Asteptam cu totii ca juniorii romani, copii de emigranti crescuti de academii prestigioase, sa confirme la cluburi din strainatate si sa se intoarca ca sa ajute echipa nationala. Se pare ca socoteala din targ nu se potriveste cu cea de acasa...

Gabriel Chirea

gabriel.chirea@protv.ro

In 2009, Max Nicu juca la Hertha Berlin si avea evolutii apreciate in Bundeliga, cand a primit cetatenia romana si a fost convocat de Victor Piturca la nationala. Dar, dupa doar 3 partide, fotbalistul nascut in Bavaria din parinti romani si-a incheiat aventura la nationala Romaniei. Explicatia a dat-o chiar Max, intr-un interviu dat in 2014, cand se transferase in Liga 1, la "U" Cluj, dar iesise definitiv din vederile selectionerilor: "Unii colegi s-au comportat frumos cu mine. Mutu m-a surprins putin. Cand am ajuns in cantonament m-a intrebat direct <Ce cauti aici?>. I-am spus ca am venit sa joc pentru nationala si mi-a spus ca mai bine stateam in Germania. Ma gandeam sa si plec, daca cel mai bun jucator al nationalei ma primeste asa. Experienta la nationala a fost pentru mine si placuta si neplacuta. Nu m-am simtit extraordinar, dar au fost si momente frumoase".

In termeni moderni, stranierul Nicu, care era un jucator talentat, profesionist, cu un comportament decent si venise sa ajute nationala Romaniei, a fost victima bullyingului unui grup de "vedete" crescute in Romania, care, precum politicienii nostri care ne indeamna sa "nu ne vindem tara", au decis ca nu sunt dispusi sa integreze in mijlocul lor un roman crescut in strainatate, probabil ca sa nu isi "vanda locul in echipa". Si, in loc sa incerce sa vada ce e mai bine pentru echipa nationala, au preferat sa isi arate muschii si sa se comporte ca intr-o puscarie din Romania, unde nou-venitului trebuie sa i se arate cine este seful, iar lectia sa cuprinda si niscavai umilinte.

In 2017, avem un nou "Caz Nicu" la nationala si el se numeste Florin Andone. Nascut la Botosani, dar crescut in Vinaros si Castellon, el a fost remarcat de scouterii lui Villarreal si s-a impus apoi la Atlético Baleares (34m/12g), Cordoba (56m/26g) si Deportivo la Coruna (41m/14g). Chemat insa la nationala Romaniei in ultimii 2 ani, Andone nu a reusit sa marcheze decat 1 gol in 18 partide jucate (intr-un amical cu Italia) si a avut rar evolutii apreciate. De altfel, diferenta intre ce joaca Andone la echipa de club si la nationala este atat de mare, incat pare ca isi trimite fratele geaman si mai putin talentat cand este convocat. Cine urmareste atent miscarile din teren, va vedea insa ca el este apostrofat violent de colegi la fiecare greseala, nu este ajutat si nu i se ofera mingile utile si pasele de gol de care un atacant are atat de mare nevoie pentru a se remarca. Daca nu credeti, urmariti ce s-a intamplat dupa inlocuirea lui Andone si ce oportunitati au existat pentru jucatorii intrati pe teren...

Ca si in cazul lui Nicu, explicatia o da tot fotbalistul, intr-un interviu acordat in martie 2017 presei din Spania: "E dificil pentru ca totul este nou, chiar si schimbarea echipamentului se face altfel decat in Spania. Stiu oameni de acolo, ii vad la televizor, dar nu ii cunosc asa bine. Dar si mentalitatea este diferita. Sunt la nationala de doi ani si nu m-am simtit niciodata integrat 100%". Asa ca Romania se pregateste sa piarda inca un jucator util, fie prin abandonul fotbalistului, satul de "contrele" care i se pun, fie prin neconvocarea lui la presiunea nucleului dur...

Este omenesc ca unii jucatori se inteleg mai bine cu o parte dintre colegii lor, dar ce trebuie sa inteleaga este ca echipa nationala nu este un cont de Facebook, iar binele comun primeaza. Cine se gandeste ca echipa nationala mai inseamna doar cei mai buni fotbalisti romani convocati pentru a aduce glorie tarii, ar trebui sa cerceteze cum s-au inrudit jucatorii intre ei, cine cu cine este sau a fost coleg, cine cu cine petrece timpul liber, vacantele si parangheliile, de ce impresari sunt reprezentati acestia, ca sa nu ajunga la concluzia pripita ca tiparele aparute la un moment dat duc pur si simplu spre xenofobie...