Astma on olympiaurheilijoiden yleisin krooninen sairaus. Hengitysteiden tulehdustila voi kehittyä salakavalasti ja johtaa hoitamattomana uran päättymiseen. Näin oli käydä Sami Jauhojärvelle ennen Sotshin olympiakautta.

Sami Jauhojärvi ei kuule ladun vierustan täyttävän yleisön huutoja. Hän liu’uttaa suksiaan latu-uralla ja odottaa seuraavaa alamäkeä. Kun vauhti kiihtyy mäen viettäessä, ojentaa Jauhojärvi hetkeksi ylävartalon pystyyn ja yrittää hengittää syvään.

Keuhkot eivät tottele, syvät henkäykset jäävät pinnalliseksi läähätykseksi. Rintakehää puristaa kuin vanne olisi niiden ympärillä. Mielessään hän hokee vain yhtä asiaa: älkää vain kiristäkö vauhtia!

Jauhojärven onneksi vuoden 2013 MM-kisojen viestin avausosuus hiihdetään hitaasti viimeisille kilometreille saakka. Jauhojärvi roikkuu mukana Val di Fiemmen ladulla. Noin puolitoista kilometriä ennen osuutensa loppua hän pystyy kuin pystyykin kiristämään vauhtia maksimaaliselle tasolle. Hapenpuute iskee maitohapot lihaksiin vasta avausosuuden jälkeen, hän tuo Suomen vaihtoon kuudentena. Mielen valtaa onnistumisen tunteiden sijaan helpotus: ainakaan hän ei pilannut muiden kisaa.

Lehtikuva

Kisojen päätösmatkalla, 50 kilometrin perinteisen yhteislähdössä, totuus iskee jälleen vasten kasvoja. Jauhojärvi rimpuilee kaukana kärjestä, tippuu jo kuuden kilometrin hiihdon jälkeen sijan 40 huonommalle puolelle. Maaliin hän valuu sijalla 30.

– Ne MM-kisat olivat suurin floppi minun urallani. Yritin tehdä kaikki poppaskonstit harjoittelussa, jotta kunto napsahtaa kohdalleen arvokisoissa. Ajattelin, että näitä harjoituksia tekemällä homma on ennen toiminut, mutta nyt ei mikään. Viestissä tiesin, että en pysty hiihtämään koko matkaa kovaa, uransa Lahden MM-kauteen päättänyt Jauhojärvi kuvailee nyt, neljä vuotta myöhemmin.

Val di Fiemmen 50 kilometrin kilpailussa Jauhojärvi ihmetteli, kun ei päässyt kovempaa. Pahaltakaan ei tuntunut.

– Oireet olivat kuin ylikunnossa. Olin väsyn puolella, en saanut kropasta irti lähellekään sitä kapasiteettia, joka siellä on. Mietiskelin, että ehkä tuli treenattua väärin.

“Paljon olet tasoitusta antanut”

“Val di Fiasko”, uran pohjanoteeraus, alemmas ei voi enää vajota. Val di Fiemmen MM-kisojen kuninkuusmatkan jälkeisessä tv-haastattelussa Jauhojärvi suomi itseään kovin sanoin. Hän totesi, että hänen täytyy tutkia harjoituspäiväkirjojaan kahden vuoden ajalta selvittääkseen, miksi suksi ei kulje.

Lehtikuva

Syy vauhdin hidastumiseen oli kehittynyt salakavalasti jo viiden vuoden ajan. Harjoittelun virheistä ei ollut kyse. Oireet olivat ehkä ulkopuolisille selkeät, mutta Jauhojärvi oli jo ehtinyt tottua olotilaansa.

Iltaisin ja kisasuorituksien jälkeen naapurihuoneisiin kuului jatkuvasti raastava, syvältä keuhkoista nouseva yskä. Sitä Jauhojärven vaimo oli jo pari vuotta kuunnellut. Samalla hän oli ihmetellyt, miksi mies väänsi ylävartaloaan kotona ihmeellisiin asentoihin happea haukkoakseen.

– Vaimo sanoi monen kisan jälkeen, että tuo yskiminen ei ole normaalia eikä tuo hengittäminen ole normaalia. Piti oikein kiskomalla kiskoa happea sisään pala palalta. Limaa tuli kiitettävän paljon ulos, Jauhojärvi kertoo.

