Hvorfor det er så viktig å stoppe Datalagringsdirektivet, og hva du kan gjøre

Merk: Denne teksten er mer enn ett år gammel. Jeg kan ikke garantere at alt som står her fremdeles er riktig eller det jeg mener. Les likevel og skriv en kommentar om du lurer på noe! English: Old post, might be outdated.

Oppdatering 1, 2 og 3

Oppdatering 5 : Skriv under på dette nye brevet fra Stopp Datalagringsdirektivet!

Oppdatering 4: Jeg har startet på en liste over Høyrepolitikere mot Datalagringsdirektivet (og Høyrepolitikere for Datalagringsdirektivet) og trenger din hjelp til å utvide den, både ved å fylle inn flere navn som allerede er mot, og ved å overbevise flere om å bli mot.

Morten Larsen spør: “Hvorfor er alle så imot Datalagringsdirektivet (DLD)? Jeg har ingenting å skjule og vil at de som har noe å skjule lettere blir funnet”

Dette er jo selvsagt et veldig relevant spørsmål, som jeg regner med at det er mange som har stilt seg. Så hvorfor mener jeg at det er så viktig å si nei til DLD? (Usikker på hva Datalagringsdirektivet er? Les denne korte forklaringen først.)

La meg først ta det prinsipielle, før jeg går over på det mer praktiske:

Prinsipielle problemer med DLD

Samfunnet går hele tiden mot mer og mer overvåkning. Som den berømte frosken som ikke merker at den blir kokt når vannet bare varmes sakte nok, vil kanskje ikke hver nye regel om overvåking synes å være så mye å rope høyt over. Men til sammen fører det lett til at vi til slutt ender i et totalt overvåkings-samfunn, uten at vi skjønner helt hvordan vi endte opp der. Ett sted må vi bestemme oss for å sette ned foten. Personlig syns jeg dette burde ha skjedd før, men heller nå ved DLD enn senere.

Som sagt i forrige bloggpost går DLD langt utover bare å være enda et hakk opp på overvåkingens kokeplate. Med dette direktivet snus et av rettsstatens viktigste (slik jeg ser det) prinsipper på hodet, nemlig at alle er uskyldige inntil det motsatte er bevist. Under DLD anses alle som mistenkte, og behandles deretter. Som Bergens Tidende sier det handler det om en “En statlig mistillit mot egne borgere.” Rettsstats-prinsippene er det som gjør et land til et trygt og sivilisert land å leve i, og må beskyttes mot enhver fare.

DLD er også på kollisjonskurs med et av prinsippene jeg ser på som viktigst ved demokratiet, nemlig hensynet til mindretallet. Dette kan Indregard forklare mye bedre enn meg:

Når man er mot DLD, er det ikke av hensyn til sitt eget personvern. Jeg, blant mange andre, har lite å skjule i min nettleserhistorikk. Vi forsvarer prinsippet, på vegne av de som har bruk for privatlivets fred. Det kan være skaphomsen som lever en løgn av et heterofilt ekteskap, men ringer sextelefoner for homofile på kvelden. Det kan være studenten med bakgrunn fra rom-folket som historien på bitreste vis har lært å holde sin bakgrunn skjult for myndighetene. Eller det kan være en varsler i militæret som ønsker å gi inkriminerende dokumenter til Wikileaks. Ytringsfrihet, religionsfrihet og personvern har karakter av mindretallsgarantier — prinsipper som er innført for å begrense flertallets og maktas kompetanse til å gripe inn i andres liv. Det er, for å si det forsiktig, lite overbevisende som argument når tilhengerne poengterer at majoriteten har lite å frykte. Det har aldri vært noe problem å ytre seg i tråd med flertallet, å dyrke flertallets religion eller å gjøre det som folk flest gjør. Det er de andre vi må beskytte.

For at demokratiet i det hele tatt skal fungere er det avhengig av en fri presse som kan utføre sin samfunnsplikt som vaktbikje ved å trygt kunne forfølge de sakene de syns er viktig, uten å være bekymret for egen eller sine kilders sikkerhet. Her er DLD et stort problem fordi det vil gjøre det mye lettere for myndighetene å finne journalistenes kilder. Ikke at jeg frykter at Norges regjering vil gå i fotsporene til USA og kidnappe, torturere og drepe dem de ikke liker, men potensielle varslere kan bli skremt vekk ved tanken på mulig fengselstraff. Norsk Journalistlag frykter for kildevernet og har gått ut med en svært kritisk uttalelse om DLD

En så kraftig overvåking vil bety en voldsom svekking av personvernet. Privatlivets fred er også essensielt for demokratiet.

