Leif Fransson låter väldigt skeptisk när vi först talas vid på mobil.

Han har ett ”jävligt känsligt arbete”.

Polismannens jobb är att söka upp personer som fått avslag på asylansökan och inte lämnar landet frivilligt. Ett uppdrag som fått honom mordhotad.

Samtidigt har jobbet hamnat i fokus sedan det framkommit att terroristmisstänkte Rakhmat Akilov var en av de 12 000 personer i Sverige som fått utvisningsbeslut och hållit sig undan. Enligt Migrationsverket kan antalet öka till 50 000 fram till år 2021. Många av dem kommer att gå under jorden och leva kvar i Sverige som papperslösa, tror polisen.

– Du kommer ändå inte att få skriva det jag säger. Medier kan inte hantera mitt ansvarsområde. Det funkar inte i den här åsiktskorridoren som finns, säger han.

Vi bestämmer ändå att vi ska ses dagen efter.

Polismannen Leif Fransson kallar sitt arbete ”jävligt känsligt”. Han jobbar med att söka upp personer som inte lämnar Sverige efter avslag på asylansökan. Foto: JENS CHRISTIAN

Faramarz tänker gömma sig i fyra år

Några timmar tidigare.

Jag står på ett soldränkt torg och pratar med Faramarz, en afghansk kille som fått avvisningsbeslut men lever gömd. Vilket han tänker göra i fyra år, tills beslutet preskriberats och han återigen kan söka asyl.

Faramarz har konverterat till kristendomen. Han vågar inte åka tillbaka till Afghanistan. Ett land som, utöver att det är drabbat av krig och fattigdom, är väldigt inskränkt, enligt honom.

Ena sekunden står Faramarz avslappnat och pratar på torget som flödar av liv. I Malmö, eller ”Kärlekens stad” som han kallar den. Nästa stund stelnar ansiktet till.

Blicken är fäst vid något bakom min axel.

I ögonvrån ser jag en bil som sakta bromsar in.

Vi har stått och pratat en stund. Om Faramarz intressen, hans tecknande.

Han har plockat fram ett papper och ritat resan till Europa, en båt i ett stormigt hav omgivet av taggtråd. Han har berättat om sitt liv i Malmö dit han flyttat för att, som han säger, det är den stad i Sverige där papperslösa får mest hjälp av invånare och myndigheter.

Nu står han till synes urkopplad från den ström av människor som passerar kors och tvärs på torget. Som om tid och rum stannat upp bara för honom.

”POLIS”, står det med stora, blå bokstäver på sidan av bilen.

Många invånare känner sig tryggare när de ser polisbilar. De representerar trygghet, lag och ordning. För Faramarz är det precis tvärtom. Han är inte kriminell men på sätt och vis betraktad som illegal.

För mindre än en vecka sedan tog poliser en av Faramarz vänner och förde honom till Migrationsverkets låsta förvar i väntan på att flyga honom till Afghanistan.

Det är som om polisen kommer allt närmare.

Faramarz känner sig som ett jagat byte där poliserna är jägarna. Men han har också många vänner, folk som bryr sig om honom. När poliser finns i närheten får han ofta sms-varningar skickade till sig av aktivister som kämpar för flyktingars rättigheter.

Efter några sekunders tystnad börjar han sakta prata igen, om än lite stelt.

– Jag vet att jag måste låtsas som ingenting, säger han. Även om min kropp vill springa, fly. Ungefär så känner jag varje dag när jag ska gå utanför dörren och sticker ut ansiktet för att se om det finns något hotfullt.

Faramarz har fått avvisningsbeslut men lever gömd. Han vågar inte återvända till Afghanistan då han konverterat till kristendom. Foto: JENS CHRISTIAN

Polisen Leif Fransson: ”Hur många ska behöva dö?”

Några kilometer därifrån tas vi emot av polisen Leif Fransson, vars uppdrag är att ta fast sådana som Faramarz.

– Det är roligt när man ser sms-kedjorna, det är inte ett rätt ju. Shit vad folk ändå är paranoida, säger den operative chefen på Rök, rörliga kontrollgruppen hos gränspolisen, om aktivisterna som skickar sms-varningarna.

