Ihmiset viihtyvät ikätovereidensa seurassa. On siis luonnollista, että eläkeläisiä muuttaa sinne, missä heitä asuu jo ennestään. Näin naapurustosta löytyy seuraa, ja kaupungille on helppo lähteä porukalla päiväkahveille.

Perjantaina Tampereen yliopiston Porin-yksikössä väittelevä Antti Wallin toteaa eläkeläisten valtaavan kaupungeista entistä enemmän tilaa. Sosiologian alaan kuuluvan väitöskirjan (siirryt toiseen palveluun) mukaan muutos on alkanut jo vuosituhannen alussa. Muutos kiihtyy uusien ikäluokkien eläköityessä.

– Suuret ikäluokat on ensimmäinen sukupolvi, joka on tottunut kuluttamaan, istumaan kahviloissa ja matkustamaan. Tällainen eläkeläisten käyttäytyminen lisääntyy jatkossa luultavasti entisestään, Wallin toteaa.

Kahvilla pistäytyminen on tärkeä osa päivää

Porissa eläkeläisten baariparlamentteja on helppo löytää mistä tahansa kauppakeskuksesta. Pentti Rantanen parantaa maailmaa kauppakeskus BePopissa, jossa väkeä on parhaimmillaan koolla toistakymmentä. Puheenaiheet kumpuavat usein aamun sanomalehdestä.

Rantasen mielestä eläkeläiset ovat kokoontuneet Porissa jo vuosikymmenien ajan, mutta tavat ovat vähitellen muuttuneet. Ensin seisoskeltiin kauppatorilla, vakiopaikoilla.

– Sen jälkeen ihmiset huomasivat, että ahaa, menemme baariin kahville porukalla ja keskustelemme siellä asiat kuntoon. Niin kuin teemmekin, Rantanen sanoo.

Esko Oksasen päivärutiiniin kuuluu tuttavien tapaaminen kauppakeskus IsoKarhussa. Moottoripyöriä harrastava joukko odottelee uutta ajokautta kahvikupin äärellä.

– On tärkeää, että syntyy tällainen päivän aktiviteetti, kun minäkin asun yksin. Kokoontuminen kahvilassa on hyvin tärkeää päivän kulussa.

Kahvilta baariparlamenttilaisten päivä jatkuu kotiin syömään ja päiväunille.

– Vatsan viereen maate. Sitä se on, kuvailevat Porin vapaat miehet.

Asuinalueet eriytyvät ikäryhmien mukaan

Koska eläkeläisten määrä kaupunkikeskustoissa lisääntyy ja he viettävät aikaansa palvelujen parissa, alkavat yrittäjät vääjäämättä suunnata tarjontaansa ikäihmisille.

– Kaupalliset toimijat, kaupunkisuunnittelijat ja muut kaupunkilaiset mukautuvat heidän tarpeisiinsa. Uskon, että esimerkiksi kahviloita perustetaan sinne, missä liikkuu ikäihmisiä, Antti Wallin kertoo.

Antti Wallin kokee lähtökohtaisesti hyväksi asiaksi, että ihmiset liikkuvat kaupungilla ja löytävät sieltä seuraa. Ikäihmisten suosimat paikat profiloituvat kuitenkin herkästi ikäihmisten paikoiksi eivätkä enää houkuta nuoria.

Sama ilmiö koskee asuinalueita. Käy helposti niin, että ikäihmiset asuvat yhdellä alueella, työikäiset toisella ja opiskelijat kolmannella.

– Jos joku asuinalue ikääntyy, siitä tulee hiljaisempi ja vähemmän dynaaminen paikka. Sekään ei välttämättä ole toivottavaa. Vanhemmat ihmiset kaipaavat ympärilleen myös nuorempaa väkeä, Wallin toteaa.

Antti Wallin väittelee vanhusten keskittymisestä kaupunkien keskustaan. Jenni Joensuu / Yle

Eläköityvillä on valtaa ohjata kehitystä

Nyt eläköityvällä sukupolvella on Antti Wallinin näkemyksen mukaan valtaa määritellä kaupunkien ja yhteiskunnan kehitystä. Ikäihmisten ryhmittymissä ei sinänsä ole mitään pahaa. Jos asuinalueella asuu samankaltaisia ihmisiä, yhteisön muodostaminen on helpompaa.

Ihmiset luovat kysynnän, ja alueelle muodostuu juuri heille sopivia palveluja. Yhdessä tekeminen ja harrastaminenkin on helpompaa, jos samasta asiasta kiinnostuneita löytyy lähipiiristä useampia.

– Ihmiset kehittävät luonnostaan tällaista seurallista yhteistoimintaa tehdäkseen omasta elämästään parempaa, Wallin toteaa.

Siitä huolimatta hän toivoisi, että kehittyvissä kaupunkirakenteissa olisi yhtä lailla tilaa niin nuorille kuin vanhoillekin.

– Toivon, että kaikki pystyisivät elämään sovussa ja ymmärtämään erilaisuutta. Kaupungin sekoittuneisuus olisi mielestäni vain hyvä asia. Se kasvattaa, kun joutuu tulemaan erilaisten ihmisten kanssa toimeen.

Aiheesta voi keskustella tämän artikkelin alla kello 22:een saakka.