Tekniske problemer med DLD

Så langt det prinsipielle. For meg er dette mer enn god nok grunn i seg selv til å holde oss langt unna DLD. Men de mer tekniske sidene av saken er også veldig viktige, og skremmende. Her lar jeg først Martin Bekkelund få ordet:

I tillegg kan VG melde følgende:

Ingen krav om mistanke mot person for utlevering

Informasjonen kan bli lagret i utlandet

Ingen krav om kryptering

Domstolene må gi politiet tilgang, men politiet kan i enkelte tilfeller sjekke selv

PST kan få tilgang for «forebygging»

Også hasjselging regnes som «alvorlig kriminalitet»

Private kan få tilgang av Post og teletilsynet

Misbruk av dataene

Legg merke til punktet om kryptering. At det ikke kreves kryptering av de innsamlede dataene betyr sannsynligvis at de ikke vil bli kryptert. Det betyr igjen at det ikke finnes noen beskyttelse når kriminelle først får tak i dataene. Det er ikke tilfeldig at jeg sier når, for de siste årene har det vært så mye sensitive personopplysninger som har kommet på avveie over alt at det er liten tvil om at dette vil skje. Staten har jo til og med selv sendt ut CDer med tusenvis av personnummer, som anses som noen av de mest sensitive personopplysningene her i Norge. Trine Skei Grande ramser opp en rekke flere eksempler på personlig informasjon på avveie i Norge.

Og selv om du ikke tror at utenforstående kriminelle vil få tak i disse dataene, så vil det være mange mennesker som jobber innad i systemet som vil ha full tilgang. Det kan være snakk om en sjalu person som vil følge med på alle kjærestens kontaktpersoner og bevegelser i løpet av dagen, eller noen som ser sitt snitt til å få seg litt ekstra feriepenger fra et sladderblad for noen saftige opplysninger om denne ukens kjendiser. Eller det kan være noe helt annet. Bare fantasien setter grenser.

Ingen ting å skjule, ingen ting å frykte

Så var det dette med at Morten Larsen, og mange med ham, ikke føler at de har noe å skjule. Så hva er da problemet?

Du gjør ikke noe kriminelt når du går på do, likevel lukker og låser du døra. Du har ikke skumle hensikter når du går tur i skogen, men likevel kan det være deilig å finne seg en rolig plass langt fra andres øyne og ører. Selv om du ikke “har noe å skjule” som sådan, så trenger du, som alle andre, å ha privatlivet ditt i fred. Dette er essensiellt for det frie og tenkende menneske, og dermed for demokratiet.

At du ikke har noe å skjule betyr ikke at alle som har noe å skjule er kriminelle. Per-Yngve Monsen var ikke kriminell da han avslørte hvordan Siemens hadde lurt det norske forsvaret for 60 millioner kroner, noe som endte opp med å rulle opp Tysklands største korrupsjonsskandale. Likevel hadde han mye å skjule. I etterkant har han hatt det så vanskelig at han har angret på at han varslet om skandalen. Dette er bare ett av mange eksempler.

Du synes kanskje ikke at å trampe på ditt privatliv er noe å frykte, men å dermed si at ingen som ikke er kriminelle bør frykte det er helt feil. Å bruke dette argumentet er veldig selvsentrert. Vi må alltid ha i tankene hva nye lover vil ha å si ikke bare for oss selv, men for de mest utsatte gruppene i samfunnet.

Om du ikke er overbevist om at dette er et dårlig argument vil jeg anbefale deg å se på disse motargumentene. Og mange flere solide argumenter mot DLD finner du hos Vox populi.

Så hvordan stopper vi DLD?

Regjeringen har lagt fram forslag om å innlemme DLD i norsk lov. Men to av de tre regjeringspartiene gikk imot, så i praksis er det bare Arbeiderpartiet som har stemt for. Nå skal det stemmes over i Stortinget, og der er også alle partier imot, utenom Ap og kanskje Høyre. Det er altså her slaget ligger: Ap er for, og Høyre har ikke bestemt seg. Om Høyre stemmer ja til DLD er de to partiene store nok til å få flertall.

