Tamperelaiset ja monet muutkin muistanevat Mikko Alatalon klassikkolaulelman Poppaloora, Puhuva auto. Nyt Tampereella on keksitty Poppalooran sukulainen, Ostava auto.

Tausta

Force Majeurin toimituksessa on herättänyt ihmetystä hiljattain kiihtynyt uutisointi Tampereen Hämeenkadun viime vuonna alkaneesta liikennekokeilusta. Kokeilun myötä Hämeenkadun itäpää on pyhitetty joukkoliikenteelle sekä jalankululle ja pyöräilylle. Aina niin myötäsukaisesti joukkoliikenteeseen – etenkin ratikkaan ja muihin ei-yksityisautoiluun -liittyviin uudistuksiin – suhtautuva Aamulehti uutisoi viimeksi sunnuntaina yksityisautoilun kieltämiseen liittyvistä peloista: autoilun vähentäminen kaupungin keskustassa saattaa sen mukaan näivettää keskustan yrityselämää ja uhkaa siten autioittaa kaupungin. Aamulehden ohella toinen paikallinen lehti, Tamperelainen, on niin ikään ottanut säännönmukaisesti osaa keskusteluun, mutta keskitymme seuraavassa lähinnä valtalehden lähestymistapaan.

Aamulehden sunnuntaisessa jutussa lukijaa vakuuteltiin kolmen yrittäjän suulla. Heitä olivat saippuakauppias, kello- ja kultakauppias sekä ovensa juuri sulkeneen salaattibaarin pitäjä. Kaikkien liiketilat sijaitsevat Tuomiokirkonkadulla, joka (Tamperetta tuntemattomille lukijoille tiedoksi, ks. kartta) on Hämeenkadun itäpään poikkikatu ja jossa yksityisautoilu on edelleen sallittu ja parkkipaikat omilla paikoillaan. Yrittäjien lisäksi ääneen päästettiin Tammerkosken yrittäjien puheenjohtaja, joka kannattaa kokeilun pikaista purkamista. Lisäksi juttuun on mahdutettu kaksi kommenttia paikallisilta asukkailta – toinen vastaan ja toinen puolesta, tasapuolisia kun ollaan.

Päättelyketjun ydin

Jos yrittää pureutua Aamulehden (tai yrittäjien ja yrittäjäjärjestön) ajatuksiin, törmää nopeasti seuraavaan päättelyketjuun: 1) Yksityisautoilu on välttämätöntä keskustan kivijalkakauppojen menestymisen kannalta. Tästä seuraa, että 2) ilman autovirtaa ja liikkeen eteen pysäköintiä yritykset eivät voi menestyä ja näin ollen 3) keskusta autioituu. Pureudutaanpa päättelyketjuun hieman syvemmin.

Syyt ja seuraukset

On varmaankin totta, että esimerkiksi raskasta tavaraa kuljetettaessa auton takaluukku on hyvä saada auki mahdollisimman lähellä liikettä. Mutta kuinka monen keskustan nykyisen liikkeen liiketoimintamalli perustuu tällaisten tuotteiden myyntiin? Lienee niin, että useimmiten myynnin kannalta olennaisinta on, että keskustassa liikkuu ylipäänsä ihmisiä. Jos ihmisvirrat ovat tarpeeksi suuria, asiakkaita on tarpeeksi kaikille keskustan liikkeille ja palveluille, ja kauppa käy (sillä edellytyksellä, että asiakkaat ovat ostovoimaisia). Lisäksi lähtökohtaoletus lienee, että suurin osa ihmisistä käy liikkeissä sisällä jalkaisin. Näin ollen liikennejärjestelmän kehittämisen – ja kaavoituksen – tehtävänä olisi toimia siten, että keskustassa olisi yrityksille tarpeellinen kriittinen massa. Siitä kumpi, joukkoliikenne vai yksityisautoilu, liikuttaa tehokkaammin ihmisiä, ei tarvitse kiistellä.

Nykyisen liikennekokeilun suurin muutos entiseen verrattuna on läpikulkuliikenteen kieltäminen Hämeenkadun itäpäässä sekä siitä johtuva Tuomiokirkonkadun eteläpään sulkeminen läpiajolta. Hämeenkadulta on kadonnut joitakin parkkipaikkoja kadunvarsipysäköinnistä, mutta hävinneiden parkkipaikkojen määrä on vähäinen. Samanaikaisesti keskustaan on valmistunut Hämpin parkin (parkkiluola Hämeenkadun alla) rakentamisen myötä 972 uutta parkkipaikkaa. Parkkiluolaa ei jostain syystä oteta huomioon parkkipaikkojen tarpeesta kirjoitettaessa edes siitä huolimatta, että parkkiluolan uloskäynneistä osa johtaa suoraan keskustan liiketiloihin.

