Det har været en af forudsætningerne for skiftende regeringers skatte- og arbejdsmarkedsreformer i de senere år: Hvis der bliver større forskel mellem, hvad du får ved at være i arbejde, og hvad du får ved ikke at være det, så vil det få flere i arbejde.

Men nu stiller Folketingets økonomiske konsulenter i en rapport om den såkaldte deltagelseseffekt spørgsmål ved, hvor stor denne effekt egentlig er.

Selv om de økonomiske konsulenter, efter en analyse af teorien og de empiriske studier, konkluderer, at der er »et billede i retning af« en sådan effekt, er dette billede uklart. Og der er grupper, for hvem der er lidt eller intet belæg for, at forskellen har en betydning.

»Det er derfor svært at sige, om præcist de beregnede effekter af de seneste skattereformer og reformer på overførselsområdet vil indtræffe i praksis,« hedder det i rapporten, som er bestilt af et enigt finansudvalg i Folketinget.

’Det kommer bag på mig’

Idémanden bag undersøgelsen er de radikales finansordfører, Martin Lidegaard, og få – om nogle – partier har da også som det tidligere regeringsparti gjort reformer til deres politiske mærkesag. I dag er Martin Lidegaard overrasket over, at der er sparsom teoretisk og empirisk grundlag for, at reformerne får flere i arbejde.

»Det er overraskende, at de mange, mange samfundsøkonomiske beregninger vi laver, hviler på et så spinkelt grundlag. Konklusionen er jo, at man kan sige meget lidt om, hvad deltagelseseffekten er i virkeligheden og ikke blot i teorien. Det siger sig selv, at der selvfølgelig er en eller anden effekt. Selvfølgelig betyder det noget, om det kan betale sig at arbejde eller ej. Men hvor lidt man kan sige om det, og hvor meget det betyder, kommer bag på mig. Som politikere er vi jo afhængige af, at vi har ordentlige regnemaskiner, og det betyder altså utrolig meget, hvis man flytter kommaet den ene eller anden vej,« siger Martin Lidegaard.

Skiftende regeringer har forsøgt at øge mængden af arbejdskraft ved dels at påvirke timeeffekten og dermed øge mængden af arbejde hos den gruppe, der allerede er beskæftiget. Og dels ved at påvirke deltagelseseffekten og dermed øge gruppen af personer, der deltager på arbejdsmarkedet.

Deltagelseseffekten af det seneste årtis skatteformer beregnes til at være 14.450 personer, mens det tilsvarende tal for reformerne siden 2010 på overførselsområdet er 73.300.

Men i forbindelse med dagpengereformen, der forkortede dagpengeperioden, viste det sig, at Finansministeriet overvurderede den såkaldte »motivationseffekt«.

Finansministeriet havde forventet, at mellem 2.000 og 4.000 årligt ville ryge ud af dagpengesystemet. I stedet røg 34.000 ud.

Folketingets egne økonomer Folketingets præsidium besluttede i 2015, under den daværende formand Mogens Lykketoft (S), at tage kampen op mod ministrene og deres mange embedsmænd ved at ansætte en række eksperter (samt afsætte penge til ekstern ekspertbistand). I modsætning til eksempelvis den amerikanske kongres eller Europa-Parlamentethar Folketinget ikke sin egen analyseenhed, der kan hjælpe de menige folketingspolitikere med at kaste lys over en given sag. I praksis er folketingsmedlemmerne derfor ofte afhængige af de oplysninger, som enten regeringen og dens embedsapparat eller tænketanke, organisationer og medierleverer. Folketingets økonomer, eller såkaldte økonomiske konsulenter, udarbejder notater, oversigter og andet baggrundsmateriale til udvalgene om aktuelle økonomiske problemstillinger, herunder om det omfattende økonomiske samarbejde, der foregår på EU-plan. De leverer desuden mundtlige oplæg om aktuelle samfundsøkonomiske temaer, der har særlig interesse for folketingsmedlemmerne og kvalificerer udvalgsarbejdet.

’Det bør bekymre alle’

Enhedslistens finansordfører, Pelle Dragsted, kalder rapporten for et »wake-up call« til politikerne.

»I dansk politik baserer man sig på nogle meget, meget usikre antagelser om de økonomiske effekter af at nedsætte kontanthjælpen eller dagpengene. Og det bør bekymre os alle. Dels fordi det økonomiske råderum, alle snakker om at ville bruge, i høj grad skyldes, at vi tror, at de mange reformer har en effekt. Og dels fordi det er urimeligt at gennemføre så voldsomme forringelser for så mange mennesker på et så usikkert grundlag. Det er mennesker, vi taler om. Mennesker, som er blevet fattige eller har fået mere usikre vilkår på grund af reformerne,« siger Pelle Dragsted.