– Val di Fiemmen MM-kisoissa oli mukana henkilökohtainen fysioterapeuttini, jolla oli ollut jo pidempään astma. Hän asui naapurihuoneessa ja sanoi, että tuo on niin kaukana normaalista, että mene ehdottomasti testeihin.

Keväällä 2013 maailmancup-kauden jälkeen 31-vuotias Sami Jauhojärvi kävi vihdoin ja viimein astmatesteissä. Diagnoosi oli selvä, Jauhojärvellä todettiin astma.

– Testeissä ilmeni, että keuhkoputken kapasiteetista oli poissa 17 prosenttia ja pikkuputkista 33 prosenttia. Ei enää ihmetyttänyt se, että kisoissa vauhti tuntui vauhtikestävyydeltä. Eli 20 prosenttia maksimia alemmalta tahdilta. Lääkäri vain totesi, että paljon olet tasoitusta antanut, Jauhojärvi sanoo päätään pudistellen.

“Minähän olen sairas”

Jauhojärven hiipunut vauhti oli näkynyt kisoissa dramaattisella tavalla jo kahden vuoden ajan. Moni oli ihmetellyt, mitä Liberecin kaksinkertaiselle MM-mitalistille oli tapahtunut. Miksi vauhti ei seurannut harjoittelun mukana? Olivatko syynä yksityiselämän menetykset vai suksimerkin vaihto?

Tieto astmasta oli helpotus, sillä Jauhojärvestä oli tullut maailmancupin palkintopallisijoilla viihtyvän huipun sijaan hiihtäjä “ynnämuiden” joukossa.

– Syyn löytyminen oli henkisesti helpottavaa. Sitten mieleen tuli se, että minähän olen sairas. En halunnut kertoa sitä aluksi julkisuuteen. Minun piti käsitellä asia itseni kanssa. Sairaus voi tulla ihan kenelle vain.

Tomi Hänninen

Astmaan voi todellakin sairastua kuka tahansa, mutta hengityselimiään äärimmilleen rasittaville urheilijoille se tulee normaaliväestöä helpommin. Tutkimukset eri puolilta maailmaa osoittavat, että astma on olympiaurheilijoiden yleisin krooninen sairaus.

Jo vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa 11 prosenttia Yhdysvaltain olympiajoukkueesta kärsi rasitusastmasta. Vuonna 1996 Atlantassa määrä oli kasvanut 20 prosenttiin. Astmaa oli erityisesti maantie- ja maastopyöräilijöillä. Englannin olympiajoukkueesta viidenneksellä oli astma Sydneyn ja Ateenan olympialaisissa (2000: 21,2%, 2004: 20,7 %).

Yle Uutisgrafiikka

Nykytiedon mukaan astmaan sairastumisen riski on suurin kesä- ja talvilajien kestävyysurheilijoilla, joilla hengityselimet joutuvat äärimmäiseen rasitukseen. Allergiat ja atooppinen iho altistavat astmalle, kuten myös perimä ja lapsuudessa sairastetut sairaalahoitoa vaatineet hengitystieinfektiot. Astmaa on niin jalkapalloilijoilla, jääkiekkoilijoilla kuin taitoluistelijoillakin.

Urheilijoiden astma ei ole kaikilla samanlaista

Matias Väänänen

Jauhojärvelle ja muille huippu-urheilijoille keho on tärkein työkalu omassa ammatissa. Jauhojärvi jotenkin turtui olotilaansa, vaikka ympärillä moni hiihtäjä on astmaatikko. Tutkimusten mukaan suuri osa urheilijoista ei tiedä sairastavansa astmaa.

– Syksyllä 2008 mattotestin jälkeen Virtasen Mikko sanoi, että voisi olla paikallaan käydä astmatesteissä. Mutta kun täydellisellä ihmisellä ei voi olla sairauksia, Jauhojärvi kuvaa asennettaan.

– Kuvittelin silloin, että astma on sellainen, että tulee astmakohtaus, johon pitää vetää astmalääkettä. En tajunnut, että astma voi olla sellainen, että pikkuhiljaa ärsytyksen ansiosta keuhkoputki supistuu, supistuu ja supistuu.

