Liettua syyttää Venäjää korruption kylvämisestä ja näkee ydinvoimayhtiö Rosatomin Kremlin aggressiivisen ulkopolitiikan jatkeena. Samaan aikaan Suomessa vaietaan Venäjän energiahankkeiden turvallisuuspoliittisista vaikutuksista.

VilnaVilnassa valmistauduttiin juhlimaan itsenäisyyspäivää kevätauringon pilkahdellessa pilviverhon läpi. 27 vuotta aiemmin Liettua oli julistautunut itsenäiseksi valtioksi – ensimmäisenä neuvostotasavaltana.

Nyt Venäjä näytti ulottaneen kouransa suoraan siihen samaan laatikkomaiseen neuvostopalatsiin, jossa itsenäisyys oli julistettu.

Rakennuksessa kokoontuvan Liettuan parlamentin Seimasin varapuhemies Mindaugas Bastys oli juuri itsenäisyyspäivän aattona ilmoittanut jättävänsä virkansa. Syynä olivat epäilyt, ei vähemmästä kuin siitä, että Bastys toimii Venäjän valtion kätyrinä.

Bastysia epäillään liian läheisistä suhteista Venäjän turvallisuuselimiin, järjestäytyneeseen rikollisuuteen ja venäläiseen ydinvoimayhtiö Rosatomiin.

Näiden epäilyjen vuoksi Liettuan turvallisuuspalvelu eväsi varapuhemieheltä pääsyn salaiseksi luokiteltuun tietoon. Liettuan perustuslakituomioistuin linjasi kaksi viikkoa sitten, että Bastys on rikkonut vakavasti maan perustuslakia.

Liettuan parlamentin on määrä äänestää pian Bastysin kansanedustajan mandaatin menettämisestä. Bastys itse pitää syytöksiä poliittisena ajojahtina ja on kieltäytynyt kommentoimasta asiaa Ylelle.

Aiemmin poliisina toiminut Vytautas Bakas poseeraa mielellään parlamenttitalon viereen museoitujen betonisten katusulkujen edessä. Nykyään hän johtaa parlamentin turvallisuus- ja puolustuskomiteaa.

Jykevät betoniesteet muistuttavat vuoden 1991 tammikuun verisistä tapahtumista. Silloin Neuvostoliitto lähetti sotavoimaa tukahduttamaan Liettuan itsenäisyyshaaveet. Neuvostosotilaat tappoivat 14 liettualaista, jotka puolustivat aseettomasti parlamenttitaloa ja muita valtion instituutioita.

Nyt muistomerkille on tuotu Ukrainan sinikeltaisia lippuja.

Liettuan parlamentin turvallisuus- ja puolustuskomiteaa johtava Vytautas Bakas on huolissaan siitä, kuinka Venäjän pystyy painostamaan sen talouskytköstensä avulla. Monika Abraityte / Yle

Bakas on ottanut tiivisti osaa tutkintaan, jossa selvitetään varapuhemies Bastysin epäilyttävinä pidettyjä suhteita Venäjään. Hänen mukaansa Bastys on pyrkinyt maansa energiaratkaisuihin vaikuttaviin korkeisiin poliittisiin virkoihin ja toiminut niissä johdonmukaisesti Liettuan valtion strategisia etuja vastaan.

Liettua pyrkii muiden Baltian maiden tapaan purkamaan energiariippuvuuttaan Venäjästä. Taustalla on kokemus Venäjästä öykkärinä, joka painostaa energiaresursseillaan entisiä neuvostotasavaltoja.

– Ystävyydeksi nimetty kaasuputki rikkoutui yllättäen sen jälkeen, kun olimme päättäneet valita integraation lännen kanssa, Bakas viittaa vuoteen 2006, kun Venäjän kaasutoimitukset Liettuaan keskeytyivät äkisti.

Liettua oli liittynyt Euroopan unioniin ja sotilasliitto Natoon vuonna 2004.

Mindaugas Bastysin väitetään esimerkiksi sopineen salaisia tapaamisia ydinvoimayhtiö Rosatomin edustajien ja korkeiden liettualaisvaikuttajien kanssa. Erityisen raskaita syytöksistä tekee se, että hänen katsotaan piilotelleen järjestelmällisesti venäläiskontaktejaan.

