România a fost condamnată din nou de Curtea Europeană a Drepturilor Omului (CEDO) pentru nesoluționarea "dosarului Revoluției", având de plătit de această dată suma de 832.500 euro către 81 de persoane.

CEDO a dat marți o decizie privind plângerile înaintate de 81 de reclamanți, victime sau titulari de drepturi ai victimelor represiunii armate a manifestațiilor contra regimului comunist care au început pe 21 decembrie 1989 la București și în alte orașe din țară. Anchetarea actelor de represiune în orașele în care au avut loc, mai puțin Timișoara, este încă în curs, notează curtea.

Reclamanții s-au plâns că autoritățile competente nu au realizat o anchetă eficientă privind moartea apropiaților lor și relele tratamente la care aceștia sau ei înșiși au fost supuși în timpul manifestațiilor.

Ionel Hrior, militar care a fost împușcat la București, a cerut suma de 498.000 de euro, iar Adriana Palcău, rănită și ea prin împușcare la Timișoara în 24 decembrie 1989, a cerut 60.000 de euro cu titlu de prejudiciu moral.

Cristian George Surdu, Claudia Elena Opriș și Valeria Jurcă, fiul, fiica și respectiv văduva unei victime a Revoluției, împușcată la Brașov, au cerut câte 15.000 de euro cu titlul de prejudiciu moral și câte 4.000 de euro ca daune materiale pentru pierderea pensiei alimentare pe care tatăl și respectiv soțul le-ar fi plătit-o.

Ceilalți 76 de reclamanți au cerut fiecare câte 100.000 de euro cu titlul de prejudiciu material și 100.000 de euro cu titlul de prejudiciu moral.

Guvernul român s-a apărat arătând că „dosarul Revoluției” este un caz complex, având la bază „un eveniment politic delicat”, durata anchetei putând fi explicată prin dificultatea de a stabili faptele, date fiind printre altele numărul mare de persoane implicate și miza politică și socială a acestui dosar. Reprezentanții Guvernului au mai arătat că în contextul în care au avut loc respectivele manifestații folosirea forței armate părea legitimă, că pe atunci România nu ratificase Convenția europeană a drepturilor omului și că se afla sub dictatură de peste 40 de ani.

Judecătorii CEDO a fost de acord cu Guvernul privind complexitatea cazului, însă au considerat că acest aspect, ca și miza politică și socială invocată, nu justifică o întindere atât de mare a investigațiilor. Dimpotrivă, importanța acestui dosar pentru societatea românească ar fi trebuit să motiveze autoritățile române să se ocupe de el cu celeritate, dat fiind că trecerea timpului este de natură să dăuneze anchetei, dar și să compromită definitiv șansele sale de a fi dusă la bun sfârșit, se arată în decizia curții.

CEDO a considerat că au fost încălcate articolele 2 și 3 din Convenția europeană a drepturilor omului, privind dreptul la viață și respectiv interzicerea torturii, invocate de reclamanți.

Curtea a decis să acorde câte 15.000 de euro fiecărui reclamant în cazul căruia a constatat încălcarea dreptului la viață, fiind vorba de 30 dintre petenți, și câte 7.500 de euro celor în cazul cărora s-a aplicat articolul 3 din Convenție (ceilalți 51). Astfel, suma pe care statul român trebuie să o plătească celor 81 de reclamanți este de 832.500 de euro, la care se adaugă 1.500 de euro cheltuieli de judecată pentru Jurcă, Opriș și Surdu, care au făcut dovada acestor cheltuieli.

Mii de plângeri privind reprimarea armată a manifestațiilor de la București, Oradea, Constanța, Craiova, Bacău, Târgu Mureș și Cluj-Napoca au rămas nesoluționate, la 25 de ani de la Revoluție. Doar în ceea ce privește reprimarea armată de la Timișoara, ancheta s-a încheiat cu o trimitere în judecată și o condamnare.

Printr-un rechizitoriu din 30 decembrie 1997, procurorii militari i-au trimis în judecată pe generalii Victor Athanasie Stănculescu și Mihai Chițac, fiind inculpați ca principali responsabili de organizarea represiunii armate față de demonstrațiile anticomuniste de la Timișoara. În 2000, generalii au fost condamnați la 15 ani de închisoare, însă în 2001, procurorul general al României Joița Tănase a făcut un recurs în anulare, procesul s-a rejudecat, iar acuzații au fost eliberați din arest. În final, în 15 octombrie 2008, Înalta Curte de Casație și Justiție i-a condamnat pe cei doi generali la câte 15 ani de închisoare pentru omor și tentativă de omor privind organizarea și coordonarea represiunii de la Timișoara. Curtea a dispus, de asemenea, ca reclamanții să plătească în solidar cu Ministerul Apărării despăgubiri, sume ce au fost achitate.

Decizia de marți a CEDO urmează altora prin care foști revoluționari au fost despăgubiți, pentru modul de desfășurare a anchetei în cauza cunoscută ca „dosarul Revoluției”.

În 5 noiembrie 2014, CEDO a obligat statul român să plătească 45.900 de euro unui număr de 34 de foști revoluționari, pentru nerespectarea dreptului la un proces echitabil.

În martie 2013, CEDO a decis ca Guvernul român să acorde despăgubiri de aproximativ 350.000 de euro pentru 72 de victime ale Revoluției de la Timișoara din decembrie 1989.

În mai 2011, CEDO a hotărât, în procesul intentat de Asociația „21 Decembrie” și alte persoane, pentru încălcarea dreptului la viață și la respectarea vieții private, legat de ancheta în „dosarul Revoluției”, ca statul român să acorde despăgubiri de 15.000 de euro către Nicolae și Elena Vlase, precum și de 6.000 de euro președintelui asociației, Teodor Mărieș.

În martie 2011, alți cinci români au câștigat la Curtea Europeană a Drepturilor Omului procesul deschis statului român în care reclamau ineficiența autorităților în investigarea reprimării violente a demonstrațiilor anticomuniste de la Cluj, din 1989, ancheta prelungindu-se pe o perioadă de 12 ani. CEDO a decis ca Guvernul de la București să-i despăgubească pe cei cinci cu peste 52.000 de euro.

Anterior, în 20 octombrie 2009, CEDO a condamnat statul român la plata a 25.000 de euro despăgubiri către familia maiorului de Miliție Aurel Agache, care a fost ucis în decembrie 1989, de manifestanții împotriva regimului condus de Nicolae Ceaușescu.

În 8 decembrie 2009, CEDO a dispus despăgubirea timișorenilor Horia Teodor Șandru, Ștefan Răducan, Silvia Benea și Daniela Grama cu câte 5.000 de euro, după ce aceștia au reclamat încălcarea dreptului la un proces echitabil într-un termen rezonabil.

Potrivit statisticilor oficiale, la Revoluția din decembrie 1989, 1.142 de persoane și-au pierdut viața, 3.138 au fost rănite, iar 760 de oameni au fost reținuți.