Skal tilliten til velferdsstaten gjenopprettes, må også mistilliten i trygdesystemet bort | Mímir Kristjánsson

Mímir Kristjánsson Forfatter og Rødt-politiker

9. november 2019

Nav er ikke bare i en alvorlig tillitskrise, men også i en alvorlig mistillitskrise, skriver kronikkforfatteren. Her er Nav-direktør Sigrun Vågeng og arbeids- og sosialminister Anniken Hauglie på pressekonferansen om Nav-skandalen. Terje Pedersen / NTB scanpix

Nav må reformeres på ny, men denne gangen med mål om å få bedre tjenester, ikke «færre navere».

Kronikk

Dette er en kronikk. Meninger i teksten står for skribentens regning.



En skandale har rammet den norske velferdsstaten. Siden 2012 har Nav, etaten som skal hjelpe de mest sårbare blant oss, urettmessig krevd tilbakebetalt sykepenger, arbeidsavklaringspenger og ytelser fra flere tusen mennesker som har oppholdt seg i utlandet mens de har mottatt trygd. 48 mennesker er blitt feilaktig dømt for trygdesvindel, 36 av dem til fengsel.

Mímir Kristjánsson er forfatter og Rødt-politiker. Stig B. Hansen

Forbausende få fikk med seg at Nav systematisk tolket loven feil gjennom syv lange år. Hverken forsvarsadvokater, dommere, journalister, politikere eller Nav-ansatte klarte å forhindre den grove uretten som ble begått. Derfor kan vi ikke nøye oss med å forstå hva som har skjedd, vi må også forstå hvorfor det kunne skje. Hvordan kunne så mange lukke øynene for den åpenbare uretten som ble begått?

Uføre har fått kutt i trygden

I min bok Mamma er trygda skriver jeg om hvordan et mistillitshysteri har fått bre seg i det norske trygdevesenet. I bunn ligger en politisk bekymring for velferdsstatens økonomiske «bærekraft», ofte båret frem av høyresidens politikere.

For noen år siden presenterte tidligere NHO-sjef Kristin Skogen Lund «trygdebølgen» som den største trusselen mot norsk økonomi. Trygdeeksplosjonen er en udetonert bombe under velferdssamfunnet», ifølge Høyres statsråd Torbjørn Røe Isaksen.

Torbjørn Røe Isaksen (H) er næringsminister. Berit Roald / NTB scanpix

Frykten for en nært forestående «trygdeeksplosjon» får konkrete konsekvenser for mennesker som sliter. Blant annet har regjeringen kuttet i ordningen med arbeidsavklaringspenger, som skal hjelpe syke tilbake til jobb. De har avviklet tillegget for unge uføre. De har kuttet i pensjonene til gamle uføre. De har foreslått å kutte i støtten til mange uføre med barn. De har kuttet i støtten til uføre flyktninger.

Det finnes snart ikke en eneste gruppe uføre igjen som ikke har opplevd kutt eller forslag om kutt fra Anniken Hauglie og Torbjørn Røe Isaksens regjering.

Les også Middelklassen mangler forståelse for dem som lever under helt andre livsbetingelser enn dem selv | Ljunggren og Mangset

Nav som hovedarbeidsgiver?

De fleste, også i Høyre, er enige i at vi skal ha en velferdsstat der syke, uføre og andre som trenger det skal få hjelp. Derimot er det stor uenighet om hvor mange av dem som i dag mottar trygd og ulike stønader, som faktisk fortjener slik hjelp.

Høyre-medlem Bjarne Brøndbo, best kjent fra bandet DDE, er blant dem som vil ta bort ordninger som gjør det for lett å «velge Nav som hovedarbeidsgiver» . Da regjeringen kuttet tillegget for unge uføre på arbeidsavklaringspenger i høst, forsvarte Høyres Heidi Nordby Lunde det på Facebook med at vi ikke kunne ha «en situasjon der unge uten alvorlige sykdommer får høyere inntekt enn jevnaldrende».