Ystävyydeksi nimetty kaasuputki rikkoutui yllättäen sen jälkeen, kun olimme päättäneet valita integraation lännen kanssa. poliitikko Vytautas Bakas

Tapausta tutkineen Bakasin mukaan Bastys puolusteli kuulusteluissa toimintaansa viittamalla Suomeen. Hän vetosi Rosatomin Hanhikiven ydinvoimahankkeeseen Pyhäjoella ja suomalaispoliitikkojen laajaan tukeen sitä kohtaan.

Suomessa on julkisessa keskustelussa korostettu ydinvoimayhtiö Rosatomin kanssa tehtävää taloudellista yhteistyötä.

Kun Rosatom esitetään kuin minä tahansa kaupallisena yrityksenä, sen olemus ensisijaisesti maansa strategisia etuja ajavana Venäjän valtion yhtiönä hämärtyy. Poliittiset päättäjät vaikenevat toistuvasti venäläisen ydinvoiman ja muun energian turvallisuuspoliittisesta merkityksestä, vaikka se on ilmeinen.

Helsingin yliopiston Venäjän energiapolitiikan professori Veli-Pekka Tynkkysen mielestä Venäjän energiahankkeita ei tulisi hyssytellä. Hän kehottaa katsomaan energia-alaa kiinteänä osana Venäjän ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa.

Ei ole esimerkiksi sattumaa, että Venäjän pitkäaikaiseksi Suomen-suurlähettilääksi valikoitui Venäjän entinen ydinenergiaministeri ja Rosatomin pääjohtaja Aleksandr Rumjantsev.

Liettuan parlamentin turvallisuus- ja puolustuskomiteaa johtava Vytautas Bakas pitää selvänä, että Rosatom on Kremlin käsikassara, jonka avulla Venäjä pyrkii lisäämään vaikutusvaltaansa naapurimaissa. Miksi Suomessa on niin vaikea tarkastella Rosatomia yhtenä Venäjän valtion ulkopoliittisena työkaluna?

Liettuan nykyjohto karsastaa venäläistä ydinvoimaa.

Siksi juuri varapuhemies Mindaugas Bastysin väitettyjä kytköksiä Venäjän valtionyhtiö Rosatomiin pidetään erityisen raskauttavina. Sitä, mitä syytöksille käy, ei tiedetä, sillä perustuslakituomioistuin ei ottanut joulukuisessa lausunnossaan kantaa Bastysin toimintaan ydinvoimapäätöksissä.

Bastysin uskotaan ajaneen kulissien takana aktiivisesti Rosatomin etuja Venäjän Kaliningradiin kaavaillussa ydinvoimalahankkeessa. Rosatom pyrki saamaan Liettuan mukaan hankkeeseen, jossa Kaliningradissa tuotettua sähköä olisi jaettu Liettuasta muualle Eurooppaan.

Kun Liettua kieltäytyi hankkeesta Venäjään kriittisesti suhtautuvan presidenttinsä Dalia Grybauskaitėn johdolla, myös Venäjän mielenkiinto siihen sammui.

Baltiassa toimiva uutissivusto Delfi kertoi joulukuussa, että Mindaugas Bastysin virkasyytteitä koskeva oikeudenkäynti alkoi Liettuan perustuslakituomioistuimessa. Delfi

Toinen liettualaisten laajasti vastustama Rosatomin hanke on naapurimaassa Valko-Venäjällä. Astravetsin pikkukaupunkiin, vain 50 kilometrin päähän Vilnasta, on rakenteilla ydinvoimala.

Vastustajat pelkäävät ennen kaikkea ydinonnettomuutta.

Lisäksi voimala nähdään jälleen yhtenä Venäjän keinona vahvistaa geopoliittista vaikutusvaltaansa alueella. Liettuan hallitus uskoo, että valkovenäläisen ydinvoimalan avulla Venäjä pyrkii tarjoamaan edullista energiaa Baltiaan ja hidastaa näin niiden liittymistä eurooppalaisiin sähkömarkkinoihin.

