Da #metoo kom til skolen | Mamma til gutt på 13 år

Mamma til gutt på 13 år

8. mars 2019 07:30 Sist oppdatert 8. mars 2019

Skoleavslutningen etter syv års skolegang ble feiret uten min sønn til stede. Han klarte ikke å gå. Heldigvis skulle han uansett bytte skole på grunn av overgangen til ungdomsskolen, skriver innleggsforfatteren. CAIA IMAGE / SCIENCE PHOTO LIBRA / NEW

Flere av jentene i klassen klaget på blant annet vår sønn. Men han fikk aldri muligheten til å få forklart hva han eventuelt hadde gjort galt.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

#Metoo fører til en varig holdningsendring, har jeg hørt.

Jeg er bare ikke så sikker på hvilke holdningsendringer og hvilke utilsiktede konsekvenser disse kan få.

Les også «Billig» og «pulbar» – #metoo kom aldri til skolegården

Klemming

For vår del startet det høsten 2017, samtidig som en rekke varsler om #metoo dominerte nyhetsbildet og resulterte i at mektige menn falt.

Vi var innkalt til høstens utviklingssamtale for vår 12 år gamle sønn, som gikk sitt siste år på mellomtrinnet.

Det var på slutten av samtalen at vi fikk beskjeden: Flere av jentene i klassen har klaget på en del av guttene i klassen, blant annet vår sønn. De stjeler klemmer, og det oppleves ugreit.

Vår sønn forteller nesten litt stolt at elevene i klassen er raske med å dele ut klemmer til hverandre. «Du skjønner mamma, vi er en sånn klemmeklasse», sier han ivrig.

Jeg prøver å forklare ham at det faktisk er slik at ikke alle ønsker å få en klem og at det er viktig å respektere hverandres grenser. Skal det utdeles klemmer, må det være frivillig. Sønnen vår gir uttrykk for at dette har han full forståelse for.

Vi avslutter samtalen med et hyggelig håndtrykk med kontaktlærer og trodde det skulle bli med det.

Hør podcasten Forklart (15 minutter): #metoo i skolegården:

Kjenner seg ikke igjen

Første uken i desember 2017 får vi oppringingen fra skolens rektor. Han ber oss om å ta en samtale med vår sønn. Flere av jentene har ifølge rektor sagt at vår sønn «tar dem både her og der», og slik kan det selvfølgelig ikke være.

Som voksen skjønner jeg fort at min sønn er anklaget for grenseoverskridende adferd, og jeg kjenner meg både overrasket og samtidig forferdelig skamfull. Og jeg som trodde han forsto! Beskjeden fra rektor blir umiddelbart fulgt opp med samtale hjemme.

Reaksjonen som kommer, tilsier at dette ikke er gjenkjennbart for vår sønn.

Vi prøver ulike innfallsvinkler for om mulig å få ham til å forstå hva han kan ha gjort galt, men han stiller seg helt uforstående til beskyldningene.

Les også «Fuckboy» og størrelse på muskler – sexisme i skolen går begge veier | Erik Daniel Aubert

«Mamma, jeg vil snakke med de jentene som sier det om meg, så de kan fortelle meg hva jeg har gjort og når», sier han og ser på meg bestemt.

Ny telefon til skolen. Jeg uttrykker bekymring rundt hvordan vi som foreldre kan veilede vår sønn dersom han ikke skjønner hva han har gjort galt.

Vi ber om et møte med de involverte jentene og deres foresatte. Etter noen dagers behandlingstid med nærmere undersøkelser fra skolens side, får vi beskjed om at det er taushetsbelagte opplysninger som ikke kan gis til oss uten samtykke fra jentene og foresatte. På forespørsel fra skolen hadde hverken jentene det gjaldt eller deres foresatte noen ønsker om å gi flere opplysninger eller møte oss.

Problemet var bare at han aldri fikk muligheten til å få forklart hva det var han eventuelt hadde gjort galt

Utover vinteren ble det flere møter med blant annet kontaktlærer, rektor og kommunalsjef for utdanning. I møtene fremkommer det at hendelsene sannsynligvis har skjedd i forbindelse med uskyldig lek, at flere av guttene i klassen er anklaget og at ingen av pedagogene i teamet hverken har sett eller hørt noe om dette før saken kom opp gjennom rektor.

Vi får opplyst at rektor har hatt egne samtaler med flere jenter i klassen på bakgrunn av egen bekymring. Samtalene har vært initiert av rektor, som forteller at han konkret har spurt hver og en av jentene og på denne måten avdekket hvilke gutter som har «grenseoverskridende adferd».

Sint ung mann

Skoleavslutningen etter syv års skolegang ble feiret uten min sønn til stede. Han klarte ikke å gå. Heldigvis skulle han uansett bytte skole på grunn av overgangen til ungdomsskolen.

Problemet var bare at han aldri fikk muligheten til å få forklart hva det var han eventuelt hadde gjort galt og komme med sin opplevelse av saken. Fylkesmannen konkluderte med at skolen hadde taushetsplikt av hensyn til jentene, og der endte saken.

Det vil si, for vår sønn endte ikke saken der. Det var en svært sint ung mann som startet på ungdomsskolen i høsten 2018.

Aftenposten kjenner skribentens identitet og har fått tilgang til dokumentasjon i saken. Hun skriver anonymt av hensyn til sønnen. Den aktuelle kommunen har lest innlegget, men ønsker ikke å svare på det som kommer frem. Tidligere og nåværende rektor er informert om innlegget, men ønsker ikke å svare.

Få med deg debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter.

Lese mer? Her er noen forslag: