In absenta unor informatii/preocupari oficiale, un detector de radon este singura cale prin care putem afla un raspuns Share

Cu riscul de a fi considerat argument fals pentru o eventuala achizitie a produsului sau orice altceva, as descrie sumar o realitate obiectiva de altfel.



De ce am decis sa scriu cateva cuvinte?

- pentru ca am observat ca au fost create reportaje despre acest subiect in care au fost induse unele mituri alaturi de date fie neverosimile, fie exagerate si pentru ca nu am citit niciunde explicatii clare ale acestui subiect

- deoarece consider ca produsul este masiv subevaluat ca importanta, prea sumar si inconsistent prezentat, mai ales in contextul in care izotopul Radon 222 face parte din viata noastra si poate fi periculos in anumite concentratii.



Desi exista o cartografiere clara la nivelul intregii Europe, in tara noastra, preocuparile autoritatilor privind realizarea unei harti nationale s-au oprit la nivelul ala ieftin, aparent, de forma, declarativ.



Stim cu totii ca in sol exista uraniu. Peste tot in sol, fara legatura cu activitatea umana. Nu este uniform repartizat. Cu totii, chiar si cei care nu stim cu adevarat ce inseamna de fapt radioactivitatea, stim ca uraniul este radioactiv. Aproape instinctiv asociem asta cu un lucru rau si bine facem, cam asa este.



Ca imagine, ca modelare plastica sa zicem, m-as incapatana sa propun o imagine (propusa in mod total neinspirat si pe o arie unui anumit forum):

- pe o masa exista o patura umeda, calda, din care ies aburi – ar putea fi solul;

- un pahar de sticla sau alt material impermeabil cu gura in jos – ar putea fi casa bine izolata;

- un pahar din material prost, crapat, cu gauri, tot cu gura in jos – ar putea fi casa fara izolatie, rau facuta.

De aici este simplu sa ne imaginam care va fi paharul cu o acumulare mai mare a aburilor. Evident, paharul integru, de sticla.

Am putea pastra ideea ca modelare simpla, primara.



Revenind la uraniu si la tara noastra, stim ca Uraniu 238 prezent cam peste tot in sol, in diverse concentratii, este capul unei serii radioactive. Timpul de injumatatire al izotopului Uraniu 238 este de aproape 4.5 miliarde de ani.

In procesul descompunerii radioactive, la capatul in sfarsit stabil, ca element nonradioactiv este plumbul, mai exact, izotopul Plumb 206. Pana acolo, lantul contine 8 elemente diferite si 15 izotopi.

Aproape toate elementele din seria radioactiva sunt solide. Insa unul, din pacate, nu este. Este vorba despre problema noastra, izotopul Radon 222, singurul element gazos radioactiv din seria de dezintegrare a uraniului. Vine din Radiu 226, dar nu mai conteaza asta. Este gaz, este radioactiv, este emanat continuu de sol si captat de locuintele noastre. Cu atat mai mult cu cat locuinta este mai bine izolata, cu cat ferestrele sunt mai bune, cu cat polistirenul este mai gros si mai dens, cu cat casa este “mai pasiva”. Fiind monoatomic, adera usor la orice particula de praf sau vapor. Este inspirat si ajunge in plamani. Acolo se comporta ca orice sursa radioactiva, exacerband productia de radicali liberi, alterand sau distrugand structura ADN. Procesul de diviziune celulara definitiveaza lucrurile, iar cancerul pulmonar devine cel putin o evaluare statistica deloc linistitoare. Ne putem amagi stiind ca particulele alfa emise in dezintegrarea Radon 222 nu trec nici macar prin epiderma sau ca timpul de injumatatire a radonului este de 3.8 zile. De fapt, generarea lui, raportata la timpul nostru de viata, este infinita. Nu conteaza ca in 3.8 zile radioactivitatea izotopului se reduce la jumatate, un altul, nou generat in lantul radioactiv ii ia locul. Tocmai aceste noi aparitii sunt inregistrate de detectorul de Radon.

Sa ne reamintim ca la capatul de start al seriei radioactive se alfa izotopul Uraniu 238 al carui timp de injumatatire al activitatii radioactive este de aproape 4.5 miliarde de ani. La fel, nu conteaza ca particula alfa nu trece de mai mult de cateva celule prin piele. Odata inspirat si fixat in plamani acest gaz, forta distructiva a particulelor alfa emise in timpul dezintegrarii in poloniu (Po 218), este cu totul alta. Tocmai absorbtia rapida, parcursul scurt al particulelor alfa, de cateva celule, face ca intreaga energie sa fie transferata tesutului imediat invecinat, iar de aici e lesne de inteles ce se intampla.