Suomen eduskunta siunasi Rosatomin Fennovoiman kumppaniksi Pyhäjoelle. Liettualaiset poliitikot ovat sen sijaan jo varautuneet minimoimaan Valko-Venäjälle valmistuvan ydinvoimalaitoksen vaikutuksia Liettuaan. Seimas hyväksyi huhtikuussa lain, joka kieltää ydinvoimalla tuotetun sähkön ostamisen tai sen kuljettamisen Liettuan kautta vaaralliseksi katsotuista kolmansien maiden laitoksista.

Lisäksi toistuvat vastoinkäymiset Liettuan neuvostoaikaisen Ignalinan laitoksen sulkemistöissä lisäävät liettualaisten epäluuloja venäläistä ydinvoimaosaamista kohtaan. Voimalan sulkemisesta vastaa sama venäläisyhtiö, joka on mukana Rosatomin Hanhikiven ydinvoimalan rakennustöissä.

Liettua sitoutui neuvostoaikaisen ydinvoimalansa sulkemiseen liittyessään EU:n jäseneksi.

Varapuhemies Bastys ei ole ainut liettualaispoliitikko, joka on sotkeutunut hämäriin venäläiskontakteihinsa.

Baltiassa Venäjään on suhtauduttu muutenkin aina varauksella. Lännessä on usein vähätelty balttien Venäjään liittyviä uhkakuvia, mutta Krimin valtauksen ja Ukrainan sodan myötä tilanne on kääntynyt päälaelleen.

Korruptiota on kaikkialla maailmassa, mutta Venäjällä se on institutionaalista. Siihen rohkaistaan valtion toimesta. tutkija Marius Laurinavičius

Yhdysvaltalaisesta Hudson instituutista takaisin Liettuaan palannut tutkija Marius Laurinavičius korostaa nyky-Venäjän hallinnon erityislaatua. Hänen mukaansa Putinin Venäjää ei pidä sotkea normaaliin, laillisten instituutioiden varassa toimivaan valtioon.

– Venäjä on mafiavaltio. Se vaikuttaa verkostojen avulla, joissa turvallisuuselinten, valtionyhtiöiden ja järjestäytyneen rikollisuuden intressit sekoittuvat keskenään, Laurinavičius sanoo äskettäin perustetun Institute for Policy Analysis -ajatushautomon toimistossa Vilnan vanhassa kaupungissa.

Laurinavičiusen mukaan varapuhemies Bastysin tapaus osoittaa, kuinka valtiolliset, taloudelliset ja rikolliset toimijat ovat kietoutuneet yhteen Venäjällä.

– Korruptiota on kaikkialla maailmassa, mutta Venäjällä se on institutionaalista. Siihen rohkaistaan valtion toimesta, Laurinavičius huomauttaa.

Laurinavičius pitää lahjontaa, korruptiota ja muuta rikollista toimintaa venäläiseen bisneskulttuuriin syvälle juurtuneina menettelytapoina. Venäjän valtionyhtiöitä hän pitää markkinatoimijoiden sijaan ennen kaikkea Venäjän nykyhallinnon jatkeena.

Tähän asti kuuluisin korruptioepäilyiden ja mafiasuhteiden kaatama liettualainen huippupoliitikko on maan entinen presidentti Rolandas Paksas.

Vuonna 2003 Liettuan presidentiksi valittu Paksas joutui jättämään virkansa vain vuoden presidenttiyden jälkeen. Hänen yhteytensä Venäjään katsottiin uhkaavan Liettuan kansallista turvallisuutta.

Liettuanvenäläinen Alla Žemtšugova esittelee innostuneesti vihreää pistaasileivosta ja muita pienessä Soul kitchen -kahvilassa tarjolla olevia käsintehtyjä herkkuja. Sielultaan venäläiseksi tunnustautuva kahvilanmyyjä työskentelee Vilnan vanhimmassa kauppahallissa Halėsissa.

Vilnan kauppahalleissa ja toreilla venäjä on valtakieli, vaikka Liettuan kolmimiljoonaisesta väestöstä etnisiksi venäläisiksi arvioidaan vain noin viisi prosenttia. Venäläisiä on vähän verrattuna muihin Baltian maihin, joissa vähintään neljännes asukkaista on venäjänkielisiä. Tätä pidetään syynä siihen, että Liettua on osoittautunut varsin vastustuskykyiseksi venäläistä propagandaa vastaan.

