisku, Oulun pommittaminen ei sinänsä ollut poikkeuksellista, sanoo Oulun talvisodan aikaista kotirintamaa tutkinut ja siitä artikkeleita kirjoittanut oululainen filosofian tohtori Antero Tervonen.

– Kohteena oli todennäköisesti junarata ja rautatiesilta. Ainahan tällaisilla pommituksilla on myös siviiliväestöä henkisesti lamauttava vaikutus, ja varmaan pommituksilla oli semmoinenkin pyrkimys, Antero Tervonen arvioi.

Ruotsalaiset puolustivat Pohjois-Suomea

Käytännössä Pohjois-Suomen lentopuolustus oli talvisodan aikana täysin ruotsalaisten varassa, sillä ruotsalaisten vapaaehtoisten lentäjien käytössä oli Suomen väreihin maalattuja ruotsalaiskoneita. Tämä selvisi myös neuvostoliittolaisille, kun he kuulustelivat kahta sotavangiksi joutunutta ruotsalaispilottia.

Oulun pommituksissa käytettiin kaksimoottorisia keskiraskaita Tupolev SB pommikoneita. Koneet olivat samankaltaisia, kuin kuvassa oleva joulukuussa 1939 Vuoksella pudotettu kone. SA-Kuva

Geustin mukaan Oulua vastaan lähetettiin lentotukikohdasta Uhtualta poikkeuksellisen vahva lento-osasto, jonka tehtävänä oli osoittaa Ruotsille, ettei se saa osallistua Suomen puolustamiseen.

– Stalin halusi myös rangaista suomalaisia, jotka olivat aiheuttaneet neuvostoliittolaisille nöyryyttävän tappion Suomussalmen Raatteentiellä vain vähän aikaisemmin, Geust sanoo.

Koneet seurasivat Kuusamon tietä

Tammikuun alkupäivien pommitukset olivat antaneet oululaisille esimakua, vaikka ne olivat selvästi pienempiä kuin 21. päivän massiivinen hyökkäys. Silloin ensimmäinen varoitus lähestyvästä vaarasta saatiin Oulun ilmapuolustusaluekeskukseen kello 11.10.

Kaupungin ulkopuolella olevan ilmavalvontapisteen ilmoituksen mukaan idästä lähestyi Kuusamon maantien suuntaisesti yhteensä 16 kaksimoottorista keskiraskasta Tupolev SB pommikonetta.

Talvisodan pommitusten jälkiä entisen kaupungintalon eli nykyisen kulttuurikeskuksen seinissä. Kansallisarkisto Oulu

Kello 11.43 kaupungin varoitussireenit rupesivat soittamaan vaarahälytystä. Hälytys toistui kymmenen minuutin kuluttua ja ihmiset pakenivat väestönsuojiin. Niitä oli rakennettu muun muassa Snellmanin ja Franzenin puistoihin.

Oulua lähestyvät koneet kaarsivat Iin kohdalla pohjoiseen. Ne aloittivat sieltä lähestymisen kohti Oulua ja valmistautuivat irrottamaan pommilastinsa. Kaupungin pohjoisrajan ne saavuttivat kello 12.03. Oulun ilmapuolustusaluekeskuksen päällikkö reservin vänrikki Alpo Siekkinen kirjoitti keskuksen sotapäiväkirjaan (siirryt toiseen palveluun):

"Ilmestyivät koneet kaupungin päälle pohjoisesta päin. Koneet pudottivat tullessaan Pateniemeen useita pommeja ja ampuivat kk-tulta. Korkealla Oulussa n. 3500 m, joten aseemme eivät yltäneet. Pudottivat palo ja räjähdyspommeja."

Kolmen hyökkäysaallon isku

Suurin osa ensimmäisen hyökkäyksen pommeista putosi Merikoskeen ja sen pohjoispuolella olevaan Tuiran kaupunginosaan. Siellä ne sytyttivät tuleen muun muassa kansakoulun. Sitä seurasi vielä kaksi uutta pommituslentoa.

Kahdeksan ilmahyökkäystä Ouluun Keskustan tuntumassa olevia kasarmirakennuksia tammikuun pommitusten jälkeen. Kansallisarkisto Oulu Oulua pommitettiin talvisodassa kolmena eri päivänä ja jatkosodassa viisi kertaa.

