Nu presa a aflat din dosare ce fac procurorii, ci procurorii au aflat din presă ce fac răufăcătorii. O scrisoare din Botoșani și un atentat la Paris Cu o zi înainte ca președintele Klaus Iohannis să deplîngă la CSM ”scurgerile din dosare” către presă, o scrisoare a pornit din Botoșani către ziarele locale

miercuri, 7 ianuarie 2015, 2:23

Cu o zi înainte ca președintele Klaus Iohannis să deplîngă la CSM ”scurgerile din dosare” către presă, o scrisoare a pornit din Botoșani către ziarele locale.

Mesajul îi aparține lui George Lazăr, directorul Monitorului de Botoșani. El reclamă faptul că Poșta Română vrea să ridice comisionul cerut publicațiilor pentru abonamente.

”La fel s-a petrecut și în 2006, 2008, mai apoi în 2011. De fiecare dată, în termeni ultimativi, Poșta a încercat să impună, iar in unele cazuri a reușit, comisioane mult mai mari decît puterea noastra de a le suporta. Cum mulți din noi au abonamente și stim bine ce eforturi facem sa le mentinem, majorarea comisioanelor ne-ar duce la faliment”, scrie în mailul său George Lazăr către colegii de la celelalte publicații din provincie.

Abonamentele sînt ultima linie de apărare a presei locale. Nu doar ca venituri, ci, mai ales, ca relevanță în comunitate. Pentru oamenii din orașele mici sau de la sate ziarele locale au rămas singura posibilitate de a afla știri despre imediatul care le influențează viața.

Ce se întîmplă în București sau în lume îți spun televiziunile, siteurile și prietenii de pe facebook. Însă învățătorii, profesorii, pensionarii, funcționarii publici și toată suflarea care își mai dorește cît de cît o informație despre ce se întîmplă în proximitate nu o găsesc decît în obișnuitul gest de a deschide ziarul local. Ritualul ține în viață nu niște titluri, ci un țesut social.

Monitorul de Botoșani are 4.000 de abonamente, dintr-un tiraj total vîndut de aproximativ 5.000 de bucăți. 4.000 de abonamente e remarcabil pentru situația de azi a presei. E mai mult decît au Adevărul (3.700), Evenimentul zilei (2.800) sau Gazeta (1.800) și doar puțin sub Jurnalul Național (4.200).

Există ziare din provincie cu multe abonamente. Unirea din Alba Iulia are aproape 14.000, Jurnalul Arădean – 14.000, Tribuna 9.500, Gazeta de Sud – 8.000, Renașterea bănățeană 8.000, Szatmari Friss Ujsag – 7.000, Jurnalul Bihorean – 6.300, Monitorul de Suceava 5.600, Informația Zilei din Satu Mare – 5.000, Crișana – 5.000, Udvarhelyi Hirado – 4.500, Viața Liberă din Galați 3.000, Ziarul de Iași 3.000, Ziarul Hunedoreanului 3.000. Sper că nu am ratat, de pe siteul BRAT , pe cineva din presa locală care are mai mult de 3.000 de abonamente.

Prin comparație, știți cîte abonamente a reușit să facă Dilema, revista națională de mare prestigiu? Vă gîndiți la cîteva mii, dar în realitate sînt puțin peste 700. Nu mizați pe teoria că se scot din abonamentele digitale pentru că atunci cînd aceste cifre, ale noastre, ale tuturor, vor deveni publice vom avea un sentiment comun de dezamăgire.

Sau Historia, un alt lucru excelent făcut, știți cît a adunat? 900 de abonamente și vorbim de un lunar, nu de un cotidian. În fine, România Liberă, campionul tradițional al abonamentelor din presa românească, are 6.000 de abonamente, ceea ce înseamnă că nu ar prinde TOP 7 din presa locală.

Cazul de la Botoșani mi-a fost semnalat de Centrul pentru Jurnalism Independent. Am sunat azi la Poștă și reacția oficială este aceea că ”nu mărim comisionul de difuzare al editorilor, a fost o neînțelegere”. Știau de mesajul din Botoșani. La a doua verificare a venit același răspuns: ”Tot ce am mărit a fost o sumă foarte mică pe care o plătesc abonații: de la 0,11% la 0,15%”.

Mai mulți editori confirmă că nu li s-a mărit comisionul. Poate că sucursala de Botoșani a Poștei, în numele autonomiei, a acționat izolat. ”Nouă, Poșta ne-a cerut o mărirea clară și substanțială de comision”, mi-a reconfirmat George Lazăr, directorul Monitorului.

