Lavinu je pokrenuo Facebook. Točnije Dejan Kršić – naš znani dizajner – kad je Veljku Despotu, nekadašnjem uredniku licencnog programa Jugotona, na "zid" objesio objavu s eBaya o prodaji negdašnjih mastera licencnih izdanja, poput Kraftwerka, Simple Mindsa, Culture Club, Talking Headsa... ili Eurythmicsa, čiji je master prodan za tisuću dolara.

Za one manje upućene, vrpce o kojima je riječ originalne su presnimke s onog izvornog, jedinog studijskog mastera koji čuva matični diskograf, odnosno vrpce koje su se na zahtjev nadležnog urednika slale licencnim partnerima za daljnje objavljivanje na vinilu ili kazetama. Veljko Despot, čije se ime kao odgovornog urednika Jugotonova licencnog programa i nalazi na vrpcama, užasnut je – kako veli – sramotnom prodajom mastera na eBayu, za koju je, napominje, doznao tek preko Facebooka.

– Doslovno sam se zgranuo. Tu su imena poput Eurythmicsa, Iggyja Popa, Kraftwerka... ali i nešto malo "klasike" iz domene drugih urednika, a na magnetofonskim kolutovima za A i B strane longplejki ili singlova, lijepo se vidi moj urednički paraf. Jugoton, nikad nije bio vlasnik mastera, nego samo njihov korisnik. U svim ugovorima stoga stoji da nakon isteka licencnog partnerstva vrpce valja vratiti – ako to diskograf želi – ili ih pak pred komisijom i svjedocima o trošku lokalnog partnera uništiti. Ovo što se sad pojavilo u slobodnoj prodaji pod šifrom, ali svakako iz Hrvatske, stoga je za mene prvorazredni skandal – tvrdi Veljko Despot.

Despot nije usamljen u tome mišljenju jer čak i u slučaju da se izvorni vlasnik mastera nije oglasio želi li vrpce natrag ili njihovo komisijsko uništavanje matrice su se morale nastaviti čuvati u fonoteci kao neotuđivi dio arhive bivšega diskografskog diva. Što se, očito, nije dogodilo. Zašto i kako, da se naslutiti iz odgovora Želimira Bobogredca, danas vodećeg u Croatia Recordsu te predsjednika Hrvatske diskografske udruge.

- Koliko znam, spomenute licencne vrpce, odnosno masteri, doslovno su se povlačili od nemila do nedraga. Dio ih je vraćen – kao što je trebalo po ugovoru – a dio, pak, ostao u Croatia Recordsu.

Mnogi od inozemnih diskografskih partnera naprosto nisu tražili natrag mastere, a mnogo manjih izdavača se ugasilo. Koliko pamtim, arhiva u kojoj su bili pohranjeni tri puta se selila, svaki put u manji prostor, da bi na kraju dospjela u iznajmljeno skladište. Dio mastera je otišao u otpis, a drugi, a vjerojatno su to ti masteri koji se danas prodaju na eBayu, dospio nekome u ruke. Kako i kome, ne znam – kaže Babogredac.

Tko je i kako otuđio licencne mastere iz Jugotonove arhive i stavio ih u prodaju na eBayu trebala bi – ako to ikoga zanima – istražiti policija. Naravno, ako itko kao oštećenik podnese prijavu. No, zgodno je sjetiti se da je u pretvorbi Jugotona mnogo više pažnje bilo posvećeno zemljištu kao ključnom dijelu vlasništva velikog diskografa iz Dubrave negoli materijalima u arhivi.

Uostalom – i srećom – oni su i bili odlukom Ministarstva kulture izuzeti iz prodaje (i ostavljeno na korištenje Croatia Recordsu) jer se s punim pravom zaključilo da fonoteka spada u kulturno dobro. Zajedno s masterima koji danas šetaju po eBayu.