Kotihoito ja kodinhoito ovat eri asioita, mutta ne on viime aikoina välillä sekoitettu.

Kun Juhana Vartiainen (kok) toimi VATTin ylijohtajana, hän vaati kotihoidon tuen lyhentämistä ja sanoi, että naiset voisivat lopettaa velttoilun ja tulla töihin. Hän sai kiukkuisia viestejä kotona olevilta äideiltä.

”Monet heistä kuvasivat arkeaan, kuinka puuhakasta se on, ei mitään velttoilua: herään aikaisin, ruokin koirat, koristelen kuusen, leikkaan nurmikon”, Vartiainen kertoo.

”He ajattelivat, että kyse on kodinhoidosta. Tietysti lapsi hoidetaan siinä myös, mutta kotihoidontuki on tarkoitettu kotihoitoon eli lastenhoitoon.”

Kotihoidontuesta keskustellaan nyt kiivaasti, koska hallitus ei ole onnistunut kunnianhimoisessa työllisyystavoitteessaan. Kaikki kynnelle kykenevät pitäisi saada palkkatöihin, myös kotona lapsia hoitavat äidit. Nykyinen kotihoidontuki kuitenkin tarjoaa taloudellista tukea, kunnes lapsi täyttää kolme vuotta.

Perhevapaita saavat myös miehet, mutta he ovat hyvin penseitä käyttämään mahdollisuutta niihin. Kritisoijien mukaan perhevapaajärjestelmä ruokkii työelämän epätasa-arvoa, koska naiset ovat pitkiä jaksoja pois töistä.

Perhevapaat koostuvat äitiysrahasta, isyysrahasta ja vanhempainrahasta. Ne ovat ansiosidonnaisia tukia.

Näiden lisäksi on mahdollista saada kotihoidontukea noin kahden vuoden ajan, kunnes lapsi täyttää kolme vuotta. Kotihoidontuki ei ole ansiosidonnainen, vaan kaikille perheille sama.

Kansanedustaja Annika Saarikon (kesk) mielestä kotihoidontuen subjektiivinen oikeus pitäisi säilyä kolmeen ikävuoteen asti. Hän on kuitenkin valmis harkitsemaan tuen asteittaista alentamista kahden ja kolmen ikävuoden välille.

Kansanedustaja Juhana Vartiainen haluaa naiset nykyistä nopeammin työelämään.

Lisäisikö kotihoidontuesta luopuminen työllisyyttä, Juhana Vartiainen?

VARTIAINEN: Kyllä lisäisi. Mitä enemmän työmarkkinoille tulee ihmisiä, sitä enemmän syntyy työsuhteita. Suomessa ajatellaan, että ensin täytyy luoda työpaikat ja sitten vasta haetaan niihin ihmiset. Oikeasti valtiovalta ei luo mitään työpaikkoja, vaan työllisten määrä kehittyy sen mukaan, miten työvoiman määrä kehittyy. Työttömyysaste ei riipu työvoiman koosta. Jos tulee esimerkiksi 50 000 naista työmarkkinoille ja naisten rakenteellinen työttömyysaste on seitsemän prosenttia, niin silloin 46 500 naista työllistyisi muutaman vuoden kuluessa. Ei tarvitse huolehtia siitä, että työmarkkinat eivät imisi. Ne imevät toki vähän paremmin nousukaudella.

SAARIKKO: Meillä on yhteinen näkymä siitä, että käytännössä paras lääke Suomen kaikkiin ongelmiin on työllisyys. Oli kyse valtion talouden vajeesta tai ihmisten riskistä syrjäytyä. Mutta kotihoidontuesta luopuminen ei ole resepti työllisyysongelmaan, vaan perhevapaajärjestelmälle pitäisi tehdä kokonaisuudistus.

”Sinäkään et tulisi minulle päivittäin ilmaiseksi siivoojaksi, koska haluat käyttää aikasi itse.”

Miksi et haluaisi luopua kotihoidontuesta, Annika Saarikko?