Venäjän-mielisessä mediassa Mindaugas Bastysin tapausta on pidetty jälleen uutena esimerkkinä liettualaisten tuntemasta hysteriasta itänaapuriaan kohtaan. Liettuankielisessä mediassa taas asenteet Venäjää kohtaan ovat muuttuneet viime vuosina entistä kärkkäämmiksi.

Žemtšugovaa Venäjän syyttely ahdistaa, vaikkei hän anna Venäjällekään aina täyttä tukea.

– Jos pienelle lapselle sanotaan, että äiti on paha, niin hän joka tapauksessa puolustaa äitiään, Vilnassa syntynyt ja siellä koko ikänsä siellä asunut Žemtšugova vertaa suhdettaan Venäjään.

Olga Žemtšugova on hermostunut mediassa esitettävistä uhkakuvista, ja toivoo, etteivät ne vaikuttaisi liikaa tavallisten ihmisten kanssakäymiseen. Monika Abraityte / Yle

Myös toisenlainen informaatiovaikuttaminen kietoutuu puhemies Bastysin virasta eroamiseen johtaneeseen monisyiseen tapahtumaketjuun.

Tapausta tutkivan puolustus- ja turvallisuuskomitean jäsenet saivat maaliskuun lopulla sähköpostiviestin. Siinä Liettuassa toimivien Nato-joukkojen saksalaiskomentajan Christoph Huberin uskoteltiin olevan Venäjän agentti. Todisteena väitteelle esitettiin myöhemmin väärennetyksi osoitettua valokuvaa saksalaiskomentajasta Moskovan Punaisella torilla.

Informaatiovaikuttamista tutkivan Vilnan yliopiston tutkijan Nerijus Maliukevičiusen mukaan valeuutisen ajoitus kertoo pyrkimyksestä harhauttaa ja luoda hämmennystä Bastysin venäläiskytkösten tutkintaan.

Viime vuonna Baltiaan asettuneista kansainvälisistä Nato-joukoista on tehtailtu muitakin valeuutisia. Maliukevičiusen mukaan Liettuassa toimivia saksalaisjoukkoja kohtaan pyritään kylvämään epäluottamusta vetoamalla historian kokemuksiin.

– Valeuutiset pyrkivät toistamaan kertomusta, jonka mukaan fasistit ovat palanneet Liettuaan ja Saksa on miehittämässä toistamiseen maata, Maliukevičius kertoo ja nimeää uutisten levittäjäksi Venäjän.

Kauppahallissa työskentelevä Žemtšugova huomasi Venäjän valtion television vain kylvävän riitaa hänen ja liettualaisen aviomiehensä välille. Niinpä televisio sai lähteä.

Valtaosalle Baltian venäjänkielisistä Venäjän valtiollinen tv säilyy tärkeimpänä uutislähteenä. Viron, Latvian ja Liettuan etnisiä venäläisiä, valkovenäläisiä ja ukrainalaisia vähemmistöjä yhdistää kielen lisäksi neuvostonostalgiaan tukeutuva yhteinen maailmankuva. Sitä pönkitetään juuri television avulla.

Lentokoneiden parissa työskentelevä Anton Tisov ei ymmärrä virallisen Liettuan nuivaa suhtautumista Venäjään talouskumppanina.

Tisov on nuoremman polven liettuanvenäläinen. Hän pitää itseään yhtä isänmaallisena kuin kuka kuka tahansa Liettuan kansalainen tekisi, eikä koe syrjintää venäläistaustansa vuoksi.

Aiemmin Tisovin venäjän kielen taidolla oli kysyntää työelämässä. Nyt idänmarkkinat ovat tukossa myös ilmailualalla. Syynä on Venäjän heikentynyt taloustilanne, mutta liettualaiset ovat muutenkin aiempaa varovaisempia taloussuhteissaan Venäjään.

