Det moralske argumentet i klimadebatten | Per Arne Bjørkum

Per Arne Bjørkum forfatter og professor II i geologi ved NTNU/UiS

24. des. 2019 07:00 Sist oppdatert 24. desember 2019

Det har sett bekmørkt ut før. Også i moderne tid. Men historien lærer oss at naturvitenskapen har mer enn nok med å forstå nåsituasjonen, skriver debattanten. Bildet viser klimaaktivister som protesterer utenfor klimatoppmøtet i Madrid 13. desember. REUTERS/Susana Vera

Vi bør ikke la noen mennesker – eller grupper – få så mye anerkjennende oppmerksomhet at de som sier dem imot, fremstår som umoralske. Da kan det gå alvorlig galt.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Det er vanlig å begrunne tiltak for det grønne skiftet med at de er nødvendige for å redde menneskeheten. Partiet Rødt bruker det som begrunnelse for at Norge må stoppe all produksjon av olje og gass innen 2030.

Moralske argumenter veier tungt. De er av annen karakter enn faglige analyser og har en tendens til å kunne dominere debatter. Hvis de er gyldige, bør de det. Hvis de ikke er gyldige, bør de ikke det.

I filosofien har man etablert et kriterium for å avgjøre hvorvidt et moralsk argument er gyldig eller ikke. Det kan spores tilbake til Immanuel Kant (1724–1804) og omtales som «det kategoriske imperativ». Det lyder: «Begrunnelsen for dine handlinger skal kunne gjøres til en allmenngyldig lov».

Dette innebærer at man skal kunne oppriktig ønske at alle tenker og gjør som deg uten at noen påføres tenkbare skader. Kan man ikke det, kan man bare opprettholde den moralske begrunnelsen under forutsetning av at ikke alle sier seg enige. Men da kan man heller ikke uten videre bruke den i diskusjoner med andre.

Forskerne tok feil

Alle moralske argumenter kan med fordel utsettes for en tilsvarende test. Hvis vi bruker denne tenkningen på forslaget til Rødt, blir spørsmålet: Ønsker dere at alle olje- og gassproduserende nasjoner gjør som Norge og kutter all produksjon av olje og gass innen 2030?

Per Arne Bjørkum. Privat

Relevansen til moralske begrunnelser for en rask avvikling av petroleumsindustrien er også avhengig av at vår nåværende forståelse av situasjonen er korrekt. Det er ikke gitt. Det har sett bekmørkt ut før. Også i moderne tid.

På 1970-tallet var det stor enighet blant dominerende forskermiljøer om at verden sto overfor en miljøkatastrofe, en global matvarekrise og over halvparten av verdens dyrearter ville dø ut innen år 2000.

Biolog og nobelprisvinner George Wald (1906–1997) mente at «sivilisasjonen ville opphøre i løpet av 15 til 30 år med mindre man umiddelbart satte i gang tiltak for å bøte på problemene som menneskeheten sto overfor». Magasinet Life skrev at «innen 1985 vil luftforurensingen redusere mengde sol som når ned til bakken til halvparten». De tok feil. Historien lærer oss at naturvitenskapen har mer enn nok med å forstå nåsituasjonen.

Individer som er til bry

De siste 20–30 årene har vi sett tilsvarende mistrøstige utsagn om hva vi har i vente. Naturvitenskapen kan i noen sammenhenger brukes til å forutsi hva fremtiden vil bringe. Vi kan si nokså presist hvor planetene – og derfor Jorden – vil befinne seg om 100 år. Det er fordi vi har oppdaget ett mønster. Når det gjelder klima, kan vi ikke vise til et repeterende mønster for tidsskalaen det her er snakk om. Temperaturutviklingen de neste tiårene er derfor mer usikker enn vi skulle ønske.

Les også Seks spørsmål og svar som forklarer skuffelsen etter årets klimatoppmøte

Det er uansett legitimt å være overbevist om at man er med på å redde verden. Det er rikelig rom – særlig utenom politiske partier – for idealistiske aktivister. De har, i likhet med forskere, en unik evne til å sette søkelys på viktige enkeltsaker i samtiden. Det er vi andre som må sørge for balansen.

Men da bør vi ikke la noen mennesker – eller gruppe mennesker – få så mye anerkjennende oppmerksomhet at de som sier dem imot, fremstår som umoralske mennesker – individer som er til bry.

Historien lærer oss at hvis man havner i en slik situasjon og den får utvikle seg, går det alvorlig galt. Og det skjer brått (ref. forfølgelse av minoriteter og ideologiske revolusjoner).

Må brukes med aktsomhet

Moralske argumenter må derfor brukes med aktsomhet. Naturvitere, og i denne sammenheng klimaforskere, skal alltid tenke gjennom mulig misbruk av resultatene, men de skal ikke la moralske betraktninger påvirke det man faktisk forsker på, eller hvordan man formilder resultatene.

Det finnes dessuten, enn så lenge, ikke et allment gyldig moralsk argument for hva som er riktig å gjøre for å redde menneskeheten fra en mulig undergang på grunn av klimaendringer.

Vi bør derfor ikke, noe det er tendenser til, la moralske argumenter trumfe faglige analyser og/eller politiske vurderinger om hvordan vi best skal få til det grønne skiftet. Tillater vi det, risikerer vi å kjøre oss fast. I beste fall.