Dunărea este o autostradă pe apă, iar avantajele sunt uriaşe. În primul rând , transportul este de 4 ori mai ieftin, decât pe uscat. Mai mult, în alte ţări, în amonte Dunărea atrage milioane de turişti şi este considerată, o prioritate naţională. La noi însă, de aproape 30 de ani, politicienii de la Bucureşti, dar şi cei din localităţile pe unde trece fluviul, n-au vrut să audă de el. Iar rezultatul se vede: navele înaintează cu greu, printre dunele de nisip, porturile se dărâma, oaspeţii străini... ne evită.

Românii i-au spus Danubius, un zeu al fluviilor, o întindere de ape, care străbate 10 state, o comoară în jurul căreia trăiesc acum mai bine de o sută de milioane de oameni. Porneşte din munţii Pădurea Neagră şi după 2.850 de km se varsă în mare, o adevărată autostradă pe apă, care uneşte centrul europei cu Marea Neagră. Pe noi, românii, Dunărea ne-a apărat şi hrănit dintodeauna. La noi sunt gurile ei care se varsă în mare, la noi străbate 1.075 de kilometri şi am putea să profităm din plin: să irigăm, să facem comerţ, să transportăm mărfuri, să atragem turişti. Din păcate, de mai bine de 20 de ani noi n-am făcut mare lucru pentru ea şi an după an, transportul pe sectorul românesc devine un coşmar pentru marinari.