Johan Norberg fortsätter att attackera mig för att jag skrivit om antisemitismen i Malmö, inklusive dess orsaker. Jag har inte gett efter för hans försök till smutskastning tidigare, och ämnar inte göra det framöver heller.

I podcasten The Usual Suspects går skribenten Johan Norberg än en gång till attack mot mig för att jag granskat och skrivit om antisemitismen i Malmö. Följande dialog utspelas om mig mellan Norberg och debattören Fredrik Segerfeldt, när de listar mig bland personer som är “farliga i Sverige” (27/2):

“Fredrik Segerfeldt: Är det inte konstigt då att Johan och hans exfru drog igång kippavandringar. Det var ju inte Paulina Neuding som drog igång kippavandringarna i Malmö.

Johan Norberg: Nej, så är det. Vi försökte göra något åt saken i stället för att bara beskriva problemet.

– Men det var inte så mycket jag, det var framför allt Sofia.

FS: Men då drog man i gång det och såhär och då var det människor som alla tog på sig en kippa och vandrade för att demonstrera. Det känns som en rimlig åtgärd om det verkligen är det som är ens drivkraft, och drivkraften inte är att stoppa att fler muslimer kommer till Sverige.

JN: [Instämmande] Mm.”

Enligt Johan Norberg och Fredrik Segerfeldt är alltså min uppgift som journalist inte att granska antisemitismen och dess bakomliggande orsaker. I stället avkrävs jag deltagande i demonstrationståg tillsammans med just de politiker som bär ansvar för problemet.

Det är en uppseendeväckande syn på journalistik i ett öppet och fritt samhälle. Med det resonemanget skulle alltså Norberg och Segerfeld anse att jag i stället för att skriva om nedläggningen av BB i Sollefteå, skulle ha tågat genom stan tillsammans med ansvariga politiker i samma landsting.

Bakgrunden är följande: 2009 inledde jag en granskning av trakasserierna och hoten mot Malmös judar – ett problem som då hade uppmärksammats, men vars orsaker i svensk invandringspolitik ännu var tabu. En läsare som inte var insatt i problemet kunde lika gärna anta att det handlade om växande nynazism.

Detta var innan SVT:s Uppdrag Granskning sände en reporter i kippa just till Rosengård (21/1 2015) för att dokumentera hatet (journalisten jagades ut i en samfälld attack från boende). Det var också innan Sverige lade om sin migrationspolitik i november 2015, och åsiktskorridoren var smalare än i dag.

Jag är av åsikten att man inte kan lösa problem utan att förstå dem. Därför skrev jag ett stort antal artiklar om antisemitismen i Malmö, inklusive dess uttryck och orsaker.

Jag mötte ett stort intresse utomlands för judars utsatthet i Malmö. Bland annat skrev jag för tyska tidningen Die Welt och för Project Syndicate (vars artiklar publiceras även på Dagens Nyheters ledarsida). Den senare texten gick ut i tidningar i hela världen. USA:s utrikesdepartement började våren 2012 skicka representanter till Sverige för att utröna och markera mot problemen i Malmö. I den mån mitt skrivande har bidragit till att uppmärksamma medier och makthavare utomlands på frågan, är jag stolt.

Ingenstans, utom i Sverige, mötte jag uppfattningen att det skulle vara tvivelaktigt att beskriva mekanismerna bakom det tilltagande hatet mot judar – i Malmös fall så uppenbart förknippat med de senaste decenniernas invandring från Mellanöstern. Att jag valde att på allvar granska och rapportera om antisemitismen i Malmö, inklusive dess orsaker, ledde också till ett drev för att försvåra eller omöjliggöra för mig att verka som yrkesskribent.

På Aftonbladets ledarsida jämfördes jag till och med med massmördaren Anders Behring Breivik. Jag är ännu tacksam för de goda personer – familj, vänner, arbetskamrater, främlingar – som stod upp för mig personligen och för vikten av seriös granskning av antisemitismen i Malmö. En avgörande roll hade Markus Uvell, dåvarande VD på Timbro och Stiftelsen Fritt Näringsliv. Utan hans uppbackning hade det inte gått.

I det drev som jag utsattes för skrev Johan Norberg på DN Debatt tillsammans med Dilsa Demirbag-Sten (14/6 2012): ”Neuding gör sig skyldig till både ett kollektivt skuldbeläggande och friskrivande på en gång. Är ’etniska svenskar’ immuna mot antisemitism?”

Norberg har aldrig belagt mig med faktafel. Strategin tycks vara att misstänkliggöra mig och mina motiv med insinuationer om främlingsfientlighet.

Och nu avkrävs jag alltså deltagande i kippavandringar som bevis på att jag inte har onda avsikter.

Angående kippavandringarna: Dessa började inom judiska församlingen i Malmö som protester mot antisemitism efter sabbatsgudstjänsten på lördagar. Med bland annat de tidigare makarna Sofia Nerbrands och Johan Norbergs försorg växte de till stora manifestationer. Jag tvivlar inte på välviljan hos de Malmöbor som protesterat mot antisemitismen genom att delta i vandringarna. Men kippavandringarna gav också ett tillfälle för politiker och byråkrater att köpa sig fria från ansvar. Malmös starke man, socialdemokraten Ilmar Reepalu, känd för sitt uttalande om att Sverigedemokrater infiltrerat judiska församlingen i Malmö, vandrade med kippa på huvudet. Dåvarande integrationsminister Erik Ullenhag (L) kippavandrade. Snart sagt varje politiker som personligen bar ett ansvar för situationen i Malmö vandrade genom stans gator i protest mot resultaten av sin egen politik.

Personligen uppfattar jag det som stötande att de gjorde detta med just judiska kippor på huvudet.

Det är alltså detta som Norberg menar vore det rättfärdiga agerandet för en journalist: Demonstrationer sida vid sida med ansvariga politiker, i motsats till granskning av antisemitismen – inklusive den roll som dessa ansvariga politiker spelat.

Återigen, med respekt för alla Malmöbor och andra som genom att kippavandra visat genuin solidaritet med stans judar – kippavandringarna har inte ändrat på det faktum att Malmö utmärker sig genom omfattande antisemitism.

Enligt rapporten Hatbrott 2015 från Brå har Malmö mer än dubbelt så många anmälda hatbrott mot judar per invånare som Stockholm, och nära fyra gånger så många som Göteborg. Efter terrorattackerna i Köpenhamn 2015 minskade antalet barn i judiska förskolan i Malmö med en hel avdelning. Lokalerna är hårdbevakade. Kippavandringarna har naturligtvis inte ändrat på detta.

Johan Norberg fortsätter att attackera mig för att jag skrivit om antisemitismen i Malmö, inklusive dess orsaker. Jag har inte gett efter för hans försök till smutskastning tidigare, och ämnar inte göra det framöver heller.