Liettuan parlamentin turvallisuus- ja puolustuskomiteaa johtava Vytautas Bakas perää energia-alan lisäksi viranomaisia tutkimaan tarkemmin kaikkia venäläisiä talouskytköksiä. Liikenteen ja muiden strategisiksi katsottujen alojen ohella venäläisen rahaa tulisi suhtautua varovaisemmin millä tahansa talouden osa-alueella.

Tisov kertoo myös itse kokeneensa liettualaisten epäluulot Venäjän-kauppaa kohtaan.

Hänen entiselle työnantajalleen ei myönnetty lupaa rakentaa uutta lentokonehallia Liettuaan. Rakennusluvan epäämisen hän uskoo johtuneen liettualaisyrityksen siteistä Venäjän valtionyhtiö Rostehiin. Sen pääjohtajan Sergei Tšemezovin tiedetään kuuluvan presidentti Vladimir Putinin lähipiiriin.

Tisovin mielestä liettualaispoliitikot käyttävät Venäjän-uhkaa myös puhtaasti sisäpoliittisena aseena.

– Bisneksen täytyisi olla bisnestä, Tisov summaa ajatuksensa Venäjän-kaupasta Suomessakin usein toisteltuun tapaan.

Anton Tisovin mielestä jotkut liettualaispoliitikot hermoilevat liikaa Venäjän kanssa tehtävästä kaupasta. Monika Abraityte / Yle

Miehitys, itsenäisyyden riistäminen ja karut kokemukset neuvostoajalta eivät ole unohtuneet Baltiassa.

Venäläisdiplomaatteja kasvattavassa moskovalaisessa eliittiyliopistossa taas ei ymmärretä balttien kaunaa. Moskovan valtiollisen kansainvälisten suhteiden instituutin MGIMO:n professori Jevgeni Kožokin sanoo Liettuan ja muiden Baltian maiden katsovan liiaksi menneisyyteen.

Kožokin mukaan Venäjää ei tule verrata Neuvostoliittoon. Hän pitää länsimaiden virheenä sitä, että ne suhtautuvat Venäjään lähtökohtaisesti vihollismaana, vaikka se Neuvostoliiton hajottua otti vastaan lännen arvot ja sitoutui sen järjestelmiin.

Balttien rooliksi tarjotaan Moskovassa sillanrakentajaa Venäjän ja Euroopan välille.

– Yhteisen historiamme vuoksi Baltian maiden on mahdollisuus ymmärtää Venäjää paremmin kuin muiden eurooppalaisten, Kožokin visioi.

Varapuhemies Bastysin ympärillä vellova kohu on kuitenkin vain heikentänyt Venäjän ja Baltian maiden välistä luottamusta. Samalla kysymys Venäjän sen naapurimaissaan käyttämistä vaikuttamiskeinoista on jälleen entistä tärkeämpi.

Yhteisen historiamme vuoksi Baltian mailla on mahdollisuus ymmärtää Venäjää paremmin kuin muiden eurooppalaisten. tutkija Jevgeni Kožokin

Kožokin pitää väitteitä venäläisten valtionyhtiöiden painostuksesta ja sekaantumisesta Liettuan polittiseen päätöksentekoon naurettavina. Tällaisiin päämääriin pyrkiminen olisi hänen mukaansa turhaa jo Liettuan EU- ja Nato-jäsenyyden takia.

– Sellaisia tavoitteita asettavat ihmiset eivät tajuaisi mitään politiikasta, turvallisuuspolitiikasta tai taloudesta. Venäjän johto toimii aina järkiperustein, Kožokin linjaa.

Suomessa idänkauppaa on perusteltu aina juuri järkisyin.

Sotakorvaukset Neuvostoliittoon synnyttivät kiinteät kauppasuhteet itään. Sama kokemus ohjaa suomalaisten Venäjän-kauppaa tänäkin päivänä. Toisin kuin Baltiassa meillä ei kyseenalaisteta taloussuhteita Venäjään, eikä idänkauppaa haluta tarkoituksenmukaisesti politisoida.

Sama linja jatkuu suomalaispoliitikkojen suhtautumisessa Rosatomin Hanhikiven ydinvoimalahankkeeseen ja venäläisen kaasujätti Gazpromin Nord Stream -putkihankkeisiin (siirryt toiseen palveluun). Venäjän suuria energiahankkeita on Suomessa pyritty käsittelemään yksinomaan talous-, ympäristö- ja energiapoliittisina kysymyksinä.

