Isaac van Amburgh, 1808-1865 (London Art Journal, Public Domain)

Den neojournalistiskt sinnade moguleetens viktigaste paroll - allting som ni gör kan jag göra bättre - har ställts på sin spets efter den svarta fredagen i Stockholm, den 7:e april 2017, då en misstänkt terrorist stal en lastbil och körde över människor på Drottninggatan, mitt i huvudstadens hjärta. Aldrig tidigare, vågar vi påstå, har konflikten mellan källkritiker och superlajvare varit så tydlig, som klockan 14.53 den här fredagen, följt av timma efter timma av oavbruten kanalisering av bekräftad och obekräftad information.

Låt oss först konstatera att den obekräftade uppgiften inte bara är den viktigaste handelsvaran i neojournalismen och klickonomin, spridandet av den är närmast en viraleetisk livsstil, där varje rykte, varje pound of flash - no more, no less - är hårdvaluta i kampen om publikens intresse och uppskattning.

Men, och detta är viktigt, i en gråzon mellan tradjournalistik och neojournalism, där de flesta svenska medier idag verkar, är etiketterna “obekräftad” och “uppgifter”, ibland var för sig, ibland i kombination, inte något frikort att alltid i direktsändning yttra det som ligger längst fram på tungspetsen. I ett ständigt lajvflöde är först fortfarande oftast störst, och rykten och hörsägen skyfflas med viss regelbundenhet och med ett ursäktande “det är bara uppgifter” ut i etern och i lajvrapporternas virvlande tweter. Vi vågar dock hävda att det finns ett relativt stort spann mellan att 1) tänka högt och att 2) inte berätta alls, där obekräftad information absolut kan publiceras, men efter fem, tio eller tjugo minuters noggrann rimlighetsbedömning eller jämförelse med andra “uppgifter”. Av allt att döma görs detta redan på redaktionerna, eftersom den samlade superlajven en genomsnittlig vecka inte är en bombmatta av lögn och halvsanningar, utan också fylld av relevant och väl avvägd rapportering.

Men tämligen återkommande råkar den obekräftade informationen vara felaktig, och ibland råkar den vara avgörande för en publik i chock eller under hård press.

(Att det grundligt rapporterade ryktet om en ambulans full med sprängmedel utanför fotbollsstadion i Hannover inte skapade panik beror troligen främst på att få människor i Hannover läser Expressen, Aftonbladet och DN på nätet).

Så mot bakgrund av, till exempel, de sex koordinerade terrorattentaten i Paris den 13:e december 2015 skapade de återkommande rapporterna om skottlossning, på Fridhemsplan, Hötorget, Åhléns, Globen och Centralen, stor oro och förvirring hos mängder av människor i mobiljakt på senaste nytt för att sätta sig i säkerhet och undvika eventuella faror på vägen dit (flera exempel på chattkonversation om Fridhemsplan finns här, hos @kwasbeb). Ingen av uppgifterna om skottlossning har i efterhand kunnat bekräftas av polisen eller någon annan, men åtskilliga svenska medier flashade dem, med start hos Dagens Nyheter kl 15.37, mindre än en timma efter lastbilsattacken, tätt följd av nästa flash, om Hötorget, fem minuter senare.

En läsarkommentar till texten. Det är just det förtroende många ger oss, som också betyder att vi faktiskt måste äga våra misstag. pic.twitter.com/Z69OZb35b2 — Jack Werner (@kwasbeb) 9 april 2017

Ännu en läsares sms-dialog med en käresta. pic.twitter.com/AxFUDVPD0M — Jack Werner (@kwasbeb) 9 april 2017

@kwasbeb Vi var nog många som tänkte så, del av mina sms till frun som var på jobbet: pic.twitter.com/J8bdea53Ug — Frederik Wallner (@_fwal) 9 april 2017

Medierna, bland andra SVT och Expressen, kavlar sedan ut DN:s uppgifter och fyller på med egna, nya uppgifter om skottlossning på andra platser, uppgifter som får stor spridning, både i öppna kanaler och i ett okänt antal sms- och chattsträngar där stockholmare och utsocknes söker och varnar sina nära och kära, vänner och bekanta.

Det råder fortfarande oklarhet i vilken form av bekräftelse från polisen Expressen hänvisar till här (se ovan). Det skulle kunna röra sig om sammanblandning av bekräftelse av skottlossning och bekräftelse av rykten om skottlossning, som syns tydligare i DN:s lajvrapportering (se nedan).

Och den här tweeten, som tydligt signalerar att skott avlossats på Centralen…

… leder till en rubrik och en bildtext som fortfarande tydligt signalerar att skott avlossats…

… och det är inte förrän efter att ha läst hela texten som man som läsare eventuellt kan dra slutsatsen att inga skott, utan bara uppgifter, avlossades på Centralen.

Nåväl.

Anfall är som bekant bästa försvar, och den svenska mogulismens Isaac van Amburgh, Expressens grand moff @thomasmattsson, har vid åtskilliga tillfällen, med en pinnstol i ena näven och en vinande oxpiska i den andra, visat kritikerna var skåpet ska stå. Som efter spektaklet i Maramö, när han myntade den klassiska termen “kontorstwittrare” om de som smakat av och offentligt begapat den substanslösa poleetiska korvkakan.