Derfor er det ekstremt viktig å snakke med så mange som mulig om dette temaet nå. Vi må spre informasjonen om hvorfor DLD er en dårlig idé til så mange som mulig, og spesielt til Høyre-politikere. Plukk opp telefonen og ring til Høyre-folk du kjenner. Gå på besøk, inviter på kafé, og generelt gjør det du kan for å fortelle Høyre-medlemmer du kjenner om at de må gi klar beskjed til ledelsen sin at de må stemme nei til DLD!

Om du er medlem i Høyre, har stemt Høyre, eller har vurdert å stemme Høyre, så la dem få vite hva du mener nå! Her er Høyres kontaktskjema. Benytt gjerne det, men det er sannsynligvis mer effektivt å kontakte deres representanter individuelt. Du finner e-postadressene deres her.

Det er også viktig å skrive under på oppropet mot DLD som nå har over 12000 nesten 14000 underskrifter. Det tar to sekunder, ikke vent!

Oppdatering: Hvis du trenger flere argumenter når du skal snakke om DLD med Høyre-folk, så bruk Høyres egne argumenter. Her er hva Trondheim og Omegn Senior Høyre har å si om saken. Merethe Baustad Ranum er en Høyrepolitiker og tidligere politijurist som spør Trenger vi datalagringsdirektivet? Høyres stortingspolitikere Nikolai Astrup og Torbjørn Røe-Isaksen er også mot DLD: “Det er å snu opp ned på et av de viktigste prinsippene i den liberale rettsstaten, og i likhet med tysk høyesterett har vi problemer med å være med på dette.” Adressa har også en god sak: “Nå handler det om Høyres sjel“. Det kan også være lurt å nevne at EU er midt i en endring av DLD. Hvis vi i det hele tatt skal innføre DLD så burde vi vel vente til vi vet hva DLD faktisk vil innebære? Innfører vi den i dag, og de endrer den til å omfatte flere ting vi ikke liker, så er det for sent.

Oppdatering 2: For en mye mer grundig gjennomgang av DLD, og tilbakevisning av argumentene som brukes for innføringen, se EFNs høringsuttalesle. EFN er en organisasjon som jobber for “dine borgerrettigheter i IT-samfunnet, for nettverks- og delingskultur, personvern og frihet fra overvåkning, åpne standarder, brukerstyrt programvare,retten til å kopiere, og styrking av det digitale sivilsamfunnet, m.m.” Om du liker å putte penga dine hvor munnen din er bør du melde deg inn i EFNs søsterorganisasjon EFF, som kjemper for disse viktige sakene i hele verden.

Oppdatering 3: Andre gode tekster om DLD (jeg vil prøve å holde denne løpende oppdatert):

Igjen: Skriv under på dette nye brevet fra Stopp Datalagringsdirektivet!

Hvis du vil følge med på hva mer jeg har å si om Datalagringsdirektivet, WikiLeaks og andre viktige ting bør du følge meg på Identi.ca eller på Twitter, og/eller på Facebook eller Diaspora: forteller@joindiaspora.com.

Arbeiderpartiets oppførsel

Helt til slutt må jeg bare påpeke hvor arrogant og barnslig Arbeiderpartiet har oppført seg i denne saken. I utrolig lang tid nektet de plent å svare på konkrete spørsmål om direktivet og hva de mente om det, rett rundt valget. Det er uakseptabelt av Norges største parti å ikke svare om en så viktig sak, spesielt på et sånt tidspunkt. Og når de først skal legge fram DLD for stortinget, så gjør de det mens alle er for opptatt med fredsprisutdelingen og, forhåpentligvis, klimatoppmøtet i Cancún sin siste dag, til å tenke på andre ting. Det er ille nok å gjøre som mange gjør og prøve å skjule negative ting ved å fortelle om det på en fredag. Å gjøre det, med en så viktig sak (som til og med har visse paralleller til hva årets fredsprisvinner fikk prisen for å kjempe mot), på en slik fredag er så uprofesjonelt at jeg mangler ord.

Føl deg fri til å bruke hele eller deler av denne teksten akkurat som du vil! Lim den inn på egen blogg/forum/profil, bruk argumentene i samtaler, lag haiku av den og bygg det inn i en mosaikk av glass og fargede steiner. Kort sagt: Spre informasjonen på den måten du foretrekker!