Kakkaaminen muiden edessä on tabu. Olisiko sinusta siihen?

Rockhuussi, uhka vai mahdollisuus? // Kuva: Samppa Rautio

Ruisrockin ensimmäisen päivän ilta-aurinko alkaa hiljalleen laskea, mutta lämmittää yhä. Kovassa nosteessa oleva Vince Staples räppää festivaalin Merilavalla. Suomen kesä on juuri nyt parhaimmillaan.

Ja tässä minä kakkaan noin 15−20 vuoroaan odottavan ihmisen edessä.

Tai no, yritän. Istun housut kintuissa pöntöllä. Pönttö on kopissa, josta näkee ulos, mutta jonka sisälle ei näe. Sen seinät ovat peililasia.

Onko tämä jatkoa sille surullisen kuuluisalle Ylioppilaslehden jutulle, jossa päätoimittaja ja toimitussihteeri kakkasivat housuun bussissa? Tähänkö journalismi on taas mennyt?

Ei, nyt pakerretaan hyvän ajatuksen vuoksi.

Kyseessä on Turun AMK:n opiskelijoiden projekti, jolla festarivieraat saavat edes pienen käsityksen kehitysmaiden oloista: köyhimmissä maissa käymälä voi tarkoittaa esimerkiksi vain reikää maassa.

Kansainvälisen lastenoikeusjärjestö Planin mukaan noin kolmanneksella maailman väestöstä eli noin 2,5 miljardilla ihmisella ei ole pääsyä kunnon käymälöihin.

Näitä juttuja tulee harvoin mietittyä pöntöllä.

Rockhuussi kiinnostaa yleisöä jonoksi asti. // Kuva: Samppa Rautio

Nähtiinkö minut − tai onko sillä edes väliä?

Jo vessajonossa pulssi nousee. Vaikka tiesin mitä odottaa, tilanne tuntuu jännittävältä. Housuissa on niin sanotusti pieni jännäkakka. Onneksi edessäni on lähinnä tyttöjä, joten istuimen reunat säilynevät roiskeitta.

Housujen riisuminen ihmisten edessä ei sinällään ole mikään ihmeellinen juttu, sillä niinhän teemme uimahallin suihkutiloissakin.

Mutta pöntölle istuminen ihmisjoukon edessä − se ei tunnu luonnolliselta. Huhujen mukaan armeijassa oli joskus muinoin WC-pönttöjä riveissä ilman näkösuojaa. Silloin miehet olivat miehiä.

Monissa kehitysmaissa näin tehdään päivittäin vuonna 2016. Paitsi että heillä ei ole käytössä kunnollisia WC-pönttöjä. Yksi YK:n kestävän kehityksen tavoitteista on varmistaa kunnollinen sanitaatio kaikille maailman ihmisille. Huono hygienia on vakava asia: ripuli tappaa Yhdysvaltojen tartuntatautien valvonta- ja ehkäisykeskuksen arvion mukaan päivittäin yli 2 000 lasta. Se on enemmän kuin AIDSiin, malariaan ja tuhkarokkoon yhteensä.

WC-kopissa ollssani olen aika varma, että seuraavana jonossa oleva teini-ikäinen tyttö tietää, mitä teen. Tai siis, tietäähän hän. Mutta että näkee myös. Mielestäni meillä oli katsekontakti.

Maisema huussista. // Kuva: Samppa Rautio

Pöntöltä näkee sen vasemmalla puolella olevan festivaalialueen pääsisäänkäynnin. Lähes suoraan edessä on pinkki pakettiauto. Oikealla olevien ruokakojujen takana on Niittylava, jossa Apulanta alkaa pian soittaa. Päässäni soi Apulannan Armo-kappaleen lyriikat tätä hetkeä kartoin, tätä väistin, tätä niin pelkäsin.

Noin kolmenkymmenen metrin päässä minusta pariskunta suutelee kiihkeästi. He eivät tiedä, että pöntöllä istuva toimittaja tuijottaa heitä.

Pienen totuttelun jälkeen harmittaa, ettei oikeasti kakata. Niin, valitettavasti kroppaa ei voi pakottaa tällaiseen. Sääli, sillä tilanne tuntuu yhtäkkiä yllättävän luonnolliselta, jopa rauhalliselta. Tällaistahan ihmisten elämä joskus muinoin saattoi olla. Käviköhän Aatami kakalla Eevan edessä?

Rauhan rikkoo oikeastaan vain se, että myös toiselta puolelta lasiseinää näkee vähän läpi. Ei nyt niin hirveän tarkasti, mutta näkeepä kuitenkin. Se tuskin lienee tarkoitus, vaikkakin lisää tilanteen autenttisuutta.

Poistun kopista. Oloni on outo: hymyilyttää, vaikka tuntuukin vähän nöyryyttävältä.

Kummallinen kokemus. Mutta sentään ylevän asian puolesta.



Muokattu: 9.7. klo 00:17: korjattu arvio ripuliin menehtyvien lasten määrästä.

Lue kaikki Ruisrock-uutiset täätä!

Lue myös:

Ruisrock alkoi näyttävästi – katso perjantain kuvakooste