Det står på første side i forordet til rapporten, allerførste linje:

»Public Service-udvalget udsender sin rapport, dagen før USA afslutter en valgkamp, der har vakt genlyd verden over.«

Ifølge rapporten Public service de næste ti år har det amerikanske valg vist, hvor vigtig debatten om public service er.

»Ikke mindst har valgkampens forløb sat fart på en debat om mediernes rolle i demokratiet. Hvordan er den demokratiske samtale på et oplyst grundlag mulig i et stadig mere fragmenteret mediebillede?« skriver forkvinde Connie Hedegaard på vegne af udvalget.

Spørgsmålet om, hvad fremtidens public service skal gå ud på, er et tilbagevendende emne i den danske debat.

I 2014 nedsatte en række partier i Folketinget et udvalg, som skulle kigge på fremtiden for hele Danmarks Radio og hele Danmarks finansierede medier. Mandag udkom rapporten.

Over 118 sider beskriver udvalget en lang række udfordringer for særligt Danmarks Radio over de kommende år: Udfordringer med at oplyse den danske befolkningen på tværs af alder, at understøtte den demokratiske samtale på tværs af geografi og social og økonomisk baggrund, og ikke mindst udfordringer med samle os i en fælles samtale for at undgå en opdeling i samfundet. Som man har set det i for eksempel i USA.

Polarisering

Flere eksperter mener, at netop det amerikanske valg tirsdag viser, hvor store og vigtige udfordringerne er.

»Der er en meget stærk parallel mellem diskussionen om public service herhjemme og de problemer, vi har set i dækningen af det amerikanske valg,« siger afdelingsleder ved Windesheim University i Holland og forfatter til flere bøger om konstruktiv journalistik Cathrine Gyldensted.

»De ekkokamre, vi sidder i, og hvor vi bliver enige med ’vores egne’ om, hvordan verden hænger sammen, det er jo simpelthen ... dødsstød er måske for meget at sige, men det er i hvert fald et utroligt svigt over for borgerne og demokratiet, som journalistikken har været med til.«

Gyldensted beskriver – ligesom rapporten og flere andre kilder – hvordan udbredelsen af internettet og sociale medier har medført en fragmentering af mediebilledet, hvor vi i stigende grad deler og læser, finder og debatterer nyheder med personer, der har de samme holdninger som os selv. På den måde fileteres den fælles offentlighed i mindre deloffentligheder, der ikke snakker med hinanden.

»Medierne er således inddirekte med til at skabe polarisering,« siger Cathrine Gyldensted.

»Vi er med til at føde polarisering, og når befolkninger står over for hinanden på den måde og ikke har en fælles samtale, så har det i nogle lande ført til borgerkrig.«

Hun ser de offentligt finansierede og offentligt tilgængelige medier som en vigtig en del af løsningen, hvis vi skal forebygge den type af ekkokamre, fordi de offentlige medier som de eneste har en forpligtelse til at samle hele befolkningen.

Det forudsætter så, at disse medier evner at forny sig, så de kan trække folket tilbage til ’truget’ og de fælles samtaler.

»Mit råd er, at public service-medierne skal holde samtalen systematisk derinde, hvor hovedparten af borgerne befinder sig. Tal med dem og drop så det automatiske mikrofonholderi over for politikerne, som ofte er med til at dele i stedet for at samle. Politikere kan så komme ind i den journalistiske dækning senere, når et repræsentativt udsnit af borgerne er blevet grundigt hørt,« siger hun.

Læs også: Mediedebat præget af ’synsning’

Ud over fragmenteringen af den offentlige debat er der også en risiko for et generelt dalende nyhedsforbrug blandt dele af befolkningen.

Og det er et problem, mener professor ved Institut for Statskundskab på Syddansk Universitet og forsker i medier og fragmentering David Nicolas Hopmann. Han har blandt andet forsket i betydningen af public service for befolkningen i Sverige og fundet ud af, at public service-medierne spiller en særlig rolle i at informere den del af befolkningen, der ikke interesserer sig for politik.

»En af de vigtigste effekter er den utilsigtede læring,« siger han.

»Man tænder for fjernsynet for at se underholdning eller en fodboldkamp, men i den forbindelse bliver man hængende i pausen og ser måske en nyhedsudsendelse. Her har public service-medierne en særlig forpligtelse til at blande nyheds- og samfundsstoffet med populært stof og dermed sørge for, at den del af befolkningen, som ellers ikke interesserer sig så meget for politik og ikke ved så meget om det, alligevel bliver oplyst.«

Populærkultur eller populisme

Debatten om fremtidens Danmarks Radio har blandt andet handlet om, hvorvidt det er en opgave for statsradiofonien at producere underholdningsprogrammer som X Factor, eller om den blot skal producere nyheds- og dokumentarprogrammer samt store dramaserier og taleradio – kerneydelserne inden for public service.

Ifølge David Nicolas Hopmann viser forskningen, at det er nødvendigt med underholdning og bredt appellerende programmer, hvis man ønsker at bevare public service som et samlende tilbud til danskerne.

»Tilgængelighed er ikke nok. I USA har man public service-indhold af en høj journalistiske kvalitet, men ingen ser det. Andelen er én eller to procent,« siger han.

