Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Vi kan alle samles om en intensjon om totalavhold for unge under 18 år, men å ta urinprøver for å hindre bruk av det mildere rusmiddelet cannabis er en risikosport tatt på unge menneskers vegne. Det er en risiko vi ikke bør utsette dem for.

Annette Svae Vis mer

Unge i Bergen kan i dag velge hjelpeprogrammet Tidlig ute, et samarbeid mellom Hordaland politidistrikt, Bergen kommune og Helse Bergen. Hjelpeprogrammet er et alternativ til straffeforfølgelse, om de pågripes for befatning med cannabis eller andre illegale stoffer. Liknende hjelpeprogrammer er implementert også i andre deler av landet. Tidlig Ute tilbyr oppfølging og kan være bra et hjelpetiltak for unge i vei med å utvikle et problematisk forhold til rusmidler, men dessverre er også urinprøver en del av programmet.

Metoden med urinprøvetaking for å kontrollere de unges rusmiddelinntak kan sies å være en risikosport, når metoden ikke tar hensyn til den ungdommelige ruseksperimenteringstrang i møte med et svart milliardmarked, som stadig tilpasser seg forbudene ved å tilby rusmidler som ikke setter spor etter seg i urinen.

Når det gjelder unge under 26 år anses urinprøvetaking å være en mer human metode enn straffeforfølgelse, fordi den unge ikke blir utsatt for repressive tiltak som bøter, utsettelse eller inndragning av førerkort, problemer med visumsøknader og begrensninger i yrkesvalg. «Å få prikk på rullebladet» reduserer altså muligheter gjennom resten av livet for den unge.

Tidlig Ute er en del av en flerpolitisk forankret avkriminaliseringsprosess. I dette tilfellet handler avkriminaliseringen om å tilby den unge et valg mellom enten å motta hjelp for en avgrenset tidsperiode eller å ta de ovenfor nevnte konsekvenser av straffeforfølgelsen.

Programmer som Tidlig Ute anses av de fleste partier å være hjelp heller enn straff, men en debatt om partienes ståsted når det kommer til urinprøvetakingen særskilt har dessverre vært lite synlig.

Urinprøvetaking, som metode, er blitt implementert i samsvar med vekten nulltoleransebaserte narkotikakonvensjoner fra FN setter på bruk av represjon. Konvensjonene framhever en ensidig bruk av repressive virkemidler for å forhindre uønsket rusmiddel eller medikamentbruk. Norges anbefaling til endring av narkotikakonvensjonene i FN i 2019 er at et skadereduserende perspektiv må flettes inn i de eksisterende narkotikakonvensjoner, basert på et fortsatt forbud.

Sett ifra et skadereduserende perspektiv må det tas politiske hensyn til at en del unge vil prøve å ruse seg på måter der «å bli fersket av tvungne urinprøver» forsøkes unngått på kreative måter. En fortsetter å ruse seg, når den unge oppsøker et svart marked uten aldersregulering, der produsenter – unnlatt det statlige tilsyn et hvitt regulert marked kan gi – går aktivt inn for å utvikle rusmidler som nettopp hjelper kundene til å unngå utslag på urinprøvene. Når det kommer til cannabis er det for eksempel blitt utviklet syntetiske varianter som ikke gir slike utslag.

Det er svært bekymringsfullt at ungdommer skulle komme til å eksperimentere med syntetisk cannabis for «å lure» testene. Dette siden syntetisk cannabis er knyttet til dødsrisiko. Ironisk nok knyttes ikke den naturlige cannabisen ungdommer blir testet for i hjelpeprogrammene, til slik risiko.

Urinprøvetakingens hensynsløshet overfor ungdommers iboende eksperimenteringstrang, ensidig rettet mot å kontrollere cannabisbruk, skaper altså en situasjon der unge eksperimenterer med langt farligere stoffer enn stoffet de testes for.

I verste fall kan et slikt skifte i valg ungdommen tar – gitt press fra urinprøvetakingen – fra det mindre risikofylte cannabis til mer risikable rusmidler, føre til døden. I tråd med en skadereduserende politisk linje bør derfor urinprøver fjernes som virkemiddel og andre hjelpetiltak settes inn i kampen for å forminske unges rusbruk.