Jotkin aiemmat löydökset ovat vihjanneet, että säännöllinen marihuanan polttaminen aiheuttaisi keuhkosairauksia ja mielenterveysongelmia. Uusi tutkimus ei tue vanhoja väitteitä.

Pitkäaikainenkaan marihuanan käyttö teini-ikäisenä ei vaikuta heikentävän terveyttä myöhemmällä iällä, todetaan yhdysvaltalaisen psykologien järjestön APA:n (siirryt toiseen palveluun) julkaisemassa tutkimuksessa.

Kaikkiaan yli 400 mieshenkilön ryhmästä Pittsburghin ja Rutgersin yliopistojen tutkijat seurasivat erityisesti poikia, jotka polttivat marihuanaa säännöllisesti varhaisteini-iän ja 25 ikävuoden välillä. Tarkoituksena oli selvittää, millainen heidän terveytensä on noin 35-vuotiaina.

Osallistujat oli jaettu neljään ryhmään heidän ilmoittamansa käytön määrän ja aloittamisen iän perusteella. Kovimmat tupruttelijat polttivat marihuanaa enimmillään yli 200 päivänä vuodessa.

Tulokset yllättivät tutkijat: marihuanaa käyttäneet eivät kärsineet esimerkiksi astmasta, korkeasta verenpaineesta, psykooseista tai ahdistuneisuushäiriöistä sen enempää kuin verrokit.

Pitkittäistutkimuksen havainnoista raportoidaan yksityiskohtaisesti Psychology of Addictive Behaviors -lehdessä (siirryt toiseen palveluun).

"Tutkimusta ei pitäisi tulkita erillään muista"

Joidenkin aiempien tulosten perusteella tutkijat olivat odottaneet löytävänsä yhteyden teini-ikäisenä harrastetun polttelun ja keuhkosairauksien sekä mielenterveysongelmien välillä. Mitään ei kuitenkaan paljastunut.

– Psyykkistä ja fyysistä terveyttä kuvaavissa tuloksissa ei ollut mitään eroja. Marihuanan käytön määrällä tai tiheydellä ei ollut vaikutusta, sanoo tutkimusta johtanut Jordan Bechtold Pittsburghin yliopistosta.

Tutkimuksessa huomioitiin muiden tekijöiden, kuten toisten huumausaineiden käytön ja tupakoinnin, mahdolliset vaikutukset tuloksiin.

Yhdysvalloissa on viime vuosina käyty kiivasta keskustelua huumaavien aineiden terveysriskeistä, kun jotkin osavaltiot ovat laillistaneet kannabiksen.

– Halusimme auttaa tuomalla laillistamista koskevaan keskusteluun lisää tietoa. Aihe on hyvin monimutkainen, eikä yhtä tutkimusta pitäisi tulkita erillään muista, huomauttaa Bechtold.