2018. aastal riigireetmise tõttu kinni peetud ja 15 aastaks vangi mõistetud Deniss Metsavas rääkis USA väljaandele The Atlantic antud intervjuus, kuidas venelased ta värbasid ja miks ta nende heaks infot edastama soostus.

"Palju aastaid olin ma kahestunud," ütles Metsavas intervjuus.

Väljaanne kirjeldab Metsavase kasvamist Lasnamäel peamiselt venelaste keskel. Ta tundis tõmmet sõjanduse vastu ning imetles Arnold Schwarzenneggerit ja Chuck Norrist. Pärast keskkooli oskas ta piisavalt hästi eesti keelt, et sõjaväkke minna.

Kõik muutus tema sõnul 2007. aasta suvel, kui ta käis Venemaal Smolenskis sugulastel külas. Metsavase sõnul meelitasid Vene luureametnikud ta lõksu - tema kohta oli kogutud kompromiteerivat infot, mille kaudu teda survestati Venemaa heaks spioneerima.

Nimelt kohtas ta Smolenski ööklubis naist, kellega veetis öö, kuid hommikul majast välja astudes kohtas erariietes mehi, kes tutvustasid end politseinikena ja näitasid kirjalikku tunnistust, milles naine teda vägistamises süüdistab. Ühtlasi oli neil ka lühike salvestis Metsavasest koos naisega voodis. Venemaal oodanuks teda süüdimõistmisel 15-aastane vangistus ja mõistnud, et ta oli lõksu püütud, nõustus Metsavas koostööga.

Riigireetur ütles, et sel hetkel ei küsitud temalt midagi Eesti armee ega teenistuse kohta ja lasti mõne tunni järel ilma mingite juhisteta vabaks. Eesti saatkonda helistamist ta ei kaalunud, sest kartis vähimagi kahtluse tekkimisega rikkuda oma karjääri kaitseväes.

Metsavasega võeti ühendust alles aasta hiljem: 2008. aasta sügisel lähenes talle Tallinnas vene keelt rääkiv mees, kes tuletas talle Smolenskis juhtunut ja koostöölepet meelde. Atlanticu ajakirjaniku sõnul rääkis Metsavas talle endast kui patriootlikust sõdurist, kes väljapressimise tõttu spiooniks hakkas ja kelle puhul väljapressijad täpselt teadsid, millistele nuppudele vajutada.

Metsavase esimene kohtumine Vene poolega oli tema sõnul väga pealiskaudne - ta sõitis 2008. aasta detsembris Peterburi, kus end Antonina tutvustanud mees ta peale võttis ja turvalises paigas temalt isikliku elu ja karjääri kohta uuris. Samuti tahtis ta teada, kui palju on eestlastel haubitsaid ning palus kaardilt näidata sõjalisi rajatisi - Metsavase sõnul olid need faktid, mida oli lihtne internetist järele uurida.

Pärast kohtumist anti talle väike rahasumma, katmaks tehtud kulutusi, ja ta läks tagasi koju. Sel ajal ei tundnud Metsavas enda sõnul end spioonina, kuid tunnistas, et esimene samm oli astutud, kuna ta oli võtnud informatsiooni eest vastu raha. Antonist sai Metsavase kontaktisik pikaks ajaks ning venelased vürtsitasid vestlusi küsimustega spiooni perekonna, ema lilleäri ja isa tervise kohta.

"Nad ei öelnud kunagi otseselt, et midagi võiks mu vanematega juhtuda, kui ma koostööd ei tee," lausus Metsavas, "kuid ma tõlgendasin seda nii."

Karjääri edenedes muutus Metsavas venelaste jaoks väärtuslikumaks. Kui suhtluse alguses küsiti temalt kergema kategooria küsimusi, siis nüüd muutusid pärimised detailsemaks ja ohtlikumaks. Küsimused puudutasid Eesti sõjalisi liitlasi, eriti USA-d ja Suurbritanniat ning nende Eestis paikneva relvastuse ja laskemoona üksikasju. Anton tahtis infot ameeriklaste tegevuse kohta väljaspool Eestit - USA oli Metsavase kinnitusel Vene poole suurim huvi.

2012. aastal käis Metsavas Afganistanis Helmandi provintsis ja pärast seda, kui ta sõda nii lähedalt nägi ning ühtlasi ka tavalisest kolm korda suuremat palka sai, arvutas ta, et tal on varsti piisavalt raha, et kaitseväest lahkuda ja ühtlasi loobuda ka Venemaa heaks luuramisest. Ta kavatses 2013. aasta suvel Peterburis Antonile teatada, et soovib koostöö lõpetada. Selle peale tõi Anton aga mängu Metsavase isa. Nimelt olid GRU agendid sel ajal, kui Metsavas Afganistanis oli, reisinud Vladivostokki ja kohtunud tema isa Pjotr Voliniga, kes oli nõustunud Moskvat raha eest aitama.

Metsavas jätkas dokumentide edastamist Antonile, kuid pärast Eston Kohvri röövimist soovitas Eesti valitsus kõigil kaitseväelastel Venemaale mitte minna. Seetõttu hakkas kulleriks Volin, kes oli pärast naise surma Eestisse naasnud.

2015. aastal sai Metsavas teada, et temast saab isa ning 2016. aastal ta abiellus. Nüüd ei olnud tal enam enda sõnul tagasiteed, enam polnud võimalik end üles anda. Kui Metsavas lõpuks vahistati, oli ta enda sõnul selleks valmis.

"Olin mingil moel arreteerimiseks valmis, olin sellele tuhandeid kordi mõelnud," rääkis ta. "Ma lihtsalt ei teadnud, kus, millal või kuidas see juhtub."

Metsavase reedetute nimekiri on pikk, alates kolleegidest, sõpradest, sõjatsoonis koos teeninutest ja tudengitest kuni vene vähemuseni Eestis. Metsavas ei süüdista kedagi peale iseenda ja ütleb, et Anton tegi lihtsalt oma tööd.

"Kui ostad pudeli viskit ja sinust saab alkohoolik, ei ole see viski süü," lausus ta.

Metsavase sõnul küsiti temalt kaitsepolitseis, mida ta teeks, kui Eesti ja Venemaa vahel puhkeks sõda. "Vastasin, et võitleksin Eesti eest," lausus ta. "Ma mõistan, et on keeruline selgitada, kuidas ma ühelt poolt luurasin Venemaa kasuks ja teisalt räägin televisioonis patriootlikku juttu. Üks osa sellest identiteedist on see, mida ma vihkan. Teine osa on see, kes ma olen."