I svenska storstäder finns områden som polisen betraktar som speciellt utsatta. De saknar motsvarigheter i till exempel Helsingfors. En gata i Rosengård. Bild: EPA/JOHAN NILSSON SWEDEN OUT

Till skillnad från Sverige finns det i Finland inga stadsdelar eller områden som polisen klassar som speciellt problematiska.

I Sverige publicerade polisen i juni 2017 en lista på sammanlagt 61 "utsatta områden", av vilka inte mindre än 23 betecknas som "särskilt utsatta".

Problemet är inte begränsat till Stockholmsregionen, Göteborg och Malmö. I ett flertal städer i Syd- och Mellansverige hamnar numera ett eller ett par områden i kategorin "utsatta".

Misstror polis och myndigheter

De "utsatta områdena" kännetecknas av hög arbetslöshet, kriminalitet och av att invånarna misstror polis och andra myndigheter.

I de värsta områdena har det uppstått så kallade parallellsamhällen, som styrs av brottsliga gäng eller religiösa extremister. Det är inte ovanligt att ambulanser, räddningsfordon och polisbilar utsätts för stenkastning så att insatserna fördröjs - ibland med ödesdigert resultat.

"Inga liknande problem i Finland"

En sådan utveckling verkar åtminstone hittills inte vara aktuell i Finland. Polisinspektör Pekka Heikkinen vid Polisstyrelsen säger att det här i landet inte finns några områden dit polisen inte vågar göra utryckningar,

- Visst har vi utmanande och krävande uppdrag. Men vi förbereder oss inför dem på ett visst sätt, där vårt kunnande kommer till användning, säger han.

Pekka Heikkinen uppger för Yle uutiset att också det förebyggande arbetet, tillsammans med bland annat sociala myndigheter, bidragit till att förorterna här hålls lugna.

Även överkommissarie Jari Taponen vid polisen i Helsingfors lovordar de preventiva insatserna.

- Vi kartlägger situationen hela tiden. Vi är medvetna om att utvecklingen också i Helsingfors gått en aning fel, till exempel vad gäller segregering av bostadsområden, säger Taponen.

Taponen manar till vaksamhet inför framtiden. Enligt bedömningarna kommer Helsingfors folkmängd att öka med 100 000 personer på tio år.

Många av nykomlingarna väntas vara utlänningar, vars möjligheter till sysselsättning är svaga. Skapande av arbetsplatser och en framsynt bostadspolitik är därför A och O.

Läs mera: Riskabelt med segregerade bostadsområden Det finns i Finland och Sverige ett flyttningsmönster som leder till minskad etnisk mångfald: De ursprungliga ortsborna flyttar bort från områden där invandrartätheten ökar. Hör detta ihop med tanken om ett välfärdssamhälle där alla erbjuds samma möjligheter?

Ingen svensk utveckling hos oss

En annan viktig förklaring varför problemförorter av svensk typ inte uppstått hos oss är det varierande bostadsbeståndet.

I våra stadsdelar har det ända sedan början byggts bostäder av olika typ. I varje område kan man hitta stadens hyreslägenheter, Hitas-bostäder och bostäder till marknadspris i en skön blandning.

Tero Santaoja är sedan sex år chef för Helsingfors stads så kallade förortsprojekt. Han förklarar verksamheten, med det illa beryktade Jakobacka som exempel:

- Vi har utvecklat parker, piazzor, invånarverksamhet och socialt samarbete. Och vi har ordnat med kompletterande byggande för att få nya invånare.

Kompletterande byggande är viktigt inte bara med tanke på att nya typer av bostäder skapas. Det behövs också tillräckligt stor befolkning för att utveckla servicen. Och tillräcklig service är i sin tur ett krav för att folk ska stanna kvar i området.

Enligt Tero Santaoja är trygghetskänslan kopplad till områdets allmänna trivsel - skräpighet, dålig belysning och en allmänt tråkig betongmiljö bidrar till otryggheten, bedömer han.

Santaoja fruktar inte att våra förorter ska drabbas av samma förslumning som i Sverige.

- Visst är läget i Sverige bekymmersamt. Vi kan dra lärdomar av den, och jag utgår från att en sådan utveckling inte är möjlig hos oss.