– Suomessa vähätellään venäläishankkeiden potentiaalisia riskejä ja sitä miten, ne vaikuttavat ulkopoliittiseen harkintaan, Venäjän energiapolitiikan professori Veli-Pekka Tynkkynen toteaa.

Suomen energiatuonnista 70 prosenttia tulee Venäjältä.

Tiiviin siteen haittapuolena on nähty selviytyminen mahdollisissa häiriötilanteissa. Siksi huoltovarmuutta on kehitetty määrätietoisesti. Samalla valtavien taloudellisten kytkösten muut vaikutukset on jätetty julkisessa keskustelussa lähes huomiotta.

Suomessa vähätellään venäläishankkeiden potentiaalisia riskejä ja sitä miten, ne vaikuttavat ulkopoliittiseen harkintaan. Venäjän energiapolitiikan professori Veli-Pekka Tynkkynen

Joulukuussa Valtioneuvoston kanslian julkaisema Energia, huoltovarmuus ja geopoliittiset siirtymät -selvitys (siirryt toiseen palveluun) korostaa, että taloudellinen riippuvuus Venäjältä ostetusta energiasta altistaa Suomen Venäjän suorien ja epäsuorien vaikutuskeinojen alaiseksi.

Kun Suojelupoliisi antoi toissa vuonna lausunnon (siirryt toiseen palveluun) hallituksen ulko- ja turvallisuuspoliittiseen selontekoon liittyen, se kertoi vaikuttamisyrityksistä näin:

Muutaman viime vuoden aikana on Suojelupoliisin tietoon tullut konkreettisia tapauksia pyrkimyksistä vaikuttaa mm. Suomen energiapoliittiseen päätöksentekoon ja siihen liittyvään yleiseen mielipiteeseen.

Lausunnossa ei yksilöidä vaikuttajamaita, mutta Tynkkysen mukaan kyse on ennen kaikkea Venäjästä ja sen intresseistä Hanhikiven ydinvoimalaan liittyvissä ratkaisuissa.

Suomessa herättiin Venäjältä tulevaan informaatiovaikuttamiseen paljon Baltian maita myöhemmin. Energiaan ja muuhun Venäjän-kauppaan nivoutuvista vaaroista kieltäydytään yhä puhumasta avoimesti, vaikka asiaan onkin alettu suhtautua aiempaa vakavammin.

Tynkkynen muistuttaa, että Venäjä räätälöi aina tarkkaan vaikuttamiskeinonsa paikallisiin olosuhteisiin. Siksi esimerkiksi järjestäytyneen rikollisuuden käyttö tai lahjonta eivät tunnu kaikkein luontevimmilta tavoilta toimia Suomessa, joka on yksi maailman vähiten korruptoituneista maista.

Maaliskuun 11. päivä Liettuan parlamentin Seimasin edessä juhlittiin maan uudelleen itsenäistymisen 27. vuosipäivää. Martynas Ambrazas / EPA

Liettuan parlamentti Seimas on vahvistanut, että varapuhemies Mindaugas Bastys "toimi Liettuan etujen vastaisesti" ja että tämän suhteet venäläisiin "uhkaavat maan turvallisuutta".

Pitäisikö Suomessakin varautua paremmin niihin vaaroihin, joita Bastysin tapaus on paljastanut? Hyssyttelyn sijaan poliitikot ja kansalaiset voisivat puhua avoimesti Venäjän kanssa käytävästä energiakaupasta ja huomioida myös siihen liittyvät turvallisuuspoliittiset riskit.

Selvää on, että Liettuaa ja Suomea yhdistää ainakin yksi asia: niin meillä kuin siellä Venäjä pyrkii vaikuttamaan energiapäätöksiin – ja sitä kautta koko yhteiskuntaan.

Juttua varten on myös haastateltu Helsingin yliopiston ja Maanpuolustuskorkeakoulun Venäjän turvallisuuspolitiikan apulaisprofessori Katri Pynnöniemeä.