Mohamed Omar

I en serie artiklar har Gefle Dagblad granskat Gävle moské, ett viktigt centrum för salafismen i Sverige. Salafismen är en riktning inom sunniislam som är mycket intolerant mot andra muslimer och mot icke-muslimer. Terrorgrupperna Islamiska staten (IS) och Al-Qaida har sin teologiska grund i salafismen. Samtidigt finns det andra, mer eller mindre apolitiska former av salafism.

Imamen vid Gävle moské, Abo Raad, är en av landets ledande salafitiska teologer. Han är mycket populär och utövar ett ganska stort inflytande bland aktiva, sunnimuslimska ungdomar. Han reser runt och talar i olika moskéer. I Uppsalamoskén är han uppskattad och respekterad och har både hållit fredagspredikningar och föreläst, såväl som lett studiecirklar för ungdomar. Han har delvis intagit en roll som ”ungdomspastor”.

Jag har träffat honom i Uppsalamoskén vid ett flertal tillfällen. Han hade hela tiden en tydlig salafitisk profil och fördömde andra tolkningar av islam. I förhållande till shiaislam minns jag honom som hatisk på ett skrämmande sätt. Han menade att judar och kristna kunde tillåtas att leva som underordnade i hans version av en islamisk stat mot att de betalade en viss skatt, men att shiamuslimerna inte bör möta någon nåd utan helt utplånas.

Den 1 juli i år avslöjade Gefle Dagblad att Abo Raad varit ansvarig för en ”radikal” hemsida. Den kallas ”radikal”, men är bara radikal för den vanlige svensken. De flesta åsikter som refereras i artikeln är dock inte alls radikala eller ens ovanliga i ett islamiskt sammanhang. Åsikten att homosexuella handlingar bör bestraffas med döden är till exempel helt mainstream i islamisk teologi, både sunnitisk och shiitisk.

Det är inte Abo Raads inställning till homosexualitet som gör honom radikal i ett islamiskt perspektiv utan hans våldsbejakande salafism, synen att salafismen med våld ska bekämpa både andra muslimer och icke-muslimer för att upprätta sin stat.

I en artikel i Gefle Dagblad, publicerad den 10 september, avslöjas att Abo Raad offentligt på Facebook har uttryckt stöd för Islamiska staten (IS) i Irak. Han jublade över IS framgångar. För oss som är bekanta med imamen och miljön kring honom kommer detta inte som en överraskning.

GD:s research skedde i samarbete med journalisten Magnus Sandelin, en av Sveriges främsta experter på jihadism. Han har tidigare arbetat för SVT:s Uppdrag Granskning och 2012 släppte han boken ”Jihad – svenskarna i de islamistiska terrornätverken i Sverige”.

Den som vill kan gå in och söka på Abo Raad och Uppsalamoskén på YouTube. Det finns ganska många klipp utlagda. Det senaste som jag har sett är från augusti i år och har rubriken ”Akida”, som betyder ungefär ”troslära”. Abo Raad och en kollega föreläser om salafitisk teologi.

Dessa föreläsningar med salafiten och IS-sympatisören Abo Raad sker alltså i samma moské som i januari i år ”kärleksbombades” av en grupp hyggliga människor som ville visa sitt stöd efter att moskén utsatts för vandalism. Kärleksbombarna fäste pappershjärtan på en av dörrarna. Varför man inte kunde ta avstånd från vandalismen utan att samtidigt ”visa kärlek” till just denna moské, förstår jag inte. Skulle de ha kärleksbombat en vandaliserad SD-lokal?

En moské är inte bara en moské. En moské är byggd av någon och drivs av någon. Den gillas av vissa muslimer och ogillas av andra. Att stödja en viss moské är inte att stödja muslimer i största allmänhet. De finns muslimer som är rädda för Uppsalamoskén och det budskap som förkunnas där.

Tittar man på vilka föreläsare och predikanter som verkar i Uppsalamoskén framträder en ganska tydlig bild av moskéns profil. Det finns flera klipp på YouTube. Man kan konstatera att ingen kritiker av salafismen har talat från moskéns predikstol, däremot ett flertal salafiter, både av det apolitiska och det jihadistiska slaget. En salafit av det apolitiska slaget som är populär i moskén är Abdul Wadud. För en bredare publik är han framför allt känd för sina uttalanden i programmet Uppdrag granskning i maj 2012. En kvinna kom till honom och utgav sig för att vara misshandlad. Hans råd till henne var att hon borde be sin man om förlåtelse. Dessutom skulle hon absolut inte kontakta polisen.

Efter Gefle Dagblads avslöjande om Abo Raads stöd för Islamiska staten (IS) utsattes tidningen för ett bombhot. Det handlar alltså inte om en kärleksbomb. Den som hotade krävde att artikeln skulle avpubliceras, men GD har stått på sig. Je suis Gefle Dagblad.