Jens Hauch, vicedirektør i den uafhængige tænketank Kraka, er en af de mange ledende »mainstream«-økonomer, som professor Katarina Juselius gør op med i sin bog, »Økonomien og virkeligheden«.

Han er ikke enig i, at de økonomiske regnemodeller er så behæftede med fejl og har den politiske slagside, som hendes forskning viser. De økonomiske regnemodeller er et værdifuldt hjælpemiddel, selvom de ikke er perfekte.

FAKTA Økonomiske modeller Finansministeriet anvender en række regnemodeller. DREAM er en langsigtet struktur- og vækstmodel. MAKRO er Finansministeriets egen model til mellemfristede fremskrivninger. ADAM er en lidt ældre model, som er opdateret mange gange. God på kort sigt. SMEC anvendes hovedsageligt af De Økonomiske Vismænd. FOLD UD FOLD UD

Men der er en udfordring for politikere og embedsmænd med hensyn til at formidle resultaterne, mener han.

Katarina Juselius grundlæggende kritik af etablerede regnemodeller er, at de ikke i tilstrækkelig grad tager hensyn til finanskapitalens voksende betydning siden dereguleringen af finansmarkederne i 1980erne. Derfor bør modeller bygge mere på empiri – observationer af virkeligheden – end på teori om ligevægt, som ifølge Juselius forskning har vist sig at være forkert. Det krav opfylder de såkaldte CVAR-modeller.

»Der findes enkelte økonomer, der bekender sig til én enkelt modeltype og dermed en skole. Men for de fleste økonomer, også de ledende økonomer i Finansministeriet, handler det i dag om at vælge den model, der er bedst egnet til at belyse en problemstilling. Og i Kraka har vi da også både anvendt for eksempel keynesianske modeller, ligevægtsmodeller og CVAR-modeller,« siger Jens Hauch.

Jens Hauch, Kraka. Fold sammen Læs mere Læs mere

»Økonomstanden var uforberedt«

Katarina Juselius mener, at modellerne i alt for ringe grad tager højde for den indflydelse, finansmarkederne, huspriser og aktiekurser har på økonomien og menneskers ageren.

»Der er ikke tvivl om, at de finansielle markeder har stor betydning for realøkonomien – det så vi uhyggelig tydeligt under finanskrisen. Økonomstanden var dengang uforberedt, og selvfølgelig kan vi igen blive overraskede. Men det betyder ikke, at vi ikke bør regne på, hvordan personer reagerer på for eksempel skattelettelser i en normalsituation,« siger Jens Hauch.

Tidligere overvismand Hans Jørgen Whitta-Jacobsen mener, at kritikken af regnemodellerne ofte er lidt diffus, uden at han kender Katarina Juselius’ forskning i detaljer.

»Man skal passe på med ikke at rette vreden mod selve beregningen, fordi man ikke bryder sig om et politisk tiltag. Det svarer til at skyde budbringeren. Vi bliver nødt til at udarbejde effektberegninger, så godt vi kan. Det bliver ikke perfekt og med stor usikkerhed, og så må det være op til en politisk vurdering, om man vil gøre det alligevel, når man kender omkostningerne,« siger han.

Jens Hauch siger:

»Ingen økonomer har en krystalkugle – heller ikke økonomer, der arbejder med CVAR-modeller. Vi anvender alle historiske data til at komme med det bedst mulige bud på udviklingen i fremtiden, og vi kan alle tage fejl. Måske netop derfor er det vigtigt med et bredt batteri af modeller.«