Tepro Iaşi reprezintă un caz de privatizare eşuată, în economia românească post-decembristă. Fabrica din capitala Moldovei a rămas, însă, în istorie şi din cauza primului asasinat sindical din România de după Revoluţie. Autorul moral, Frantisek Priplata, a fugit din România, înainte de condamnare. Ani mai târziu, statul român s-a văzut nevoit, tot el, să despăgubească investitorul străin cu milioane de euro. Toată povestea de la Tepro Iaşi o puteți urmări marți, de la ora 21:00, la „România furată”.

Uzina Metalurgică Iași a fost deschisă în 1962 și a fost ani de zile cel mai mare producător de țevi sudate din Europa de Est. În perioada de glorie, întreprinderea avea 6.000 de angajați.

„Eu vă spun ce număr de marcă am eu: 9.039 şi sunt angajat în 1983”, spune Constantin Rotaru, preşedintele Sindicatului Liber Tepro Iaşi.

În 1989 fabrica avea o producţie anuală de peste 600 de milioane de dolari. Uzina înregistrează profit şi în anii de după Revoluţie. Cu toate acestea, FPS decide, în decembrie 1997, să vândă pachetul majoritar pe care îl deţine la Tepro.

„Nu există, în istoria privatizărilor guvernate de Fondul Proprietăţii de Stat, niciun caz de ofertă, în plic sigilat, atât de apropiată de cea care a pierdut”, spune Radu Sârbu, fost președinte al FPS.

Câştigătoare a fost firma Zelezarny Veseli AS - deţinută de milionarul ceh Zdenek Zemek - care a fost reprezentată în faţa FPS de un conaţional de-al patronului, Frantisek Priplata.

„Pe noi ne-a cumpărat un producător de ţevi din Cehia care, practic, voia să ne scoată de pe piaţă”, spune Constantin Rotaru, președintele Sindicatului Liber Tepro Iași.

Noul acţionar majoritar concediază 2.500 de angajaţi în mai puţin de un an de la preluarea Tepro Iaşi. Printre ei: Virgil Săhleanu, preşedinte al Sindicatului Liber Tepro, şi Constantin Rotaru, vicepreşedinte.

„A fost primul lider sindical din România care a încercat să rezolve problema oamenilor altfel decât tradiţional, cu parul: în justiţie”, spune Constantin Rotaru despre Virgil Săhleanu.

Liderul Sindicatului Liber Tepro, Virgil Săhleanu, solicitase Curţii de Apel Iaşi anularea privatizării. Instanţa a constatat, în iulie 2000, nulitatea contractului de vânzare-cumpărare încheiat între Zelezarny Veseli şi Fondul Proprietăţii de Stat.

Ultima speranţă a patronilor cehi era aceea de a renegocia cu FPS, înainte de data scadentă, 30 septembrie 2000, încheierea unui act adiţional, prin care perioada realizării investiţiilor să fie prelungită.

Numai că muncitorii conduşi de liderul sindical Virgil Săhleanu protestau, deja, public. Noii patroni au decis să rezolve, altfel, problema Săhleanu. Agresorii l-au surprins pe liderul sindical în dimineaţa de 7 septembrie 2000, în scara blocului în care locuia.

„Au venit cu un cuţit rectificat, l-au aşteptat pe scara blocului. L-au agresat acolo...”, povestește Constantin Rotaru.

„El, după ce a fost rănit, a încercat să ajungă înapoi la apartament. Şi a rămas căzut la etajul unu. A ieşit cumnata. Un vecin i-a ajutat şi l-au băgat într-o maşină, l-au dus imediat la spital”, își amintește Valeria Săhleanu, sora fostului lider sindical asasinat.

Era,însă, prea târziu.

Frantisek Priplata a fugit din România până să fie găsit vinovat pentru comandarea asasinatului.

Nouă ani mai târziu, Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie a admis, definitiv şi irevocabil, cererea firmei Zelezarny Veseli, de a primi de la AVAS (fostul FPS) cele 3,1 milioane de dolari pe care le-a plătit pentru Tepro Iaşi, plus o dobândă de 6% pe an.

Fosta Tepro Iaşi mai are, astăzi, 256 de angajaţi. Aceştia încă speră ca data de 7 septembrie să fie declarată Zi a Sindicalismului Românesc, în memoria lui Virgil Săhleanu.