Mange anbragte børn har, udover at ligge under gennemsnittet fagligt i skolen, også vanskeligheder med blandt andet koncentration og indlæring. Det viser dansk forskning fra Det Nationale Forsknings- og Analysecenter for Velfærd (VIVE).

Forskningen viser også, at det kan være svært at få løftet børnenes faglige niveau i skolen, fordi mange samtidig kæmper med kognitive vanskeligheder. Det kan være udfordringer med arbejdshukommelsen, sprogforståelse eller problemer med at opfatte og bearbejde information.

Det har betydning for indlæringen.

»Vi ved godt, at anbragte børn gennemsnitligt klarer sig dårligere end deres jævnaldrende i skolen, men det er alligevel overraskende, hvor mange børn i dette studie som også har indlæringsmæssige udfordringer,« fortæller kvinden bag forskningen, ph.d.-studerende Misja Eiberg fra Det Nationale Forsknings- og Analysecenter for Velfærd (VIVE), til Videnskab.dk.

Annonce:

»Gennemsnitligt har de et meget højt niveau af vanskeligheder. Derfor kræver det også en målrettet indsats at støtte deres udvikling og indlæring,« fortsætter hun.

Forskningen er publiceret i form af flere rapporter, som man kan tilgå via VIVEs hjemmeside eller via kildeboksen under artiklen.

Historien kort Anbragte børn har ofte både kognitive vanskeligheder og klarer sig dårligt i skolen.

Videnskabelige forsøg på at hjælpe anbragte børn har dog ikke kastet de bedste resultater af sig.

Hvis anbragte børn skal have mulighed for at klare sig bedre i skolen, skal de også hjælpes til kognitiv udvikling.

Der mangler danske studier på området

Det overrasker ingen forskere inden for området, at anbragte børn klarer sig dårligt i skolen og ofte mangler nogle af deres jævnaldrendes kognitive færdigheder.

Det fortæller Signe Hald Andersen, der er leder og souschef i Rockwool Fondens forskningsenhed og forsker i netop anbragte børn.

Signe Hald Andersen har kigget på forskningen fra VIVE, og hun mener, at den er interessant, fordi den anvender en tilgang, som er sjældent set i en dansk kontekst – nemlig såkaldt randomiseret intervention (se boks), der har til formål at afhjælpe anbragte børns vanskeligheder i skolen.

Om randomiseret intervention Et randomiseret studie er kendetegnet ved, at forsøgsdeltagerne fordeles tilfældigt til enten at modtage en eksperimentel behandling eller en kontrolbehandling, som kan bestå i ingen behandling.

Random betyder tilfældig på engelsk.

Forsøget kaldes derfor på dansk også et lodtrækningsforsøg.

Interventionsforskning er den type forskning, der skal gavne velfærdssamfundet.

Signe Hald Andersen ønsker ikke at komme med politiske anbefalinger på baggrund af rapporten fra VIVE, men hun vil alligevel godt pege i retning af, hvor løsningerne måske skal findes.

»Det er ikke mærkeligt, at børn, som ofte bliver flyttet rundt mellem plejefamilier, kommer bagud i skolen og også bliver bremset i deres kognitive udvikling, hver gang det sker,« siger Signe Hald Andersen, der ikke har deltaget forskningsarbejdet. Hun fortsætter:

»Det er vigtigt, at vi anerkender, at der er et problem, og at vi fremadrettet ser på, om vi kan finde på løsninger, der kan hjælpe disse børn. Det skal ske blandt andet gennem mere forskning, fordi vi i øjeblikket ikke har god forskning, der viser, hvad vi skal gøre.«

Anbragte børn klarer sig dårligt hele livet

Når det gælder anbragte børn, viser den internationale forskning, at de ofte kæmper med en hel masse problemer.

De klarer sig gennemsnitligt dårligere i skolen, socialt og på arbejdsmarkedet. Deres selvmordsrater er højere end i gennemsnitsbefolkningen, og deres IQ er gennemsnitligt lavere. Procentdelen, som aldrig gennemfører folkeskolen, er også høj.

Annonce:

Kognitive vanskeligheder er en væsentlig faktor, som bidrager negativt til børnenes livsforløb. Sådanne problemer kan gøre det vanskeligt at lære og tilpasse sin adfærd i skolen og tage en uddannelse.

Forskning søger løsninger Mere og mere forskning går ud på at udvikle og teste tiltag, som skal løse samfundets problemer. Interventionsforskning kaldes det. Videnskab.dk sætter fokus på interventionsforskning. Følg med i temaet her. Støtte fra TrygFonden har muliggjort temaet. TrygFonden har dog ikke indflydelse på, hvilken forskning vi skriver om, og hvordan artiklerne skrives. Læs mere om aftalen her.

På den anden side viser svensk forskning, at god skolegang nedsætter risikoen for ikke kun arbejdsløshed som voksen, men også for andre negative udfald, eksempelvis kriminalitet og stofmisbrug.

På den baggrund satte Misja Eiberg sig for at afprøve forskellige tiltag i forhold til at hjælpe børnenes faglige udvikling i skolen.

»Det er klart, at hvis man både er bagud i skolen og har problemer med indlæring, kan det være svært overhovedet at komme i nærheden af at lære det, som man skal i folkeskolen. Det kan gøre mestring til en næsten uoverkommelig opgave, hvis ikke barnet bliver tilbudt den rette støtte. Omvendt kan et godt skoleforløb for et anbragt barn have stor positiv betydning for ikke kun for deres trivsel nu og her, men også for deres liv på den lange bane,« siger Misja Eiberg.

