Tuttavat jäivät nuolemaan näppejään, kun yksin elänyt mystinen mies säätiöitti rahansa nuorille.

Vuosien kiista heinolalaisen miehen miljoonaomaisuuden kohtalosta ratkesi pari viikkoa sitten, kun Päijät-Hämeen käräjäoikeus katsoi omaisuuden kuuluvan vainajan perustamalle säätiölle.

Miljoonapottia tavoittelivat myös vainajan tuttaviin kuuluneet kaksi pariskuntaa, jotka jäivät nuolemaan näppejään, mutta saivat maksettavakseen lähes 50 000 euron käräjöintikulut.

Kuusi vuotta sitten kuolleen yksin eläneen miehen omaisuus menee hänen tahtonsa mukaan säätiölle, joka käyttää varallisuuden miehen kotikylän, Heinolan Vierumäen lasten ja nuorten hyväksi.

Testamenttipäätöksen taustalla saattoivat olla hänen omat elämänkokemuksensa: hän oli adoptiolapsi.

Vuonna 1932 syntynyt mies asui lähes koko elämänsä Vierumäellä. Hän työskenteli metsäteollisuuden palveluksessa.

Hänet oli adoptoitu heinolalaiseen perheeseen. Myöhemmin hän eli yksikseen.

Vähäisen koulutuksen saatuaan ja aikuistuttuaan hän kouluttautui omatoimisesti ja hankki mm. hyvät saksan ja englannin kielten taidot.

Kun mies hankki saksalaisen traktorin käyttöönsä, hän kielitaitoisena ei tyytynyt ajopelin suomalaiseen ohjekirjaan vaan hankki suoraan tehtaalta saksalaisen oppaan, jota tutki, jos jotain vikaa ajopeliin tuli.

Mies keräsi vuosikymmenten saatossa merkittävän omaisuuden. Hän osti mm. metsiä ja osasi säästämisen taidon. Vauraus ei perustunut suinkaan suuriin tuloihin vaan pieniin menoihin.

Kuollessaan mies omisti mm. viisi asunto-osaketta Heinolassa ja kolme kiinteistöä: kuivan maan vapaa-ajanasunnon, jossa on muutama hehtaari maata, metsätilan ja kiinteistön, jossa itse asui.

Metsää hän omisti noin 30 hehtaaria. Hänellä oli myös pankkitalletuksia. Kuollessaan miehen omaisuuden verotusarvoksi laskettiin noin 700 000 euroa, mutta nykyarvo on miljoonan paikkeilla.

Miljoonaomaisuus kiinnosti miehen lähipiiriä.

Hämeen poliisi joutui kaksi vuotta sitten selvittelemään testamenttiväärennöstä, jolla itähämäläinen mies tavoitteli omaisuutta itselleen ja vaimolleen. Poliisi tutki tapausta törkeän petoksen yrityksenä.

Ennen vuosituhannen vaihdetta vanhus alkoi miettiä omaisuutensa kohtaloa ja päätti pistää hyvän kiertämään.

Mies teki yhdestä kiinteistöstään vuonna 1999 testamentin tuntemansa pariskunnan hyväksi. Pariskunta oli autellut miestä.

Jokin toistaiseksi tuntemattomaksi jäänyt asia rikkoi osapuolten välit, ja vanhus teki kahdeksan vuotta myöhemmin uuden testamentin nimeään kantavalle säätiölle, jolle miljoonaomaisuus siirtyisi.

Ratkaisu merkitsi sitä, että tuttavapariskunnalle ei ollut tulossa mitään.

Seitsemän vuotta toisen testamentin teon jälkeen vanhus kuoli. Hän ei ollut kertonut sanallakaan ensimmäisessä testamentissa mainitulle edunsaajalle omaisuuden menemisestä säätiölle.

Autuaan tietämättömänä uudesta käänteestä suurta perintöä odottanut mies otti yhteyttä kuolinpesän asianhoitajaan, jolta hän sai tiedon uudesta testamentista.

Muutama päivä kului ja taas oli edessä yllätyskäänne. Mies meni sinetöidyn kirjeen kanssa pesänhoitajan luokse. Kirjekuoressa oli kolmas testamentti, joka olisi mitätöinyt edellisen, jos se osoittautuisi aidoksi.

Mies kertoi pesänhoitajalle, että edesmennyt oli antanut hänelle sinetöidyn kirjeen, jonka sai avata vasta kaksi kuukautta tämän kuoleman jälkeen. Testamentin aitous tutkittiin ja todettiin väärennetyksi.

Kolmas testamentti olisi määrännyt huomattavan osan omaisuudesta miehelle ja hänen vaimollaan, loput toiselle pariskunnalle.

Vainajan nimeä kantava säätiö vaati Päijät-Hämeen käräjäoikeudessa kolmannen testamentin julistamista pätemättömäksi, koska piti sitä väärennettynä.

Oikeudessa kuultiin todistajana mm. henkilöä, joka oli allekirjoittanut kolmannen testamentin. Hän kertoi allekirjoittaneensa testamentin ajankohtana, jolloin testamentin tekijä oli jo todennäköisesti kuollut eikä tämä ainakaan ollut allekirjoitushetkellä paikalla.

Omaisuuksia kärkkyneet epäilivät, että vainaja olisi taivuteltu tekemään testamentti säätiölle. Todistajien kertomana kuultiin, että hän oli hyvin jääräpäinen, perusteellinen eikä ainakaan johdateltavissa oleva, vaan henkilö, joka otti asioista selvää ja oli useasti puhunut pankkiasioita hoitaneitten kanssa säätiön perustamisesta.

Käräjäoikeus totesi testamentin muotovirheen vuoksi pätemättömäksi.

Mies oli muutama vuosi ennen kuolemaansa antanut edunvalvontavaltuutuksen henkilölle, jota kuultiin todistajana. Mies oli kertonut valtuuttamalleen henkilölle, että maatilalle ja mökille ei saa päästää ketään, sillä joku pariskunta oli alkanut käyttää kiinteistöä kuin omaansa.

Samoihin aikoihin hän oli asennuttanut maatilalle johtavalle tielle puomin.

Poliisin tutkimasta törkeästä petoksen yrityksestä syyttäjä ei nostanut syytettä, koska piti tapausta ”kelvottomana yrityksenä”.

Omaisuuksia kärkkyneet pariskunnat joutuvat maksamaan testamenttiriidan kaikki asianajokulut, jotka nousevat noin 50 000 euroon. Säätiön kulut summassa ovat noin 20 000 euroa.

Miljoonaomaisuuden jättäneen miehen nimeä kantava säätiö perustettiin nelisen vuotta sitten. Testamenttiratkaisu on nyt lainvoimainen ja säätiö voi alkaa jakaa tuotostaan rahaa miehen kotikylän nuorille opintoihin ja liikunnallisiin harrastuksiin ja kotiseututyön hyväksi.

Säätiön hallituksessa on aina yksi paikka miehen kotikylän, Vierumäen, koulun opettajalle.

Mies oli töissä Kollin suvun omistamassa Vierumäen teollisuudessa vuosikymmenet. Nykyisin yritys tunnetaan nimellä Versowood, ja se on Kopran suvun omistama.