I det omedelbara efterspelet till det misstänkta terrordådet i Stockholm i fredags myntar nu hans kollega och ställföreträdande utgivare @OlssonKarin ett begrepp som kan bli minst lika klassiskt: fåtöljgeneraler.

I kampen mot kritiker är halmdockan alltid Expressen-moguleeternas bästa vän. I det här fallet förminskas kritiken mot ryktesspridningen om skottlossning till att börja med (bland annat i Mediernas extrasändning om terrorbevakningen) till en lillfingernagels storlek (”några debattörer och anonyma konton”), kritikerna är “antipublicistiska” som vill “underminera legitimiteten i de seriösa medierna” och inte “förstår nåt om nyhetsjournalistik” varpå @thomasmattsson, på känt manér, argumenterar mot en nidbild av kritiken, som i hans version handlar om att överhuvudtaget inte rapportera om något som händer i centrala Stockholm under fredagseftermiddagen (då mycket av kritiken snarare handlar om att i möjligaste mån kontrollera och rimlighetsbedöma obekräftad information om skottlossning på fem, sex olika platser i Stockholm). Och att som SVT:s divisionschef Anne Lagercrantz hävda att alternativet till att omedelbart vidarebefordra ryktet som “uppgifter” är att vänta fyra timmar med att berätta ter sig inte sannolikt. OM det hade skjutits så hade det förmodligen dröjt maximalt en kvart snarare än fyra timmar innan det funnits ett habilt publiceringsunderlag.

Men om halmdockan är moguleetens bästa vän är skärmdumpen hens värsta fiende. Eftersom de flesta svenska medier inte städar exempelvis sina twitterflöden på felaktig info finns här en djup brunn att ösa ur. Här ett utsnitt ur intervjun i Medierna, följt av skärmdump:

Thomas Mattsson: Det är väl närmast antipublicistiskt att hävda att media INTE skulle rapportera om pågående polisinsatser mitt under pågående terrorattack i centrala Stockholm, att man inte skulle NÄMNA den, […] då tror jag att vi skulle stått här och haft en annan debatt, om vad media förtiger. […] Johan Cedersjö: Det har ju förekommit fler saker i den här rapporteringen, Thomas, ni skrev, ni flashade en timma efter dådet ”se filmen: här grips en misstänkt terrorist”, ni skrev om att det skulle ha hoppat ut folk med vapen ur den här lastbilen, tre personer. När man flashar ut det där? Thomas Mattsson: Jag tror att du måste nyansera den uppfattningen, det medierna gör, och det Expressen kanske gjorde här, jag har inte sett de flasharna, men det medierna gör är ju att man återger ju då de uppgifter som finns, från till exempel en brottsplats, vad vittnen har sagt, vad polisen arbetar med, vilka hypoteser och spår som finns… Johan Cedersjö: Det måste väl vara rätt? Är det inte det som är grundfrågan nånstans? Att det måste vara korrekt? Här skriver ni ”här grips en misstänkt terrorist”… Thomas Mattsson: Ja, men du framställer ju det som att det finns ett antingen eller här, det finns ju ett motsatsförhållande, en intressekonflikt, vi vet ju inte de facto vem som är terroristen förrän det finns en lagakraftvunnen dom. Och hade vi behövt vänta på den så hade vi ju inte kunnat berätta om mordet på Olof Palme som inträffade 1986. Jag tror att, det får inte bli raljant, man får inte stå och säga att det måste vara rätt, det är en pågående nyhetsförmedling, det finns ett ansvar för medierna, och det finns till och med stadgat i LAG att medier som SVT, SKA förmedla den fortlöpande informationen och den kommer ibland att vara fel, för myndigheterna kommer att lämna fel besked, vittnesmål kommer att vara fel. Att det sen i efterhand visar sig finnas enskilda felaktigheter, då får man korrigera dem, jag tror inte att man vill ha ett mediesamhälle INTE berättar om en pågående terrorattack.

(Den minnesgode kommer här att tänka på Expressens kollage, där man klippte in Säpo:s bild på den misstänkte terroristen i Boliden, som kort därefter visade sig vara helt oskyldig, i en bild av Göteborgs centralstation, trots att känd koppling mellan honom och Göteborg helt saknades.)

Johan Cedersjö: Har ni korrigerat de uppgifterna som… Thomas Mattsson: Jag har aldrig hört de uppgifterna som du säger nu.

Tweeten ligger fortfarande kvar på Expressens konto. Publicerad en knapp timma efter lastbilsattacken. Red:s anm.

/ @kallekarlsten och @medieprofil

LÄS ÄVEN:

Jack Werner: Viktigt att vi i medierna lyssnar till besvikna kritiker, DN Debatt 10/4 2017

Bakjour: Ambulansen som försvann

Bakjour: Finns det inga människor i Västmanland?

Bakjour: Grundkurs i vetenskapstyckonomi, del 1