Oricum, ideea ziarului din Botoșani, ca statul să suporte o parte din costurile Poștei, ar fi corectă din perspectivă istorică, pentru că tot statul, prin privatizarea Rodipet, a dat țepe imense editorilor, dar va fi foarte greu de realizat. Ei se bat în continuare. S-au adăugat ziare din Brăila, Vrancea și pînă-n Craiova.

Revenim la președintele României și la presă. Klaus Iohannis a nuanțat azi la Adevărul live despre scurgerile din dosare. ”Justiția nu trebuie să se transforme într-un spectacol mediatic”. Corect. Sentințele nu se dau la televizor, prin plebiscit cu telecomanda. Vinovat, apăsați 1! Nevinovat, treceți pe postul preferat unde îl veți dovedi vinovat pînă la urmă, dă-l în mă-sa!

Dar nu asta e ideea. Președintele României întreține un neadevăr. Pentru că, pînă acum, în mod majoritar și sistematic, nu presa a aflat din dosare ce fac procurorii, ci procurorii au aflat din presă ce fac răufăcătorii. Vreme de 25 de ani așa s-a întîmplat și doar în ultimii doi ani a apărut și fenomenul invers, fără a-l anula pe cel prin care presa dezvăluie și justiția începe să cerceteze.

MCV, pe care Klaus Iohannis și l-ar dori dizolvat, nu ne-a fost impus pentru că actul de justiție a fost influențat de presă, ci pentru că sistemul judiciar a fost în subordinea politicienilor.

Asta cu ziariștii care influențează justiția a fost și teoria vehiculată de Traian Băsescu, mai țineți mine cînd s-a enervat în cazul Bute de a ieșit la televizor și a spus că un jurnalist important a controlat deciziile procurorilor. Inspecția judiciară a cercetat cazul în care președintele ne viza fără să ne numească. CSM a amendat ieșirea președintelui: nu noi, ci el a afectat ”independența sistemului judiciar”. (Hotărîrea CSM nr 1466 din 17 decembrie 2014).

Tot pentru că am fi influențat justiția de nu mai poate să-și facă meseria și să-i urmărească pe infractori ne-a dat în judecată și Alina Stoica. Stoica e procuroarea DNA care construise pentru Gala Bute soluția ”doar Rudel Obreja e vinovat, el le-a sucit mințile tuturor celorlalți”.

După ce argumentele ei nu au ținut și șefii i-au făcut praf rechizitoriul în decembrie 2013, cine credeți că a recuperat-o imediat pe Alina Stoica? Alina Bica de la DIICOT.

Frumos se înșiră faptele și personajele!

Prietena Elenei Udrea o angajează pe procuroarea care o absolvise pe Elena Udrea. Iertați erau și oamenii din ministerele implicate în gala de box profesionist pe bani europeni. Iar președintele susține la televizor exact ceea ce a pus procuroarea în actul prin care ne-a dat în judecată. E și greu de priceput care-i omul pentru care s-a muncit din greu în toată această combinație!

Mai e puțin și publicul va vedea ce a decis DNA în legătură cu Gala Bute. Dosar care, fără informațiile care nu trebuiau să fie la noi, jurnaliștii, ci la ”sistem”, așa cum periculos a început să vorbească Klaus Iohannis, ar fi rămas fix așa cum deciseseră ei, folosind concordia puterilor, altă teorie care te lasă cu gura căscată a popularului președinte ales pe 16 noiembrie.

”De la dreptul de informare până la mutarea evaluării faptei de la procuror la TV e cale lungă. Trebuie să avem criterii clare și trebuie stabilite în sistem – cât și cum poate fi făcut public”, a spus azi la Adevărul președintele Iohannis. Stabiliți ce vreți ”în sistem”, noi vom publica în continuare ceea ce aflăm. Fiecare cu treaba lui.

Asumîndu-ne toată subiectivitatea, că e vorba de meseria noastră, nu putem să nu observăm că situația economică a presei și ”scurgerile din dosare” sînt doar două teme unde pare că indiferent cine vine la putere se patinează pe lîngă subiect. Și, mai ales, se întreține suspiciunea și ostilitatea la adresa presei.

Pe televizoare se derulează imagini de la Paris, unde teroriștii au intrat într-o redacție de revistă de satiră și au omorît 11 oameni. Ce preț au ajuns să plătească ziariștii pentru o caricatură! Chiar dacă noi nu ne mai dăm seama, ziarele sînt încă receptate drept instituții simbolice care merită atacate atunci cînd vrei sa sfidezi o civilizație.

Durerea e considerabilă și nu te poți abține să nu te gîndești că, uneori, ceea ce nu-ți recunosc prietenii, ajung să-ți confirme, tragic, dușmanii.

Numărul victimelor a ajuns la 12.