«Klimabelønning» kan bli et nytt og kraftfullt virkemiddel i norsk klimapolitikk | Forslag fra tverrpolitisk gruppe

Forslag fra tverrpolitisk og tverrfaglig gruppe

8. mars 2019

Erik Johansen, NTB scanpix

Er du rik og har SUV, betaler du mye karbonskatt. Er du student og sykler, kan du faktisk sitte igjen med penger.

Kronikk

Dette er en kronikk. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Se nederst for navn på kronikkforfatterne

Vi må utrede karbonskatt til fordeling. Og det må skje nå!

Kan vi skattlegge karbonutslipp hardere enn vi gjør i dag ved å tilbakeføre inntektene direkte til befolkningen?

«Klimabelønning»

Karbonskatt til fordeling (KAF), også kalt «klimabelønning», kan bli et nytt og kraftfullt virkemiddel i norsk klimapolitikk. Prinsippet er rettferdig, og lett å forstå: Forurenser betaler. Karbonutslippet skattlegges, men pengene går ikke inn i statskassen. I sin enkleste form deles totalsummen på antallet innbyggere og tilbakebetales til befolkningen.

Kostnaden fordeles basert på det fotavtrykket du bidrar til. Er du rik og har SUV, betaler du mye karbonskatt. Er du student og sykler, kan du faktisk sitte igjen med penger.

Forbruket vris i bærekraftig retning

Systemet virker på klimautslipp via markedsmekanismer: Alle varer og tjenester som forbruker store mengder fossilt brensel, blir dyrere. Grønne løsninger blir derimot mer konkurransedyktige på pris. Forbruket vris i bærekraftig retning gjennom høyere skatt på produkter og tjenester som medfører store utslipp. Kjøpekraften opprettholdes gjennom tilbakebetalingsmekanismen.

Les også Hva med et eksperiment? En T-banebillett til 10 kroner | Erling Røed Larsen

En av de store fordelene ved dette systemet er at skattlegging av karbon (og tilhørende tilbakeføring til folk flest) kan økes gradvis, år for år. Dermed får næringslivet tid til å omstille virksomhetene sine. Ved å legge til en forutsigbar plan for opptrapping av skattesatsen får tiltaket også en effekt på investeringsstrategier. Grønne forretningsmodeller og teknologier som reduserer fotavtrykket, får større sjanse til å lykkes og blir derfor verdsatt høyere.

Suksess i Canada

Det høres kanskje urealistisk ut, men systemet er i ferd med å bli innført på føderalt nivå i Canada i kjølvannet av suksessen med ordningen i British Columbia. Etter at skatteordningen ble tatt i bruk i 2008, har klimagassutslippene i denne provinsen gått ned med 16 prosent. Til sammenligning er tallet fem prosent for resten av landet. Dette samtidig som delstaten har hatt en høyere økonomisk vekst enn Canada som helhet.

Lignende modeller diskuteres nå i USA, Australia og en lang rekke andre land i verden. Mer enn 3000 amerikanske økonomer, herunder 27 nobelprisvinnere, signerte i januar i år på et felles opprop der de krever en tilsvarende skattereform i USA: Et regime som øker skattlegging i tråd med kravene til utslippsreduksjoner. Og tilbakebetaling som en flat sum til den enkelte husstand.

Også her i Norge er tiden nå moden for å diskutere slike modeller. Vi har svært få år på oss til å snu utslippene, og regjeringen har skrudd opp ambisjonene. Noe må endre seg grunnleggende for at vi skal nå klimamålene vi har satt i fellesskap, men hva?

Endrer forbruker- og investeringsadferd

I den tradisjonelle tilnærmingen til miljøavgifter går inntektene til statskassen for deretter å fordeles til alle gode formål i tråd med budsjettoppgjøret. Karbonskatt til fordeling åpner for å skru opp skattetrykket på miljøskadelige utslipp uten at inntektsgrunnlaget i den enkelte husholdning reduseres. Samtidig endrer man både forbruker- og investeringsadferd.

