Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Fremskrittspartiet liker å snakke om det norske. Men det gjelder bare når det handler om brunost og julegudstjeneste. Hvem som skal bestemme i Norge er visst ikke så viktig. Hver gang EU krever mer makt over norsk politikk stiller Fremskrittspartiet opp. I dag skjer det igjen, når Frp sier ja til Acer.

«Vi har vært for uklare tidligere, folk har ikke visst hva vi har ment», sa Per Sandberg da Frp i 2016 for første gang sa nei til EU. Uklarheten har ikke blitt mindre siden den gangen. Frps nei til EU finnes bare på papiret. EØS-avtalen er et abonnement på høyrepolitikk. Og den er en avgivelse av styring til organer der Norge ikke har stemmerett.

Med innføringen av den såkalte tredje energimarkedspakken risikerer vi at Norge gir fra oss deler av vår selvråderett i energipolitikken. Grunnen til at debatten om Acer har rast de siste ukene er at den ikke handler om godkjennelse av et hvilket som helst EU-direktiv. Snarere er den en del av en større bølge der tilsyn i EU gis mer og mer makt til å ta beslutninger som er bindende også for oss i Norge. Beslutninger som kan overstyre interessene og ønskene til det norske folk.

Det Frp og Høyre står i fronten for nå, er å gi makt og suverenitet til organer der vi ikke har medbestemmelse og stemmerett.

Og for at Norge skal klare å overføre denne makten lager man strukturer i Norge som ikke kan styres av norske folkevalgte. Slik svekkes demokratisk kontroll, folket flyttes lengre unna beslutningene og byråkratienes makt vokser.

SV deler ikke alle innvendinger mot Acer som har kommet opp i debatten, for oss er usikkerheten det viktigste. EU-regelverket er i konstant utvikling. Vi vet ikke hva det vi sier ja til i dag, blir i morgen. Suverenitetsavståelsen Siv Jensen og FrP står for i dag, kan altså vise seg å få større konsekvenser for norsk energipolitikk i framtiden enn det regjeringen påstår i dag.

Norge har også tilsluttet seg EUs finanstilsyn. Det er en nyttig sammenligning. Selv om Norge fremdeles kan regulere finansmarkedsområdet, forandrer tilsynene hvordan regelverk forstås og praktiseres. EUs finanstilsyn behøver nå ikke ta hensyn til norske forhold eller norske myndigheters tolkning av regelverket når de fatter vedtak som angår Norge.

Hva skjer ved neste store finanskrise i EU? EUs finanstilsyn kan gripe inn ved kriser og ved uenighet mellom ulike land.



I EUs finanstilsyn står Norge uten innflytelse og medbestemmelse – altså ingen norsk stemmerett, selv ikke i saker som gjelder Norge.

SV advarte mot at denne tilslutningsformen fort kunne bli EUs foretrukne måte å gjennomføre en rekke andre EU-tilsyn som er på trappene, som energi-, tele-, og datatilsyn. Frp og Høyre innrømmet i saken om finanstilsyn rett ut at «full deltakelse uten stemmerett må gjennomgående være målet». Det er å la norske interesser komme i annen rekke.

Frp-statsråd Terje Søviknes ber Stortinget om å tilslutte seg EUs tredje energimarkedspakke. I denne pakken ligger tilslutning til Acer, en overnasjonal myndighet for grensekryssende krafthandel. Hvis vi tilslutter oss vil vi i første omgang avgi makt i spørsmål om tilgang til kraftinfrastruktur over landegrensene når landene ikke blir enige.

Frp ønsker å gi vekk kontrollen over oppgaver som i dag utføres av Elmarkedstilsynet i Norges vassdrags- og energidirektorat (NVE). Man skal opprette et eget forvaltningsorgan, den såkalte Reguleringsmyndigheten for energi (RME), som ikke vil styres politisk i Norge.

Også regelverket for hvordan beslutninger i ACER fattes, kan være i endring. LO mener at Acer-saken må utsettes til innholdet i den fjerde energipakken i EU er kjent og en grundig konsekvensanalyse er foretatt. Det er SV selvsagt enige i. Inntil videre er det høyst uklart hva en tilslutning i dag vil legge av grunnlag for framtidig maktoverdragelse til EU. Det er derfor det er en så dårlig idé at Frp sender oss hodestups inn i dette.

Det er gjennom demokratisk folkevalgt styring vi som politikere kan finne gode løsninger som folk flest kan støtte. Derfor burde ikke Frp ukritisk overføre makt og myndighet til EU, slik de nå enda en gang er i ferd med å gjøre.

Det kan være fornuftig å eksportere kraft til Europa, men ikke å eksportere mer makt fra Norge til Brussel. Frp bør dempe sin nasjonale patos, når de reint faktisk igjen og igjen er med på å føre makten fjernere fra folk i Norge.