Kun on oikein paha paikka, niin virkamiehen perinteinen toimintatapa on olla tekemättä mitään. Ikivanhan vitsin mukaan virkamiehellä on työpöydällään kaksi paperipinoa, joista toisen hoitaa aika ja toisen on aika jo hoitanut. Jos joku tähän toimintakulttuuriin yrittää puuttua, niin virkamies raivostuu ja ottaa yhteyttä iltapäivälehteen. Siellä politiikan toimittaja oivaltaa heti tilaisuuden nostattaa lukijoita lisäävä kohu ja parhaassa tapauksessa jopa horjuttaa syvästi inhoamaansa maan hallitusta.

Tältä minusta näyttää ulkoministeri Pekka Haavistoon kohdistunut ajojahti, joka viimeisten tietojen mukaan on kutistumassa ministeriön sisäiseksi työilmapiiriongelmaksi. Ministeriön alivaltiosihteeri Pekka Puustinen kiistää väitteet siitä, että ministeri olisi toiminut lainvastaisesti ministeriön konsulipäällikön kohtelussa. Alivaltiosihteerin mukaan kiistan taustalla on ministerin ja joidenkin virkamiesten ”vakava näkemysero” siitä, miten Syyrian al-Holin leirillä olevia suomalaisia voidaan auttaa. Puustisen viesti ministeriön henkilöstölle löytyy täältä.

Tässä taisi nyt käydä niin, että ministeriössä ei ollut totuttu ottamaan vastaan määräyksiä, vaan asioita haluttiin hoitaa totutulla rutiinilla. Itsestään selvää pitäisi olla, että ministeriötä johtaa ministeri, mutta nähtävästi näin ei ole. Itse asia on mitä vakavin, sillä jotain al-Holin leirillä oleville suomalaisille pitää tehdä. Se on sekava vyyhti, jossa on otettava huomioon muun muassa perustuslain, lasten oikeuksien, ihmisoikeuksien ja maan sisäisen turvallisuuden vaatimukset.

Perustuslain mukaan Suomen kansalaisella on oikeus palata maahan missä olosuhteissa tahansa. Se taas ei ole helppoa järjestää tilanteessa, jossa lasten äitejä mahdollisesti epäillään terroristirikoksista, koska lapsia ei saa erottaa vanhemmistaan. Tai saa, mutta vain lastensuojelullisin perustein, ja Suomen lastensuojeluviranomaisten toimivalta ei ulotu Syyriaan.

Tätä vyyhteä ulkoministeri määräsi virkamiehen selvittelemään ja valmistelemaan asiaan liittyviä päätöksiä, mutta asia muuttui lehdistössä ministerin syyttämiseksi. Hänen väitettiin toimineen lainvastaisesti painostamalla alaisiaan tekemään rikoksen tunnusmerkistön täyttäviä päätöksiä. Kukaan ei viitsinyt selvittää, oliko mitään päätöksiä yleensä tehty vai oliko kyse vain asian valmistelusta. Valmistelu ei koskaan voi olla lainvastaista.

Kun Ilta-Sanomat aloitti, niin koko muu media seurasi perässä. Uutisoinnissa pestiin omat kädet viittaamalla ensimmäiseen uutiseen ja toteamalla, että jos se pitää paikkansa, niin asia on vakava ja ulkoministerin jakkara heiluu. Kun näitä uutisia toistettiin muutama päivä, niin kansan mielipide oli valmis: ministeri on valehtelija, joka on erotettava heti.

Näin meidän mielipiteitämme muokataan.