Det typiske bildet av en rasist er en hvit mann med lav utdanning, kanskje litt tøff og macho. Men det stemmer ikke helt. En rasist er ikke alltid hvit. Han kan like så godt være svart eller brun.

Det er vel ingen tvil om at det finnes etnisk norske rasister rundt omkring i dalbunnene, men jeg har ikke hørt så veldig mye fra dem. Noen av dem har sendt meg mindre fine e-poster i etterkant av at jeg har hatt noe på trykk i en av riksavisene, men det har vært med det. Blant norskpakistanere derimot har jeg truffet på folk med rasistiske holdninger som kan gi enhver sober person hakeslepp og bakoversveis.

Assad Nasir. Vis mer

Rasisme er, noe enkelt sagt, troen på at ens eget slag, om det så er europeere, hvite eller norskpakistanere, er bedre enn andre i kraft av å være europeere, hvite eller norskpakistanere. En del norskpakistanere tror nettopp dette. Og denne troen på at man er bedre enn andre fordi man er norskpakistaner er et av de store utfordringene for det norsk-pakistanske miljøet. Eller for å si det som det er, et stort problem.

Jeg har hørt norskpakistanere omtale andre folkegrupper, for eksempel afrikanere, i ordelag som jeg ikke vil sette på trykk. Det samme gjelder i omtalen av nordmenn og jøder. Noen vil si at det er holdninger den eldre generasjonen har, og som vil forsvinne med dem. Men det tror jeg ikke noe på. Den yngre generasjonen vokser opp med slike holdninger hjemme, og tar til seg slike holdninger. De unge tar etter de voksne. Dermed overføres rasistiske holdninger og fordommer til andre folk fra en generasjon til den neste.

Men hvor kommer disse holdningene fra? Det finnes nok ikke ett svar på dette spørsmålet, men et av flere mulige svar kan være mangel på kunnskap og kjennskap. Hvis du er norskpakistaner, og flesteparten av vennene dine er norskpakistanere, så møter du kanskje etniske nordmenn på jobb, men det er det. Da kjenner du egentlig ikke nordmenn. Og det gir grobunn for fordommer. Noen sier til og med rett ut at de ikke vil omgås etniske nordmenn fordi de er nordmenn, og andre igjen legger til fordi de er ikke-muslimer.

Norsk-pakistanere har en tendens til å gå sammen i klikker. Man ser det på skoler. Jeg har sett det mange ganger. Er det mange nok norskpakistanere på skolen så vil de gå sammen i klikker og ikke sosialisere i noe særlig grad med de andre elevene. Dette gjelder jenter like mye som gutter, og eldre like mye som unge, også utenfor skolegården. Og det er en holdning til hinder for sosial integrasjon i samfunnet for øvrig, eller det som ofte kalles storsamfunnet.

Assad Nasirs innlegg Dette er et av en serie innlegg lærer og skribent Assad Nasir skriver for Dagbladet.

Disse har vært på trykk tidligere:



Blind tro



Seksuell dobbeltmoral



Patriarkens tid er omme



Intet er fredet Dette er et av en serie innlegg lærer og skribent Assad Nasir skriver for Dagbladet.Disse har vært på trykk tidligere:

Så hva skal vi gjøre med det? Det letteste svaret er holdningskampanjer. Det kan ha en viss effekt, men jeg tror ikke det når helt fram. Det jeg tror på er at rasistiske holdninger og fordommer må konfronteres der de kommer fram, når de kommer fram. Sitter du i et selskap og onkelen din sier noe fordomsfullt eller rasistisk om nordmenn, svarte eller jøder så må du reagere. Si imot. De må høre det, igjen og igjen, at det de sier er rasistisk, fordomsfullt og feil. (For øvrig en oppfordring til alle, ikke bare norskpakistanere). Hvis ikke så vil de fortsette å spre hatet sitt videre. Hver og en av oss må ta ansvaret for å motarbeide slike holdninger.

Jeg tror det som er beskrevet her et av de største hindrene for sosial integrasjon i storsamfunnet, både for norskpakistanere og andre. For å få til et vellykket flerkulturelt og fleretnisk samfunn så er vi nødt til å få til den sosiale integrasjonen, hvis ikke kan utfallet bli et etnisk delt samfunn med mistro og mistillit, og da må vi alle dra i samme retning.