Gülten Poyraz ei mennyt naimisiin, eikä hankkinut lapsia. Hänen perheensä olivat muut Isisiä vastaan taistelleet kurdisissit. Veteraanin taistelu päättyi räjähdykseen ja Sörnäisten vastaanottokeskukseen.

10.9.2015. Sinjar, Luoteis-Irak. Kolme sissiä – kaksi naista ja yksi mies – hiipii rauniolta toiselle. He pysyvät matalina, sillä terroristijärjestö Isisin rintama on aseenkantaman päässä. Etummaisena kulkee tarkka-ampuja, Isisin riveissä pelätty ja vihattu mies. Aivan hänen jalanjäljissään tulee Gülten Poyraz, kurdisissien komentaja. Kolmas kurditaistelija jää taaemmas vahtimaan selustaa.

Tarkka-ampuja haluaa näyttää komentajalleen uuden ampuma-asemansa, joka on erään talonraunion huoneessa. Kaksikko etenee varovaisesti, sillä alueella on miinoja. Tarkka-ampuja pujahtaa yhteen huoneista, mutta tulee sieltä pian pois: "Pommi. Mennään toista reittiä". Mies kääntyy mennäkseen sivureittiä. Komentaja saa pahan aavistuksen, ja huutaa.

"Älä lii..!"

Lause katkeaa räjähdykseen. Sen jälkeen kaikki on mustaa.

Gülten Poyraz kertoo heränneensä viikon kuluttua koomasta vaimennettuihin ihmisääniin. Hänen vartalonsa oli vakavien vammojen peitossa. Yksi kehoon osuneista sirpaleista oli edelleen päässä. Se oli lävistänyt vasemman silmän, joka piti poistaa kokonaan. Oikea silmä oli myös vaurioitunut. Sokeutunut komentaja yritti nousta, mutta hänet painettiin aina uudestaan takaisin sänkyyn.

– Kaikki oli mustaa. Joka puolelle koski. Luulin, että näin painajaista, ja halusin herätä.

Tarkka-ampuja oli ilmeisesti laukaissut miinan. Poyrazin oli pelastanut taaemmas jäänyt taistelija, joka oli hälyttänyt apua. Haavoittuneet vietiin ensin Pohjois-Syyrian Rojavaan paikattavaksi, sitten sairaalaan Irakin Erbiliin. Lääkäri uskoi, että Poyraz jäisi pysyvästi sokeaksi. Tarkka-ampuja oli kuollut vammoihinsa.

Poyraz ei suostunut uskomaan mitään mitä hänelle sairaalassa kerrottiin. Hänen oli soitettava Sinjariin saadakseen varmuus.

– Sitten vasta ymmärsin, että kaikki oli totta. Sitten itkin pitkään.

Poyraz ymmärsi, että hänen taistelunsa oli ohi. Pitkä tie oli tullut päätökseen. Nyt hän kertoo Helsingissä, mistä kaikki alkoi.

Katriina Laine

Taistelu naisten ja vähemmistöjen puolesta alkaa

Gülten Poyraz oppi varhain, mitä epätasa-arvo tarkoittaa. Hän oli nainen ja kurdi, ja syntyi Turkin İskenderunin kaupungissa poliittisesti aktiiviseen kurdiperheeseen.

– Iskenderunissa ei voinut puhua kurdin kieltä ilman ongelmia. Kurdistanin ongelmista ei saanut puhua. Siitä saatettiin tappaa.

Myös äänekäs naisten oikeuksien vaatiminen tuotti hankaluuksia.

– Mies on sisäistänyt miesvaltaisen maailman. Sen rikkominen on etenkin Lähi-idässä vaikeaa.

Poyraz näki edessään kaksi tietä: toinen tarkoitti mukautumista ja vaikenemista epäoikeudenmukaisesta kohtelusta. Poyraz piti sitä alistumisena miesvaltaisen enemmistön sääntöihin. Hän päätti olla avioitumatta.

– En kritisoi sitä, mutta ei ollut minua varten elää miehen vallan alla. Ja mielestäni on epäoikeudenmukaista tehdä lapsia maailmaan, jossa ihmiset eivät anna toisilleen mahdollisuutta elää.

Katriina Laine

Toinen tie tarkoitti taistelua. Poyraz päätti vaatia oikeuksiaan itse, tarpeen vaatiessa asein. Hän kertoo liittyneensä 13-vuotiaan Kurdistanin työväenpuolue PKK:n riveihin. Valinta oli poliittisesti aktiiviselle teinille looginen: Turkissa kurdien ja naisten oikeuksien puolesta puhuvat juuri vasemmistolaiset ryhmittymät.

Muun muassa itsenäisen Kurdistanin puolesta aseellisesti taisteleva PKK on usean maan mielestä terroristijärjestö, myös Turkin. Poyrazin vanhemmat eivät pitäneet ajatuksesta, että tyttärestä tuli käytännössä Turkin valtion vihollinen.

– Toisaalta kurdit ajattelevat, että jos kuolee PKK:n riveissä, kuolee hyvän asian puolesta. Oli vaikea osallistua aseellisen järjestön toimintaan. Mutta ajattelin, että jos haluaa elää, on pakko.

"En ainoastaan vihannut Isistä, minua hävetti ihmisyys"

Vuonna 2013 terroristijärjestö Isis laajensi toimintaansa Pohjois-Syyrian Kurdialueelle, Rojavaan. Se herätti Poyrazin, joka oli samana vuonna liittynyt Kurdien kansan suojeluyksikkö YPG:n (Yekineyen Parastina Gel in Kurdish) riveihin. YPG oli ottanut Rojavan hallintaansa Syyrian hallituksen joukoilta, joka oli vetäytynyt taistelemaan muualle maahan.

