Minna Helteen siirryttyä valtakunnansovittelijasta Teknologiateollisuuden työmarkkinajohtajaksi pelattiin kulisseissa outoa peliä. Palkansaajille tarjottiin uudeksi sovittelijaksi Eeva-Liisa Inkeroista, jonka paikan Helle täyttää.

Ylen saamien tietojen mukaan palkansaajajohtajia yritettiin taivutella hyväksymään Eeva-Liisa Inkeroinen uudeksi valtakunnansovittelijaksi. Yritys oli sinnikäs, sillä Inkeroisen nimi kaivettiin esiin kahteen otteeseen. Inkeroinen itse oli luvannut harkita asiaa, jos asia etenisi.

No ei edennyt.

Valtakunnansovittelijaa etsittäessä toimi vuorotteluperiaate, jonka mukaan palkansaajat, käytännössä keskusjärjestöt, ja työnantajat tarjoavat vuorotellen ehdokkaita vastapuolelle.

Nimistä käydään normaalit keskustelut. Sovittelijan pitää kelvata kummallekin.

Näin meneteltiin taas kerran sen jälkeen kun Minna Helle ilmoitti kesken virkakautensa siirtyvänsä Teknologiateollisuuden työmarkkinajohtajaksi Eeva-Liisa Inkeroisen tilalle, mikä herätti pienoisen työmarkkinakohun Helteen ympärillä.

Inkeroisen nimi oli esillä jo järjestöjen ensimmäisessä tapaamisessa, mutta hän ei ollut ainoa nimi. Palkansaajapuoli hylkäsi jo tässä vaiheessa Inkeroisen.

Palkansaajajohtajat eivät epäilleet Inkeroisen kykyä hoitaa sovittelijan tehtäviä. Paketti olisi vain näyttänyt ulospäin todella erikoiselta: Helle Inkeroiseksi ja Inkeroinen Helteeksi. Instituutio nimeltä valtakunnansovittelija olisi saanut kylkeensä ison lommon.

Toisella kertaa Elinkeinoelämän keskusliiton EK:n toimitusjohtaja Jyri Häkämies tarjosi Inkeroista vielä kompromissiehdokkaana kun uuden sovittelijan nimestä ei heti saatu yhteistä näkemystä aikaan. Reaktio oli sama kuin aiemminkin. Ei käy, oli taas vastaus.

Inkeroinen ei halunnut kommentoida asiaa Ylelle.

Palkansaajapuoli toivoi, että Helteen lähdön jälkeen valittaisiin hieman matalamman profiilin sovittelija. Sellainen löytyi kirkon työmarkkinalaitoksesta. Työmarkkinajohtajana työskentelevä Vuokko Piekkala on uusi valtakunnansovittelija.

Valinnasta kerrottiin useassa tiedotusvälineessä, vaikka virka ei vielä tuolloin ollut edes auki. Nyt virka on jo haussa, mutta olisi valtava ihme, jos Piekkalaa ei valittaisi.

Hänenkään ammattitaitoaan ei ole mitään syytä epäillä, vaikka monelle nimi on vielä tuiki tuntematon. Työnäytteet ratkaisevat.

Nyt nähty näytelmä ei ollut ensimmäinen kun sovittelijaa valitaan. Vaikka kyseessä on valtion virka, työmarkkinajärjestöt ovat olleet avainasemassa. Ja yllätyksiäkin on nähty, joista huomattavin oli Jorma Reinin valinta STTK:n puheenjohtajan paikalta sovittelijaksi vuonna 1990. Myöhemmin Reini sai yksityiselämän sotkujen takia potkut.

Reini oli lievästi sanottuna värikäs sovittelija. Hänenkään kykyjään ei lopulta epäilty, mutta sovittelijana hän oli jyräävä.

Reinin sovittelut osuivat vielä 1990-luvun vaikeaa talouslamaan, jolloin työmarkkinasuhteet olivat koetuksella Esko Ahon hallituskaudella.

Myös Minna Hellettä voi pitää korkean profiilin sovittelijana, mutta täysin eri syistä kuin Reiniä. Helle oli moderni ensimmäinen twitter-sovittelija, ja ensimmäinen nainen tässä virassa. Hän osallistui mielellään työmarkkinoita ja työelämää laajemminkin koskevaan yhteiskunnalliseen keskusteluun.

Matalamman profiilin sovittelijoina voidaan pitää esimerkiksi virkamiesmäisiä Esa Lonkaa ja Teuvo Kalliota.

Valtakunnansovittelijoita on tähän mennessä ollut 13. Valtakunnansovittelijan virka perustettiin vuonna 1962.

Pisimpään virkaa hoiti Juhani Salonius 2000-luvun taitteessa.