Despre hip hop-ul și rap-ul românesc s-a scris puțin spre deloc, astfel că nu se cunosc foarte multe detalii din spatele scenei acestui gen, care probabil a avut cel mai mare avânt spre sfârșitul anilor ’90. Tot atunci când apărea la noi și prima cântăreață de rap, Dana Marijuana, care avea să înregistreze în 1998, alături de formația La Familia, hit-ul Tupeu de borfaș, de pe albumul Nicăieri nu-i ca acasă, considerat cel mai bine vândut album al „muzicii de stradă” din România și până astăzi.

Ascensiunea Danei a fost extrem de rapidă, atât publicul cât și presa îndrăgind-o imediat, devenind vocea unei întregi generații care se regăsea în muzica și stilul ei (eu fiind unul dintre cei care au crescut cu albumul ei, Cea mai fidelă fată, din 2000), însă gloria și energia Danei umbreau multe probleme și conflicte de care mai nimeni nu știa și prea puțini le-au înțeles apoi, când după numai 2-3 ani totul i s-a întors împotriva ei, iar dintr-un idol a decăzut într-o vedetă de can can, despre care s-au spus nenumărate lucruri jignitoare.

Ulterior aflarea veștii despre internarea ei la Spitalul Obregia, scandalurile cu propria-i familia, care din păcate au fost și televizate în show-uri de divertisment ieftin, drogurile sau relațiile toxice cu oamenii de care s-a înconjurat, au scos-o la fel de rapid de pe scena muzicală, unde de fapt ea abia își începea cariera. Cu toate acestea, ea a rămas una dintre emblemele hip hop-ului românesc și este prima femeie care a abordat la noi acest gen, fiind unul dintre modelele unor ani pe care abia acum începem să-i percepem cu adevărat pentru culoarea și dinamismul reprezentat.

După aproape 20 de ani însă de la primul ei hit (deși puțini știu că ea începuse să cânte încă de la 14 ani, colaborând cu B.U.G. Mafia, chiar numele de scenă fiindu-i dat de Caddy), Dana vrea să să-și spună povestea ei așa cum a fost cu adevărat, nu mutilată de presă sau de zvonuri, și la propunerea noastră, a Editurii Hyperliteratura, a decis să scrie împreună cu mine biografia ei, Poveste de cartier, carte la care încă lucrăm și pe care o vom publica la începutul lunii septembrie a acestui an.

Clic AICI pentru a precomanda și a afla mai multe despre biografia Danei Marijuana

Am cunoscut-o pe Dana acum aproape doi ani și de atunci am stat de foarte multe ori la povești, încercând să aflu ce s-a întâmplat de fapt cu ea la începutul anilor 2000 și care au fost factorii care au declanșat „nebunia” ei, ceea ce am înțeles mai apoi că a fost o depresie cruntă, cu care s-a luptat mai mult singură, având aproape toată lumea împotriva ei. Am discutat și despre alegerile ei greșite și despre emisiunile tv la care a apărut și pe care acum le regretă, căci într-adevăr i-au făcut mai mult rău decât bine, și nu a trecut mult până să-i propun să scriem această carte, care mi s-a părut de la bun început fascinantă. Iar de mai bine de jumătate de an ne vedem săptămânal, uneori zile întregi la rând, pentru a înregistra povestea ei, iar eu rescriu și aranjez în pagină fragmentele ei de viață, ca și cum aș lucra la încă o carte de-a mea, pentru a duce la bun sfârșit această biografie.

Scriind această carte m-am eliberat, pentru că aveam o rană adâncă și o datorie față de publicul meu.

Poveste de cartier va cuprinde copilăria și adolescența Danei în Sălăjan în fabuloșii ani ’80 și ’90, ai generației „cu cheia la gât”, cu inocența și frumusețea unor timpuri care cu siguranță vor răvăși multe amintiri pentru nostalgicii de acum, de 30 – 40 de ani, urmată de viața de stradă, de după blocuri, dură și neiertătoare, a lumii „băieților de cartier”, a drogurilor și a viciilor „noi”, căci eram abia după Revoluție, în care mulți și-au frânt mințile și sufletele, fără să știe în ce se aruncă.

Un al doilea capitol important și poate cel mai interesant va fi apoi începutul hip-hop-ului și rap-ului românesc, scenele underground ale acestui gen manifest, conflictele dintre cartiere, găștile și atacurile dintre trupe, lumea „de junglă” a banilor și a caselor de discuri de atunci, a prieteniilor care se transformau în trădări peste noapte și nu în ultimul rând a luptei pentru succes.

Nu în ultimul rând, ultima parte a cărții va deluși depresia Danei și ce s-a întâmplat cu ea după 2000, când o serie de dezamăgiri, neînțelegeri și, ulterior, o poveste de dragoste neîmplinită, au dus-o la prima internare „la nebuni”, care pe de o parte i-a fost fatală, iar pe de alta i-a schimbat întreg cursul vieții. Apoi o continua luptă eșuată pentru revenire, intrarea în lumea modei și a bijuteriilor, căsătoriile, iubirea pentru țară și monarhie, nu în ultimul rând o cale aproape de mântuire aleasă de Dana va închide paginile acestei cărți, care sunt sigur că va trece cititorii prin toate emoțiile posibile.

Poate că după Poveste de cartier, unii vor iubi mai mult pe Dana, iar alții o vor urî și mai tare, n-am de unde să știu, însă viața ei, cu succesele și greșelile deopotrivă, cu siguranță îi va inspira pe unii sau îi va învăța pe alții lecțiile dure ale „entertainmentului” și a vieții de artist din România. Iar în spatele lor, desigur, va fi incursiunea în începuturile și dezvoltarea rap-ului de la noi, care va fi privit cu alți ochi.