Ny forskning fra Cicero Senter for klimaforskning viser at det er stor støtte for karbonskatt i befolkningen i ulike land i verden, såfremt inntektene tilbakeføres til befolkningen eller går til tiltak som faktisk har effekt. En omfattende studie i regi av det amerikanske analyseselskapet REMI undersøkte i 2014 potensielle effekter på amerikansk økonomi. De fant at et slikt skatteregime ville kunne skape langt flere jobber samtidig som CO₂-utslippene ville kunne reduseres med 33 % på 10 år.

Langsiktig forpliktelse

Det første signalet på handlekraft er å ta gode ideer på alvor, og det gjør regjeringen aller enklest ved å oppnevne et utvalg og bestille en NOU (Norsk offentlig utredning).

Innføring av en utslippsbasert skattereform innebærer langsiktig forpliktelse og må forankres bredt politisk, på tvers av blokkene. Både næringslivet, fagbevegelsen, venstresiden og høyresiden må kunne stille seg bak initiativet. Et forlik, slik det er tradisjon for i norsk politikk, er avhengig av et felles kunnskapsgrunnlag.

Motargumenter og dilemmaer

Det finnes selvsagt gode og legitime motargumenter. Enkelte deler av landet vil kunne rammes hardere på grunn av transportavstander, og det finnes åpenbart et behov for å la virkemiddelet samspille med andre skatteordninger.

En norsk variant av karbonskatt til fordeling må tilpasses vår samfunnsstruktur og næringsprofil. Utfordringer knyttet til hvordan en slik ordning vil slå ut i byer og distrikter, må selvsagt utredes, slik at man ikke skaper utilsiktet regional skjevhet.

Karbonskatten og tilhørende rammevilkår må selvsagt ikke bidra til økte sosiale ulikheter i befolkningen. En offentlig utredning er viktig fordi den kan skape gode og ryddige rammer for denne debatten. Vi trenger fakta, dilemmaer og mulige løsninger på bordet.

Les også Miljøpartiet de Grønne vil ha ny klimaavgift som skal gå rett tilbake i lommeboken din

Kan endre spillereglene

Karbonskatt til fordeling er et konkret virkemiddel, som kan endre spillereglene til klimaets fordel. Det kan innføres raskt, med en myk start, dersom politikerne viser handlekraft.

Norge er et velregulert land med fungerende omfordelingsmekanismer på andre områder. Kunnskapen og erfaringene vi har, bør derfor være et godt utgangspunkt for å gjøre ting enda litt bedre, enda litt smartere og enda litt mer klimavennlige. En offentlig utredning kan også fungere som en viktig samtalestarter, etablere et felles faktagrunnlag og bringe nye perspektiver inn i diskusjonen om klimavirkemidler.

Vi er tverrpolitiske og tverrfaglige

Vi som skriver under på dette innlegget, representerer tverrpolitisk og tverrfaglig mangfold. Vi er medlemmer i partier på tvers av det politiske spekteret og i ulike interessegrupper. Vi representerer forskere, næringsliv, frivillighet og offentlig sektor. I en tid preget av politisk splittelse og utvanning, er vi opptatt av å finne fellesnevnerne som forener og virkemidlene som faktisk fungerer. Klimautfordringen handler ikke om ideologi, men om naturprosesser.

Vi må bli flinkere til å handle ut fra kunnskap. Vi må få ned CO 2 -utslippene. Det må skje raskt, noe også regjeringsplattformen legger opp til. Kloke folk i alle partier, i fagbevegelsen, i akademia og, ikke minst, i næringslivet, bør søke sammen og bidra til at en slik skattereform blir realitetsbehandlet snarest mulig. Det naturlige første steget er en utredning, og den trenger vi nå.

Simon Neby, Anders Waage Nilsen, Tom Hiis Bergh, Soukaina Legdani, Per-Arne Hvidsten Larsen, Eivind Hoff-Elimari, Torhild Eide Torgersen, Agnes Vevle Tvinnereim, Karina Garnes Reigstad, Sigurd Rønningen, Halvor Dannevig,

Kriss Rokkan Iversen, Stina Ellevseth Oseland, Trygve Sunde Kolderup, Anders Fagernæs, Synnøve Hokholt Sagafos, Per F Jørgensen, Peter Holmkvist, Elisabet Kjerstad Bøe

Følg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter