Eksterne kommentarer: Dette er en debattartikkel. Analyse og standpunkt er skribentens egen.

Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Onsdag viet Aftenposten forsiden til den kanadiske cannabisreformen som ble iverksatt i sommer. Canada ble med sin reform det andre landet i verden (etter Uruguay) som har legalisert personlig bruk og besittelse av cannabis for alle sine voksne borgere.

Aftenposten skriver at «ingen aner konsekvensene av frislippet». Men regulering er ikke frislipp, det er det komplett motsatte. I følge Språkrådets ordbok betyr frislipp «slippe noe fritt (ved å oppheve regler og restriksjoner)». At Aftenposten misforstår så grunnleggende begrepsbruk gir uttrykk for at redaksjonen har misforstått hva regulering av cannabis går ut på.

Mange land har store cannabismarkeder, inkludert Norge. Ved regulering innføres restriksjoner knyttet til salg, som aldersgrenser, valg av steder, og mengder som kan selges. Andre restriksjoner kommer i forbindelse med produksjonen, der produktene kontrolleres nøyere. I tillegg kommer lovverk som dekker personlig besittelse, områder for bruk og lignende. En lovliggjøring åpner også for nye sosiale normer som kan bidra til bevissthet og skadereduksjon blant brukerne.

For ikke å glemme inntektene, oversikten og politiressursene som kan omfordeles.

Den kanadiske Cannabis Act er det mest solide og grundige stykke cannabisregulering som noensinne har blitt produsert. Reformens ordspråk er følgende: «The Cannabis Act is designed to better protect the health and safety of Canadians, to keep cannabis out of the hands of youth and to keep profits out of the hands of criminals and organized crime.»

I Canada vil cannabis fremover merkes med ulike, oversiktlige symboler som informerer brukerne. Innbyggere oppfordres å holde produktene unna barn og kjæledyr. Salg til personer under 18 år vil straffes hardt, og det samme vil ruskjøring. Så hvorfor tolker Aftenposten dette som et frislipp?

En mulig forklaring er den standhaftige idéen om at lovlig tilgang gir økt bruk.



Men sammenhengen mellom lovverk og bruksmønstre er særdeles uklar. I følge EMCDDA er Frankrike det landet i Europa der flest voksne bruker cannabis, selv om landet har en forbudspolitikk som ligner Norges. I USA har nå 10 stater valgt samme løsning som Canada, og selv om det er lettere å dokumentere bruk når denne ikke lenger gjemmes bort, er det lite som tyder på sterk økning.

Debatten om den kommende rusreformen har i stor grad glidd over til å kun handle om tunge brukere. Om norske cannabisbrukere vil straffes også i fremtiden, blir reformen halvhjertet.

Det er skuffende at Aftenposten, som har tatt til orde mot at rusbrukere skal straffes, nå anser regulering av cannabismarkedet for å være noe urovekkende.



Senest i desember i fjor henviste avisen til jusprofessor Johs. Andenæs, som sa at narkotikafeltet har hatt «århundrets største feilinvestering i straff». Dette gjelder ikke bare brukere av tunge rusmidler, det investeres langt mer i kampen mot cannabis. Feilinvesteringen omhandler i hovedsak aktørene på cannabismarkedet, der politiressurser kastes bort på å ødelegge fremtiden til de pågrepne.

Norge har aldri hatt en eneste form for regulering av cannabismarkedet, som beviselig er inntektskilden til en rekke av landets kriminelle miljøer.



Forbud regulerer ingenting. Derimot blir bruken ofte farligere, produktene sterkere og solgt til hvem som helst til alle døgnets tider. Det er dette som er frislipp. Canada bør hylles.