Varallisuusvero puhuttaa niin Suomessa kuin maailmallakin. SAK esitti alkuvuonna julkistamassaan vero-ohjelmassa varallisuusveroa yli 100 000 euron omaisuudelle (asuntovarallisuus pois lukien). Yhdysvalloissa senaattori Warren ajaa varallisuusveroa yli 50 miljoonan euron varallisuudelle. Warrenin ehdotukselle on tullut tukea eräiltä miljardööreiltä ja ekonomisteilta.

Itse en näe varallisuusveroa tarpeellisena ainakaan Suomessa. Yksi syy on se, että varakkaimmat ihmiset pystyvät usein suhteellisen helposti kiertämään varallisuusveroa muuttamalla omaisuuttaan muotoon, jonka arvoa on vaikea määrittää, tai siirtämällä sitä ulkomaille. Tämä lienee tärkein syy sille, että monet maat ovat luopuneet (yleisestä) varallisuusverosta.

Perustavampaa laatua oleva varallisuusveron ongelma liittyy minusta säästämiskannustimiin.

Verotukseen perehtyneet taloustieteilijät esittävät usein, että säästämiselle saatavaa ns. normaalituottoa tulisi verottaa suhteellisen kevyesti tai ei kenties lainkaan. Normaalituotolla tarkoitetaan tuottoa, jonka kuka tahansa saa rahoitusmarkkinoilta jokseenkin riskittömästi. Sitä voi pitää korvauksena kulutuksen lykkäämiselle. Välttämällä normaalituoton verottamista halutaan välttää sitä, että verotus kannustaisi kuluttamaan mieluummin tänään kuin huomenna.

Normaalituoton ylittävien tuottojen verottaminen on vähemmän ongelmallista, ainakin jos verojärjestelmään liittyy kattava tappiontasausjärjestelmä. Jos sijoittaja uskoo saavansa jostakin sijoituksesta tavallista korkeamman tuoton, siihen kannattaa todennäköisesti sijoittaa (mahdollisesti lainarahalla), vaikka osa normaalituoton ylittävästä tuotosta menisi veroihin. Normaalituoton ylittävien tuottojen verotuksella päästään myös kiinni esimerkiksi monopolivoittoihin. (Aiheesta vähän lisää täällä).

Varallisuusvero toimii tässä suhteessa päinvastoin kuin mitä teoria yleensä suosittaa. Ajatellaan esimerkiksi yhden prosentin varallisuusveroa. Jos varallisuuden tuotto on kaksi prosenttia, tuoton veroasteeksi tulee tällöin 50 prosenttia. Jos taas varallisuuden tuotto on 10 prosenttia, myös veroaste jää 10 prosenttiin. Varallisuusvero tarkoittaa siis, että pienten tuottojen verotus on suhteellisen ankaraa ja suurten tuottojen kevyttä.

Nämä varallisuusveron ongelmat voivat toki jäädä pieniksi, jos veroprosentti on matala. SAK viittaa 0,1 prosentin vuotuiseen varallisuusveroon. Se ei yleensä loisi suurta kannustinta veron kiertämiseen eikä välttämättä juuri vähentäisi säästämistäkään.

Hyvin matala varallisuusvero pakottaa kuitenkin miettimiään sen hallinnollisia kuluja suhteessa verokertymään. Uutena verona varallisuusvero lisäisi verotukseen liittyviä kustannuksia sekä verottajan että verotettavien kannalta. SAK:n mallissa veron määrä olisi useimpien veroa maksavien kotitalouksien kohdalla vain muutamia kymmeniä tai satoja euroja. Varallisuuden raportoimiseen liittyvä vaiva saattaisi monen veronmaksajien kannalta olla itse veroa suurempi kustannus.[1] Myös SAK:n ohjelmasta löytyy minusta useita paljon paremmin perusteltuja ehdotuksia pääomaverotuksen kiristämiseksi, jos sille tielle halutaan lähteä.