Afprøvede to former for støtte

I sin forskning har Misja Eiberg lavet to interventionsforsøg med 151 anbragte folkeskolebørn, som i tiltagene fik ekstra støtte til at komme efter det tabte i skolen:

Det første tilbud var bygget op omkring træning af børnenes plejeforældre, som fik udleveret undervisningsmateriale med opgaver, lege og spil, der kunne hjælpe børnene på netop det niveau, som de befandt sig på. Plejeforældrene fik også kursus i, hvordan de skulle hjælpe barnet til at udvikle sig fagligt gennem eksempelvis hjælp med læsning, skrivning, matematik og så videre.

Det andet tilbud involverede specialundervisere, plejeforældre, faglærere og skolepsykologer, som på baggrund af en grundig udredning skulle udarbejde et individuelt indsatsforløb for det enkelte barn. Forløbet havde til formål at støtte barnet i både den faglige- og kognitive udvikling. Dette tilbud var individuelt tilrettelagt, men eksempler på aktiviteter i forløbene kunne være koncentrationstræning, samlæsning og piktogrammer, eksempelvis tegninger af dagens aktiviteter i stedet for tekst. Sidstnævnte havde til formål gøre det lettere for børnene at følge med i, hvad der skulle ske i løbet af deres dag.

»Vi ville designe noget, som kunne tilrettelægges individuelt for at tage hensyn til børnenes meget forskellige behov og til de enkelte skoler og plejefamiliers ressourcer. Som skolelandskabet er lige nu, skal børn med mange forskellige udfordringer rummes i folkeskolen, og det forsøger indsatserne at tage højde for,« siger Misja Eiberg.

Plejeforældrenes lektiehjælp gavner ikke

Resultatet af de to interventionsforsøg var dog ikke så succesfulde, som man kunne håbe på.

Forsøget med inddragelse af plejeforældrene havde slet ingen effekt i forhold til kontrolgruppen. Børnene kom overhovedet ikke efter det faglige i skolen.

Anbragte børn har oftere lav IQ I studiet kiggede forskerne blandt andet på børnenes intelligens og fandt, at cirka 10 procent af de anbragte børn havde en IQ-score på under 70, hvilket er den kliniske grænse for, hvornår man kan betegne en person som retarderet.

Misja Eiberg understreger dog, at cirka 20 procent af anbragte børn klarer sig rigtig godt eller bedre end gennemsnittet af deres jævnaldrende på flere af de anvendte test, herunder på IQ og i matematik, så det at være anbragt er ikke ensbetydende med, at man klarer sig dårligt i skolen eller har kognitive vanskeligheder.

Misja Eiberg tror, at problemet blandt andet kan ligge i, at nogle af børnene havde alvorlige indlæringsmæssige udfordringer, der går ud over det rent faglige, og at denne type tiltag alene derfor ikke er nok til at løfte børnenes niveau, men måske snarere skal være et supplement.

Derudover kom skolereformen, og det betød, at der var færre eftermiddagstimer til at arbejde med indsatsen hjemme.

Annonce:

Nogle familier havde også svært ved at overhovedet at finde tid og energi til lave ekstra skolearbejde efter skoletiden, blandt andet fordi nogle børn var meget trætte efter de længere skoledage.

»Vi kunne se, at en del plejeforældre over tid ikke benyttede sig af de udleverede materialer til træningen derhjemme. Det ville selvfølgelige være opløftende, hvis vi kunne hjælpe børnene med sådan en indsats, men så let er det øjensynligt ikke, og en fremtidig indsats af denne type kunne måske styrkes ved blandt andet at yde plejefamilierne mere løbende supervision under indsatsen,« siger Misja Eiberg.

Børn fik styrket deres intelligens

Resultatet af det andet interventionsforsøg var lidt mere opmuntrende.

Børnene fik forhøjet deres IQ, og deres sproglige egenskaber blev også forbedret.

Derimod så forskerne ingen forbedring i børnenes evne til at regulere sig selv, herunder deres koncentrationsevne og vedholdenhed.

Fagligt var der en lille fremgang i børnenes læsehastighed sammenlignet med kontrolgruppen.

Selvom børnenes faglige udvikling ikke var overvældende, og de altså ikke indhentede deres jævnaldrende rent fagligt, er Misja Eiberg alligevel positiv omkring resultatet af forsøget.

»Det er bemærkelsesværdigt, at børnene udviklede deres kognitive ressourcer, og vi kan se, at det kan ske inden for de midler, som allerede er ude på skolerne. Skal vi arbejde mere systematisk med børnenes faglige udvikling, er en del af løsningen nok, at der skal sættes flere ressourcer af til fagligt understøttende tiltag både i og uden for den almindelige undervisning,« fortæller Misja Eiberg.

Anbragte læser dårligere selv i de store klasser

Misja Eiberg mener, at der skal mere fokus på gruppen af anbragte børn, som klarer sig dårligt i skolen.

»Vi ser, både i denne og andre danske undersøgelser, at anbragte børn gennemsnitligt har flere udfordringer i skolen og ringere trivsel,« siger Misja Eiberg.

»Denne undersøgelse viser også, at en større gruppe blandt de anbragte børn har alvorlige vanskeligheder sammenlignet med andre børn, og jeg kunne ønske mig, at der var større opmærksomhed på et barn i skolen, når det bliver anbragt, således at man i højere grad sikrer sig, at de får mere målrettet skolestøtte og øget opmærksomhed på deres indlæring og trivsel.«