Aktivisternas fokus på uniformerade poliser är överdrivet, menar han. Få personer lade exempelvis märke till de 60 poliser från Rök som befann sig på en gatufestival på Norra Grängesbergsgatan i Malmö i slutet av september.

– Man kan tro att poliser ser ut som jag. Men vi har flera som ser ut som du, som smälter in i de miljöerna.

Leif Fransson skakar på huvudet. Terrordådet som dödade fyra människor i Stockholm förvånar honom inte ett dugg. Han menar att Sverige har en alldeles för slapp inställning till papperslösa och tror därför att ytterligare ”en tragisk händelse” kommer att ske innan valet 2018.

– Frågan är hur många som ska behöva dö innan man sätter ner foten och vågar ta tuffa beslut, säger han.

För tre år sedan mordhotades Leif Fransson och han tvingades ha skyddad identitet. Det kontroversiella projektet Reva, som syftade till att öka antalet avvisningar, hade lett till en infekterad debatt i hela landet.

Leif Fransson beskriver den tiden som oerhört tuff. Han upplevde att politikerna skickade ut honom och hans kollegor till fronten och sedan lämnade dem i sticket. Vilket öppnade upp för hat och hot från vänsterextremister. Poliserna som skulle verkställa politikernas beslut blev the bad guys.

Det är alltid polisen som står vid sista linjen och tar smockan när utvisningsbeslut ska verkställas, menar han. När en barnfamilj måste hämtas handgripligen, då är det polisen som står där framför mediernas kameror.

– Bakom varje fall finns ett trauma. Varje ärende handlar om människor och det är inte glasklart att de ska ha mindre rätt att vara i landet än någon annan, men vi måste följa regelverket, säger han.

Leif Fransson minns hur Morgan Johansson (S), numera justitie- och migrationsminister, under Reva-tiden sa att polisen borde jaga brottslingar och prioritera bostadsinbrott istället för papperslösa invandrare.

Socialdemokraternas kritik mot dåvarande regeringen, och författaren Jonas Hassen Khemiris virala artikel riktad mot Beatrice Ask, då justitieminister. Foto: Sydsvenskan / DN

I dag låter det väldigt annorlunda. Efter terrordådet i Stockholm sa statsminister Stefan Löfven (S) att han var frustrerad, att möjligheterna att verkställa utvisningar måste förbättras.

SD:s partiledare Jimmie Åkesson beskrev det som en ”praktskandal” att terrormisstänkte Akilov kunde hålla sig kvar i Sverige trots utvisningsbeslut. Om det hade fungerat som det ska så hade 39-åringen inte varit på Drottninggatan på fredagen, twittrade Moderatledaren Anna Kinberg Batra. Miljöpartiets språkrör Gustav Fridolin tog ett oväntat steg och ställde krav på fotboja på personer som fått avvisningsbeslut och bedöms vara säkerhetsrisker.

Det har svängt rejält, konstaterar Leif Fransson. Men hans arbete motarbetas fortfarande av andra myndigheter. Av Malmö kommun exempel, som ger papperslösa bidrag.

– Det är absurt. Å ena sidan säger domstolen att de inte får vara här, å andra sidan visar kommunen att det får de visst. Det finns ingen samsyn.

– Man kan inte uttrycka frustration över att människor inte lämnar landet när de får tandvård, bidrag, gå i skolan. Men ingen vågar ta de besluten, för de blir uthängda och får löpa gatlopp.

