Riksåklagaren är landets högsta åklagare och enda allmänna åklagare i Högsta domstolen. Riksåklagaren är också chef för Åklagarmyndigheten. Åklagarmyndigheten omfattar samtliga åklagare i Sverige med undantag för de cirka 85 stycken som är anställda på Ekobrottsmyndigheten. Idag är Anders Perklev riksåklagare. Perklev sorterar även under Advokatsamfundets Ruben. Det finns uppenbara skäl att reglera Advokatsamfundets verksamhet och ta bort vissa särrättigheter mot bakgrund av hur Advokatsamfundet nu blivit alltmer aktivistiska och politiska.

En av Anders Perklevs underställda, åklagaren vid Stockholms tingsrätt, driver Diskrimineringsombudsmannens mål om separatistisk tillämpning av Socialstyrelsens Författning om hygien i vården vid tingrätten i Stockholm. Diskrimineringsombudsmannen Agneta Broberg är medlem i Advokatsamfundets Hilda och erhöll 2013 hedersomnämnande för sina tjänster och fick utmärkelsen ”Månadens Hilda”. Chef för Stockholms Tingsrätt är Gudrun Antemar. Antemar sorterar även hon under Advokatsamfundets Hilda.

Skulle domen bli en framgång för Diskrimineringsombudsmannen och överklagas för att bli prejudicerande väntar en lång resa, men sannolikt med en redan nu klarlagd utgång. Advokatsamfundet är närvarande i hela processen på avgörande positioner.

Ordförande i Högsta Domstolen – som är sista instans, Stefan Lindskog, organiseras även han av Advokatsamfundets Ruben. Likaså rättschefen vid justitiedepartementet, Per Hall, som chefen för Domstolsverket, Martin Holmgren samt Justitieombudsman Lars Lindström. Hall innehar en särställning inom regeringskansliet då inget lagförslag går vidare till proposition utan att han lagt sin hand vid arbetet.

Vi kan nu konstatera att den process som inletts av Diskrimineringsombudsmannen som även sorterar under Advokatsamfundets Hilda, under vägledning av Yasri Khan och Muslimer för Fred och Rättvisa, att verka för en särtillämpning av svensk lag och svenska författningar ledande till en separatistisk rättstillämpning nu helt och hållet kontrolleras av Advokatsamfundet genom det som kallas för ”Delikatessjäv” enligt Rättegångsbalken sjunde kapitel, sjätte paragraf för att ta ett exempel. Ytterligare regleringar finns i förvaltningslagen.

Advokatsamfundet lyder samtidigt under en särlagstiftning som bland annat förbjuder polis och åklagare att genomföra husrannsakan på advokatkontor, även om advokaten själv skulle vara misstänkt för brott då Högsta Domstolen, som leds av en medlem i Advokatsamfundets Ruben, i en prejudicerande dom skyddar dessa kontor.

Det finns därmed skäl att bedöma Advokatsamfundets mer aktivistiska och politiska roll som Samfundet nu tagit som ett hot mot det allmänna rättsmedvetandet samt som konsekvens av detta som ett direkt hot mot rättssäkerheten.

I den debatt, och det arbete som våra folkvalda bör vara ledande i, och som borde leda till en inskränkning av den särställning som Advokatsamfundet har idag kommer vi med en sannolikhet, gränsande till visshet, få höra från Samfundets olika representanter, från ordförande till generalsekreterare och enskild medlem, att det arbetet är

”Ett hot mot rättssäkerheten”.

Ett spelkort som har blivit förväxlande likt det som vi fått höra från folkbildningsförbundet Ibn Rushd och Sveriges Unga Muslimers Rashid Musa spela ut. Att all kritik mot islamism och separatism är rasistisk eller islamofobiskt.

