Norjan öljypääkaupungin Stavangerin kauniisiin puutaloihin on ilmestynyt myytävänä-kylttejä. Bay Nessin perheessä jännitetään, ovatko he seuraavia. Öljyn hinnan romahtaminen on vienyt jo 30 000 työpaikkaa.

Mustan kullan loppu Öljy täytyy tulevaisuudessa korvata muilla energiamuodoilla, jotta vaarallinen ilmastonmuutos saadaan estettyä. Sarja kertoo, mitä uusi aika merkitsee eri puolilla maailmaa. Lue juttu Venezuelasta, missä öljykenttien perheet syöksyvät tuntemattomaan.

Norja on jo varautumassa aikaan ilman öljyä. Silti öljyalan romahdus kirpaisee perheitä.

Venäjä ei näe vaihtoehtoa öljylle, vaan sitä hamutaan yhä kauempaa arktisilta alueilta asti.

Sarjan viimeisessä osassa käsitellään arabimaiden valmistautumista öljyaikakauden loppuun.

Lue myös öljyn vaihtoehdoista tulevaisuudessa täältä.

Testaa myös tietosi öljystä

Viihtyisän talon parketti ja pöydät kiiltävät. Pienten kaksospoikien tavarat ovat järjestyksessä. Kaksi syöttötuolia, kaksi polkuautoa, kaksi nallea ovat sievästi vierekkäin. Ikkunasta avautuu näkymä pitkälle laaksoon.

Mistään ei huomaa, että perheellä olisi huolia.

Perheen äiti, diplomi-insinööri Marianna Bay Ness oli palaamassa muutama kuukausi sitten äitiyslomalta töihin. Bay Ness uskoi, että kaikki olisi kuin ennenkin hänen työpaikallaan öljyalan konsulttiyrityksessä.

Ei ollut.

– Yllättäen sain puhelinsoiton, ettei minulle olisikaan työpaikkaa. Se oli täysi yllätys. Olin ollut äitikuplassa.

Bay Ness ja hänen miehensä muuttivat töiden perässä Stavangeriin kymmenen vuotta sitten.

Emme ole tottuneet istumaan samassa huoneessa ihmisten kanssa, joista suurin osa on menettänyt työnsä.

Mies on saanut pitää öljyalan työnsä. Perheen talous ei ole kaatumassa suureen asuntolainaan kuten joillakin muilla.

– En ollut ymmärtänyt, mitä yhtiössä oli meneillään. Nyt olen hyväksynyt tapahtuneen. Meitä on monia samassa tilanteessa. En ota tätä enää henkilökohtaisesti kuten aluksi, Marianna Bay Ness sanoo.

Asunnot eivät käy kaupaksi Stavangerin öljykaupungissa. Hannele Muilu / Yle

Stavangerin alueella Rogalandin läänissä on ollut maan alhaisin työttömyys. Kolme vuotta sitten työttömiä oli 1,7 prosenttia. Nyt heitä on 4,6 prosenttia työssä käyvistä.

Luku on eurooppalaisittain vaatimaton, mutta vauraassa norjalaisessa öljykaupungissa se on sokki. Työttömyydestä on yhtäkkiä tullut iso puheenaihe.

Ihmiset eivät tule asuntonäyttöihin.

– Emme ole tottuneet istumaan samassa huoneessa ihmisten kanssa, joista suurin osa on menettänyt työnsä. Työntekijöistä on ollut pulaa. Siksi tämä on outoa, Marianna Bay Ness sanoo.

Öljyn hinnan romahdus on vienyt Norjasta parissa vuodessa 30 000 työpaikkaa. Pahiten pudotus tuntuu Stavangerissa, johon on keskittynyt öljyalaa palvelevia yrityksiä.

Marianna Bay Nessin mukaan työttömyys on Stavangerissa uutta. Hannele Muilu / Yle

Norjan mustan kullan aika alkoi 1960-luvun lopulla, kun öljyn etsinnät Pohjanmerellä tuottivat tulosta.