Tidslinje: Tio års arbete med människor som fått avslag • 2007 Rikspolisstyrelsen beslutar att inre utlänningskontroller ska bli en arbetsuppgift som ingår i allt polisarbete. Varje år görs tiotusentals kontroller. Människor stoppas på gatan, i tunnelbanan och längs vägar och måste visa papper på att de har rätt att vistas i Sverige. • 2009 Regeringen vill att polisen ska prioritera att leta upp och utvisa papperslösa personer som befinner sig i Sverige. Polisen, Migrationsverket och Kriminalvården får i uppdrag att ”i samråd genomföra en översyn av arbetet med att verkställa utvisnings- och avvisningsbeslut”. Det leder till Reva-projeket för att öka antalet utvisningar. • 2012 I december publicerar tidningen Re:public ett reportage om gränspolisens metoder inom Reva i Skåne. Det leder till kraftig kritik och en het debatt i hela landet. 9 JO-anmälningar görs av polisens kontroller i tunnelbanan i Stockholm, som sedan skrivs av. • 2013 # Författaren Jonas Hassen Khemiri riktar kritik mot Reva-projektet i ett öppet brev till justitieminister Beatrice Ask (M). ”Vi vet att en människa aldrig kan vara illegal och att något måste göras när uniformer sprider otrygghet och Lagen vänder sig mot den egna befolkningen”, skriver han i texten som publiceras i Dagens Nyheter och får stor spridning i sociala medier. " Från hösten har papperslösa barn i Malmö rätt till fullt försörjningsstöd. De vuxna har rätt till nödhjälp. • 2014 Reva-projektet blir permanent. • 2015 Den 10 augusti knivhuggs en 55-årig kvinna och hennes 27-årige son ihjäl i Ikea i Västerås, av en flykting från Eritrea som fått utvisningsbeslut. Han har sagt att morden var en hämnd för att han fick avslag på sin asylansökan. • 2016 # I maj avslöjar Expressen att hundratals ensamkommande hamnar på gatan när en skärpt lagstiftning innebär att asylsökande förlorar rätten till boende och dagersättning så fort de får avslag på sin asylansökan. # I november begär Gränspolisen i Malmö ut adresser till asylsökande som är efterlysta för att utvisas och som får bidrag av kommunen. Enligt Sydsvenskan hade en barnfamilj hittats på det sättet i november. • 2017 April # 39-årige uzbeken Rakhman Akilov, som gömt sig undan polisen sedan han fått beslut om utvisning, misstänks ha begått terrorattentatet på Drottninggatan i Stockholm som dödade fyra människor. # KD kräver att personer som ska avvisas och som bedöms som farliga ska tvingas att ha fotboja. Miljöpartiets språkrör Gustav Fridolin följde efter och skapade uppståndelse när han sa att man måste ”kolla på om det går att använda fotboja i större utsträckning. Enligt SvD finns majoritet i riksdagen för förslaget. # ”Blanda inte ihop migrationspolitik med terrorbekämpning”, kommenterar inrikesminister Anders Ygeman (S) i Expressen. Visa mer Visa mindre

Faramarz: ”Jag tror folk som lever i Sverige vet att papperslösa inte är farliga”

Kraven om hårdare tag mot papperslösa är inte helt nya, även om de eskalerade efter terrordådet i Stockholm.

Den 2 april skröt Moderaterna i Västmanland på Twitter om att de ”tagit ställning för att papperslösa barn inte ska ha rätt till skolgång”.

– Jag tror folk som lever i Sverige vet att papperslösa inte är farliga, men många politiker och medier vill få dem att tro att vi är det, för att skicka oss till våra hemländer, säger Faramarz.

Vårljuset håller sig kvar en kväll när Faramarz cyklar till en livsmedelsbutik, rundar entrén och går till baksidan. Där ser han sig om så att ingen tittar när han kollar igenom soporna.

– Butikerna slänger ofta mat alldeles i onödan, säger Faramarz. Mat som ofta produceras i länder där arbetarna har låga löner och jobbar långa timmar, för att sedan sälja maten hit där mycket hamnar i soporna.

Att han rotar i soporna är dock inte bara ett politiskt ställningstagande.

Sedan hösten 2013 har papperslösa barn rätt till fullt försörjningsstöd i Malmö. Vuxna får det som kallas nödhjälp. I Faramarz fall innebär det 1700 kronor i månaden.

Det räcker till hyran, inte mer.

Att Faramarz tar emot bidrag från kommunen innebär en risk, han och hans kontaktuppgifter hamnar i kommunens socialregister som polisen när som helst kan begära ut.

Expressens Federico Moreno träffar Faramarz (mitten) och hans vän i Malmö. Foto: JENS CHRISTIAN

Faramarz bor inneboende hos vänner och kontakter som aktivister ordnar. Men han bor inte länge på samma ställe. Minst en gång i månaden packar han ihop sitt och flyttar till ett nytt vardagsrum. På så vis är han ständigt på flykt inom staden.

Faramarz beskriver ändå sin livssituation med värme. Han känner sig som en del av staden och har ett vardagsliv med vänner och aktiviteter.

