El 41% dels ajuntaments de les comarques de Girona gestionen el servei d’abastament d’aigua, segons el mapa interactiu que la Plataforma Aigua és Vida actualitza amb la col·laboració d’entitats i persones escampades per tot el territori. El 54% està en mans privades i la resta tenen gestió mixta.

Ara bé, si us entreteniu a sumar quanta població representa –no cal, ja ho he fet jo!- surt que només un 19% de gironins beu aigua que controla totalment el seu ajuntament . A Catalunya, la proporció és la mateixa tot i que el nombre d’Ajuntaments que gestionen públicament l’aigua són majoria: 506.

Evidentment, la resposta a la pregunta que us esteu fent és… Barcelona que, de fet, ara té suspesa la venda de la gestió de l’aigua a Agbar i el consistori ja ha dit que vol remunicipalitzar el servei, la paraula que defineix l’acció de recuperar el control d’aquest bé públic que s’ha donat a privats perquè en facin negoci.

Ara mateix hi ha 90 municipis que es gestionen ells mateixos l’aigua a la nostra demarcació. Una tercera part són a l’Alt Empordà encara que és al Ripollès on el percentatge de gestió pública és més alt; 8 de cada 10. Al Gironès i el Pla de l’Estany passa tot el contrari. De tota manera, l’única ciutat important amb gestió pública és Figueres.

Ja fa temps, però, que entitats com la Plataforma Aigua és Vida demanen que els ajuntaments recuperin la gestió del del servei d’abastament d’aigua perquè el control, en teoria, sempre el tenen. Diuen que la nostra realitat contrasta amb el nostre entorn més immediat. A Europa, el 70% de l’aigua està en mans dels ajuntaments i municipis com París o Berlín han fet el pas que aquí només ha fet Foixà (a Catalunya, els últims 5 anys són 12 els ajuntaments que han recuperat el control de l’aigua).

M’ha costat unes quantes trucades trobar interlocutor a Foixà però, al final, el secretari municiapl, Ferran Teixidor, em va explicar que el 2014 es van decidir a fer el canvi quan l’empresa que els ho portava, Sorea, va voler apujar-los el preu a l’hora de renovar el servei.

Foixà va decidir partir peres i ara el preu és el mateix que hi havia amb l’operador privat. Teixidor diu que la Diputació els assessora en matèria sanitària, les reparacions s’encarreguen a externs perquè no hi ha brigada i el cobrament el gestionen els treballadors de l’Ajuntament. “És una feinada”, conclou Teixidor, “però per això hi som”.

L’exemple de Foixà també el volen fer municipis com Massanes –on tots els partits que es van presentar a les eleccions ho van expressar públicament-, La Bisbal –ha encarregat un estudi per avaluar-ho- i Celrà, on governa la CUP.

L’alcalde d’aquest municipi del Gironès diu que volen fer el canvi per convicció però que abans de fer el pas volen tenir-ho tot estudiat per garantir “la mateixa qualitat de servei” que tenen ara. Diu Dani Cornellà que comportaria contractar 4 o 5 treballadors més i que que l’únic que seguirien externalitzant seria el servei d’avaries 24 Hores.

Girona també ha expressat públicament que és un plantejament que estudien fer el 2020, quan venci l’actual contracte de l’empresa que ho gestiona.

Dani Boix, un dels portaveus de la Plataforma Aigua és Vida, diu que que sigui públic no garanteix un millor servei però “permet un control sobre la gestió” que ara costa molt fer i “totes les experiències diuen que permet tenir un preu igual o més baix” que amb gestió privada. A més, segons Boix, “el coneixement que es generarà serà públic”.

Boix diu que són molts els casos de corrupció que s’estan investigant relacionats amb la gestió de l’aigua i considera un “absurd màxim” fer negoci amb l’aigua.