Høyres Heidi Nordby Lunde forsvarte kuttet i tillegget for unge uføre på arbeidsavklaringspenger. Heiko Junge / NTB scanpix

Det er her mistilliten kommer inn. For der ute, tenker Bjarne Brøndbo, finnes det en masse nordmenn som gjerne skulle valgt Nav som hovedarbeidsgiver, dersom de bare hadde muligheten. Skal vi forhindre det, må vi ha kontrollrutiner og stille strenge krav.

I Norge, mener Heidi Nordby Lunde, finnes det unge som ikke er alvorlig syke, men som likevel velger arbeidsavklaringspenger, fordi de da får høyere inntekt enn som studenter eller lærlinger. For å stoppe disse, må vi kutte i ordningen deres, slik at det ikke skal lønne seg å gå på trygd.

«Færre navere»

Den politiske mistilliten mot dem som oppsøker velferdsstaten for å be om økonomisk hjelp, drypper ned i Nav-systemet. Før hun ble Nav-direktør ledet Sigrun Vågeng et utvalg som skulle evaluere Nav. En del av bestillingen fra den blåblå regjeringen var ifølge VG «færre navere».

Da Vågeng gikk på som ny Nav-sjef, med 1,85 millioner kroner i årslønn, slo hun fast overfor VG at Nav er et sikkerhetsnett, ikke bare et sted «å hente penger» . Få måneder senere sto hun smilende frem i samme avis og fortalte «at aldri før har så mange blitt tatt for trygdesvindel». Akkurat det siste er det lett å tro på, de siste ukers avsløringer tatt i betraktning.

Les også Trygdeskandalen: Dette vet vi, og dette vet vi ikke

Utøya-overlevende ikke trodd

Det er de såkalte «brukerne» som møter denne mistilliten i praksis. Som for eksempel den Utøya-overlevende som i 2018 sto frem på TV2 . Til tross for at hun hadde blitt skutt tre ganger under terrorangrepet 22. juli, ble hun ikke trodd av Nav på at hun hadde en alvorlig posttraumatisk stresslidelse.

Nylig fortalte Klassekampen om en kvinne med sterke smerter og alvorlig depresjon. Ifølge kvinnens lege og psykolog kvalifiserer hun til uføretrygd. Dessverre for henne har Nav sin egen lege. Uten å ha truffet kvinnen personlig, slo Nav-legen fast at hun ikke var syk nok til å bli ufør. Han anbefalte henne heller å søke hjelp for å gå ned i vekt.

Møtes med mistillit og forfølgelse

Listen over slike historier er nærmest uendelig. De handler om alvorlig syke mennesker som ikke blir trodd når de møter velferdsstaten. I stedet for hjelpen de fortjener, møtes de med mistillit og, som vi nylig har sett, noen ganger ren forfølgelse. Sett opp mot dette mistillitshysteriet er det kanskje ikke så vanskelig å forstå hvordan Nav i så mange år kunne forfølge tusenvis av trygdede nordmenn uten at noen grep inn.

Nav er ikke bare i en alvorlig tillitskrise, men også i en alvorlig mistillitskrise. Nav må reformeres på ny, men denne gangen med mål om å få bedre tjenester, ikke «færre navere».

Tillitsbaserte Nav-ytelser?

I Norge har vi et tillitsbasert skattesystem, til tross for at det forsvinner mer penger ut av landet gjennom skattesystemet enn gjennom trygdesystemet. En ny bok anslår at det forsvinner 10 milliarder skattekroner ut av landet årlig bare til skatteparadiser. Til sammenligning er den totale trygdeeksporten fra Norge (inkludert den lovlige) på 7 milliarder. 60 prosent av disse pengene går til nordmenn som oppholder seg i utlandet.

Kan vi også gjøre flere av Nav-stønadene mer tillitsbaserte? Finnes det dokumentasjonskrav eller kontrollordninger som i praksis bare utgjør mer byråkrati for både brukere og ansatte? Hvorfor skal Nav operere med sine egne «trygdeleger» som får overstyre både fastleger og psykologer? Ikke minst må tilliten til de Nav-ansatte gjenopprettes, slik at de får bruke sin faglighet til å hjelpe flest mulig.

Skal tilliten til velferdsstaten gjenopprettes, må også mistilliten i trygdesystemet bort.

Mímir Kristjánsson har skrevet boken Mamma er trygda.