Osallistuessaan Syyriassa Isisin vastaiseen taisteluun Poyraz näki, mistä Isisissä oli kyse. Aiemmin hän oli pitänyt terroristijärjestöä vain yhtenä monista Irakin vallasta taistelevista islamistisista ryhmittymistä.

– Olen nähnyt kuoppia, jotka on täytetty ihmisten ruumiilla. Pilkottuja ihmisiä, vanhuksista lapsiin.

Kuvia Irakin Pohjois-osista, Sinjarin alueelta. Poyraz taisteli osana YPG:n naisprikaati YPJ:tä.

Kokemukset pahenivat, kun Poyraz osallistui kesällä 2015 jesidien vapautusoperaatioon. Isis oli vallannut Pohjois-Irakin Sinjarin kaupungin, ja tappanut tuhansia maan vähemmistökansoihin kuuluvia jesidejä.

YPG ja Irakin kurdien peshmerga-joukot pyrkivät muodostamaan vuoristoon turvakäytävän, jota pitkin kymmenet tuhannet maanpakoon lähteneet jesidit saatoivat siirtyä turvallisesti Syyriaan.

Yle Uutisgrafiikka

Poyraz ampui tappaakseen, mutta sanoo, ettei tiedä, kuinka monta ihmistä hänen luodeistaan kuoli.

– Taistelussa kuuluu pelätä hieman. Pelokas ihminen on valmiustilassa. Jos on liian rauhallinen, herpaantuu, ja sota ei hyväksy virheitä. Ajattelin, että jos emme vastusta noita barbaareja, he tappavat, polttavat ja raiskaavat. Yritin keskittyä siihen ajatukseen.

Vapautetuilta jesideiltä Poyraz kuuli karmeita tarinoita Isisin teoista: jesidejä oli kidutettu ja teloitettu, vangeiksi jääneitä naisia Isis systemaattisesti raiskasi ja käytti kauppatavarana.

Kurdisissit etenivät kilometri kilometriltä. He jättivät taakseen Isisin kaatuneita taistelijoita, joiden taskuista Poyraz löysi passeja ympäri maailmaa. Poyrazin viha kasvoi, ja kohdistui koko maailmaan, joka katseli Lähi-idän kauhuja sivusta.

– Kaikki ovat vastuussa Isisistä. Heidän tekonsa tiedettiin, mutta kukaan ei tehnyt tarpeeksi. En ainoastaan vihannut Isistä, minua hävetti ihmisyys itse. Miten me ihmiset voimme vajota näin alas?

Veteraani hakee Suomesta turvapaikkaa

Loukkaantumisensa jälkeen Poyraz hankki viisumin Moskovaan, jossa hänen tuhoutunut silmänsä vaihdettiin proteesiin. Hänelle suositeltiin matkustamista länsimaihin paremman hoidon vuoksi, ja koska lännestä voisi saada turvapaikan.

Ensimmäinen Venäjän jälkeen vastaan tullut maa oli Suomi, josta Poyraz ei aluksi tiennyt juuri mitään. Hän kuitenkin viehättyi siinä määrin, että päätti jäädä.

Maailman tasa-arvoisimpien maiden joukkoon lukeutuva Suomi "täytti kriteerit". Naisten ja miesten välinen tasa-arvo ei kuitenkaan ollut ainoa syy.

– Täällä on hiljaista. Loukkaantumisen jälkeen pääni ei enää kestä meteliä.

Katriina Laine

Arpiensa lisäksi Poyrazilla ei ole tarinansa todisteeksi muuta kuin rintamalta otetut valokuvat. Hänellä on lääkärien kirjoittamia hoitotodistuksia Irakista ja Venäjältä.

Niissä ei kuitenkaan lue hänen nimeään, sillä Poyraz käytti sairaaloissa omien sanojensa mukaan turvallisuussyistä väärennettyjä papereita.

Asiakirjojen puute on Poyrazille nyt ongelma, sillä hän haki Suomesta turvapaikkaa Turkissa kokemansa poliittisen vainon vuoksi. Poyraz tuomittiin Turkissa vuonna 2004 useaksi vuodeksi vankeuteen, mikä Poyrazin mukaan johtui hänen PKK-jäsenyydestään.

Oikeuden päätöstä hänellä ei kuitenkaan ole mukanaan, ja sellaisen hankkiminen poliittisesti kuohuvasta Turkista on juuri nyt vähintäänkin vaikeaa ja kallista.

Oman kuvailunsa mukaan Poyraz oli reilu vuosi sitten "naisten vapauttamisen puolesta taisteleva kapinallinen". Nyt hän on joka tapauksessa Sörnäisten vastaanottokeskuksessa asuva turvapaikanhakija.

Ikävä kotiin ja vanhaan maailmaan on kova. Se ovi on sulkeutunut. Poyraz ei voi enää taistella, eikä hän pidä Turkkiin paluuta enää mahdollisuutena.

– Siellä on ihmisiä, jotka tarvitsevat minua. Haluan nauraa ja itkeä heidän kanssaan. Se oli perheeni.

Poyraz ei kuitenkaan kadu mitään.

– Minä taistelin paremman tulevaisuuden puolesta. Näen sitä itse tai en.

Korjaus 31.1.2017 klo 10:28: Poyraz liittyi YPG:n riveihin vuonna 2013, eikä 2011.