Băieții încep să cânte la 20:22, după instalări tehnice și probe de sunet ce au durat mai mult decât m-aș fi așteptat. Mlazzul și post rockul prinde avânt în curtea Hostel Costel. Deasupra noastră planează niște amintiri de nori. În miezul lor, un corn de lună. Azuriu și cald, vreme numa' bună de înregistrări în aer liber.

One takeul Made in TM se desfășoară în fața urechilor atente ale unui sunetist, cel puțin doi câini, trei fotografi și a mai multor umanoizi sau ceva. Prima înregistrare e de încălzire, așa că auditoriul beneficiază de bis. După aceea, se mai cântă două piese.

Fac cunoștință cu un grup de unguri zugravi din Oradea. Îmi zic că lucrează la Spitalul Militar și că aici i-a cazat managerul. Da' „e fain, ne place. Nu e bai că stăm și noi aici, nu?”. Zece minute mai târziu, colegul lor cu un PET verde, dar mai mic decât al lor, îi caută nedumerit prin curte. Din fericire, îi găsește în colțul întunecat în care s-au pitit. Ăla e colțul minorităților.

Acordurile oriental-alerte de sax și chitară ale ce vin din foișor lasă loc breakurilor staccato lente. La sfârșit, sunetistul pune piesele în audiție, în timp ce interpreții își strâng cablurile jack și cinelele. Eu îmi strâng pixul, carnetul și reportofonul și-i iau pe băieți la interogat.

in.TM: Chiar dacă a fost o înregistrare și n-ați dat sfoară-n țară, uite că ați umplut curtea.

Garo: Nu ne-așteptam să fie atâta public, într-adevăr.

Adi: În prima fază, nici nu s-au adus amplificatoare pentru față. Ne auzeam numa’ în căști, iar asta m-ar cam fi dezamăgit.

Alex: Chiar, în față s-a auzit?

A fost ok.

Noi ne-am auzit și mai bine în căști.

Surprinzător, aș spune. Când iese clipu’?

Am înțeles că mai repede ca anu’ trecut. În principiu, vara asta.

Și practic ce-ați cântat azi?

Pe lângă cele două piese, „Zurobara spre Orient” de pe Împământenit, cât și „Băile Turcești” de pe viitorul album. Principalul lucru e că am înregistrat piesa „Water in Peaches” , ce va fi inclusă și-n compilația „Made in TM”. Următorului album e lichid pentru că asta-i tematica lui, apa.

E pentru că sunteți cu toții vărsători?

Nu, ci pentru că primul a fost de pământ. Acum e apă și urmează restul.

Când ați dori să apară albumul apei?

Noi am dori să apară mâine, da’ nu se poate. De fapt, ieri. Ieri am dori să apară. Nu, adevărul e că de un an de zile tot am zis că-l lansăm, așa că mai bine acum zicem în 2020, chiar dacă e foarte probabil să apară mai repede.

A, m-am prins, îl lansați în 2020 iarna, ca să fiți hitul verii în anul Capitalei Culturale.

Garo: Da, exact.

Dacă și-așa am ajuns la subiectul ăsta, ce ne mai trebuie ca să putem începe să ne credem capitală culturală?

Alex: No comment.

Garo: Mai multă inițiativă. Nu zic că nu-s inițiative culturale, dar grosul lor sunt axate pe un anumit gen.

Miță: Și cele mai de succes sunt organizate de oameni din Cluj sau București.

La ce ar trebui să se perfecționeze promotorii locali?

Garo: Diversitate, seriozitate, profesionalism. Eu sunt optimist, eu zic că până-n 2021 avem cum să ajungem la nivelul dorit. Cerere de evenimente clar e, doar că publicul e obișnuit cu un anumit gen de evenimente. Și unii dau vina pe public, o concluzie ușoară de tras, căci și organizatorii de evenimente au partea lor.

Miță: Da, dar am înțeles că Asociația TM2021 încă n-a primit banii de la Guvern pentru primul semestru din an. Trebuia deja să facă lucruri, da’ încă n-au fondurile pentru asta.