»Hvis man har et ønske om, at man gerne vil have en oplyst befolkning, så skal man sikre sig, at public service-institutionerne fortsat har mulighed at producere noget, der bruges af flest muligt, og til sådan et tilbud hører også populært stof. Ellers falder en stor del af befolkningen fra.«

David Nicolas Hopmann er enig med Cathrine Gyldensted i, at konsekvensen af et polariseret medieforbrug kan blive et polariseret samfund.

»Hvis det kun er de politisk interesserede, der ser nyheder, mens andre falder fra, så vil man se en todeling, hvor vi på den ene side har en gruppe som ved meget og er politisk interesserede, og på den anden side har en anden gruppe, som er totalt hægtet af.«

Fem udfordringer for Danmarks Radio Det samlede medieforbrug er voksende – men vi bruger mindre tid på de seriøse medier Danskerne bruger mere tid foran skærmen end tidligere. Både forbruget af tv og forbruget af sociale medier som Facebook er vokset, og en dansk borger over 12 år bruger ifølge rapportenPublic Service de næste 10 åri gennemsnit en time og 34 minutter om dagen på sociale medier, heraf 44 minutter alene på Facebook. Selv om forbruget på både radio og tv fortsat er domineret af DR og TV 2, så vil de traditionelle medier som Danmarks Radio og dagbladene samt nye netmedier, der »mest direkte understøtter dansk demokrati og kultur« over de kommende 10 år »antages at ville lægge beslag på en stadig mindre del af befolkningens tid.« Og: »Den nok mest markante ændring i medieforbruget skyldes fremvæksten af sociale medier.« Det er blevet lettere at deltage i den offentlige debat – men den fælles offentlighed er truet af små menigheder De seneste år har bragt en række ændringer i udbuddet og forbruget af medier. Den mest markante ændring er ifølge rapporten fremvæksten af sociale medier: Danmark er ifølge Galllup Social Media Life 2015 et af de lande i verden, hvor de sociale medier er mest udbredt. Næsten alle danskere har i dag en profil på Facebook. Udbredelsen af de sociale medier er ifølge udvalget »et udtryk for en mere interagerende måde« at bruge medierne på, som kunne bidrage til opfyldelsen af ambitionerne med public service – at skabe demokratisk debat i det danske samfund - men ifølge rapporten ofte gør det modsatte: Den »interagerende måde« at bruge medierne på fører ofte til debatter om ukontroversielle emner om vores nære verden eller til at dele synspunkter med ligesindede. Danmarks Radio har flere kanaler end nogensinde til de unge - men det er svært at få dem til at bruge tilbuddene DR Ultra. Ramasjang. DR 3. Antallet af tv-kanaler og andre tilbud på Danmarks Radio henvendt til børn og unge er de seneste år vokset. Men konkurrencen fra blandt andet YouTube og Facebook er i samme periode vokset så meget, at det er svært for Danmarks Radio at fastholde de unge generationer. Der er ifølge rapporten en »generationskløft« mellem de unge og voksne over 40 år, som ifølge forfatterne er et alvorligt og voksende problem: »Dybden af denne generationskløft mangler at blive reflekteret i den mediepolitiske debat i Danmark,« står der blandt andet. Unge mellem 15 og 25 bruger ifølge rapporten tre timer og 19 minutter om dagen på at se tv eller video, men kun 22 minutter af disse er fra Danmarks Radio. Samtidig har digitaliseringen ifølge rapporten medført en »markant ændring af det klassiske forbrugsmønster«, hvor børn og unge tidligere overtog deres forældres medievaner, når de voksede op. »Sådan er det efter alt at dømme ikke længere,« står der i rapporten. Vi bruger flere penge på medier og apparater samlet – men vi bruger dem ikke på indhold Fra 2000 til 2014 er danskernes udgifter til indkøb af forbrugsgoder med betydning for medieforbruget steget. Fra lidt over 10.000 kroner om året til lidt under 30.000. I perioden er udgifterne til trykte medier som dagblade og aviser faldet med omkring 1.050 kroner per husstand, mens udgifter til internet- og telefonabonnementer er steget fra 3.700 kroner til knap 9.400 og udgifter til apparater fra 1.400 kroner til 13.600. Der kan være flere årsager til stigningen i udgifterne til apparater, blandt andet er antallet af computere og telefoner per husstand i perioden steget, men udviklingen viser, at danskerne gerne vil betale for apparater, abonnementer og indhold, og at husstandene »uanset socioøkonomisk situation anvender dobbelt så meget på audiovisuelt indhold som i år 2000.« Det er nødvendigt at stille krav til kvaliteten i Danmarks Radios indhold – men det er svært for politikerne at blive enige om, hvad kvalitet er Et af stridspunkterne i debatten om fremtidens public service handler om underholdning: Skal Danmarks Radio for eksempel lave et program som X Factor – eller skal Danmarks Radio holde sig fra det? Dansk Folkeparti foreslog i starten af august at spare op mod 25 procent i Danmarks Radios budget, blandt andet ved at lukke en række kanaler eller flytte dem fra æteren til internettet som for eksempel radiokanalen P3. Der er politisk enighed om at bevare Danmarks Radios kerneydelser som nyheder og dokumentarprogrammer, det er ifølge politikerne public service i sin reneste form, men blandt andre Socialdemokraterne peger på, at bredt appelerende programmer, herunder underholdning, er med til at samle og fastholde befolkningen, også om nyheder og dokumentarprogrammer. Dette bakkes op af flere undersøgelser.