„Dostala jsem se k této hře náhodou. Když mě naučili pravidla, táta se nechal slyšet, že mám pro go vlohy," vysvětluje Kamila, jejíž zatím poslední úspěch spočíval v únorovém získání druhého místa z brněnského mistrovství párů.

„Go spočívá v tom, že se hráč snaží ohraničit kameny protivníka. Zní to jednoduše, ale je to hodně o strategii. Moje nejdelší patrie trvala okolo čtyř hodin. A pokud se hraje v párech, spoluhráči se sice střídají, ale jeden druhému nesmí radit," líčí.

Čtěte také: Gymnazista z Poruby má našlápnuto probojovat se na CrossFit Games do USA

Tím, že je go v tuzemsku málo rozšířená, tvoří její milovníci něco jako užší komunitu. „Na mezinárodním šampionátu v Pardubicích bylo jen okolo stovky gojistů a naopak asi dvě tisícovky šachistů," pokračuje třetí nejlepší ženská hráčka v Česku.

Kamila má za sebou dokonce i dvouměsíční pobyt v Jižní Koreji, kde je go rozšířeno masově. „Ale pod názvem baduk. Učí se ho děti od malička. My jsme tam hráli od sedmi ráno do sedmi večer. Taky jsme se učili taekwondo a korejsky," vzpomíná.

V korejštině se studentka, jejíž jméno přepisovali ve „výcvikovém kempu" hry go (baduk) foneticky ve znacích jako Ka-Mil-La, ještě nechytá. „Ale pořídila jsem si učebnici tohoto jazyka i příručky pro hru, které jsou pochopitelně korejsky," podotýká.

Zdroj: Deník/Radek Luksza

Kamila plní stejně jako je tomu v asijských bojových uměních stupně zdatnosti. „Kyu jsem dosáhla od nejnižšího dvacátého až po nejvyšší první. Teď jsem držitelkou prvního amatérského danu ze sedmi. Pak už jsou profesionálové," upřesňuje.

Na profesionální dráhu ve hře go to nicméně zatím nevidí (jediný Čech to ještě nezvládl, jediný Slovák profesionálem už je). „Chci se jí věnovat co nejdéle. Bohužel v Ostravě nás moc není, schází se nás pravidelně jen okolo deseti," dodává.

Mohlo by vás zajímat: Společný život bez krize? Nesmysl, říká Blanka z Poruby. S manželem je 65 let

Marie oslavila už sto let. Stále zajímá o politiku a ráda vaří