Ville du lade dine børn lege døgnet rundt med en knægt , som spiser chips og fortæller dårlige vittigheder. Alt imens han desperat prøver at sælge dem alt muligt skrald.

Nej, vel?

Men det har du. Det har jeg. De fleste børn i Danmark sidder nu mange timer hver dag med deres iPad i selskab med et mildest talt inspirerende selskab. Det er tidens Youtube-stjerner, som får Paradis Hotel til at fremstå som DR2s Deadline i sammenligning.

Du har al mulig grund til at være bekymret. Meget bekymret. Lad mig forklarer hvorfor og hvordan:

YouTube-stjernen er ikke en ven, for ham er dine børn pengemaskiner. YouTube-stjerner er sælgere, mere skrupelløse end selv den mest irriterende Telenor-Dennis.

Jo mere skrald, de kan sælge, jo bedre. Jo mere, de kan få børnene til at plage dig, jo bedre. Ungerne er et middel og ikke et mål. Et middel til at tjene penge på banner, smølfebær og Mindcraft skins. Suk.

Armin, Nalle og Polle fra Youtube er ikke Astrid Lindgren, og børn ved aldrig, hvad der er bedst for dem selv. Hvis man spørger dem ville de spise pomfritter dagen lang. Youtube-vidoer er åndslivets pomfritter.

Ungerne har brug for noget ordentlig åndelig føde, fremfor de meget ringe videoer uden kreative kalorier eller sjæl. Her er ingen refleksion eller erkendelse om barnets væren i verden. Alle børn har ret til kunst og kultur som fortæller dem en historie om at være barn. Det er ganske enkelt synd for børnene og et banalt opdragelsesmæssigt svigt at efterlade dem i YouTube-stjernernes varetægt.

YouTube-stjernerne har de helt forkerte værdier. Det gælder kun om at være kendt. Målet er kun at score kassen. Effekten skal være millioner af seere hver eneste gang. I den verden er en ven en fan. Alting er til salg og alt skal sælges. En fan er en ærbødig tilskuer, som skal dyrke de selvbestaltede idoler med penge og ubetinget opmærksomhed. Det er en ubehagelig manipulerende neoliberal idelogi, som har ført verden på randen af økonomisk og miljømæssigt kollaps.

Det er banalt, men det er sandt. Det er spild af tid og det er synd, at ungerne ikke er ude at få brændt noget krudt af i Guds egen natur. Deres motorik halter og de bliver fede, fordi de sidder i mørket dag efter dag med de der skodvideoer og trykker løs.

Det er dumt fordi de unge mennesker er reduceret til tilskuere til livets store skuespil. Det er forkert at lære dem, at man skal være tilskuer til andres optræden. De får en farlig og forkert tilskuer-attitude til livets store skuespil med alt det klikkeri.

Det værste er, at de fleste voksne har fralagt sig rollen som forældre. De har defineret iPad’en ud af forældreskabet. Alt, hvad der sker på den skærm, er de altså helt ligeglade med, bare de ikke bliver forstyrret, mens de kigger ned i deres iPhone. Det er tydeligvis hverken godt eller godt nok. Ergo, stram op. Find Homer i bogreolen, og fortæl dem om menneskets væren i verden siden den græske bystat.

Det lyder frelst, men jeg læser den græske mytologi for mine børn hver aften.

Forskellen er stor og konklusionen er klar. Det er kram. Det vigtigt. Det er sandt. Odysseus er historien om et menneske, som tager sit eget liv tilbage. Læs den selv og det kunne blive begyndelsen på at I sammen tager jeres familieliv tilbage. Ud af klørene på den enøjede kyklop, Youtube.