SAARIKKO: Kotihoidontuki antaa lapsiperheille joustovaraa erilaisiin tilanteisiin. Perheiden valinnat eivät perustu siihen, että halutaan vältellä työelämää, vaan toisen vanhemman jääminen kotiin voi olla perheen arjen kannalta parempi ratkaisu. Suurimmalle osalle perheistä kotihoidontuki ja laadukas varhaiskasvatus ovat pari, joita molempia hyödynnetään pikkulapsivaiheessa.

Kotihoidon vaihtoehdoista puhuttaessa pitää muistaa, että on ihan eri asia vertailla vaihtoehtoja vaikkapa puolitoistavuotiaan tai neljävuotiaan lapsen näkökulmasta, koska kehitysvaihe on silloin ihan eri.

Kotihoito voi olla järkevä ratkaisu myös silloin, jos on useita sisaruksia tai monikkoperhe. Minua häiritsee, että kotihoidontuesta puhuttaessa syntyy kuva työtä vieroksuvista ihmisistä.

VARTIAINEN: Taloustieteilijän näkökulmasta työn ”vieroksumisessa” ei ole mitään kummallista, koska kaikki vieroksuvat työtä siinä mielessä, että tykkäävät vapaa-ajasta. Siinä ei ole mitään hävettävää. Se on osoitus siitä, että olemme rationaalisia ihmisiä, joilla on oma elämä. Sinäkään et Annika tulisi minulle päivittäin ilmaiseksi siivoojaksi, koska haluat käyttää aikasi itse.

Sen vuoksi on niin, että jos on tarjolla veronmaksajien rahaa, jolla voi välttää työntekoa, niin kyllä se yleensä käytetään. Paheksumatta ketään, meillä ei ole varaa kaikkiin nykyisiin tukijärjestelmiin. Meidän täytyy patistaa äitejä töihin, ja moittimatta ketään, on pakko saada hyvinvointivaltio rahoitetuksi.

SAARIKKO: Tuosta syntyy sellainen kuva kuin kaikki Suomen naiset olisivat vain kotona lapsia hoitamassa. Kelan tilaston mukaan viime vuonna kolme vuotta täyttäneistä lapsista vain 17 prosenttia oli kotihoidossa. Suurin osa ei käytä kotihoidontukea kolmeen vuoteen asti, vaikka olisi siihen oikeutettu.

Annika Saarikko (kesk)

ikä: 33

työ: Kansanedustaja, tuleva perhe- ja peruspalveluministeri

koulutus: Filosofian maisteri

Miten perhevapaajärjestelmää pitäisi uudistaa?

SAARIKKO: Juhana korostaa, että lähtökohtana tulee olla naisten työllisyysaste. En kiistä tätä, mutta minun mielestäni mukaan täytyy ottaa myös muut arvot. Pienten lasten hoitoratkaisujen taustalla on isoja arvokysymyksiä. En halua väheksyä perheissä käytäviä pohdintoja. On nimittäin taloudellisesti kova paikka, kun siirrytään ansiosidonnaiselta vanhempainvapaalta kotihoidontuelle. Keskimääräinen kotihoidontuen määrä on noin 445 euroa hoitolisienkin kanssa, jotka perustuvat perheen taloudelliseen kokonaisansioon. Vaikka mukaan lasketaan sisarkorotukset, niin kahta lasta hoidettaessa kotihoidon tuki on pienempi kuin työmarkkinatuki. En esitä kotihoidontuen nostamista, mutta korostan, että perheillä on jokin muu kuin taloudellinen kannuste toimia, kun jäädään kotihoidontuen varaan.

VARTIAINEN: Asiassa on emotionaalisia puolia, mutta ei kotihoidontuella olla vain sen vuoksi, että ajatellaan sen olevan lapselle hyväksi. Kotihoidontuella eletään myös siksi, että on mukavampi saada vapaa-aikaa kuin olla matalapalkka-alalla työssä. Tästähän koko Suomen ongelmassa on kyse. Meidän on tehtävä taloudellisesti houkuttelevammaksi olla työelämässä kuin sen ulkopuolella. Tämä on taloudellinen kannustinloukku.