Yrittäjäjärjestön edustaja kommentoi keskustan saavutettavuuden heikentymistä Aamulehdessä: ”Meille on tullut palautetta jopa Tampereen länsipuolelta, että asiakas ei halua tulla Tampereelle enää, koska tänne saapuminen koetaan vaivalloisena.” Palaute on kiinnostava, mutta vielä kiinnostavampaa olisi kuulla, mihin kokemus vaivalloisuudesta perustuu, sekä pohtia, miten vaivalloisuutta olisi mahdollista helpottaa. Onko kyseessä todellinen asiakaskokemus vai mielikuva, joka on saattanut syntyä muun muassa vastakkainasettelua lietsovasta ja vaivalloisuutta korostavasta uutisoinnista?

Autovirran liiketoimintaa elävöittävän vaikutuksen ymmärtäminen vaatii hieman eriskummallista logiikkaa. Aamulehti jatkaa: ”Yksi keskustassa lopettavista yrityksistä on salaattibaari [X]. Yritys sulki ovensa Tuomiokirkonkadulla lauantaina. Osasyynä on [X:n] konseptijohtajan [NN] mukaan yksityisautoilun muutos, joka lopetti läpikulkuliikenteen Hämeenkadulta. ’Liiketoimintamme painottui voimakkaasti lounasmyyntiin, ja asiakasvirta lounasaikaan pieneni’, [NN] pohtii. Hän muistuttaa, että [X:ssä] oli alun perinkin kyse uudenlaisen konseptin kokeilusta.”

Asiaa tarkemmin tuntematta voisi ajatella, että uudenlainen liiketoimintakonsepti (esim. hinnoittelu ja tuote) oli keskeinen syy epäonnistuneen kokeilun taustalla. Harvempi ohiajava auto ostaa salaatin, ja arkikokemus viittaisi siihen, että harva keskustan lounastaja siirtyy lounaalleen autolla, ainakaan salaattibaarin kautta. Konseptijohtajan toteamusta yksityisautoilun muutoksen vaikutuksesta liikkeen alasajoon horjuttaa tieto, että samalla kadulla ja läheisissä kortteleissa on useita kilpailevia lounaspaikkoja ja ravintoloita, joista ainakin osaan riittää asiakkaita tungokseen asti. Tosin on myönnettävä, että pubissa harvemmin asioidaan autolla.

Autioituuko Tampereen keskusta uudenlaisten liikennejärjestelyn seurauksena? Tuskin. Maailmalla on esimerkkejä elävistä mutta silti autottomista kaupunkien keskustoista niin pienemmistä kuin suuremmista kaupungeista. Meneekö yrityksillä huonosti? Epäilemättä. Aamulehden haastattelema saippuakauppias toteaa: ”Olen ollut yrittäjänä tässä neljä vuotta. Tämä on huonoin vuosi koko aikana. Hän uskoo, että ongelmien taustalla on yksityisautoilun kieltäminen Hämeenkadun itäpäässä. Tampereen kaupunki aloitti kokeilun viime kesänä. Tuolloin asiakasliikenne Hämeenkadulta Saippuakauppaan Tuomiokirkonkadulle hiljentyi merkittävästi. Tässä taloustilanteessa tämä muutos ei toimi.”

Kauppias uskoo, että hänenkin liikkeensä ongelmien taustalla on yksityisautoilun kieltäminen, mutta voisiko syy huonoon kaupankäyntiin olla jossakin muualla, jopa tuossa mainitussa taloustilanteessa? Tilastokeskuksen kansantalouden tilinpidon tilastoista selviää, että jo vuonna 2013 kotitalouksien kulutusmenot laskivat vuoteen 2012 verrattuna (indeksiluku vuonna 2012 103,5; vuonna 2013 102,9 ; 2010=100). Vuoden 2014 tilastot eivät ole vielä valmistuneet, mutta viime vuosi oli tuskin yhtään paria aiempaa parempi. Tampereella tilanne on erityisen heikko muun muassa siksi, että samanaikaisesti kaupungin työttömyysaste on noussut vuoden 2012 joulukuun lopun 14,7 prosentista vuoden 2014 joulukuun lopun 18 prosenttiin (ELY-keskuksen Pirkanmaan työllisyyskatsaukset).