Edellä sanottu koskee yleistä varallisuusveroa, joka kattaisi ainakin useimmat varallisuuserät. Myös kiinteistövero määräytyy suoraan kiinteistön (verotus)arvon eikä sen tuoton perusteella. Maan arvoon kohdistuva kiinteistövero on kuitenkin minusta - tietenkin - erittäin hyvä vero. Se johtuu ennen kaikkea siitä, että maa ei verotuksen seurauksena vähene tai lähde ulkomaille. Kiinteistövero on myös (epätäydellinen) keino verottaa omistusasuntovarallisuuden tuottoa edes hieman.

Pidän myös perintöveroa hyödyllisenä osana verojärjestelmäämme, vaikka sekin muistuttaa varallisuusveroa. Yksi mielestäni hyvä argumentti perintöveron puolesta liittyy siihen, että osa perinnöistä on tietyssä mielessä suunnittelemattomia. Ihmiset tulevat jättäneeksi perintöjä osin siksi, että elinaikaa koskevan epävarmuuden takia kuolema yllättää, jolloin säästöjä jää helposti käyttämättä. Perintövero ei vähennä tällaisten perintöjen määrää. Perintöveroa voi tietysti puolustaa myös tulonjakonäkökulmasta.[2]

Se, miten pääomaa tulisi verottaa, on monimutkainen ja kiinnostava juttu. On syytä todeta, että aihe ei ole mitenkään loppuun käsitelty edes tutkijoiden keskuudessa. Haluankin lopuksi tuoda esiin yhden argumentin varallisuusveron puolesta eräästä keskeneräisestä tutkimuspaperista.

Kuten edellä totesin, varallisuusvero verottaa suuria tuottoja kevyemmin kuin pieniä. Tätä voi tietystä näkökulmasta pitää hyvänäkin asiaa. Ajatellaan maailmaa, jossa on taitavia ja vähemmän taitavia yrittäjiä. Kumpikin heistä sijoittaa pääomaa erilaisiin hankkeisiin. Taitavat yrittäjät saavat pääomalle korkean tuoton ja vähemmän taitavat matalan tuoton. Yrittäjät eivät pysty lainaamaan, ainakaan kovin paljon, ja siksi taitavienkin yrittäjien investointeja rajoittaa heidän käytettävissään olevan pääoman määrä.

Tällaisessa maailmassa varallisuusvero voi olla parempi tapa verottaa yrittäjiä kuin tavanomainen pääomatulovero. Verrattuna pääomatuloveroon, varallisuusvero kohdistaa isomman osan verotaakasta vähemmän taitaville yrittäjille. Tällöin taitaville yrittäjille jää enemmän resursseja, minkä seurauksena pääoman keskimääräinen tuotto ja samalla bkt on korkeampi.

On syytä huomata, että tässä tapauksessa varallisuusvero on omiaan kasvattamaan varallisuuseroja verrattuna pääomatuloveroon, joka tuottaa yhtä paljon verotuloja. Varallisuusverotukseen siirtyminen keskittää pääomat entistä enemmän taitaville yrittäjille. Artikkelissa tarkastellussa mallissa varallisuusvero on kuitenkin myös työntekijöiden kannalta parempi kuin pääomatulovero, sillä pääoman parempi allokaatio nostaa palkkatasoa.

En ole vakuuttunut tämän analyysin kaikista johtopäätöksistä, sillä osa mallin oletuksista on minusta aika äärimmäisiä. Sen kuvaama mekanismi saattaa silti olla relevantti. Voi olla, että omakin käsitykseni varallisuusveron hyödyllisyydestä suhteessa tavanomaiseen pääomatuloveroon tulee vielä muuttumaan.

[1] SAK perustelee varallisuusveroa myös sillä, että se toisi varallisuuserot paremmin näkyviin. Samaan tavoitteeseen voitaisiin kuitenkin kenties päästä tehokkaammin antamalla Tilastokeskukselle lisää resursseja varallisuustutkimuksen tekemiseen.

[2] Yleisempi varallisuus-, kiinteistö- ja perintöverotuksen tarkastelu löytyy täältä.

Avainsanat: varallisuusvero

Aihealueet: Julkinen talous, Makro