Solidariteten mot papperslösa är särskilt stor i Malmö, säger Faramarz. Utan hjälp från föreningar, aktivister och vissa kyrkor hade det varit svårt att klara sig. Det var därför han flyttade hit från en annan svensk stad.

Varje månad får han någon femhundring av aktivister. Pengar som går till mat. Brödet han äter är sådant som bagerier skänker till aktivister.

Tack vare en aktivist har Faramarz fått plats i en skola i en annan stad, som papperslös kan han dock inte köpa det resekort han behöver för att ta sig dit.

Han beskriver det som att han lever i ett stort fängelse.

”Vi är naiva i Sverige – vi tror gott om alla”

I nio år har Leif Fransson jobbat med spaningsverksamhet för att hitta personer som inte får vara i landet. Han har omkring 80 poliser på sin sektion i Malmö.

De många skjutningarna och morden i staden har dock decimerat personalstyrkan.

– Många verkar tro att papperslösa och problemen som följer i deras spår försvinner om man bara blundar, säger han.

– Sen kommer politiker helt plötsligt med jättekonstiga förslag, som fotboja, sånt som inte är förankrat i verkligheten. Hade vi bara haft en sansad debatt om de här frågorna så hade vi inte haft terrorattentatet i Stockholm.

Jag påminner Leif Fransson om att de flesta terrordåd i Europa inte begåtts av papperslösa.

– Det här är människor som känner sig pressade. Om man ser morden som skedde i IKEA (dubbelmördaren i Västerås 10/8 2015 hade fått avslag på sin ansökan om uppehållstillstånd, reds anm.) så var det också en person som inte hade rätt att vara här. Men vi är otroligt naiva i Sverige, vi är jävligt godtrogna, vi tror gott om alla.

Samtidigt säger Leif Fransson att polisen har full koll på många gömda. Mer än vad många engagerade aktivister tror.

– Vi har otroligt många som lämnar info till oss, det handlar om alla sorters människor, sådana som man inte skulle kunna tro. Vi har koll på väldigt många gömda boenden men väljer ofta att inte hämta folk där när vi vet att vi inte kan verkställa utvisningarna.

”Vi är otroligt naiva i Sverige, vi är jävligt godtrogna, vi tror gott om alla”, säger Leif Fransson. Foto: JENS CHRISTIAN

Psykiskt påfrestande att leva som gömd

De papperslösa vänner Faramarz har som måste skicka pengar till familjen i hemlandet jobbar svart till låga löner. För en tid sedan jobbade han själv på ett byggbolag där han fick 30 kronor i timmen svart och jobbade tio timmar om dagen.

Är Sverige som du trodde? frågar jag.

– Jag söker inte efter något drömland, bara någonstans där jag kan bo i frihet. Jag försöker leva som en europé, glömma den kultur jag växte upp i, där det är väldigt inskränkt och man blir dömd för sina tankar, svarar han.

För några månader sedan skrev Aftonbladet att Malmöpolisen larmade om att ensamkommande utnyttjas av kriminella. Myndigheten varnar om att papperslösa tvingas begå brott för att finansiera sitt uppehälle.

Faramarz säger att det är mentalt väldigt svårt att leva gömd men också att gå runt och vänta på att andra ska avgöra ens framtid. Om man får stanna eller skickas till våldet och kanske döden.

– Det är därför många unga till slut tar droger. De har förlorat hoppet eller mår helt enkelt väldigt dåligt, säger han.

– Istället för att jaga oss borde man hitta sätt att involvera oss i samhället, så att vi kan bli en del av det istället för att knuffa bort folk in i langarnas och kriminellas händer.

Jag frågar hur en kommun som Malmö ska klara av att ge skattepengar till behövande, om fler av invånarna inte betalar skatt.

– Politikerna borde ge sig på de företag som utnyttjar papperslösa och som inte betalar skatt istället för att jaga oss. Jag vill ge tillbaka, men jag får inte. Jag vill jobba och plugga och vara en normal invånare.

Faramarz tillsammans med sin vän på Malmö central. Foto: JENS CHRISTIAN

”Alla vi letar efter är i grund och botten människor”

Leif Fransson har själv varit med på resor där personer utvisats. Han erkänner att det varit med blandade känslor han gjort de jobben.