Det har ikke været muligt at få en kommentar fra formanden for finansudvalget, Joachim B. Olsen (LA). Næstformanden, Socialdemokraternes finansordfører og tidligere skatteminister Benny Engelbrecht, ønsker ikke at kommentere rapporten, før Folketingets økonomiske konsulenter har haft mulighed for selv at præsentere den for finansudvalget.

»Det er jo lidt kontroversielle emner, og ligesom ved den seneste rapport fra økonomerne kan debatten risikere at køre lidt af sporet,« siger Benny Engelbrecht med henvisning til, hvad der skete, da de økonomiske konsulenter sidste år kom med en rapport, som underkendte Finansministeriets antagelse om, at en lavere marginalskat eller skat på den sidst tjente krone får folk til at arbejde mere.

Det førte til kritik fra flere borgerlige politikere og kommentatorer samt den liberale tænketank Cepos. Ikke alene satte kritikerne spørgsmålstegn ved rapportens konklusion, men også ved, om den overhovedet burde have været lavet.

Stor usikkerhed

»Der vil altid være en vis usikkerhed om effektberegninger,« lyder det i dag fra Cepos’ cheføkonom, Mads Lundby Hansen.

»Effekterne kan både være større eller mindre end forventet. Men rapporten slår også fast, at de empiriske studier tilsammen giver et billede i retning af, at deltagelseselasticiteten er positiv. Når det er sagt, så ser jeg gerne, at Finansministeriet opdaterer deres beregningsmetoder, så de tager højde for den seneste forskning. Det gælder både, hvad angår effekter af lavere marginalskat og lavere ydelser. Min forventning er ikke, at dette trækker reformeffekterne ned. Snarere tværtimod.«

Cheføkonom i Arbejderbevægelsens Erhvervsråd Erik Bjørsted mener til gengæld, at rapporten afslører, at usikkerheden er så stor, at Folketinget i hvert fald ikke bør tage forskud på pengene fra deltagelseseffekten.

»Der er noget, som tyder på, at der kan være en effekt af reformerne, men analysen sætter en tyk streg under, at effekten er forbundet med en stor usikkerhed, hvilket blandt andet kan skyldes, at vi i forvejen ledsager dagpengene med krav om at stå til rådighed for arbejdsmarkedet. Et er nemlig, at vi i forhold til andre lande har et generøst dagpengesystem. Men det er netop ledsaget af kravet om at stå til rådighed for arbejdsmarkedet. Vi bør også huske på usikkerheden, når vi laver skattereformer eller andre reformer. I finansieringen af skattereformer regner man med, at der er en positiv effekt allerede fra dag et, men det er langt fra sikkert, at folk kommer i arbejde fra dag et,« siger Erik Bjørsted.

Finansministeriet uenig

Finansministeriet skriver i en mail til Information, at usikkerhed »selvsagt« er »et grundvilkår ved vurdering af økonomiske incitamenters betydning for adfærden blandt ledige«. Men ifølge ministeriet tagner analysen fra de økonomiske konsulentet »et unødigt usikkert billede heraf«.

»På jobeffekter.dk er danske og internationale forskningsmæssige højkvalitetsstudier samlet. Studierne har været underlagt eksternt review. Det fremgår, at der findes stærk forskningsmæssig evidens for positive adfærdsvirkninger af både ydelsesafkortninger og ydelsesreduktioner«, skriver ministeriet.

Finansministeriet fremhæver, at det fremgår af analysen fra de økonomiske konsulenter, at der ikke findes nogen effektstudier udgivet inden for de sidste ti år med brug af danske data, der påviser en signifikant effekt af, at dagpengeydelsen sættes ned.

»Der findes imidlertid danske studier i denne periode. Dagpengekommissionen har evalueret virkningen af en reduktion af dagpengeydelsen. Desuden vil studier, som evaluerer en afkortning af dagpengeperioden, også evaluere effekten af en lavere ydelse, da mange dagpengemodtagere vil kunne fortsætte på kontanthjælp efterfølgende. Generelt findes der en omfattende dansk og international empirisk litteratur om adfærdsvirkningerne ved ændringer i ydelserne for ledige. I litteraturen findes stærk evidens for, at både ydelsesafkortninger og ydelsesreduktioner øger arbejdsudbuddet. På dagpengeområdet tager vurderingen af Dagpengekommissionens anbefalinger bl.a. afsæt i nye empiriske analyser af erfaringerne med dagpengereformen fra 2010 og de midlertidige ydelser i de efterfølgende år.«