Imatran kolmoissurmasta epäilty eristäytyi ja vietti paljon aikaa internetissä.

Vihapuhe ei ehkä tapa, mutta se saattaa laskea kynnystä tarttua aseeseen.

Imatran ammuskelussa kuoli sunnuntain vastaisena yönä kolme naista, joista yksi oli kaupunginvaltuuston puheenjohtaja ja kaksi paikallisen lehden toimittajia. Ampujan motiivista ei ole vielä tietoa, sillä hän ei ole puhunut kuulusteluissa.

Puuttuva motiivi on herättänyt hämmennystä. Sosiaalisessa mediassa leviää spekulaatioita surmaajan tarkoitusperistä. Uhrit olivat naisia, mikä on herättänyt epäilyksiä siitä, liittyikö heidän sukupuolensa motiiviin.

Poliisin mukaan tekijä on syrjäytynyt ja kärsii mielenterveysongelmista, eikä tapauksen taustalla ole ääriajattelua.

Yksi asia kuitenkin on varma: viime aikoina yhteiskunnallinen keskustelu on kärjistynyt, ja nettiviha kukoistaa keskustelupalstoilla. Vihapuhe on myrkyttänyt yhteiskunnallisen ilmapiirin.

Nettivihan määrä on lisääntynyt räjähdysmäisesti kolmen viime vuoden aikana. Vihaa on enemmän, ja sen muoto on muuttunut. Vihapuhe on entistä yleisempää ja härskimpää.

”Kun netissä lietsotaan avoimesti vihaa, joku voi oikeasti ryhtyä sanoista tekoihin”, sanoo Tampereen yliopiston sosiaalipsykologian apulaisprofessori Atte Oksanen.

”Mitä vähemmän media nostaa tekijöitä esiin, sen parempi.”

Oksanen on tutkinut koulusurmia, väkivaltaa ja nettivihaa. Hänen mielestään joukkosurmista ei pitäisi uutisoida enempää kuin on pakko.

”Mitä vähemmän media nostaa tekijöitä esiin, sen parempi. Suomen koulusurmissa selkeä motiivi on ollut julkisuus. Jos media kiinnittää huomion tekijään, surmaaja saa mitä halusikin. Median pitäisi käsitellä mieluummin väkivallan seurauksia.”

Naiset valikoituvat miehiä useammin vihapuheen kohteiksi. Kolmen viime vuoden aikana naisiin kohdistuvan nettivihan osuus on kasvanut.

Imatran joukkosurmasta epäillään 23-vuotiasta imatralaismiestä. Kuulustelujen perusteella hän on viime aikoina vetäytynyt omiin oloihinsa ja viettänyt paljon aikaa internetissä.

Yksinäisyyteen ja internetiin vetäytyminen yhdistää myös kouluampujia. He lietsovat vihaa ja hakevat oikeutusta teoilleen netin syövereistä, kulttisesta miljööstä, joka on olennainen käsite kouluampumisten tutkimuksessa. Samanmielisten ihmisten yhteisössä surmaajat lietsovat vihaa ja hakevat oikeutusta teolleen.

”Toisen kuolemalla herkutteleminen ja väkivallasta nauttiminen on sairasta.”

Tampereen yliopiston tutkijan Pentti Raittilan mukaan nettiviha on luonteeltaan kumulatiivista. Kun joku sanoo jotain aggressiivisesti, toiselle syntyy halu antaa samalla mitalla takaisin. Kierre on valmis.

Raittilan mukaan nettivihaa on yllättävissäkin paikoissa. Keskustelupalstojen sairaassa ilmapiirissä syntyy sairaita kommentteja.

”Imatran tapauksessa netissä on ilkuttu, että siitäs sai, suvakkinainen. Toisen kuolemalla herkutteleminen ja väkivallasta nauttiminen on sairasta.”

Vaikka vihapuhe voi olla törkeää ja järkyttävää, siihenkin turtuu. Kun nettivihalle altistuu tarpeeksi, se ei enää tunnu yhtä pahalta. Atte Oksanen on huolissaan erityisesti siitä, että lapset altistuvat vihapuheelle jo nuorina.

”En olisi koskaan voinut uskoa, että netin keskustelukulttuuri muuttuu näin radikaalisti. Pitää olla psyykkisesti vahva, jotta kestää keskustelutyylin, johon netissä törmää.”

Lapset altistuvat vihapuheelle jo nuorina.

Moni kohtaa netissä vihamielistä puhetta, mutta harva joutuu sen kohteeksi. Vielä harvempi kertoo itse harrastaneena sitä.

”Yleensä nettivihaa lietsoo pieni porukka, joka käyttää sosiaalista mediaa saadakseen viestinsä läpi.”