Advokatsamfundet har, genom generalsekreterare Anne Ramberg på Samfundets egen hemsida låtit förstå att Samfundet har en “myndighetsliknande ställning”. Ramberg har, när hon kritiserats, låtit förstå att hon i huvudsak har Advokatsamfundets styrelses fulla förtroende varför generalsekreterarens uttalanden och agerande är att betrakta som Advokatsamfundets officiella linje. Likt alla myndigheter bör då dess verksamhet omfattas av offentlig insyn och inte det skydd som Samfundet via de medlemmar som organiserats genom Hilda och Ruben själva byggt upp i prejudicerande domar.

Advokatsamfundets agerande, genom sina dotterorganisationer Hilda respektive Ruben, borde rimligen regleras som konsekvens av att de anser sig ha en myndighetsliknande ställning. En reglering som då omfattar ökad offentlig insyn, styrning och kontroll. I samband med denna reglering bör vi även överväga att i generella termer begränsa Advokatsamfundets särställning då dagens regelverk ger Samfundet fritt spelrum att kontrollera alltför många länkar i rättskedjan.

Alla Sveriges myndigheter styrs med regleringsbrev i den demokratiska anda som vår konstitution reglerar.

Skulle inte så medges av Advokatsamfundet står vi inför en farlig situation som Riksdag och Regering med viss skyndsamhet måste reglera. Med Advokatsamfundets unika kontroll, genom delikatessjäv och sina dotterorganisationer, av alltför många länkar i rättskedjan följer per automatik ett hot mot rättssäkerheten med dagens lag- och regelverk.

Exakt det argument som Advokatsamfundet använder vid alla demokratiska försök att begränsa deras inflytande. Ett argument vi helt enkelt bara har att vänja oss vid och vi kommer få höra vid upprepade tillfällen när vi ifrågasätter, och förhoppningsvis nu reglerar, Advokatsamfundets makt och inflytande.

Redaktörens kommentar

Det är ni läsare som gjort denna granskning möjlig genom era donationer, stora som små, och för det är jag Er alla evigt tacksam. Denna granskning kommer sannolikt inte vara helt utan risker då jag utmanar inte bara Advokatsamfundet utan även de krafter som verkar för ett separatistiskt samhälle. Det som sker är inte värdigt en demokrati.

Advokatsamfundets dotterorganisationer Hilda respektive Ruben organiserar även makthavare som rikspolischef Dan Eliasson, förre generaldirektören för Migrationsverket Anders Danielsson samt även den starkt kritiserade polischefen i Skåne, Annika Stenberg, för att ta några exempel men även Kriminalvårdens generaldirektör Nils Öberg. Situationen i Skåne med allt fler olösta mord torde inte ha passerat någon obemärkt.

Utöver detta har Advokatsamfundet majoritet genom dessa dotterorganisationer i Domarnämnden. Domarnämnden rangordnar sökande till domartjänster innan de föredras för regeringen inför utnämningsbeslut.

Jag är beredd att ta en offentlig debatt med Advokatsamfundets ordförande som är ytterst ansvarig för denna utveckling, Bengt Ivarsson, när som helst. Med kort varsel, efter helgerna, om den situation som nu växer sig allt starkare. Vilket hot den utgör mot det allmänna rättsmedvetandet och följderna för rättssäkerheten genom Advokatsamfundets organisation av alltför många länkar i rättskedjan.

Advokatsamfundet har, enligt min uppfattning, så här långt kommit undan alltför enkelt med att sannolikt medvetet och under lång tid dragit fram kortet om “hot mot rättssäkerheten” när obekväma fakta och förhållanden belyses utan att kunna bli ifrågasatta. Detta måste få ett slut.

Framtiden får utvisa om Advokatsamfundets ordförande nu är beredd att ta den offentliga debatt som krävs för att vi skall kalla oss för en öppen demokrati. Det utan att använda sig av termen “hot mot rättssäkerheten” när jag kommer med krav på ökad transparens eller om de bör förlora sin särställning.

En sådan, i allra grad nödvändig offentlig debatt i SVT och Sveriges Radio samt fortsatt granskning, kommer avgöra om vi är en demokrati eller om vi av Advokatsamfundet utvecklats till något annat.