Talvisodan aikana Oulu oli tärkeä majoitus- ja huoltokaupunki, jossa toimi myös sotasairaala ja kaupunkiin

Jatkosodan aikana Oulu oli keskeinen saksalaissotilaiden johtokeskus ja sai siksi saksalaisilta myös tukea ilmatorjuntaan.

Toinen lentue kaksimoottorisia koneita saapui Oulun ilmatilaan pari tuntia ensimmäisen hyökkäyksen jälkeen. Tämän pommituksen jälkiä on vieläkin nähtävissä Oulun lyseon kivijalassa, joka vaurioitui Kajaaninkadulle pudonneesta räjähdyspommista.

Kolmas ja massiivisin hyökkäys saavutti kaupungin illan pimennyttyä kello 21.05. Koneita tuli useassa aallossa 15 minuutin välein ja vaara ohi -merkki voitiin soittaa vasta ennen puolta yötä.

Tammikuun 21. päivän pommitusten tuhojen laskettiin nousevan noin 4, 5 miljoonaan markkaan. Museon ja arkiston tuhoutuneiden kokoelmien arvoa ei pystytty edes rahassa mittaamaan. Risto Degerman / Yle

Pimeän turvin koneet lensivät nyt aiempaa alempana. Pommitus kohdistui nyt edellisiä valmistelulentoja tarkemmin kaupungin keskustaan. Niillä tavoiteltiin ilmeisesti Oulun läpi kulkevaa junarataa, mutta pommit kylvivät pahiten tuhoa viiden korttelin päässä radasta kulkevan rautatien suuntaisen Isokadun varressa.

Tammikuun 21. päivän pommitus oli massiivisin Oulun kolmesta talvisodan aikaisesta hyökkäyksestä. Ilmapuolustuksen viestikeskuksen sotapäiväkirjan (siirryt toiseen palveluun) mukaan viholliskoneet pudottivat Ouluun ja sen lähiympäristöön päivän aikana yhteensä 150 räjähdyspommia ja 400 palopommia.

Keräys oman hävittäjän saamiseksi

Oulun ilmatilaa puolustettiin ilmatorjuntatykeillä, joiden kantama ei kuitenkaan yleensä riittänyt korkealla lentäviin koneisiin. Ilmapuolustuksen vahvistuksena oli myös kaksi ruotsalaista vapaaehtoisten lentämää hävittäjää, jotka toimivat Kemissä olevan ruotsalaisten vapaaehtoisen lentorykmentin osana. 21. tammikuuta koneet olivat huollon takia poissa Oulusta.

Pyhäjoen sivistystoimenjohtajana nykyisin toimiva Antero Tervonen on tutkinut talvisodanaikaisen Oulun elämää ja pommituksia. Yksi muisto pommituksista löytyy edelleenkin lyseon kivijalasta, johon pommit tekivät suuria jälkiä. Risto Degerman / Yle

Ilmahyökkäyksen jälkeen Oulussa käynnistettiin nimettömäksi jääneen yksityishenkilön aloitteesta keräys uuden oman hävittäjän rahoittamiseksi.

– Tämä varmaan kuvastaa sitä, että näillä hävittäjälentokoneilla uskottiin olevan puolustuksen kannalta paljon merkitystä ja siihen liittyy varmaan myös tämmöistä hengen nostattamista, sanoo Antero Tervonen.

Tanskalainen Mathias Madsen menehtyi 21. päivän pommituksissa saamiinsa vammoihin lääninsairaalassa pari päivää haavoittumisensa jälkeen. Hänen ja muiden talvi- ja jatkosodassa kuolleiden muistoksi on kiinnitetty kivilaatta Oulun lyseon seinään. Risto Degerman / Yle

Lähteet: Haastattelujen lisäksi: IPAK Oulu sotapäiväkirja 7.10.39-14.6.40 (Kansallisarkisto Oulu), Oulun Viestikeskuksen sotapäiväkirja 9.1.0.39 - 19.4.40 (Kansallisarkisto Oulu), Historialliset kuvat: Oulun Sähkö-Kuvaamo (Kansallisarkisto Oulu) ja SA-Arkisto, Timo Vihavainen - Ohto Manninen - Kimmo Rentola ja Sergei Žuravljov: Varjo Suomen yllä - Stalinin salaiset kansiot