Norja äkkirikastui. Komeimpaan kukoistukseen nousi öljykenttien lähellä sijaitseva Stavanger.

Kauniit valkoiset puutalot levittyvät vuonojen rannoille. Laitureissa purjeveneiden mastot kohoavat korkeuksiin.

Juuri kukaan ei asu kerrostalossa. Kalliita autoja näkyy siellä täällä, mutta ei ruuhkaksi asti. Siitä pitää huolen kova autoverotus.

Norjalaisten vauraus on tyylikästä, ei pröystäilevää.

Stavangerin keskusta on päivällä hiljainen, kuten missä tahansa 130 000 asukkaan kaupungissa. Iltaisin ravintolat täyttyvät.

Aivan kuin joku olisi pannut hanan kiinni.

Hintataso on yhä kalliinpuoleinen kuten kaikkialla Norjassa. Ravintolalounaaseen menee helposti sama raha kuin Suomessa päivälliseen. Asunnot ovat Helsingin hinnoissa eli kalliita verrattuna vaikkapa Stavangerin saman kokoluokan ystävyyskaupunkiin Jyväskylään.

Kiinteistövälitystoimiston ikkunat ovat täynnä ilmoituksia hulppeista taloista. Kauppa ei käy, valittaa kiinteistönvälittäjä Anne Grete Huus.

– Aivan kuin joku olisi pannut hanan kiinni. Ihmiset eivät tule asuntonäyttöihin.

Huusin mukaan öljyseutu on poikkeus. Oslossa ja itäisessä Norjassa asuntojen hinnat nousevat edelleen.

Öljyn hinnan laskusta kärsiikin pahimmin seutu, jossa on eniten öljyalan työpaikkoja. Varsinkin ulkomaalaisia työntekijöitä muuttaa nyt pois.

Norja on pumpannut öljyvarojaan rahastoon, jonka arvo on nykyisin 800 miljardia euroa. Harald Pettersen / Statoil

Öljyä liikaa tarjolla Öljyn hinta on laskenut rajusti ylitarjonnan takia. Öljytynnyri eli barreli maksaa nyt vähän päälle 40 dollaria, kun hinta pari vuotta sitten oli 110 dollaria. Tammikuussa hinta kävi alle 30 dollarissa. Yhdysvallat on sekoittanut markkinat omalla liuskeöljyn tuotannolla. Se ei tarvitse arabimaiden öljyä, joten sheikit joutuvat etsimään öljylleen muita markkinoita. Opec-öljynviejämaat pumppaavat silti öljyä markkinoille pitääkseen markkinaosuutensa. Samoin tekee Venäjä. Pieni Norja ei voi käyttää öljyä poliittiseen peliin, vaan sen pitää vain kärsiä seuraukset.

Öljy tuo neljäsosan Norjan bruttokansantuotteesta ja se on tärkein vientituote.

Nyt hallitus ja asiantuntijat haluavat kuitenkin vähentää öljyriippuvuutta ja monipuolistaa tuotantoa, jottei talous pyörisi liiaksi öljyn hinnan armoilla.

Öljytalouden professori Klaus Mohn Stavangerin yliopistosta uskoo, että öljyn kulta-aika on ohi, eikä korkeita hintoja ole luvassa.

Johtopäätös Mohnin mukaan on, että tuotantoa pitää monipuolistaa. Öljyn rinnalle pitää saada muita aloja.

Ne voisivat olla Norjalle meriteollisuus, kalankasvatus, ruoka, terveys ja lääkkeet.

Mieluiten Norja hyödyntäisi öljyn tuomaa osaamista ja teknologiaa, vaikka metallien erottamiseen merenpohjasta tai merelle tehtäviin tuulimyllyihin.