Am achizitionat un detector de radon. Am primele masuratori si fiind oarecum ingrijorat am decis sa impart informatia cu cineva (mai intai pe un forum, in mod neinspirat, dar am realizat mai tarziu asta, apoi aici, din dorinta exclusiva de a fi de folos cuiva, fie si unei singure persoane).

Este un detector simplu, de baza, usor de folosit. Primele valori au aparut dupa aproximativ 20 de ore. De atunci monitorizez diverse zone, fara a desprinde o concluzie clara deocamdata.

Indicatiile detectorului de particule alfa cu o anumita energie reprezinta medii.

Exista doua medii pentru termen scurt, pentru o zi si pentru 7 zile, care sunt afisate alternativ, clar, pe a doua linie. Media pe termen lung este afisata pe prima linie.

Daca in momentul achizitiei aveam afisata o medie de 90 Bq/mc (prima linie) si o maxima pe zi de 125 Bq/mc, acum, dupa schimbarea unor obiceiuri si aerisirea prelungita a casei, media afisata pe prima linie este de 40 Bq/mc si pare sa fie in scadere.

Desigur, lucrurile vor deveni mult diferite (valorile vor fi mult mai mari) in toamna - iarna. O serie de masuri corective s-ar impune pana atunci.

Determinarile sunt reprezentative, concludente, doar daca au loc pe termen lung, de macar cateva saptamani, cu detectorul in aceeasi pozitie. Totusi, sondaje aproximative ale locuintei, sunt posibile chiar daca alegem un termen scurt si urmarim indicatiile detectorului.



In cazul zonei in care locuiesc au fost realizate determinari nu demult, de catre o Universitate. O harta a concentratiei de Radon, cu puncte de masurare explicit pozitionate, nu am gasit, dar pe baza determinarilor facute publice, am incercat sa suprapun datele (toate datele disponibile) peste o harta fizica a tarii. Din pacate, masuratorile exista doar in Transilvania, nu si in alte zone. Voi incerca sa incarc acea imagine, desi este posibil sa fi indus erori de suprafata sau aproximari (oricum, nu mari, nu kilometrice).

Poate va ajuta pe cineva sa decida daca are nevoie sau nu de acest detector.



Totusi, pentru cei care vor decide sa achizitioneze un astfel de dispozitiv, as mai mentiona cateva lucruri:

- concentratia de Radon din locuinta este variabila, de la o incapere la alta

- concentratia de Radon din locuinta nu scade semnificativ printr-o aerisire obisnuita a incaperii, de cateva minute, poate doar pentru scurt timp

- concentratia amintita depinde de foarte multi factori, printre care presiunea atmosferica, starea vremii, a solului (umed sau uscat), diferenta de temperatura dintre exterior si interior, gradul de izolare/etansare a locuintei, existenta sau nu a unui subsol, existenta unei placi din ciment sau nu ca pardoseala si probabil multi altii, necunoscuti sau nebanuiti acum, pe care urmeaza sa ii identificam fiecare.

Din pacate nu pot spune nimic despre acuratetea masuratorilor. Sper sa fie una buna. Asa pare, iar fluctuatiile par sa aibe sens (depind de locatie, de timpii de aerisire, de starea vremii).

Daca voi avea ocazia si este probabil acest lucru, voi compara valorile cu cele al unui Laborator.

Daca vor exista diferente majore si va mai exista aici acest produs, voi reveni.

Oricum, pentru a fi relevante, masuratorile trebuie sa fie facute pe termen lung, iar reducerea concentratiei de radon din locuinta probabil ca va cere o suma de masuri.

Ca valori maxime “admise”, putem lua in calcul 300 Becquerel / metrul cub romanesti, evident prea permisivi sau 100 Bq/mc recomandati de Organizatia Mondiala a Sanatatii.

Alegerea personala este clar ultima varianta, 100 Bq/mc definind si nivelul de actiune.



Pentru multi dintre noi probabil ca este dificil sa acceptam o lege, cel putin la nivel rational, care fixeaza o limita evident ridicata, emisa de legiuitori care nu au la baza determinari clare, sistematizate, pe termen mediu sau lung. Aceste determinari vor exista in viitorul apropiat, dar nu dintr-o pornire nationala, dintr-o grija fata de oameni, ci din cauza impunerii acestei masuri de catre UE.



Iar acum, cu multe scuze, pur retoric: Suntem oare de trei ori mai rezistenti in fata unor particule radioactive (referinta fiind pragul recomandat de OMS) pentru ca s-a fixat asta prin lege? Pentru ca suntem romani si asa trebuie sa fie? …



(Ca idee, daca imi amintesc bine cele citite cu mai mult timp in urma, 180 Bq/mc ar induce un risc de cancer pulmonar echivalent cu cel indus de 10 tigari pe zi)