Det gav Jonas Sjöstedt en gratischans att plädera för avtrappning av ränteavdraget. Han meddelade att i höstens budgetförhandlingar kommer Vänsterpartiet att driva ett sådant krav. Exakt hur ville han förstås inte säga. Men hänvisade till Danmark där man enligt V-ledaren har en procents avtrappning per år. Eftersom ränteavdraget är på 30 procent skulle det alltså ta 30 år innan det är borta i så fall.

Det är intressant att det är två mindre partier som verkar vara de enda som vågar röra vid detta skatteavdrag som funnits sen skattereformen 1991.

Också Miljöpartiets biträdande finansminister Per Bolund har gett intryck av att han är beredd att diskutera det. Men så länge S och M säger nej kommer inget att hända.

Fredrik Reinfeldt brände fingrarna i frågan i valrörelsen 2006 då han plötsligt talade om en avtrappning. Det var logiskt att göra det då, eftersom Alliansen sänkte fastighetsskatten drastiskt. Men det var uppenbart för känsligt att ändå röra vid det. Han retirerade snabbt.

Magdalena Andersson öppnade i dag för att diskutera avdraget med Alliansen. Skälet skulle vara att båda blocken måste vara överens, så att det inte ändras vid regeringsskiften. I verkligheten handlar det förstås om att se till att ansvaret fördelas gemensamt så att inte ett enskilt block drabbas av de boendes raseri.

Men ränteavdragen leder rimligen till högre priser och skulder . De har också fått hård kritik av internationella organ som EU och OECD. Så en uppgörelse mellan regering och opposition om en försiktig avtrappning vore sakligt försvarlig. Återstår att se om det politiska modet finns.

Utfrågningen av Jonas Sjöstedt handlade i övrigt förstås om partiets ideologi. Programledaren Anders Holmberg påminde om att V fortfarande har som mål att avskaffa kapitalismen. Men hur det skulle gå till var inte Sjöstedt särskilt tydlig med. Det lät som att privata ägare ändå skulle tillåtas rätt länge. Han hade inte heller något övertygande svar om varför socialismen eller kommunismen aldrig kunnat införas utan att det lett till diktatur och förtryck.

Det är förvånande att V-ledaren inte var bättre på att försvara en sådan hörnsten i partiprogrammet.

Däremot var Jonas Sjöstedt befriande uppriktig när han skulle välja mellan till exempel USA eller det socialistiska Venezuela. Han valde faktiskt det kapitalistiska USA. Och han fick ett ännu svårare val: Stefan Löfven eller Greklands premiärminister Tsipras ?

Och Sjöstedt tro det eller ej valde den grekiske regeringschefen.

På en fråga hycklade han däremot uppenbart. Östermalm eller Tensta? Han svarade politiskt korrekt Tensta, trots att han bor på överklassens Östermalm.