Läheisessä Risavikan satamassa osa kalustosta seisoo. Kuljetusaluksia ei ole ruuhkaksi asti. Yhteen pakataan kontteja.

Yli 300 henkilöä työllistävä Aarbakke valmistaa vedenalaisia osia öljynporauslautoille. Työt ovat vähentyneet niin, että yritys on irtisanonut 30 työntekijää ja lomauttanut kymmenen.

Toimitusjohtaja Inge Brigt Aarbakke uskoo, että ongelmat voivat kääntyä jopa voitoksi.

– Kun on painetta, luovuus lisääntyy, hän sanoo.

Yrittäjän mukaan pitää olla kilpailijoita fiksumpi ja parantaa kilpailukykyä. Palkkoja hän pitää kovina.

Muutamme pois, jos hänkin menettää työnsä.

Ilmastoteoissa Norjaa voi sekä parjata että kehua. Öljyn poraaminen vientiin rasittaa ilmastoa, mutta oman sähkönsä Norja tuottaa kokonaan vesivoimalla. Myös tuulivoimalle olosuhteet ovat hyvät.

Ilmastoneuvotteluissa Norja on ollut aktiivinen ja asettanut itselleen kunnianhimoisia päästötavoitteita.

Samaan aikaan valtiion enimmäkseen omistama öljy-yhtiö Statoil hakee uusia öljylähteitä varsinkin Afrikasta ja Arktikselta korvaamaan Pohjanmeren öljyä, jonka lasketaan senkin riittävän kymmeniä vuosia.

Öljynporauksen lopettamisesta ei oikein tohdita puhua, vaikka Pariisin ilmastosopimus siihen ajan myötä johtaisi.

Öljy- ja kaasuliiton asiantuntija Bjørn Vidar Lerøen puhuu mieluummin öljyn tuottamisesta niin, että päästöjä syntyy mahdollisimman vähän. Hän korostaa hiilidioksidin talteenoton hyviä kokemuksia.

Norja haluaa pienentää hinnaltaan epävakaan öljyn osuutta taloudessaan, siinä sivussa ilmastokin voi hyötyä.

Valtionyhtiö Statoil etsii ja varaa uusia öljylähteitä korvaamaan Pohjanmeren öljyä. Harald Pettersen / Statoil

Norja ei ole mikään kriisimaa. Työttömyys on yhä alle viiden prosentin, mistä moni maa olisi kateellinen.

Valtion öljytulot on alusta saakka ohjattu rahastoon, joka on kuin koko kansan suuri säästöpossu. Rahaston arvo on lähentelee 800 miljardia euroa, mikä on 14 kertaa Suomen vuosibudjetti.

Rahat on sijoitettu osakkeisiin, joukkovelkakirjoihin ja kiinteistöihin. Öljyrahasto on maailman suurin sijoitusrahasto ja sellaisena vallankäyttäjä sijoitusmarkkinolla. Pörssikurssien heilahtelu vaikuttaa niin, että välillä rahasto on tuottanut tappiota.

Rahastoa on kerätty pahan päivän varalle ja sen käytössä kansan menoihin on nuukailtu. Rahojen syytäminen kulutukseen nostaisikin inflaation pilviiin.

Viime vuoden aikana öljyrahastosta on ensi kerran otettu enemmän rahaa kuin sinne on sijoitettu, mitä on myös paheksuttu.

Kun öljyn hinnan ei uskota enää nousevan korkeuksiin, öljyperheiden elintaso laskee.

Marianna Bay Ness sanoo, että Stavangerissa monet tienasivat paljon ja nopeasti.

– Minä en varmasti ollut suurituloisimpien joukossa, hän sanoo.

Hän selaa työpaikkoja tietokoneelta, miettii muita aloja ja etsii kontakteja. Niin kauan kuin miehellä on työ, he pysyvät Stavangerissa.

– Muutamme pois, jos hänkin menettää työnsä, mieluiten sukulaisten lähelle Osloon.