Der er noget helt galt med ungdommen. Den er uopdragen og egoistisk, og PISA-undersøgelse efter PISA-undersøgelse har vist, hvor slemt det står til med fagligheden. De digitalt indfødte zapperhjerner repræsenterer med den engelske professor Mark Bauerleins ord Generation Dum.

Udviklingen er bekymrende, advarer en række samfundsdebattører, der forudser en dyster fremtid, hvor dumheden, overfladiskheden og ansvarsløsheden hersker.

Men spurgte man Sokrates, var ungdommen også i forfald 400 år før vor tidsregning. Er det udelukkende gået ned ad bakke lige siden? Information har bedt en højskoleforstander og to forskere gå forestillingen om den dumme, selvoptagne ungdom efter i sømmene.

Jørgen Carlsen

– Jørgen Carlsen, som højskoleforstander har du siden 1986 været i berøring med flere ungdomsgenerationer. Er de blevet dummere og mere uopdragne?

»Det kan jeg svare klart nej til. Hvis karakteristikken af ungdommen, man så ofte hører – at den er slap, selvoptaget, dum og i forfald – var rigtig, skulle jeg være masochist. Det er jeg ikke. Min oplevelse af ungdommen er ganske anderledes. Det er et privilegium at opleve så meget vitalitet, kreativitet, åbenhed og gensidig opmærksomhed.«

– Men det er vel en særlig slags unge, der vælger at gå på højskole. Hvad med ungdommen i et bredere perspektiv?

»Det er klart, at hvis du begynder på en højskole, så vil du gerne fællesskabet, men jeg mener faktisk, at de gode egenskaber, jeg nævner, er fællesstræk for nutidens ungdomskultur som helhed. Det skyldes ikke mindst, at de moderne kommunikationsstrukturer lægger et fællespræg ind over ungdommen i højere grad end tidligere. Her tænker jeg især på Facebook og Twitter.«

– Hvordan det?

»Selve det, at man er så optaget af at meddele sig til andre på de sociale medier, skaber en evne til selvrefleksion, som er aldrig har været så socialt udbredt som i vor tid. For at kunne meddele sig skal man jo først have nogle tanker om, hvad man egentlig har på hjerte og gerne vil sige.«

– Så internettet har ikke gjort unge overfladiske og dumme?

»Det mener jeg bestemt ikke. Hvis du er en søgende sjæl, er internettet ligefrem en åbenbaring. Og du er altid kun tre klik fra at finde ud af, hvornår Scavenius var udenrigsminister. Det bliver du ikke dummere af.«

»Forestillingen om den dumme ungdom er heller ikke ligefrem ny. I min bogreol finder du en oldgræsk-dansk-ordbog på omkring 1.000 sider. Den udkom i 1880’erne, og i dens forord står noget i retning af, at den er tilpasset de ringe fordringer, der stilles til tidens skoleungdom.«

– Hvad betyder det, at flere unge går på universitetet? Kan man sige, at den samlede viden hos ungdommen som helhed er blevet større?

»Masseuniversitetet er et tveægget sværd. På den ene side er det kærkomment, at de højere uddannelser udbredes til flere unge. På den anden side er det, som om der er gået pølsefabrik i det. Det hænger sammen med den incitamentsstruktur, der ligger i tilskudsbetingelserne til universiteterne. De hurtigt gennemførte studieforløb udløser en ekstra færdiggørelsesbonus. Derfor er der en tilbøjelighed til at sænke overliggeren for at score kassen. Det er ikke nutidens unge, der er blevet ringere som studerende. Det er kvaliteten i uddannelserne, der er faldet.«

– Så kritikken af de universitetsstuderendes manglende færdigheder rammer ved siden af. Skal man heller ikke lægge noget i dårlige PISA-resultater?

»Man er idiot, hvis man ikke mener, det er godt at være dygtig. Faglig viden er et indiskutabelt gode. Du har ikke lyst til at få blindtarmen fjernet af en kirurg, der kun har læst til knæet. Men man skal bare være opmærksom på, at mennesket er mere end en omvandrende kompetenceprofil. Uddannelse er noget, du afslutter med en eksamen. Dannelse er du aldrig færdig med. Hvis du opfatter dannelse som stram etikette på Emma Gad-måden, er der selvfølgelig mange uskrevne regler, som de unge ikke honorerer, men hvis dannelse handler mere om åbenhed og opmærksomhed og om at læse sociale koder, så er ungdommen akkurat lige så godt kørende, som den altid har været – måske bedre.«

– Har du som forstander på en højskole oplevet, at unge er for respektløse over for autoriteter?

»Min oplevelse er, at de unge mennesker møder den form for autoritet, som jeg repræsenterer, ganske tillidsfuldt. De er ikke bange for at give mig ret, men heller ikke for at protestere, hvis de er uenige. Ungdommen i dag har ikke ondt i autoriteterne i samme grad som i 1960’erne og 1970’erne, hvor man talte om, at ledere blev ledere og ledere. Ungdommen er stadig antiautoritær, men på en mere afslappet og mindre militant måde.«

»På den anden side ville et projekt som Tvind med den benhårde Makarenko-pædagogik aldrig lykkes i dag. Ungdommen ville aldrig rette ind og ofre sig for skolesystemet på den måde. Nutidens unge er i besiddelse af en sund og selvbevidst hedonisme. De vil ikke gå med til at præstere urimelige ofre.«

– Er det blevet hårdere at være ung?

