Pätevyyttä on nykyään myös tietynlainen ulkonäkö ja tyyli, uutuuskirjaan haastatellut ihmiset kokevat.

Ulkonäöstä kuittailua, itsensä ruoskimista työn ulkopuolisista aktiviteeteista, unesta ja ravinnosta tinkimistä ja yrityksen muottiin asettumista kurinalaisen liikunnan ja pukeutumisen keinoin.

Näin kuvaillaan tietotyöntekijän arkea vastikään ilmestyneessä kirjassa Ruumiillisuus ja työelämä (toim. Jaana Parviainen, Taina Kinnunen ja Ilmari Kortelainen).

Kirjan kappaleessa Tietotyöalan voittajan tyyli tutkijat Mira Karjalainen, Charlotta Niemistö ja Jeff Hearn avaavat 109 yksilöhaastattelun pohjalta tietotyöläisten kokemuksia 12 eri organisaatiossa ja viidessä eri maassa.

Näissä usein monikansallisissa yrityksissä on kulttuuri, jossa työntekijöitä muovataan yhdenmukaisiksi niin ruumiltaan kuin tyyliltään. Yritysten alemmilla hierarkiatasoilla työntekijöiden nähdään olevan kertakäyttöisiä ja korvattavissa olevia.

Ulkonäköön ja terveyteen liittyvät vaatimukset ovat tutkijoiden mukaan ujuttautuneet johtamisen ideologiaan ja näkyvät rekrytointiin, valintaan ja tuottavuuteen liittyvissä päätöksissä.

Uupunut voi olla, mutta se ei saa näkyä ulkonäössä. Yksi haastateltavista, 29-vuotias keskijohdossa työskentelevä nainen, kuvaili työkaveriensa reaktioita hänen työuupumukseensa näin:

– Kaverit oli silleen, et sä et voi enää tehä tolla tavalla, että sä olit niin jäätävän hirveen näkönen viime keväänä, että sä et, sun on pakko tehä asialle jotain.

Toisessa esimerkissä lapsetonta ja hiuksensa liiallisen työnteon takia menettänyttä ylempää naisjohtajaa pidettiin näistä syistä huonona roolimallina. Myös tässä tapauksessa suurin ongelma oli haastateltavien mukaan se, että ongelmat näkyivät ulospäin.

”Pakko saada se safka jossain vaiheessa”

Haastateltavien puheista selvisi, että he kokivat huolitellun ulkonäön antavan heistä sen kuvan, että he kykenevät tekemään työnsä ja tämän puolestaan tehneen sen, että he tosiasiassa myös kykenivät tekemään tuon työn.

Ilman oikeaa ulkonäköä ja tyyliä osa haastateltavista koki olevansa pätemättömiä työssään.

– Suurten kansainvälisten konsulttitoimistojen ammattimainen imago korostaa hienovaraisuutta ja huoliteltua ulkonäköä, mikä kertoo vakaudesta ja hallinnasta ja siten uskottavuudesta niin miesten kuin naistenkin kohdalla, kirjoittavat tutkijat.

Haastateltavien mukaan töissä vaaditaan ”oikean” muotoiselta näyttämistä, mikä saavutetaan treenillä. Toisaalta osa haastateltavista koki pettäneensä yrityksen, jos liikunta vei liikaa aikaa töiltä.

Unen tarve koettiin usein heikkoutena, ja kykenemättömyyttä todella aikaisiin herätyksiin pyydeltiin anteeksi. 42-vuotias keskijohdossa työskentelevä nainen pahoitteli sitä, että ”valitettavasti” tarvitsee unta eikä ole siksi koskaan pystynyt tekemään ylipitkiä päiviä.

Osa haastattelijoista käytti melatoniinia tai reseptilääkkeitä saadakseen unta.

Kirjoittajien mukaan jopa tarve syödä voidaan nähdä merkkinä heikkoudesta, ja syömistä kiirehtimällä haluttiin näyttää vahvemmilta. Haastateltu naiskonsultti totesi pakostaan ”saada se safka jossain vaiheessa”, ja kenttätyössään tutkijat havaitsivat, että osa haastateltavista jätti aterioita syömättä kiireen takia.

Edellä mainittuja ominaisuuksia odotetaan työntekijöiltä, jotka toisaalta myös itse haluavat omaksua niitä edetäkseen urallaan.

Kirjoittajien mukaan työntekijöiden on nykyään sopeuduttava nopeisiin muutoksiin ja lyhytaikaisiin työsopimuksiin, ja heidät nähdään yhä enemmän yhtiön hyödykkeinä.

– Uudenlainen ihannetyöntekijä on tutkimuksemme perusteella hyvin esiintyvä ja urheilullinen huippusuorittaja, jolla on selkeät prioriteetit työssä, uralla ja vapaa-ajalla, tiivistävät kirjoittajat.

Haastateltavat työskentelivät asiantuntijapalveluyrityksissä, jotka tarjoavat asiakasyrityksilleen muun muassa laki-, vero- ja kirjanpitopalveluita, hallintajärjestelmiä, rakennemuutospalveluita, fuusioita ja yrityskauppoja ja it-infrastruktuureja.

Kirjasta on aiemmin uutisoinut esimerkiksi Helsingin Sanomat.