Kotitalouksien ongelmat heijastuvat kaupan alalle laajalti, ja sen näkymät ovat heikot pienistä kivijalkakaupoista suurimpiin toimijoihin. Stockmann ilmoitti vastikään tavaratalojensa lakkautuksista Oulussa ja Venäjällä. Syistä ei kerrottu, mutta on mahdollista, että lakkautusten taustalla on joukko epäonnisia liikennejärjestelykokeiluita. Parin tavaratalon lisäksi yhtiö lopettaa kokonaan äänilevyjen ja elokuvien myynnin. On epäselvää, miten liikennejärjestelyt ovat vaikuttaneet tähän, mutta luultavasti jollakin tavalla. Itse asiassa ne saattavat olla suurin yksittäinen syypää siihen, että koko tavarataloyhtiön tulos on suorastaan romahtanut.

Uutiset kaupan alalta ovat karuja, mutta juuri siksi olisi lukijan näkökulmasta tärkeää (ja journalistisista syistä asiallista), että esimerkiksi Aamulehti avaisi uutisoinnissaan mahdollisia yritysten ongelmien taustatekijöitä rehellisesti. Nyt se yksinkertaistaa monimutkaisia syy-seuraussuhteita samalla unohtaen, että korrelaatio ja kausaalisuus eivät kulje käsi kädessä (ks. esim. http://www.tylervigen.com/).

On surullista, että hyvät uutiset loistavat poissaolollaan lehden sivuilta. Vaihtelun vuoksi olisi hienoa lukea juttuja yrittäjistä, jotka ottavat kokeilun vastaan ilolla. Tällaisia myyttisiä yrittäjiä nimittäin on olemassa, se selviää vaikkapa AL:n (sic) Moro-liitteen tekemästä 46 yrityksen kyselystä tai tamperelaisen pubin Facebook-päivitykseen perustuneesta pikku-uutisesta Tamperelaisessa. Jostain syystä tämä näkökulma ei saa palstatilaa samalla tavalla kuin kokeilua vastustavat tahot.

Ennuste

Summa summarum: On todennäköistä, että keskustan yrityskentässä tapahtuu muutoksia lähivuosina siinä missä menneinäkin vuosina on tapahtunut. Se kuuluu normaaliin kaupunkikehitykseen. Liikennejärjestelyjen muutoksillakin on osansa muutoksessa. Mutta ei ole kovin uskottavaa, että aivan lähitulevaisuudessa autot asioisivat keskustan kivijalkaliikkeissä – vaikka Googlen älyauto onkin pitkälle kehitetty ja hieno konsepti.

Force Majeurin luotto-oraakkelin mukaan lähivuosia hallinnee palvelukonsepti, jossa ihminen ihan itse ostaa haluamansa tuotteet ja palvelut valitsemistaan liikkeistä. Juuri siksi oraakkeli on huolestunut tamperelaisista yrittäjistä, sillä yhä useammat ihmiset ostavat haluamansa verkon välityksellä. Sen vuoksi olisi tärkeää miettiä, miten ihmiset saadaan tekemään ostoksensa kivijalkakaupoissa ja kaupungilla asioidessaan käyttämään tarjolla olevia ravintola- ja kahvila- sekä muita palveluita – saapuivat he keskustaan millä kulkuneuvolla tahansa.

Sivuhuomautuksena todettakoon, että joukkoliikennevälineet, kuten tuleva ratikka ja bussit, tuovat muuten kerralla melkoisesti suuremman määrän ihmisiä keskustaan verrattuna henkilöautoihin, joille infra (parkkiluola, väylät, tunneli, jne.) on jo olemassa tai rakenteilla ja lisää tulossa. Positiivisia kun olemme, ehdotamme Aamulehden toimitukselle juttua Tampereen keskustan kehittämisestä positiivisella otsikolla ”Lisää asiakkaita keskustaan – ratikka parantaa yritysten elinvoimaa”. Jos Aamulehti haluaa säilyttää jo perinteiseksi muodostuneen linjansa ratikkauutisoinnissaan, voi otsikon kirjata muotoon ”Ratikka uhkaa autioittaa peltomarketit – asiakkaat pakenivat keskustaan”.

Jutun artikkelikuva: © Bobcatnorth (CC BY-NC-SA 2.0) (http://www.flickr.com/photos/77483134@N00/3301886207)