Bjurströmer Almgren invände att knivhuggen hade skett i nödvärn. Hovrätten ansåg att han förvisso haft rätt till nödvärn, men att nödvärnsrätten överskridits i och med de två knivhuggen. Hovrätten hade ändå utrymme att fria honom, om situationen varit sådan att han svårligen kunnat besinna sig, men fann att så inte var fallet. Någon förklaring gavs emellertid inte, vilket är mycket anmärkningsvärt med tanke på de exceptionella omständigheterna. Domen har nu vunnit laga kraft.

Rätt till nödvärn har den som är utsatt för ett påbörjat eller överhängande brottsligt angrepp. Våld som utövas under nödvärnsrätt är tillåtet. Om motvåldet varit uppenbart oförsvarligt är det dock fråga om nödvärnsexcess. Då måste rätten avgöra huruvida den angripne svårligen kunde besinna sig eller ej. Om den angripne svårligen kunde besinna sig ska hen frias, i annat fall dömas. Antingen eller.

Nödvärnsrätten har tillkommit av rättviseskäl. Den som blir angripen kan inte rå för angreppet och har därför en motvåldets felmarginal inom vilken hen tillåts överreagera. Det är därför nödvärnsrätten överskrids först om motvåldet är uppenbart oförsvarligt. Är motvåldet "bara" oförsvarligt är det tillåtet.

Rättviseskäl vilar även bakom bestämmelsen om ansvarsfrihet för den som svårligen kunde besinna sig: angriparen ska bära risken för att råka angripa en person med besinningssvårigheter, och den som försvarar sig ska inte utan vidare kunna dömas för uppenbart oförsvarligt motvåld. Denna grund för ansvarsfrihet ska dock bara användas i undantagsfall.

Bjurströmer Almgren döms för bland annat dråpförsök. Straffvärdet enbart för dråpförsöket är enligt hovrätten fem års fängelse. Bjurströmer Almgren erkänner gärningen men invänder att han befunnit sig i en nödvärnssituation. Hovrätten konstaterar att han likt samtliga deltagare i den fredliga demonstrationen haft rätt till nödvärn, men finner att de två knivhuggen varit uppenbart oförsvarliga.

Det är nu hovrätten måste ta ställning till huruvida Bjurströmer Almgren svårligen kunde besinna sig eller ej. En avvägning värd fem års fängelse.

För att komma fram till huruvida Bjurströmer Almgren svårligen kunde besinna sig ska huvudsakligen tre faktorer beaktas: Den tid han haft på sig att reagera, den fara som hotade i och med angreppet samt hans personliga egenskaper och/eller sinnestillstånd. Bedömningen ska göras utifrån Bjurströmer Almgrens sinnesvärld vid tillfället. Om han varit pressad anses det inte kunna begäras lika mycket av honom.

Så vad får Joel Bjurströmer Almgren veta om skälen för hovrättens bedömning? Ingenting.

Hovrätten skriver: "Då hovrätten inte heller finner att situationen varit sådan att Joel Bjurströmer Almgren svårligen kunnat besinna sig är hans agerande straffbart".

Det är minst sagt otillfredställande ur en rättssäkerhetsaspekt att döma ut ett så långt fängelsestraff utan att ge en motivering i denna del. Att döma någon utan att förklara varför vore helt otänkbart, så varför lämna denna fråga obesvarad?

Skulle Bjurströmer Almgren ha friats på denna grund? Det går inte att ta ställning till utan att ha närvarat vid huvudförhandlingen, och domslutet ifrågasätts inte. Främst tidsaspekten talar dessutom emot honom. Men en förklaring till varför han inte svårligen kunde besinna sig är synnerligen påkallad. För det tillhör naturligtvis ovanligheten att trettio maskerade, våldsamma nazister går till angrepp med bengaler och knivar.

Om inte hovrätten under sådana omständigheter besvarar frågan om varför den angripne inte svårligen kunde besinna sig, är det svårt att se när så ska ske.

Det senaste året har präglats av attacker från nazister samt andra våldsamheter mellan rivaliserande grupper, och det finns ett stort behov av att domstolarna förklarar sina resonemang kring straffrättsligt ansvar vid olika former av motvåld.

Praxis på området är knapp och motsägelsefull. Hovrätten hade en god möjlighet att ge vissa svar i ett mycket uppmärksammat mål, och hade kanske även kunnat stilla en skavande oro för att det ibland vid dessa bedömningar ställs olika krav på olika sorters medborgare.

Viktor Banke är biträdande jurist på advokatbyrån Nichols & Co.