Astma on krooninen sairaus, jossa hengitysteihin syntyy pitkäaikainen tulehdustila. Oireet voivat ilmaantua salakavalasti. Jauhojärvellä ei ollut esimerkiksi hengityksen vinguntaa rasituksessa tai voimakkaita astmakohtauksia. Hänen oireitaan olivat jatkuva yskä ja limannousu, hengenahdistus ja paineen tunne, hengitystieinfektiot ja voimakas suorituskyvyn lasku. Hoitamattomana astma pahenee helposti, jos kierrettä ei katkaista lääkityksellä.

– Urheilijoiden astma ei ole kaikilla samanlaista. Astmaan liittyvä tulehdusreaktio on hoidettava mahdollisimman hyvin, jotta pitkäaikaisia vaikutuksia ja rakenteellisia muutoksia ei tule keuhkoputkiin. Ilman lääkitystä urheilija ei ole samalla viivalla terveiden kilpakumppaneiden kanssa, kertoo Tampereen yliopistollisen sairaalan allergiakeskuksen ylilääkäri Jussi Karjalainen.

Astmassa tulehdus turvottaa limakalvoja, täyttää keuhkoputkea limalla, jota nousee helposti ylös suuhun saakka. Rasituksessa keuhkoputki supistelee voimakkaasti ja reagoi herkästi esimerkiksi kylmään ilmaan tai ilman epäpuhtauksiin. Ilma ja happi eivät mahdu virtaamaan normaalisti keuhkoihin, kun putki ahtautunut. Siksi happi ei kulkeudu verenkiertoon ja hapot jäävät lihaksiin. Erityisesti diagnoosia edeltäneellä kaudella Jauhojärvi sai tuntea, kuinka jalat puutuivat ja hyytyivät hyytymistään nousuissa.

AOP/Heli Koivunen

– Kun on kunnossa, niin tiedän vauhtirajani. Mutta kun keuhkoputki on ahtaalla, niin hengitys jää pinnalliseksi, kun pitäisi vetää keuhkot täyteen. Limaa irtosi todella paljon aina, kun veti tehoja varsinkin diagnoosia edeltäneen vuoden aikana, Jauhojärvi kertoo.

– Tuli puristus rintakehään ja tuntui kuin pilliä väännettäisiin kuin rättiä kuivaksi. Ilma ei vain mennyt sisään, Jauhojärvi kuvailee silloisia tuntemuksiaan.

Jauhojärven keuhkot testattiin terveiksi aikuisuran alussa vuonna 2002. Vuosikausia jatkunut hengitystie-elinten rasittaminen äärimmilleen jopa yli 30 asteen pakkasessa oli kuitenkin ollut liikaa. Hiihdossa hengitetään voimakkaasti pitkiä aikoja kuivaa ja kylmää ilmaa, joka ärsyttää hengityselimiä. Veren maku nousee suuhun, kun limakalvoihin tulee vaurioita.

Mikään uusi ilmiö tämä ei ole, sillä esimerkiksi Ruotsissa 1990-luvun alussa tehdyssä tutkimuksessa 79 prosentilla maan huippuhiihtäjistä havaittiin astma tai astmaan liittyvä keuhkoputkien supistumisherkkyys. Tutkimuksessa oli mukana 47 maan huippuhiihtäjää kuudesta seurasta eri puolilta Ruotsia.

Kesällä maratoonarit ja suunnistajat imevät kovilla oleviin keuhkoihinsa siitepölyä ja ilman epäpuhtauksia, jotka ärsyttävät hengitysteitä. Uinnissa esimerkiksi veden kemikaalit ärsyttävät keuhkoja. Peräti yli 70 prosentilla huipputason uimareista on diagnosoitu astma.

– Astman riski on suurin lajeissa, joissa harjoitellaan paljon kovalla teholla. Kestävyyslajeissa hiihdossa, juoksulajeissa, suunnistuksessa ja uinnissa on paljon astmaa. Urheilijan astmassa ilmatiet kuivuvat. Ylähengitystiet eivät pysty kosteuttamaan ilmaa kovassa rasituksessa niin paljon kuin pitäisi, selittää ylilääkäri Karjalainen.

Väärä lääkitys toi itsetuhoisia ajatuksia

Urheilijoiden ja tavallisten ihmisten astmaa hoidetaan kahdenlaisilla lääkkeillä: keuhkoputken tulehdusta hoitavilla sekä keuhkoputken supistelun estävillä avaavilla lääkkeillä. Hoitavaa lääkettä käytetään aamuin illoin, avaavaa lääkettä puolestaan otetaan ennen kovaa rasitusta tai hengenahdistuksen ja astmakohtauksen iskiessä.

