USR: tinerelul pe care toți vor să-l treacă strada*

Iată pledoaria mea la Avocatul Diavolului, azi, în contradicție cu bunul meu coleg, Moise Guran. Din moment ce el și-a publicat-o pe a lui pe blog, mi s-a părut că aș putea face și eu la fel, desigur.

Aș vrea să observ, mai întâi de orice, că o mulțime dintre cei care cer foarte insistent USR-ului să intre la guvernare au, de fapt, o părere foarte proastă despre USR, despre care cred că e un partid irelevant, format din oengiști cu gura mare și fără experiență. Nu l-ar vota sub nicio formă, dar îl vor la guvernare acum, imediat. Ceva nu are logică aici – de ce vor toți oamenii ăștia să dea puterea unui partid pe care nu-l suportă?

Păi, nu vreți să vedem despre ce putere e vorba, în cele din urmă?

Dacă urmăriți cum decurg negocierile dlui Ludovic Orban cu partidele parlamentare, în căutarea susținerii pentru guvernul său, nu puteți să nu observați că se discută mai ales despre ce să nu facă, decât despre ce să facă. Dl. Orban se tot întâlnește cu diverși lideri de partid care-i stabilesc limitele de acțiune.

Astfel, nu se va putea modifica legea electorală ca să se revină la alegerea primarilor în două tururi, că se opun cel puțin UDMR și Pro România – de altfel, o inițiativă legislativă a USR cu acest subiect a și fost trântită alaltăieri în Senat, inclusiv din cauza liberalilor, care au absentat masiv din sală. Nici PNL nu pare prea entuziasmat de idee, că asta le-ar pune în pericol niște posturi sigure de primari prin țară.

Nu se va putea elimina secția specială de anchetare a magistraților, că nu vrea ALDE.

Nimeni nu susține inițiativa Fără Penali, a USR.

Nimeni nu-și asumă, public, modificarea legii recursului compensatoriu, care a dus la eliberarea înainte de termen a mii de infractori.

Cât despre alegerile anticipate, observați că doar USR mai vorbește despre ele. Celelalte partide, potrivit tradiției, sunt concentrate de-acum pe ce-a mai rămas pe ciolan, nu pe resetarea jocului politic.

Precum Excalibur din legenda Cavalerilor Mesei Rotunde, sabia asta a anticipatelor e înfiptă până-n plăsele și bine înțepenită în Constituție și, din păcate, domnul Iohannis nu prea s-a arătat acum vreun soi de Arthur, ca s-o smulgă de-acolo și s-o folosească.

Deci, deocamdată, nu știm ce ar urma să facă noul guvern, dar știm destul de bine ce nu i se va permite – adică mai tot.

Cine nu-i va permite? Păi, e simplu: majoritatea parlamentară care va controla deciziile guvernării.

Să ne reamintim aici cum e împărțit Parlamentul, că poate am uitat ce înseamnă majoritate. Din totalul de 465 de parlamentari, PSD are vreo 200 și ceva, că cifra variază zi de zi. De partea cealaltă, PNL are 94, Pro România, 35, UDMR, 30, ALDE, 20, PMP, 17 iar USR, 40. Toate aceste partide, împreună, abia dacă ating majoritatea, cu doar câteva voturi în plus, și fiecare dintre aceste partide are interese diferite față de ceilalți, ceea ce va asigura imediat un blocaj total. USR, cu 40 de parlamentari, nu-și poate trece nicio inițiativă prin parlament fără sprijinul tuturor celorlalte partide de opoziție. Nu văd vreun mare entuziasm pentru sprijinirea inițiativelor USR în Parlament, tocmai pentru că USR e anti-sistemul iar Parlamentul este chiar sistemul.

În plus, mi se pare cam straniu să susții că din cauza USR, care are mai puțin de 10% din Parlament, se va prăbuși România.

Nodul gordian din Parlament nu poate fi desfăcut decât prin sabia anticipatelor, care e aproape imposibil de mânuit. Precum Excalibur din legenda Cavalerilor Mesei Rotunde, sabia asta a anticipatelor e înfiptă până-n plăsele și bine înțepenită în Constituție și, din păcate, domnul Iohannis nu prea s-a arătat acum vreun soi de Arthur, ca s-o smulgă de-acolo și s-o folosească.

Cei care cer USR să intre la guvernare “ca să facă treabă” refuză să admită evidența sau se prefac că n-o văd: dacă va fi învestit, guvernul Orban nu va putea face aproape nimic, de fapt, doar va aștepta să treacă timpul și prezidențialele, până când președintele Iohannis, dacă va câștiga, se va hotărî să-i ceară demisia, în încercarea de a declanșa, totuși, anticipate.

Jocul politic al președintelui Iohannis poate fi discutat, ba chiar apreciat, dar trebuie să înțelegem că dl. Iohannis nu este șeful USR, ci al PNL, așa că dați dreptul useriștilor să mai facă și ce vor ei, nu doar ce ar vrea președintele.

Useriștii mai au un argument ca să nu intre acum la guvernare: pentru USR, care este un partid nou, cu structuri încă fragile, singura șansă reală de creștere și consolidare este prin sublinierea diferenței față de partidele vechi. De altfel, USR a apărut ca o reacție de enervare față de obiceiurile ticăloase ale actualei clase politice. PNL n-a avut o problemă să guverneze cu PSD, în foarte controversata alianță USL, așa cum nici PSD n-a avut vreo problemă să guverneze împreună cu PDL în 2009, pe vremea lui Geoană și Boc, dar s-ar putea ca simpatizanții USR să fie mult mai deranjați de astfel de alăturări pe care le-ar face partidul lor decât alegătorii PNL sau PSD, care sunt mai obișnuiți și acceptă mai ușor schimbările bruște de traseu ale partidelor lor.

Încă un lucru: faptul că USR nu preia acum vreun portofoliu ministerial nu înseamnă că USR nu poate vota pentru învestirea guvernului Orban și, mai departe, pentru politicile pe care acesta le va duce. Adică, știți, chiar dacă n-ai miniștri în funcție, asta nu te împiedică să votezi pentru guvern, dacă crezi că acesta face ce trebuie.

Ca atare, eu vă invit să votați pentru neparticiparea USR la guvernare, cel puțin până la alegeri. USR va putea susține din Parlament guvernul, concentrându-se pe principalul său obiectiv: obținerea unui scor cât mai bun la următoarele parlamentare, ceea ce îi va permite să influențeze cu adevărat guvernarea din România.

*) Presupun că știți bancul cu bătrânica pe care toți au ajutat-o să treaca strada, deși ea n-avea niciun gând.