En före detta finansminister är misstänkt för att ha tagit emot mutor. Anders Borg har deltagit i Holmens jaktresor och enligt åklagaren är han därför skäligen misstänkt för mottagande av muta.

Misstankarna mot Mona Sahlin för osant intygande handlar också om en statlig företrädare som misstänks för att ha brutit mot tydliga regler.

Skandalen på Fastighetsverket är förstås på en helt annan nivå och för snarare tankarna till hur vi föreställer oss italiensk korruption.

Allt detta riskerar att allvarligt skada förtroendet för politiker, offentliga ämbetsmän och statsförvaltningen i stort.

För även om det förekommer ett väljarmisstroende mot politiker har synen i Sverige varit att korruption på tjänstemannanivå är mycket ovanligt. Men bilden av den oförvitlige svenske ämbetsmannen kan vara på väg att krackelera.

En praktskandal

Att en svensk generaldirektör anhållits som misstänkt i en korruptionshärva är förstås en praktskandal. Den visar också att vi kanske har en allt för naiv bild när det gäller förekomsten av korruption i Sverige. Att mutor och bestickning mest är något som förekommer i andra delar av Europa och världen. Kanske är det dags att omvärdera detta.

Men även om korruptionshärvan på Fastighetsverket är en exceptionell händelse, såvitt är känt just nu, så är den inte den enda affären där svenska ämbetsmän bryter mot vad det som historiskt brukar sammanfattas i begreppet ”oförvitlighet”.

Skandalen på Riksrevisionen där det visade sig att en omfattande vänskapskorruption förekommit ledde till att flera högt uppsatta chefer tvingades avgå. Att skandalen inträffade på just Riksrevisionen var extra allvarligt. Det här är ju den myndighet som ska se till att andra statliga myndigheter sköter sig fläckfritt.

Skadar tilltron till svenska statstjänstemän

Vänskapskorruptionen inom Skatteverkets ledning har också skadat tilltron till hur svenska statstjänstemän agerar inom ramen för sina uppdrag. När SVT:s Uppdrag Granskning i våras begärde ut uppgifter om förre kabinettssekreteraren Frank Belfrage på UD försökte Skatteverkets dåvarande ledning, generaldirektören Ingemar Hansson och överdirektören Helena Dyrssen, att varna sin före detta kollega på regeringskansliet. För detta har de kritiserats hårt.

Rikspolischefen Dan Eliasson har på ett annat sätt gjort tydliga och uppmärksammade avsteg från den svenska ämbetsmannatraditionen att en statstjänsteman ska uppträda opolitiskt i förhållande till partipolitiken. Vid upprepade tillfällen har han hårt kritiserat Sverigedemokraterna, trots att det inte ligger inom ramen för hans uppdrag som opolitisk tjänsteman.

Stor betydelse för väljarnas förtroende

Även om det naturligtvis är stor skillnad mellan dessa fall, både vad beträffar innehåll och betydelse, bidrar de alla sannolikt till att underminera allmänhetens tilltro till och förtroende för statsförvaltningen.

Den svenska ämbetsmannatraditionen har anor ända tillbaka till 1600-talets Axel Oxenstierna. Ofta framhålls denna tradition som ett föredöme, inte minst här i Sverige. Det handlar både om förvaltningens självständighet till den politiska makten men också om de enskilda tjänstemännens ”nit och redlighet”.

Den senaste tidens skandaler och affärer rubbar alla denna bild. Det kan på sikt få stor betydelse för väljarnas förtroende inte bara för politiker utan för hela statsapparaten.