Yleensä en vaivautuisi kommentoimaan Perussuomalaisten nuorten viimeisimpiä tempauksia, mutta lyhyen aprikoinnin jälkeen päätin osallistua keskusteluun. En siksi, että haluaisin ottaa kantaa heidän politiikkaehdotuksiinsa, vaan koska aistin tieteen jääneen taas väärinymmärrysten ja harhakäsitysten jalkoihin.

Geenit vaikuttavat ihmisen jokaisen ominaisuuden muotoutumiseen. Tämä on kaikin muodoin triviaalia. Geenit ohjaavat yksilönkehityksen prosesseja ja ilman geenejä ihmisyksilöitä ei olisi olemassa. Kun joku toteaa, että ihmisen ominaisuus - vaikkapa sukupuoli - on geeneissä, hän on niin syvällä itsestäänselvyyksien suossa kuin olla ja voi.

Jotkut ihmisen käyttäytymisenkin piirteet ovat hyvin vahvasti geneettisesti määräytyneet. Esimerkiksi sukupuolisen kiinnostuksen kohde on vahvasti geneettisesti määräytynyt: Jos sinulla on Y-kromosomi, lähes täysin varmasti (p < 0.05) tunnet seksuaalista vetovoimaa ihmistä kohtaan, jolla ei ole Y-kromosomia. Ja päinvastoin, jos sinulla ei ole Y-kromosomia, tunnet lähes varmasti vetoa ihmiseen, jolla on Y-kromosomi. ’Hetero-oletus’ ei olisi käyttökelpoinen käsite, ellei juuri näin olisi. Siltikään, emme voi sanoa, että kaikki ihmiset ovat heteroita.

Tiina Palovuori kommentoi PS-nuorten tiedotteessa: ”Luokittelu kahteen erilaiseen sukupuoleen on hyvin selkeä ja määrittyy suoraan geeneistämme. Kaikki meistä ovat yksilöitä, mutta viimeistään perimä kertoo, kumpaa sukupuolta olemme. Saamme isältä joko Y- tai X-kromosomin sekä äidiltä X-kromosomin. Näitä XY- tai XX-rakennuspalikoitaan ei kukaan ihminen voi kieltää eikä muuttaa, vaikka leikkauttaisi ulkoista olemustaan plastiikkakirurgian avulla millaiseksi tahansa.”

Väitteen sisältö on suoraviivainen. Jos tutkii ihmisyksilön perimää, sieltä löytyy XX- tai XY-kromosomit. XX:t ovat yhtä sukupuolta, XY:t ovat toista sukupuolta ja muita vaihtoehtoja ei ole. Tämä on melkein totta: elävänä syntyvistä vauvoista jonkinlainen osuus, noin promillesta yhteen prosenttiin, ei ole XX- tai XY-krosominen. Siltikään, emme voi sanoa, että kaikki ihmiset ovat XX tai XY.

Tähän mennessä ei siis ole tapahtunut mitään erityisen vakavaa tieteellistä virhettä. Mutta tämän jälkeen mennään metsään, kun tiedote kysyy: ”Kumpaa sukupuolta sinä olet, ja mitä se sinulle merkitsee?”

Ööh. En minä tiedä. En ole koskaan sekvenoinut perimääni saati tehnyt karyotyyppistä analyysiä. Enkä usko siihenkään, että kaikki kuusi perussuomalaista nuortakaan, jotka tiedotteen kuvassa poseeraavat tietävät sukupuolikromosomistonsa laitaa.

Todellisuudessahan sukupuoli tarkoittaa jotain muuta kuin jakoa kromosomiston perusteella. Biologisen määrittelyn mukaan koiras on se, jolla on pienemmät sukusolut ja naaralla on isommat sukusolut. Ihmisellä sukusolujen kehityksen taustalla on SRY (sex determining region Y)-geeni, joka sijaitsee Y-kromosomissa. Jos tämä geeni puuttuu, yksilöstä tulee naaras.

Näppärä mieli keksiikin jo, miten monella tavalla asiat voivat mennä tämän jälkeen. Entä jos Y-kromosomissa ei olekaan tuota geeniä, entä jos se on siirtynyt X-kromosomiin? Entä jos geeni ei jostain syystä toimi normaalisti? Entä jos geenituotteita varten ei ole reseptoreita? Entä jos ne monet geenit, joihin SRY:n tuottama proteiini vaikuttaa, eivät toimikaan? Lyhyesti: XX on todennäköisesti nainen ja XY on todennäköisesti mies. Siltikään, emme voi sanoa, että tämä menee näin kaikilla ihmisillä.

Monet erilaisista poikkeuksista sääntöön, on kyse sitten XYY:stä tai XX-miehistä, voi hyvinkin olla päällepäin huomaamattomia. Tällöin ei välttämättä ole ollut mitään tarvetta selvittää minkälainen kromosomisto ihmisellä on, eikä hän itsekään tiedä kromosomipoikkeamista.

