Lääkeyhtiöt koputtelevat FinnGenin ovea

FinnGen on maailman mittakaavassakin jättimäinen hanke. Siinä akateemiset tutkijat ja lääkeyhtiöt analysoivat puolen miljoonan suomalaisen geeni- ja terveystiedot. Tavoitteena on sairausmekanismien parempi ymmärtäminen ja uusien hoitokeinojen kehittäminen.

FinnGenin tieteellisen johtajan Aarno Palotien mukaan vastaavaa hanketta ei voitaisi toteuttaa muualla kuin Suomessa.

– Suomessa on tiettyjä etuja, jotka ovat meidän väestöhistoriamme ja sairaustietomme, eli toisin sanoen terveydenhuollon rekisterit. Sitten on varsin myöntyväinen väestö, joka haluaa olla mukana tutkimuksessa.

FinnGenissä on mukana tällä hetkellä yhdeksän lääkeyhtiötä. Hankkeen kokonaisbudjetti on noin 70 miljoonaa, josta lääkeyhtiöt maksavat noin 50 miljoonaa.

Lisää lääkeyhtiöitä haluaisi mukaan.

– Meillä ei ole haussa uusia kumppaneita, vaan meidän ovea koputetaan. Me olemme lähteneet siitä, että periaatteessa me olemme auki kaikille. Tämä ei saa olla suljettu kerho.

Biopankkinäytteet voivat olla esimerkiksi verta, kudosta tai soluja. Syväjäädytettyjen näytelaatikoiden säilytystorni. Kuva: Nella Nuora / Yle

Tietosuojavaltuutetulla on paljon kysymyksiä FinnGenille

FinnGen on ollut toiminnassa nyt kaksi vuotta. Hankkeen käytettävissä on jo yli 300 000 suomalaisten näytettä. Osa niistä on peräisin biopankkeihin siirretyistä vanhoista aineistoista. Tieteellinen johtaja vahvistaa, että mukana on myös kuolleiden ja alaikäisten näytteitä.

Tietosuojavaltuutettu Reijo Aarnio näkee FinnGenissä edelleen monia avoimia kysymyksiä.

– FinnGen-hanke on varmaan sellainen tyypillinen hanke, jossa kaikki tarkoittavat hyvää. Sitten lopputulos on se, että kukaan ei oikein tiedä, mitä siinä on tekeillä, sanoo Aarnio.

Tietosuojavaltuutettu lähetti FinnGen-hankkeen vetäjälle toukokuussa mittavan selvityspyynnön. Se sisälsi 25 kysymystä, jotka liittyvät muun muassa henkilötietojen käsittelyyn hankkeessa.

Kolme tietosuojavaltuutetun esittämistä kysymyksistä on salattu julkisesta asiakirjasta vedoten liikesalaisuuteen ja tieteelliseen tutkimukseen. Muut kysymykset liittyvät esimerkiksi siihen, kuinka moni henkilö voi käsitellä FinnGen-hankkeen aineistoa ja missä aineistoa käsitellään.

FinnGen-hanke on varmaan sellainen tyypillinen hanke, jossa kaikki tarkoittavat hyvää. Sitten lopputulos on se, että kukaan ei oikein tiedä, mitä siinä on tekeillä. ― Reijo Aarnio, tietosuojavaltuutettu

Aarnion mukaan FinnGenin kahden toimintavuoden aikana tiedot hankkeesta ovat muuttuneet useita kertoja. Hän luonnehtii FinnGeniä ”saippuapalaksi, josta on mahdoton saada otetta”.

– Kysymysten määrä juontaa juurensa meidän ymmärryksemme mukaan osittain siihen, että hankkeen johto ei itsekään tiedä, mitä tehdään ja mitä aiotaan tehdä.

Tietosuojavaltuutetulla on tarvittaessa oikeus rajata FinnGenin oikeuksia käsitellä henkilötietoja. Valtuutettu voi myös kieltää tiedonsiirron EU:n ulkopuolelle.

FinnGen on jo toimittanut vastauksen selvityspyyntöön. Tietosuojavaltuutettu aikoo saada selvitystyön valmiiksi kahden kuukauden sisällä.

Aarno Palotien mukaan hankkeen tarkoituksen pitäisi olla kaikilla osapuolille selkeä. Tarkoitus on parantaa ymmärrystä sairausmekanismeista. FinnGenin rekisterin ylläpitäjä on Helsingin yliopisto.

– Me toimimme kulloisenkin lainsäädännön alla. Meillä on iso kasa alan huippujuristeja katsomassa, että kaikki asiat pitäisi olla kohdallaan. Olemme aikoinaan käyneet tietosuojavaltuutetun toimistossa selvittelemässä, miten FinnGen-hanke pitäisi rakentaa. Olemme saaneet sieltä ohjeita ja toimineet niiden mukaan, Palotie sanoo.

Yhden tietosuojavaltuutetun kritiikin Palotie myöntää. Vielä ei ole varmaa tietoa, mitä puolen miljoonan suomalaisen geeni- ja sairaustiedoille tapahtuu, kun kymmenvuotinen tutkimushanke päättyy.

– Me lähdemme siitä, että tämä on tieteellinen tutkimus. Tutkimuksen päättyessä mietitään, onko järkevää, että kaikki tiedot tuhotaan vai pitäisikö ne arkistoida. Vai pitäisikö tutkimusta jatkaa? Vai onko olemassa lainsäädännöllinen mekanismi, jolla kertynyttä tietoa voidaan jatkossakin käyttää?

Geneettisen tiedon säilytykseen liittyy myös riskejä.

Islannissa näytteistä maksettiin kova hinta

Islannin vuoden 2009 tapahtumia käytetään genetiikan alalla usein varoittavana esimerkkinä.

Samaan aikaan kun tavalliset pankit romahtivat, myös islantilainen biopankki deCODE genetics meni konkurssiin.

Amerikkalainen lääkefirma Amgen osti biopankin sisältämät geeni- ja potilastiedot 415 miljoonalla dollarilla. Biopankissa oli noin puoli miljoonaa näytettä. Yhden islantilaisen näytteen hinnaksi tuli noin 800 dollaria. Summa on paljon suurempi kuin se, jonka lääkeyhtiöt maksavat pääsemisestään mukaan FinnGeniin.

FinnGenin Palotien mukaan Amgenin maksama summa ei ole kuitenkaan vertailukelpoinen FinnGeniin. Se johtuu siitä, että Islannissa tietoa näytteenantajista on enemmän.

Hankkeilla on myös toinen keskeinen ero. FinnGenissä lääkeyhtiöt eivät omista näytteitä. Yhtiöt saavat hankkeen puitteessa analysoida pseudonymisoitujen näytteiden tietoja ja niihin yhdistettyjä sairaustietoja, mutta hankkeen päätyttyä genomitieto palautetaan takaisin biopankkeihin.

Biopankkeihin palautuva tieto on yksi syy siihen, että FinnGen-hankkeeseen on haluttu sijoittaa myös merkittävästi veronmaksajien rahaa.