Thaimaalainen maanviljelijä Samai Lekan on jo kahdeksana vuotena lähtenyt riisinviljelykauden jälkeen keräämään marjoja pohjoiseen. Ensimmäinen kerta jännitti miestä kovasti, sillä hän ei ollut koskaan matkustanut.

– Olin hyvin jännittynyt ja myös hieman peloissani, että huijataanko minua, muistelee Lekan tunnelmia Bangkokin lentokentällä ennen nousuaan Helsingin koneeseen.

Nyt hän jo odottaa Suomeen tuloa.

– Olen innostunut, kun pääsen tienaamaan rahaa perheelleni. Tunnen suomalaisen luonnon toiseksi kodikseni, kertoo pitkiä päiviä metsissä ja soilla viettävä poimija.

90 prosenttia poimijoista tulee pohjoisen marjametsiin vuosi toisensa jälkeen, aivan kuten Lekan.

– Aion tulla niin kauan, kun pystyn työskentelemään, sanoo mies leveästi hymyillen.

Lapsille parempi tulevaisuus

Raha on yksinkertainen syy siihen, miksi pienviljelijä Thaimaasta matkustaa vuosi toisensa jälkeen maapallon toiselle puolelle. Thaimaassa Lekan perheineen tienaa riisiviljelmältään vajaat 900 euroa vuodessa. Sen eteen työskentelee koko perhe.

Suomessa marjastamassa on myös Lekanin vaimo. Pariskunta on Suomessa noin kaksi kuukautta ja pystyy viemään kotiin noin 6 000 euroa rahaa.

Tällä rahalla he ovat voineet tarjota lapsilleen avaimet toisenlaiseen tulevaisuuteen: vaihtoehtoja, jota heillä ei ole ollut.

– Toinen lapsistani päätti juuri lakiopintonsa Khon Kaenin yliopistossa ja toinen on aloittamassa kandin opintoja kemian alalla, kertoo Lekan tyytyväisenä.

Suomesta lähdettyään Lekan vaimoineen menee ennen riisinviljelykautta työskentelemään kumipuufarmille Thaimaahan. Siellä he tienaavat yhteensä keskimäärin 15 000 bahtia (430 euroa) kuukaudessa.

Koko perhe hyötyy

Thaipoimijoita on ollut Suomessa jo 15 vuoden ajan. Lähes alusta alkaen on mukana ollut myös Kalyakorn Phongphit eli Durian, kuten kaikki häntä kutsuvat. Merkittävä osa thaimaalaisista poimijoista saapuu Durianin kautta Suomeen ja Ruotsiin, sillä nainen rekrytoi poimijat Polarica Marjahankinnalle ja Kiantama Oy:lle.

– Marjanpoiminta ei hyödytä vain poimijaa vaan koko hänen perhettään. Kun näkee yksittäisen poimijan, on varmasti vaikea ymmärtää, kuinka suuri vaikutus marjakaudella on elämään Thaimaassa, sanoo Durian.

Se on yksi syy, miksi hän on jaksanut stressaavaa kausityötä jo 13 vuoden ajan.

– Rakastan poimijoita. On upeaa nähdä, kuinka he pystyvät tienaamaan rahaa perheilleen, Durian sanoo.

Kaikki Durianin kautta tulevat poimijat ovat kotimaassaan joko riisin tai sokeriruo'on viljelijöitä.

– Emme edes halua kaupunkilaisia poimimaan. Tämä työ ei vain sovi heille.

Hyvä tili on ankaran työn tulos

Oranssi tuulitakki katoaa märällä jängällä kasvavien, ohuiden ja harvojen männynkäppyröiden taakse, kun Samai Lekan lähtee jatkamaan hillanpoimintaa sodankyläläiselle suolle. Käsien on käytävä rivakasti, mikäli tienestiä mielii.

Thaipoimijoiden työpäivä on alkanut varhain. Leiristä on lähdetty jo viiden aikaan ja soille poimijat jalkautuvat seitsemän korvilla. 12 tunnin jälkeen porukka kokoontuu taas tien laitaan ja lähtee leiriin, jonne päästään noin yhdeksältä.

Siellä thaimaalainen kokki on valmistanut illallisen, jonka nauttimisen jälkeen jutellaan vielä hieman ja käydään nukkumaan. Aamulla on taas varhainen nousu.

– Parhaat poimijat tienaavat nettona 4 000–6 000 euroa kesässä, kertoo Durian.

Viime vuosi oli hyvä marjavuosi ja hänen kauttaan tulleiden poimijoiden keskiansio oli 3 300 euroa.

– Tämä on kovaa työtä, mutta kaiken vaivan arvoista, hän vakuuttaa.

Lue lisää:

Kesän ensimmäiset thaipoimijat saapuvat Suomeen pian – Thaimaa ei nostanut viisumimäärää