Suurituloisimpaan promilleen kuuluvat pitävät työtä vieroksuvia ihmisiä Suomen ongelmana. Sen sijaan varakkaiden joutilaisuus on heistä ansaittua, selviää Huipputuloiset-kirjasta.

Perheyrityksensä hallitusta johtava perijä sanoo Huipputuloiset-kirjassa, että hänestä Suomen velkaantumiseen syyllisiä ovat ylisuurista etuuksistaan kiinni pitävät kansalaiset, joita yhteiskunta palvelee yli kantokykynsä. Elias Lahtinen

Suomen suurituloisimpaan promilleen kuuluvat arvostelevat kovin sanoin ”yhteiskunnan alimpiin tuloluokkiin jumittuneita ihmisiä”. Alimpia tuloluokkia vaivaa huipputuloisten mielestä aloitekyvyn puute ja moraalikato.

– Ei voida olettaa, että yksi osa kansaa elättää suuren osan kansaa, joka ei tee mitään…, sanoo sukuyhtiönsä toimitusjohtajana työskennellyt perijä.

Asia selviää Anu Kantolan ja Hanna Kuuselan Huipputuloiset – _Suomen rikkain promille -_kirjasta. Kantola ja Kuusela ovat tutkineet, mitä Suomen suurituloisin promille ajattelee itsestään ja muista. Huipputuloisten joukossa on ammattijohtajia, yritysjohtajia ja perijöitä.

Sekä ammattijohtajien, yrittäjien että perijöiden mielestä nykyinen sosiaalipolitiikka laiskistaa ja tasapäistää. Monen huipputuloisen yrittäjän mielestä suuri ongelma on, että Suomessa on ”kokonaan työtä vieroksuvia ja joutilaita ihmisiä”, jotka eivät ota vastuuta elämästään.

Esimerkiksi terveysalan yrittäjä kertoo Huipputuloiset-kirjassa pitävänsä työn karttelijoina työkykyisten työttömien lisäksi muun muassa opintojaan kolmekymppisiksi venyttäviä ja ajoissa eläkkeelle jääviä.

”Vastuuta ei oteta”

Yhden perijän mukaan työttömyys on ”ihan asenteesta kiinni”. Hänestä Suomessa halutaan paljon palkkaa, mutta ei haluta mielellään tehdä töitä.

Moni yrittäjä pitää erityisesti nuoria sukupolvia liian vaateliaina. Useita yrityksiä perustanut sarjayrittäjä kertoo kirjassa tuohtuneena työntekijästään, joka mieluummin lopetti työnteon kuin suostui laskemaan palkkaansa 3800 eurosta 2800 euroon.

– Uskomatonta, kun katsoo sitten tätä nuorisoa myös toisesta näkövinkkelistä, niin kyllä ne tietää, mistä ne saa tuet tekemättä mitään, yksi johtaja arvostelee.

Myös taantuvat alueet ja niiden asukkaat ovat kovan arvostelun kohteena. Suomen suurituloisin promille asuu erityisesti Etelä-Suomen suurissa kaupungeissa, ja melkein puolet Helsingissä tai Espoossa.

Eteläsuomalainen johtaja on näreissään siitä, että Etelä-Suomella ”maksatetaan koko tämä muu lysti”. Hänestä Suomessa vallitsee edelleen ”sosiaalivaltiomeininki”, jossa ”kaikki on aika paljon valmiita heittäytymään valtion syliin”.

– Yksilön vastuuta ei niin paljon oteta tuolla muualla Suomessa, johtaja katsoo.

Leikkauksia sosiaaliturvaan

Monen huipputuloisen mielestä sosiaaliturvaan tulisi tehdä voimakkaat leikkaukset, jotka pakottaisivat ihmiset töihin. Huipputuloiset-kirjassa sekä perijät, johtajat että yrittäjät vaativat velkaantumisen pistämistä kuriin julkisen sektorin leikkauksilla.

Kantolan ja Kuuselan mukaan huipputuloisten puheissa toistuu ajatus, että julkisella sektorilla työskentelevät ovat on ikään kuin ”liian helpolla pääsevää kultapossukerhoa”, joka tulisi saada kuriin.

Pari yrittäjää vertaa virkamiehiä loiseläimiin, ja yksi perijä kuvaa julkisella sektorilla vallitsevan tehoton ”itseään syöttävä” virkamiesvalta.

Kirjan tekijät huomauttavat, että jostain syystä huipputuloiset uskovat julkisen sektorin työntekijämäärän jatkuvasti kasvavan, vaikka se on laskenut.

”Voivat syyttää itseään”

Useiden huipputuloisten mielestä suomalaisten pitäisi suostua kipeisiin uudistuksiin ja päätöksiin, joilla saataisiin alennettua palkkoja ja leikattua valtion velanottoa sekä etuuksia.

Huipputuloisten puheissa toistuu Kantolan ja Kuuselan mukaan ajatus siitä, että hyvinvointivaltion palvelut ja sosiaaliturva kuuluvat vain tietyille henkilöille, jotka ovat syyttömiä tilanteeseensa, kuten sairaat.

