02.10.2019

Quan els éssers humans ens comuniquem, no només proporcionem informació, sinó que també indiquem la nostra posició respecte a aquesta informació, per exemple, transmetem la certesa que tenim sobre la informació que estem compartint. Però se sap poca cosa sobre com s’ho fan els infants de preescolar a l’hora d’assenyalar l’estat de certesa o incertesa del seu coneixement.

Se sap poc cosa sobre com s’ho fan els infants de preescolar a l’hora d’assenyalar l’estat de certesa o incertesa del seu coneixement

Aquest ha estat el punt de partida d’un estudi publicat recentment a la revista Journal of Language, Learning and Development. Es tracta d’una línia de treball que va dur a terme Iris Hübscher per a la seva recerca doctoral, sota la direcció de Pilar Prieto, coordinadora del Grup d’Estudis de Prosòdia (GrEP) i investigadora ICREA del Departament de Traducció i Ciències del Llenguatge (DTCL) de la UPF, conjuntament amb Laura Vincze, membre del GrEP.

Aquest estudi demostra per primer cop la riquesa de marcadors prosòdics i gestuals que tenen els infants als tres anys i que constitueixen precursors gestuals i prosòdics per expressar el seu grau de coneixement o d’incertesa sobre el món que els envolta

L’objectiu de la recerca va ser investigar amb detall com els nens i nenes d’educació infantil (de 3 a 5 anys) assenyalen el seu propi estat de coneixement. “Vam abordar el problema avaluant la producció potencial d’una sèrie de prosòdics (accent, to i entonació) i d’indicis lèxics, els quals se sap que en els adults expressen incertesa”, indica Iris Hübscher, primera autora del treball. A més, les investigadores van tenir en compte la manera com els infants autoavaluaven el seu estat de coneixement.

Van participar en aquest estudi 40 infants de preescolar, conjuntament amb 10 adults que van actuar de grup control. Per a l’experiment van haver de jugar a un joc d’endevinalles que consistia en dir quin creien era l’objecte que hi havia dins d’una caixa d’un total de 10 objectes, cinc dels quals eren fàcils perquè els havien vist i tocat amb anterioritat, i altres cinc, amb major grau de dificultat perquè no els havien ni vist ni tocat mai.

Aleshores, se’ls va demanar que diguessin què creien hi havia a la caixa i tot seguit se’ls va demanar que avaluessin de manera explícita quin creien era el seu estat de coneixement sobre el que hi havia dins la caixa.

Els nens de 3 a 5 anys utilitzen amb precisió marcadors multimodals i prosòdics (accent, to i entonació) abans de reflexionar de manera explícita sobre la seva pròpia certesa

Els resultats d’aquest experiment van demostrar que els nens de 3 a 5 anys utilitzen amb precisió marcadors multimodals i prosòdics (accent, to i entonació) abans de reflexionar de manera explícita sobre la seva pròpia certesa. En aventurar-se a endevinar, els nens de 3 anys assenyalen la seva incertesa de forma prosòdica i també amb marques d’entonació.

A més, s’ha observat que els infants assenyalen el seu grau d’incertesa de manera gestual mitjançant l’ús de diferents gestos del cos com ara: celles alçades, inclinació del cap i altres indicis facials, com per exemple el nas arrufat i els llavis estirats.

“Per expressar incertesa, hem observat que als 5 anys els nens i nenes començaven a emprar un limitat nombre de marcadors lèxics, la qual cosa manca en el grup d’edat més jove”

Com expliquen les investigadores: “hem observat que als 5 anys, els nens i nenes començaven a emprar un limitat nombre de marcadors lèxics per expressar incertesa, la qual cosa manca en el grup d’edat més jove”. Marcadors com ara verbs (“crec”) o adverbis (“potser”) augmentaven en el grup de més edat així com en el grup control d’adults.

Per tant, aquest estudi demostra per primer cop la riquesa de marcadors prosòdics i gestuals que tenen els infants als tres anys i que constitueixen precursors gestuals i prosòdics per expressar el seu grau de coneixement o d’incertesa sobre el món que els envolta.

Treball de referència:

Iris Hübscher, Laura Vincze, Pilar Prieto (2019), “Children’s signaling of their uncertain knowledge state: prosody, face and body cues come first”, Journal of Language, Learning and Development, 15(4), 366-389. https://doi.org/10.1080/15475441.2019.1645669.