Deras tämligen osannolika värsta scenario fick en helt felaktig status bland andra klimatforskare. Under åren har scenariet använts som underlag i mer än 2 000 vetenskapliga avhandlingar.

(Artikeln har uppdaterats)

Inför att klimatpanelen IPCC skulle släppa sin femte rapport 2014 lade forskare fram fyra scenarier som beskrev hur koldioxidutsläppen skulle kunna se ut under återstoden av århundradet. Bland dem fanns RCP8.5 – ett värsta scenario där en ökning av kolanvändningen med 500 procent kombinerades med nära nog obefintliga regelverk för att begränsa utsläppen.

Ursprungligen var RCP8.5 tänkt som ett hjälpmedel för att utveckla nya energimodeller, och skaparna såg aldrig scenariot som en trolig utgång. De beräknade att sannolikheten för att den extrema utvecklingen skulle förverkligas bara låg på tre procent. Men av någon anledning var forskarna otydliga med detta. Och det blev inte bättre av att namnets bokstäver står för ”representative concentration pathways”.

I stället har RCP8.5 fått statusen som ett ”business as usual-scenario” – vilket felaktigt skulle kunna tolkas som att klimatmodellen representerar vad som blir resultatet vid en förlängning av rådande förhållanden, utan ökade inskränkningar. Och under åren har andra klimatforskare hunnit använda hypotesen i mer än 2 000 vetenskapliga avhandlingar.

Extrema klimatmodellen: Ökning med 6 grader

Men en femfaldig ökning av kolanvändningen skulle enligt det extrema klimatscenariot ge en temperaturökning med 6 grader till år 2100, medan dagens forskare anser att vi med den rådande utvecklingen snarare kommer att landa på en ökning med 3 grader.

Nu har en opinionsartikel av hur RCP8.5 har fått influera klimatforskningen på ett felaktigt sätt publicerats i Nature, skriven av Zeke Hausfather, som forskar om klimatmodeller och energisystem vid Breaktrough Institute i Oakland, USA, samt Glen Peters, forskningschef vid norska Cicero, center för klimatforskning.

Kritikerna bakom artikeln slår fast att många klimatforskare har gjort antaganden i stället för att kontrollera sitt underlag, exempelvis kring vad sannolikheten anses ligga på.

– När allt kommer omkring så måste forskare ta ansvar för vilken data de använder som underlag, och att det måste finnas en viss grundlighet i arbetet. Hur många av våra genomsnittliga klimatforskare känner egentligen till nyanserna i RCP8.5? Det skulle verkligen vara intressant att veta, säger Glen Peters till BBC.

Han konstaterar att media tar intryck av och påverkas av forskarna – och i sin rapportering om utsläppsprognoser tenderar journalisterna att använda de klimatscenarier som ger de största effekterna. Men även om ett värsta scenario teoretiskt kan inträffa så representerar det inte ”business as usual”.

”Använt värsta scenariot felaktigt”

Medförfattare i Nature är Zeke Hausfather, chef för området klimat och energi vid The Breakthrough Institute. Organisationen med säte i Kalifornien identifierar och för fram tekniklösningar kring miljöutmaningar och annan mänsklig utveckling.

– Det vi säger är att man har använt det värsta scenariot för klimatförändringar på ett felaktigt sätt. Uppenbarligen har mycket förändrats sedan tiden kring 2005 när scenariot skapades, säger Hausfather till BBC.

Samtidigt som priserna för grön teknik har fallit radikalt så hade kolanvändningen sin topp 2013, och har sedan dess legat oförändrad.

– Så vad som ursprungligen var ett slags värsta scenario, med mindre än tio procents sannolikhet för att inträffa, är i dag allt mindre troligt, säger han i BBC-intervjun.

I en tidigare version av artikeln framgick det inte att artikeln i Nature är en opinionsartikel, inte en vetenskaplig studie. Vi har uppdaterat rubriken, så att det framgår att det handlar om ett klimatscenario, inte en klimatmodell.