Istoria Românilor va consemna că între Victor Ponta și Liviu Dragnea la conducerea Guvernului României a existat Dacian Cioloș.

Pentru care dintre acești prim-miniștri credeți că au vreo importanță cuvintele spuse cândva de Ionel Brătianu:

„Cei mai mulţi îşi închipuie că politica e un fel de distracţie, cu foloase şi onoruri. Politica e ceva grav, grav de tot. Ai în mâna ta viaţa şi viitorul ţării tale”?

Demult, aproape într-o altă viață, am fost membru al Partidului Național Liberal. M-am înscris în acest partid pe când aveam 18 ani, fiind sedus de valorile liberale interbelice și de imaginea Brătienilor, descoperite în cărțile citite în adolescență.

M-am implicat la nivelul Tineretului Național Liberal și am făcut mai tot ce se putea ca voluntar: am lipit afișe, am distribuit pliante, felicitări și cărți poștale, brelocuri, ziare, instalații lumini pentru brad, am pus grămezi de varză în intersecții, am scris AVID pe asfalt cu referire la bordurile din China importate de primarul general Adriean Videanu, am plantat pomi și am împărțit flori de 1 și 8 Martie. Am mâncat bătaie de la membrii PDL într-o campanie electorală, am organizat ședințe și seminarii, echipe de voluntari și delegați în secțiile de vot, întâlniri cu cetățeni și liderii momentului din PNL. Am muncit cu entuziasm convins fiind că liberalismul reprezintă soluția pentru dezvoltarea României. Am convins oameni să voteze cu PNL și îmi era rușine când mă întâlneam cu ei pe stradă după alegeri.

Viața de partid era un nesfârșit șir de ședinte, lupte fratricide pentru funcții politice, în așteptarea vremurilor bune la guvernare cu posturi în ministere, pentru care trebuia să treci peste cadavrele colegilor.

Îmi aduc aminte că unul dintre foștii lideri ai partidului (l-a ridicat DNA-ul în urmă cu ceva timp) mi-a zis la un moment dat:

- Costi, dacă vrei să faci politică trebuie să înveți să stai și lângă oameni care miros urât.

M-am străduit să respir mai puțin în acea vreme, de parcă trăiam sub apă, dar nu m-am obișnuit niciodată cu impostura policienilor.

Cu timpul, membrii TNL au devenit doar o masă de manevră pentru seniori, iar cei care au condus organizația la nivel național au distrus orice formă de competiție internă promovând aplaudaci; yesman-ul devenind liberalul model. Sediul central din Aviatorilor tăia și spânzura în dreapta și stânga, promovând oameni pe criterii de gașcă și fidelitate plătită la abonament din banii contribuabililor.

În aceste condiții, în anul 2010, după ce i-am scris o petiție domnului Crin Antonescu, am plecat din PNL, fără să mă uit în urmă: Partidul Brătienilor, partidul în care am crezut, se transformase într-o organizație în care nu mai aveai dreptul nici măcar să vorbești, darămite să faci ceva pentru oameni.

Acum, șefii din PNL vor să demisioneze și să organizeze alegeri de la baza partidului.

Care partid și care bază? Filialele PNL sunt pline de profitori care nu dau doi bani pe valorile liberalismului și care își doresc doar funcțiile publice, fără niciun efort, pentru că munca este pentru tractoare, și nu pentru liberali.

Ultimul ceas în care mai puteau să schimbe ceva și să evite dezastrul a trecut de prea multă vreme. Sunt liberali care urăsc sincer acest partid care le-a înșelat de prea multe ori speranțele și așteptările. PNL s-a pupat pe gură cu PSD de atâtea ori, că nu realizează ce a devenit, iar acum se face că nu pricepe de ce oamenii sunt dezgustați de comportamentul perfid și imoral care i-a adus în anticamera dispariției politice.

Pentru însănătoșirea democrației din România ce ar însemna dacă PNL ar avea soarta PNȚCD, iar în 2020 USR va ocupa spațiul lăsat liber de un partid liberal incapabil să se reformeze?

În anii în care am fost membru PNL am învățat să nu îmi fac idoli în politică pentru că inevitabil vor fi primii care mă vor dezamăgi.

Cu toate acestea, în acest an de zile, am avut șansa să vedem la conducerea Guvernului României un om diferit, care mai are ceva de spus și de făcut pentru România și care a dovedit că aplică vorbele lui Ionel Brătianu.