SAARIKKO: Kysyin sosiaalisessa mediassa turkulaisilta äideiltä, miten he tulevat toimeen kotihoidontuella ja miksi he ovat tehneet tämän valinnan. Sain 130 vastausta, joissa oli paljon emootioperusteita, mutta hyvin moni sanoi myös, että oma palkka on niin huono, että ei kannata mennä töihin siihen vaivaan nähden, jonka päiväkotirumba ja varhaiskasvatus tuottaisivat. Vaikka kotihoidontuki on pieni, niin naisten työelämän aseman ja palkan vuoksi monelle töihin meneminen ei ole järkevä ratkaisu. Se ei ole mielekästä myöskään esimerkiksi yksinhuoltajalle, jolla on vuorotyö.

VARTIAINEN: Siksi täytyy lisätä työnteon taloudellista houkuttelevuutta. Se, että naiset ovat niin pitkään pois työelämästä, on sitä paitsi osasyy naisten heikkoon palkkatasoon. 28–40-vuotiaiden työelämä on kiihdytysaikaa, jolloin etenkin miehet vaihtavat työpaikkaa ja tekevät urasiirtoja, ja palkka nousee kohisten. Naisilta, jotka ovat kauan kotona, tämä avainjakso jää väliin. Ruotsalaisten tutkimuksien mukaan pitkä poissaolo työelämästä näkyy palkassa ja urassa vielä kauan työhön paluun jälkeen.

Nyt Ruotsissa luovuttiin kotihoidontuesta kokonaan. Siellä sitä luonnehdittiin naisansaksi. Jos naisten työurat saataisiin jo alkuvaiheessa vahvemmiksi ja poissaolot lyhyemmiksi, sitten heille olisi enemmän ja parempia työpaikkoja odottamassa.

SAARIKKO: Yli puolet niistä, jotka ovat yli kaksivuotiaan lapsen kanssa kotona, ovat vailla työpaikkaa, johon palata. Se on huolestuttavaa. Meidän pitäisi löytää erityisiä työllistymisen tukimenetelmiä siinä vaiheessa, kun kotihoidontuki on päättymässä, jotta paluu ei olisi työmarkkinatuelle. Jos poistaisimme kotihoidontuen, niin käytännössä se tarkoittaisi sitä, että meillä eläisi enemmän ihmisiä työmarkkinatuella.

Lisäksi ei saa sivuuttaa sitä tosiasiaa, että suomalaiset naiset ovat Euroopan kovimpia tekemään työtä, kun katsotaan koko elämän työkaarta. Kokonaistyöajalla mitattu työllisyysaste on Euroopan parhaita.

VARTIAINEN: Kotihoidontukijärjestelmä selittää sitä, miksi työelämä ei ole niin houkutteleva naisille. Simone de Beauvoir sanoi Toinen sukupuoli -kirjassa, että silloin, kun nainen lakkaa synnyttämästä, naisista ja miehistä tulee tasa-arvoisia. Perhevapaita reformoimalla voimme lisätä työmarkkinoiden tasa-arvoisuutta.

Juhana Vartiainen (kok)

ikä: 58

työ: Kansanedustaja

koulutus: Valtiotieteiden tohtori

Onko lapselle hyväksi, jos hänet laitetaan hoitoon kodin ulkopuolelle?

VARTIAINEN: Oman elämänkokemuksen ja tutkimuksien valossa minulla on sellainen käsitys, että yhden vuoden ikäinen lapsi pärjää päiväkodissa hyvin, jos hänellä on hyvä oma koti.

SAARIKKO: Vastakkainasettelu kotihoidon ja päivähoidon välillä on hyvin raastavaa. Olen itse pienen lapsen äiti ja olen huomannut, että ihmiset ovat aika julmia toisilleen näkemyksissä, jotka koskevat lapsen parasta. Kumpikin osapuoli syyllistää ja tulee syyllistetyksi.

Lapset eivät ole massaa. Jokainen lapsi on erilainen tarpeidensa ja kehitysvaiheidensa näkökulmasta. Sekä kotona että päiväkodissa voi olla hyvää tai huonoa hoitoa.

