Partistifter Uffe Elbæk melder sig ud af Alternativet og bliver løsgænger.

Det skriver han i et brev til Alternativets medlemmer, hvori han forklarer, hvorfor han nu bliver en »fri grøn stemme i Folketinget«.

Derudover bliver Rasmus Nordqvist, Susanne Zimmer og Sikandar Siddique også løsgængere, oplyser Uffe Elbæk. Dermed er der kun Torsten Gejl tilbage i folketingsgruppen.

Hans egen beslutning bunder i, at han ikke længere kan genkende det parti, han var med til at starte, skriver han.

»Så når jeg nu hopper ud af Alternativet-bussen og op på min egen grønne cykel, er det fordi, jeg ikke længere kan genkende det Alternativ, som jeg var med til at starte. Det lyder selvfølgelig meget sort-hvidt. Og det er det også. For jeg ved om nogen, hvor mange fine initiativer og tiltag, der finder sted i alle hjørner af Alternativet hver eneste ene dag – og givet også vil gøre det i fremtiden«, skriver han.

Bruddet angiver han flere årsager til, men han lægger i brevet ikke skjul på, at han er uenig i partiets hovedbestyrelses beslutning om at frede hans arvtager, Josephine Fock. Flere, primært anonyme, kilder har siden valget af Fock fortalt, hvordan de har oplevet hende som grænseoverskridende og overfusende.

»Josephine Focks valgsejr var legitim og overbevisende. Men det er de kritiske spørgsmål, der er rejst efterfølgende, også. Og det uanset om man kunne ønske, at det hele var foregået i den omvendte rækkefølge. Det gjorde det nu engang ikke. Derfor har jeg også respekt for, at vores hovedbestyrelse har påtaget sig den urias-opgave at finde ud af, hvad der er op og ned i de oplysninger, der er kommet frem. Uagtet, at jeg ikke er enig med deres konklusion«, skriver Elbæk.

Rygter og løgne vandt

I brevet tager han også en del af ansvaret for, at konflikterne, der trækker tråde tilbage til Alternativets første periode i Folketinget, ikke blev løst i tide. Dengang skete der en række »afgørende tillidsbrud mellem nogle af os, der udgjorde kerneholdet bag Alternativets opstart«, skriver Elbæk, der dog ikke går nærmere ind i, hvad der konkret er sket.

Han stiller selv spørgsmålet, hvordan det kunne komme så vidt - og kommer med sit bud på et svar:

»Fordi centrale personkonflikter ikke blev taget i tide. Fordi gammel politisk kultur sivede ind i alle huller og sprækker i organisationen. Fordi rygter, løgne og konspirationsteorier vandt over fakta, redelighed og menneskelig ordentlighed. Fordi ganske få mennesker kan ødelægge det for rigtigt mange. Fordi vi måske ville for meget og havde for travlt«, skriver Elbæk og fortsætter:

»Resultatet var – set derfra hvor jeg sidder - at mindste fællesnævner vandt over højeste. At troen på at flere ved mere, endte med at flere ved mindre. Og hvor de seks værdier, jeg havde formuleret som udgangspunkt for Alternativet, blev fortolket helt forskelligt, afhængig af personen og den konkrete kontekst. Hvor værdierne ikke blev brugt til at navigere efter, men til at slå andre folk i hovedet med«.

Elbæk stiftede i november 2013 Alternativet sammen med Josephine Fock. I starten af 2019 meddelte han, at han var klar til at trække sig som politisk leder. Efterfølgende blev Fock, der ellers havde forladt Folketinget i 2018, valgt som ny politisk leder af partiets medlemmer.

Siden valget af Fock har især anonyme kilder fortalt, hvordan de har oplevet Fock som grænseoverskridende, og at hun i tilfælde også fysisk skulle have rusket folk. Alternativets hovedbestyrelse har undersøgt anklagerne, men et flertal på 10 mod syv medlemmer besluttede på et møde i lørdags, at hovedbestyrelsen fortsat har tillid til hende som leder.

Uffe Elbæk blev første gang valgt til Folketinget i 2011, dengang for Radikale Venstre.