Da jeg vågnede onsdag morgen og tjekkede mit Facebook-feed, blev jeg overrasket ved nyheden om, at radio Loud havde vundet konkurrencen om den DAB-kanal, der ellers var skræddersyet til Radio24syv. Det, der startede som en nysgerrighed på projektet - som jo har nogle spændende skabere, bl.a. Roskilde Festival, teatret Mongo Park og Nationalmuseet - blev hurtigt afløst af en dyb bitterhed over at have mistet det kvalitetsmedie, som 24syv var, til hvad der tegner til at blive en tandløs ungdomskanal med kommercielle interesser, der oven i købet taler ned til mig.

Jeg er ung, jeg er 23 år og bachelorstuderende, og jeg placerer mig derfor lige direkte i målgruppen for Loud, som har sat den til mellem 15 og 32 år. Jeg må ærligt indrømme, at jeg troede, jeg ville stoppe med at møde medier, som ville tage sådan nogen som mig »i hånden«, da jeg lagde det sidste Vi Unge-blad i skraldespanden i teenageårene. Men tilsyneladende ikke. Det ville undre mig, hvis jeg ikke mødte mange i aldersgruppen 15 til 32(!) år, som havde det på samme måde.

Det vidner om en helt forkert tilgang til »ungdommen« som gruppe. Det vidner om nogen, der gerne vil være »ung med de unge«, være fresh, og lidt har misforstået konceptet. For det kan tilsyneladende ikke betyde, at man byder på kritisk journalistik, men derimod skal have »kvalitetsjournalistik« på bordet. Hvad man skal lægge i det ord, er jeg spændt på at høre. For hvad jeg ud fra deres ansøgning til DAB-udbuddet kan forvente, er en snak om aktuelle krænkelser, at blive inviteret til kollegiemiddag om søndagen og at blive vækket med »Op, lille Hans«.

Vi – og radio Loud især – bør huske på, at der er forskel på at bruge ordet »ungdom« som beskrivelse af et stadie i livet, hvor du typisk er i gang med at uddanne dig og forme din identitet, og at se unge som én gruppe med fælles interesser og ideologier. Man spørger: Hvad vil ungdommen have i dag? Hvad interesserer de unge? Svaret er, at unge interesserer sig for lige for mange forskellige ting - eller måske endda for ingenting - lige såvel som de »voksne« gør. Det er helt forfejlet at tro, at de skulle have en guldåre af ren og skær interesse, som det bare gælder om at ramme. Den findes ikke. Drop illusionen og accepter, at ungdommen har en uendelig stor diversitet.

Jeg ærgrer mig over tabet af en dybdegående, kritisk radiokanal, som har givet mig alt fra satire med Kirsten Birgit til debatskabende, politiske programmer. Den kanal skulle have haft mange flere år på bagen. Meike Sørensen, København Ø