»Ja. Vi er vidne til en mentalitet over for ungdommen, der er ekstremt forløjet, for meget få af Folketingets medlemmer har selv gennemført deres studier på normeret tid, ikke desto mindre laver de SU-reform, fremdriftsreform og vil ikke tillade de studerende at tage orlov på kandidaten. Den måde, man forsøger at optimere de unges performance, er fuldstændig grotesk. Jo mere man rammesætter en livsudfoldelse via et skematiseret uddannelsessystem, desto mere vil de, der ikke passer ind, ligne et problem.«

Noemi Katznelson

– Hvorfor kritiserer de ældre generationer de unge?

»Når den ældre generation siger, at ungdommen er useriøs, siger den samtidig, at den selv har den rette moral med den sunde protestantiske arbejdsetik og den ægte fællesskabsfølelse. Det handler om positionering. På den ene side forbinder vi ungdom med frihed, lethed, lykke og alt, hvad der er uforpligtende. Den er en kulturel motor og en livsfase, der attrås på alle leder og kanter. Men på den anden side forbinder vi også ungdommen med problemer. Noget negativt. Og sådan har det været, så længe man har haft en ungdom. Man skal huske, at ungdommen ikke er biologisk, men kulturelt og historisk betinget. Først i 1950’erne blev det ungdomskulturelle udtryk toneangivende, og ungdommen som livsfase begyndte for alvor at ekspandere. Dermed blev der sat skub i mytologisering af ungdommen.«

– Og en af de myter, man støder på, handler om unges faglige niveau?

»Debatten om ungdommens vidensniveau spiller tæt sammen med et af tidens store plusord: forandring. Og for at skabe forandring er man nødt til at have brændende platforme. På uddannelsesområdet bliver der derfor en logik i konstant at understrege, at de unge ikke lærer nok. Men det generelle vidensniveau er formentlig blevet højere. Der er bare blevet større forskel på, hvad eleverne kan.«

– Hvordan kommer denne polarisering til udtryk?

»Man ser det blandt andet ved, at unge aldrig har fyldt så meget i den politiske debat om uddannelse, som de gør i dag. Man ser slet ikke det samme generationshierarki som tidligere. En 16-årig debattør fra en elevorganisation slår ikke længere hælene sammen, bare fordi en minister siger noget. Den debat om uddannelse, vi er vidne til i dag, havde været utænkelig for en generation siden. På den anden side ser vi også, at nogle unge giver op i en meget tidlig alder, fordi de ikke føler, de har noget at byde ind med. Vi er vidne til en meget uheldig tendens til polarisering blandt unge. Den er faktisk så markant, at jeg vil påstå, at ungdommen som samlet gruppe med fælles interesser næsten er ved at falde fra hinanden.«

Steen Nepper Larsen

– Er du enig i, at ungdommens drukvaner vidner om en nedbrydningskultur?

»Nej. Ungdommen har alle dage dyrket drukorgier, festet igennem og haft hovedet under armen. Man skal huske, at mange af dem, der drikker sig fulde til Distortion, næste dag sidder og sveder over en eksamen.«

»Ungdommen i dag er nemlig karakteriseret ved det, man kan kalde switch personality: Den er i stand til at tænde og slukke for forskellige personligheder.«

»Den ene uge er den på Roskilde Festival, ugen efter laver den skriftlige opgaver. De, der drikker, er ikke de samme som dem, der underpræsterer i skolen.«

– Er nutidens unge mere selvcentrerede end tidligere generationer?

»Nej, det er også en myte. På trods af, at ungdommen i vid udstrækning lider under det neoliberale samfunds normer, demonstrerer den gang på gang civilsamfundets potentiale. Der er mange eksempler på ren og skær hjertelighed hos unge mennesker i dag. De hjælper hinanden med at flytte og male, de stiller sofaer til rådighed for rejsende og hjælper flygtninge og asylansøgere uden at få en krone for det. Ordsproget ’there is no such thing as a free lunch’, som økonomen Milton Friedman var med til at popularisere tilbage i 1970’erne, holder simpelthen ikke vand.«

– Hvad kendetegner de studerende, som du stifter bekendtskab med via din lektorgerning?

»De tyder tidens tegn og gør for det meste, hvad universitetet, mor og far og arbejdsmarkedet ønsker. Denne overhonorering af systemets krav, som overgangen fra elite- til masseuniversiteter har medført, kan dog være problematisk.«

– Hvordan?

»Når ungdommen i stigende grad bliver bedømt på fremdrift og effektivitet, tager den rationaliteten og selvkontrollen til sig som en ny social karakter, og det betyder, at mange på et tidligt tidspunkt i deres liv kommer til at ligge under for samfundets stress og jag. Problemerne bliver individualiseret, og det er vejen til selvbebrejdelse og skyld. Sådan var det ikke, da jeg selv gik på universitetet fra slutningen af 1970’erne. Vi gav i stort omfang de sociale strukturer skylden.«