VARTIAINEN: Monissa maissa on tutkittu, kuinka päivä- tai kotihoito vaikuttaa lapsen koulumenestykseen. Keskiluokkaisten koulutettujen perheiden lapsien kohdalla eroa ei juuri ole. Vähän koulutettujen perheiden ja maahanmuuttajaperheiden lapsille päiväkodista on hyötyä. Päiväkoti on hyväksi myös lapsen sosiaaliselle liikkuvuudelle.

SAARIKKO: Juuri tästä syystä hallitus halusi säilyttää subjektiivisen oikeuden kokopäiväiseen päivähoitoon sosiaalisin perustein.

Kuinka isät saataisiin ottamaan nykyistä suurempi vastuu lastenhoidosta?

SAARIKKO: Isien osuus kasvaa parhaiten, kun ansiosidonnaista osuutta kiintiöidään heille nykyistä enemmän. Naisten ja miesten välisten palkkaerojen vuoksi isille varsinkaan kotihoidontuki ei ole houkutteleva, koska tulot tipahtavat hyvin paljon.

Nykyjärjestelmässäkin on kohdennettu 54 päivää isille, mutta niitä ei useinkaan käytetä. Vika ei ole pelkästään järjestelmässä, vaan suuri syy on työpaikkojen asenneilmapiiri.

VARTIAINEN: Kiintiöiminen on ratkaisu. Asenteita puolestaan emme voi suoraan ohjata, mutta voimme säätää lakeja ja muuttaa järjestelmää. Niiden myötä sitten asenteet muuttuvat. Olen ollut työnantajana sekä Suomessa että Ruotsissa. Huomasin, miten normaalia Ruotsissa on, että isät tekevät kolmen tai neljän päivän viikkoa tai kuuden tunnin päivää. Suomessa se ei ole yhtä normaalia. Uskon, että asenteet eivät muutu kuin järjestelmiä muuttamalla.

”Nykyinen järjestelmä ei ota kovinkaan hyvin huomioon, jos vanhemmista jompikumpi on yrittäjä.”

Onko nykyinen perhevapaajärjestelmä liian vanhanaikainen nyt, kun työelämä muuttuu?

SAARIKKO: Tarvitsemme lisää joustavuuden elementtejä. Tärkeintä olisi lisätä mahdollisuuksia osittaiseen töihin paluuseen. Siinä on suuri ero Ruotsiin. Nykyinen järjestelmä ei myöskään ota kovinkaan hyvin huomioon, jos vanhemmista jompikumpi on yrittäjä. Meillä on entistä enemmän ihmisiä, jotka työllistävät itsensä. Lisäksi tuen Ruotsin mallissa sitä, että vapaita voisi käyttää joustavammin aina lapsen kouluikään asti. Isien osuutta voisi kasvattaa myös sillä, että vapaita voisi käyttää, kun lapsi on hieman vanhempi. Meidän nykyisessä mallissa isien vapaa rajataan lapsen kahteen ensimmäiseen ikävuoteen, ja se raja tulee aika nopeasti vastaan 54 päivän kanssa.

VARTIAINEN: Työelämä tosin ei ole muuttunut tilastojen valossa niin paljon kuin se on muuttunut puheissa. Perhevapaiden näkökulmasta olisi järkevää, että meillä on ansiosidonnainen osuus, jossa on kiintiöt äideille ja isille. Ja sitten meillä on jokin sen jälkeen tuleva osuus, joka toivottavasti johtaa siihen, että naiset palaisivat nykyistä nopeammin työelämään.

Olen samaa mieltä, että vapaita saisi käyttää joustavasti kouluikään asti. Eli isä voisi ottaa pari kuukautta vapaata esimerkiksi kesäloman aikana tai jos lapsella on jokin vaikea vaihe.

Mutta jos miesten perhevapaiden käyttö lisääntyy, niin silloin naisten käyttämien vapaiden täytyy vähentyä vielä enemmän, muuten olemme pulassa. Pohjoismainen hyvinvointivaltio ei ole vapaa-ajan yhteiskunta. Tämän on pakko olla luterilaisten työmuurahaisten yhteiskunta. Tykkäämme siitä tai emme.