Sen sijaan iso osa tuensaajista ei huipputuloisten mielestä ansaitse apua, koska huipputuloisten mielestä he ”voivat syyttää köyhyydestä vain itseään”.

– Jos sä katsot tuossa alakerrassa niitä kavereita, jotka kittaa kaljaa aamusta iltaan, niin mun mielestä ne on myös osittain itse syypäitä tilanteeseen, ja mun mielestä yhteiskunnan ei pidä sitä korjata. Mä pitäisin sitä erittäin epäoikeudenmukaisena, että heidät nostetaan samalle tasolle kuin minä, huipputuloinen yrittäjä sanoo kirjassa.

Vaikka useat johtajat kertovat Huipputuloiset-kirjassa pitävänsä hyvinvointivaltiomallina hyvänä etenkin terveyspalveluiden osalta, monen mielestä hyvinvointivaltio on mennyt Suomessa ”liian pitkälle”. Anssi Jokiranta

Ymmärtävät näkemykset vähissä

Suomen suurituloisimpaan promilleen kuuluvien mielestä Suomessa vallitsee mahdollisuuksien tasa-arvo. Yli 30 haastatellusta ammattijohtajasta vain muutamat poikkeukset toivat esiin yhteiskunnallisten erojen kasvun tai sen, että rikkaimmat ovat rikastuneet nopeammin kuin yhteiskunnan muut ryhmät.

Toimitusjohtajien palkkiot ovat nousussa etenkin bonus- ja optiojärjestelyiden kautta. Johtajat pitävät korkeampia palkkioita täysin ansaittuina.

Huipputuloiset korostavat työmoraaliaan, kovaa työntekoaan ja ahkeruuttaan, jonka ovat oppineet jo lapsuudenkodissaan. Kirjassa esimerkiksi eräs menestynyt yrittäjä kertoo uskovansa naapurin lapsista kasvaneen ”juoppoja ja muuten epäonnistuneita”, koska perheessä ei pilkottu itse polttopuita – toisin kuin hänen kodissaan tehtiin.

Ymmärtävät näkemykset muita yhteiskunnan ryhmiä ja alempia tuloluokkia kohtaan jäävät Kantolan ja Kuuselan mukaan selvään vähemmistöön haastatteluissa.

Kirjailijat nostavat esiin ristiriidan siitä, että huipputuloisilla on vahvoja näkemyksiä työttömistä ja sosiaaliturvalla elävistä, vaikka moni heistä myönsi, ettei heitä kuulu omaan elinpiiriin.

Pitää ansaita laiskottelu

Keskiluokkaa ja muita huipputuloisia suurituloisin promille ei juuri kirjassa arvostele. Monilta huipputuloisilta löytyy ymmärrystä esimerkiksi verojen välttelyyn, joka on monen mielestä jokaisen yksityisasia.

Omista eduistaan huipputuloiset eivät ole valmiita tinkimään. Enemmistö huipputuloisista vaatii verotuksen progressiivisuuden kevennystä ja esimerkiksi perintöveron poistoa.

Kuuselan ja Kantolan mukaan huipputuloisten yleinen ajattelumalli on, että joutilas elämä on kovan työn ja ahkeruuden palkka. Moni pitää esimerkiksi yritysmyynnistä saaduilla miljoonilla laiskottelua luonnollisena.

– Mutta se ei voi perustua siihen, että sä nostat jotain sosiaalikorvauksia koko ajan. Sun pitää itse ansaita statuksesi, sanoo lomailuun panostava IT-yrittäjä kirjassa.

Kiinnostava työ liian työlästä

Monet huipputuloiset korostavat, etteivät tekisi tylsää työtä hyvälläkään palkalla. Kiinnostava työ puolestaan voi käydä liian työlääksi, kuten terveysalan yrityksensä myynyt lääkäri kuvailee Huipputuloiset-kirjassa:

– Mä olen pitkään puhunut, että kohta mä menen lääkäriksi jonnekin, lääkärintaitoja parantamaan, mutta huomaan, että laiskuus vähän iskee siinä mielessä, että kun sellainen lääkärinpesti, mikä mua kiinnostaisi, jossa olisi kivaa haastetta, että oppisi jotain, niin se tarkoittaa yleensä, että töitä on 40 tuntia viikossa plus päivystykset tai jotain tällaista. Niin en mä semmoiseen pysty mitenkään lähtemään.

Helpompiin työtehtäviin lääkärillä ei puolestaan ole ollut riittävästi kipinää. Lääkäri uskoo olevansa kymmenen vuoden päästä samassa tilanteessa eli hän sijoittelee ja puhuu siitä, että pitäisi mennä tekemään lääkärintyötä, mutta ei kuitenkaan mene.

Tutkijat haastattelivat Huipputuloiset-kirjaan yhteensä 90:tä huipputuloista suomalaista, joista perijöitä oli 26, johtajia 32 ja yrittäjiä 32.