Arkielämässä sukupuoli tarkoittaa taas jotain ihan muuta. Se tarkoittaa isoa kasaa erilaisia biologisia ominaisuuksia, joita oletamme miehelle ja naiselle. Se tarkoittaa penistä ja vaginaa, rintoja ja lantiota, hiusten pituutta ja kuukautisia, partaa ja äänen korkeutta. Lieneekin edellämainitun jälkeen selvältä, että yhteys alkuperäiseen väitteeseen, siihen että kaikki olemme XX tai XY, alkaa olla jo melko heikko. Ennustusvoima on silti vielä melko hyvin jäljellä. XY-yksilöllä on todennäköisesti penis ja parrankasvua. Siltikään, emme voi sanoa, että tämä menee näin kaikilla ihmisillä.

Ja sitten tietysti on olemassa sukupuoli-identiteetti: mihin sukupuoleen yksilö tuntuu kuuluvansa jos mihinkään. Käyttäytyminen – miten ihminen käyttäytyy tai toimii, koska kuuluu tiettyyn sukupuoleen. Ei edes mennä tähän aiheeseen. Linkki XX:n tai XY:n alkaa joka tapauksessa olla jo heikko.

Kun joku alkaa puhua, miten geenit määräävät, kannattaa pitää mielessä kirkkaana yksilönkehitys. Toisin kuin Tiina Palovuori tuntuu ehdottavan, geenit ja yksilön ilmiasu ovat kaksi eri asiaa. Genotyyppi ei ole fenotyyppi. Ominaisuutemme syntyvät monien erilaisten kehitysprosessien kautta, lähtien siitä hedelmöittyneestä munasolusta, päätyen viimeiseen hengenvetoomme.

Geenit ovat välttämättömiä, kyllä, mutta ne eivät koskaan täysin määrää meidän ilmiasuamme. Joissakin ominaisuuksia geenit antavat vähemmän liikkumatilaa ja toisissa taas enemmän. Keskeistä kuitenkin on, että geenit ilmenevät aina meidän yksilönkehityksemme kautta. (Nykyään on muodikasta puhua epigenetiikasta, joka on käytännössä yksi yksilönkehityksen prosessi.)

Yksilönkehitykseen vaikuttaa geenien lisäksi laajasti ottaen ympäristö: siihen kuuluu kaikki niin kohdun olosuhteista vauva-ajan ravintoon ja lapsuuden koulukokemuksiin. Siihen kuuluu omien solujemme vuorovaikutukset ja saamamme taudit tai hyödylliset bakteerit.

Yksilönkehityksen toimintaa ei yhtään helpota se, että geenit muodostavat tiheän vuorovaikutusverkoston. Kuhunkin ominaisuutemme vaikuttaa useampi geeni ja toisaalta kukin geeni vaikuttaa useampaan ominaisuuteemme.

Toisin kuin perussuomalaiset nuoret tuntuvat väittävän, yksilönkehityksen tarkoitus ei ole hämmentää lapsia ja nuoria. Sitä se silti tekee, sukupolvesta toiseen, joten trendivirtauksesta tässä ei ole kyse.

Eivätkä ominaisuutemme ole mitenkään yksiviivaisia. Ympäristön ja geenien vaikutusta yksikönkehitykseen voidaan selvittää vain, jos meillä on selkeä mittari. Mitä sukupuoli ylipäänsä tarkoittaa? Sukusolujen rakennetta? Ulkoisia sukupuolielimiä? Jotta sukupuolta voidaan tutkia, se pitää määrittää. Ja kun se määritetään, jätetään pois monia niistä merkityksistä ja osa-alueista, joita arkisesti (tai muilla tieteenaloilla!) liitetään sukupuoleen. Sukupuoli siis on moniulotteinen jatkumo.

Hiirimakitutkimuksissani sukupuoli on yksi keskeinen muuttuja. Hiirimakit ovat jänniä eläimiä, koska niiden aggressiivisuus tai testosteronitasot ovat hyvin samanlaisia sukupuolesta riippumatta. Naaraat kuitenkin horrostavat pidempään kuivan kauden aikana ja ne ovat tiineinä suurimman osan tutkimuskaudestani. Minulle hiirimakitapauksessa sukupuoli siis tarkoittaa tiineyttä ja nukkumista.

Perussuomalaiset Nuoret pyrkivät argumentoimaan, että heille sukupuoli tarkoittaa kromosomeja, mutta en ole varsinaisesti vakuuttunut.

Samasta aiheesta aiemmin, hieman eri kontekstissa, ovat kirjoittaneet muun muassa Tiina Raevaara ja Johanna Mappes sekä Mikko Hurme.