Jauhojärvellä lääkitys aloitettiin välittömästi pitkään kyteneen tulehduksen taltuttamiseksi. Aamulla ja illalla hoitavaa lääkettä pari hengenvetoa kerrallaan, ennen treenejä tarvittaessa avaavaa lääkettä. Tulehduksen tasoittumiseen meni viikkoja, mutta hiljalleen tilanne parani. Sopivien lääkkeiden löytämiseksi Jauhojärvi teki puhallusseurantaa PEF-mittarilla, jossa selvitettiin, palauttiko lääke keuhkot kohti normaalitilaa kovassa rasituksessa.

Olympiakauden 2013-2014 edetessä Jauhojärvi oli aiempaan verrattuna kuin syntynyt uudelleen huippuhiihtäjänä. Hän sai lisää terveitä harjoituspäiviä, kun tulehdus talttui.

Sotshin olympialaisissa parisprintin ankkuriosuudella Jauhojärvi hiihti täysillä, taisteli olympiakullasta ja ylitti maaliviivan ensimmäisenä. Kokenut perinteisen taitaja saapui Iivo Niskasen kanssa kotiin olympiavoittajana.

Yöunet kaikkosivat. Masennus oli ehkä siinä se kaikkein pahin. Sami Jauhojärvi

Koska kaikki lääkkeet eivät tehoa erilaisiin astmoihin, on omalle keholle sopivaa lääkitystä etsittävä usein pitkäänkin. Jauhojärvi kokeili syksyllä 2014 avaavaa ja hoitavaa ainetta sisältävää yhdistelmälääkettä. Haittavaikutukset iskivät vain kuukauden jälkeen. Sydän hakkasi öisin, uni ei tullut ilman nukahtamislääkkeitä. Uran kirkkaimman saavutuksen jälkeen seuraava kausi sai painajaismaisen alun.

– Minulle alkoi tulla selviä masennusoireita, veriarvot lähtivät muuttumaan, punasolujen tuotto jäi pieneksi, valkosoluja jäi tuottamatta. Alkoi jopa tulla itsetuhoisia ajatuksia. Yöunet kaikkosivat. Masennus oli ehkä siinä se kaikkein pahin ja koetteli perhettä aika raa’asti, Jauhojärvi kuvailee.

– Kaksi päivää sen jälkeen, kun lopetin lääkkeen käytön, taivas aukesi ja mieliala muuttui totaalisesti. Onneksi teimme Kihun fysiologin kanssa sykkeiden yöseurantaa. Sieltä pystyi näkemään, milloin sykkeet alkoivat heittää häränpyllyä. Tehtiin pari testiä ja jätin ottamatta lääkkeen. Välittömästi lähti yöseurannan käyrä paranemaan.

Hoitotasapainon löytämisen jälkeen Jauhojärvi palasi maailmancupissa palkintopallille. Neljän vuoden takaisten Val di Fiemmen MM-kisojen jälkeen tulokset näyttivät siltä, miltä kovan harjoittelun jälkeen on pitänytkin. 16 vuoden taival sai kotikisoista kruunukseen MM-pronssimitalin Lahden hiihtostadionilla ja torijuhlissa pauhanneen suomalaisyleisön edessä.

Tomi Hänninen

Nyt Jauhojärven kansainvälinen kilpaura on päättynyt. Ensi vuoden olympialaisissa häntä ei enää nähdä. Hilkulla oli sekin, että viimeisten vuosien mitalit olisivat jääneet saamatta.

– Jos astma ei olisi selvinnyt, niin ihan varmasti urani olisi loppunut jo aiemmin. Ei se hirveästi mieltä ylennä, että on ollut maailmancupissa joskus palkintopallilla ja jopa voittanutkin, ja yhtäkkiä astman takia tulokset romahtavat sijoille 25-50. Eihän siinä ole mieltä eikä järkeä hiihtää sellaisia tuloksia. Kyllä se astmadiagnoosi vielä muutaman mitalin toi, Jauhojärvi sanoo ja hymyilee.

Astmasta kärsivät myös jääkiekkoilijat: ”Olin parhaita luistelijoita, mutta sitten jäin muille puoli kentällistä”