– Jag satt och tänkte, de här människorna, hälften skulle man egentligen vilja behålla. Det är goda människor som kommer att bidra. Tyvärr är det ofta de som begår brott och inte ger med sig som blir kvar, säger han.

Polismannen beskriver ett fall med en flicka som bott i Sverige i sju år.

– Föräldrarna levde i tron att om de bara höll sig undan och hakade sig fast så skulle allt gå bra. De hade blivit övertygade av andra människor. Det handlar om tunga familjeärenden där barnen är de som far mest illa.

– Det är jobbigt för familjerna och för poliserna. Även om det framställs som om vi njuter av detta. Men har man blivit polis så är det för att man tror på rättssystemet.

Jag frågar om han aldrig känt något tvivel, om det kan finnas situationer där det inte är rätt att jaga människor som flytt krig och fattigdom.

– Alla vi letar efter är i grund och botten människor. Det är inte så att vi tycker att den här personen är det extra gott att skicka ut.

– Det kan vi tycka när de är brottsutvisade men de här som vi träffar på när vi letar är vanliga Svenssons eller vad vi ska säga. Deras otur är bara att de är födda i ett land som är fattigt eller utsatt för krig. Men återigen…. deras sak har prövats i svensk domstol.

Leif Fransson säger att han ofta får höra från aktivister på vänsterkanten att man måste kunna vägra order. De jämför med nazityskland där polis och militärer också följde order.

– Jag ska alltså själv besluta att titta bort utifrån medmänsklighet. Men betyder det att jag kan ta eget beslut också om jag träffar någon på stan som jag själv inte vill ha kvar? Om det vore anarkistiskt åt ena hållet, då skulle det bli anarkistiskt åt andra hållet också.

– Många människor flyr från länder för att poliser gör precis vad de vill, då förstår jag inte önskan att Sverige också ska ha en polis som gör vad den vill.

"Blanda inte ihop migrationspolitik med terrorbekämpning" Det säger Inrikesminister Anders Ygeman (S) efter den senaste tidens krav på hårdare tag mot papperslösa. – Det finns specifika åtgärder mot terror som gäller oavsett om du kommer från Borlänge eller Baghdad. Om Sverige hade haft tydligare regelverk angående personer som inte får vistas i landet, då hade terrordådet i Stockholm inte skett. Det anser operative chefen på Gränspolisen i Region Syd, Leif Fransson. Han beskriver situationen i Malmö, där kommunen ger bidrag till gömda personer som gränspolisen jagar, som ett exempel på hur ineffektiv lagstiftningen är. För några dagar sedan uttryckte även justitieombudsmannen (JO) förundran över att myndigheter motarbetar varandra i arbetet med papperslösa som fått utvisningsbeslut. Enligt JO har polisen rätt att begära ut register på personer som får bidrag av socialtjänsten. Inrikesminister Anders Ygeman påpekar att regeringen redan skärpt lagstiftningen. – Regeringen har dragit in rätten till bistånd, till bostad och vi har ökat återvändandet med 49 procent jämfört med förra året. Vi har ökat effektiviteten hos de inre kontrollerna. Gränspolisen Leif Fransson efterlyser flera lagändringar. Bland annat vill han ha bort preskriptionstiden som gör det möjligt för personer att söka asyl igen efter fyra år. – Jag har svårt att tänka mig en situation utan preskriptionstid, där beslut är eviga, svarar Anders Ygeman. Samtidigt är det viktigt att den är så pass lång att människor inte frestas att vänta ut den. Ygeman framhåller att det i diskussionen om hårdare krav är viktigt att komma ihåg att asylsökande måste få sin sak prövad. – Det gäller att se båda sidor. Vi behöver en skärpt lagstiftning men också komma ihåg att det finns legitima behov att söka asyl. Visa mer Visa mindre

Ute i staden rör sig Faramarz nu säkert och i samklang med alla andra runt omkring honom.

När jägarna inte syns är det som om han inte är jagad. Inte papperslös, inte gömd, inte utvisningshotad. En vanlig invånare.

När han sätter sig på cykeln för att ta sig hem från ett möte plingar mobilen.

Ett sms varnar om poliskontroller längs vägen. Han väljer att cykla en omväg och andas ut. Men när flera polisbilar ändå kommer mötande längs färden tar rädslan till slut över och Faramarz trampar pedalerna allt fortare och fortare.