Idag går det att läsa att regeringen vill ge försvaret ca 6 miljarder kronor mellan åren 2016-2020. Varken Moderaterna eller Folkpartiet vill vara sämre och väljer att höja budet ytterligare. Pengarna ska bland annat gå till fler soldater, ny utrustning och renovering av fordon. Det känns tryggt att vår regering tycker att vårt land är värt att försvara.

Men frågan är om Sverige redan är förlorat………. Det finns flera aspekter på hur man intar ett land och just att strypa tillgången på mat är mycket framgångsrikt. I gamla tider brände man helt enkelt gårdarna just för att svälta ut den anfallande armén men då gällde det om man blev anfallen.

Utan mat ingen armé är ju inget nytt.

Ändå talar ingen om detta öppet. Inte ens vår Landsbygdsminister Sven-Erik Bucht tar bladet från munnen. För visst måste de veta. Eller resonerar de så att inget annat land kommer att vilja inta Sverige eftersom det ändå inte finns någon mat här.

Svenskarna får svälta och landet blir oattraktivt. Kan det vara så det är tänkt?

Nej, här är det nog ingen som tänker. Det räcker inte med att stärka vårt lands försvar när vi bara har mat i tre dagar i butikerna och en egen livsmedelsförsörjning som enbart täcker hälften av behovet. Ett starkt försvar måste gå hand i hand med en tryggad livsmedelsförsörjning och den frågan måste lyftas.

Det är inte svårt för vårt land men det handlar om prioriteringar och perspektiv. Lösningarna är många eftersom det finns människor som är villiga att ägna sina liv åt djurhållning och odling. Vi måste förstå att småskaligheten kompletterar storskaligheten och att varje lantbrukare är viktig.

Det finns en mycket handfast lösning som går hand i hand med matlandet Sverige och konsumentens önskan att köpa bra producerad mat. Detta system är ett komplement till KRAV och detta riktar in sig helt och fullt på djur.

Jag har nämnt det tidigare, djurvälfärd, och systemet som finns tillgängligt att använda togs fram av Welfare Quality® projektet http://www.welfarequalitynetwork.net

För att svensk livsmedelsproduktion ska kunna leva vidare måste tillämpningen av djurskyddslagen omvärderas. Djurskyddslagen bör kunna ställas mot djurvälfärd och lantbrukarna måste kunna konkurrera på lika villkor.

Genom att fokusera på djurvälfärd och låta kunden betala för just detta bör vi kunna rädda de kvarvarande gårdarna och även locka nya lantbrukare. Detta skulle kunna bli ett komplement till utbildningssatsningen samt ombyggnadsbidraget som är nödvändigt för att rädda våra livsmedelsproducenter samt få nya att starta upp.

Men detta är inte gratis. Regeringen måste öppna plånboken, Sven-Erik Bucht måste inse allvaret och investeringarna måste börja nu. Kunskapen och viljan finns redan. Det är vår riksdags ansvar att se detta problem men det är även vi som konsumenter som måste ställa krav. Vi måste kräva att vår regering värnar om oss och vår säkerhet.

Vi kan inte investera i försvaret om vi inte samtidigt investerar i vår lantbrukare!

En vingklippt fågel kan inte flyga!