Publicidad

Es sostenible el sistema de pensiones del Estado español?

ME: Sí. Depende mucho del número de trabajadores, de los salarios y de las contribuciones. Siempre es sostenible porque depende de la riqueza del país. Lo que pasa es que es muy importante qué parte va a sueldos y qué parte no va. Depende mucho de la distribución de la renta y lo que se produce.

JI: Sería la cuarta variable. Si se produce mucho, la parte que va al trabajo es la que sostiene el sistema de pensiones. Cuanto más gente trabaje y más alto sea su sueldo, mejor.

ME: Un país vive de lo que se produce. De lo que se produce, se pagan las pensiones. Es sostenible en función de si se quiere o no pagar las pensiones. Lo que pasa es que después se hacen líos para ver cómo se reparte lo que produce el país. Si todo va a los ricos, no hay dinero para las pensiones, si lo que produces va para los trabajadores, es sostenible.

Pero hay mucha gente que habla de «crisis de las pensiones»?

ME: No quieren ver que el problema está en cómo se distribuye. Si en España al año se produce un billón de euros, se pueden pagar las pensiones. El problema es si el 90% se lo quedaran los ricos (que no es así), allí estaría el problema. La pregunta de si se pueden pagar las pensiones es redundante, depende de cómo se distribuye la riqueza. Hablar de crisis de pensiones es un truco para disimular el problema.

Entonces, no hay crisis de las pensiones?

ME: No a la fuerza. Hay porque se ha fijado una determinada manera de distribuir. Si te condeno a muerte y te hago escoger entre ser fusilado o ahorcado, te estoy dando una opción. Lo importante, sin embargo, no es la opción, sino que te han condenado a muerte. Si hay o no dinero, no es como elegir entre elegir morir fusilado o ahorcado, sino entre si los quieres dedicar o no a las pensiones. Tenemos la riqueza del país distribuida entre beneficios y salarios. El sistema español es que de la parte que son los salarios salen las pensiones. Los beneficios no entran para pagar las pensiones. Lo que pasa es que, si cada día hay menos trabajadores y cada día los sueldos son más bajos, la parte de salarios que va a las pensiones es más baja. El problema, por tanto, está en la parte de beneficios que no aporta nada a las pensiones.

Ustedes señalan algunos mitos que se utilizan para justificar la llamada crisis de las pensiones …

ME: Partiendo de la base de que las pensiones se basan en que lo que entra de contribuciones sale en prestaciones. Si cada vez las contribuciones son más pequeñas y hay más prestaciones, porque los viejos somos cada vez más y no nos queremos morir, con las primeras no se pueden pagar las segundas. Si sólo coges esto, la crisis es cierta. Pero, tú no tienes que coger sólo eso. Si hay una crisis de tuberculosis porque la gente no se ha vacunado, el problema no es de la tuberculosis, es de las vacunas. Si te bajan los sueldos y los trabajadores, las contribuciones son cada vez más pequeñas. Lo que ellos dicen, y es cierto, es que cada vez hay más viejos. Pero, esto debería ser una de las cosas más positivas de la sociedad, pero se ve como un problema. Para el capitalismo, que existamos los viejos es un problema.

Uno de los argumentos que se utiliza es que, como cada vez las generaciones son más pequeñas, hay menos personas a pagar. Ustedes piensan que no es así, ¿verdad?

ME: No. Primero porque cada vez los trabajadores producen mucho más.

JI: Uno de los argumentos es la relación activos, pasivos. Establecen una relación de tres personas trabajando por una cobrando. No tienen, sin embargo, en cuenta que, cada vez que el sistema capitalista se automatiza, esto cambia. No es lo mismo mi abuelo que trabajaba con una azada que hoy la misma persona que trabaja con una máquina que corta, embala, separa …. Cada trabajador de hoy, produce 20 veces más que hace unos años. Por lo tanto, esta relación no es un indicador fiable.

ME: Por ejemplo, después de la Guerra Civil, en España, el 50% de los trabajadores trabajaba en la agricultura y no nos llegaba para comer. Ahora, hay menos de un 5% de trabajadores en el campo y producimos mucho más que antes. Es una trampa, la medida importante, no es el número de trabajadores por pensionista, es lo que se produce en el país. Todo esto está lleno de mentiras y verdades a medias. Son argumentos muy elaborados que han hecho los que quieren sostener esto, no son torpes, son sofisticados.

JI: Hay otro elemento de transformación del mercado de trabajo. Cogen sólo los trabajadores asalariados. Pero, además ahora hay gente que son contratados como autónomos y no contribuyen. Por ejemplo, los riders. Son obreros de pies a cabeza. Pero no pagan o pagan muy poco a la seguridad social. No se les toma como parte de los contribuyentes. Ahora incluso se contrata menos porque la naturaleza de la condición de contratado ha cambiado. Hay menos porque, a pesar de haber más gente en el sistema productivo, no se les considera trabajadores. Son autónomos o trabajadores tan eventuales como los de Globo o Deliveroo que están a las puertas de la empresa y van por paquete.

ME: El quid de la cuestión está en cómo se reparten salarios y beneficios. Y que sólo los salarios pagan pensiones. Los beneficios no pagan nada. El problema es que se ha decidido, en una decisión política, se ha decidido que sólo los asalariados paguen. Pero los que recogen beneficios no pagan nada. No es un problema económico, es político. En el Estado, hoy, producimos más del doble que en 1977. En cambio, la población sólo ha crecido el 25%. Por lo tanto, hay de sobras.

JI: Además, ¿qué pasa con la economía sumergida? También hay trabajadores que no contribuyen. Además, si para ciertos colectivos de la población activa das ventajas a los empresarios para que los contraten sin pagar la seguridad social, estás haciendo que dejen de pagar a las pensiones.

ME: Durante la crisis, las empresas que creaban puestos de trabajo se les disminuía la cotización a la seguridad social. Si haces esto, qué pasa? Pues que no hay dinero para las pensiones.

Por tanto, el sistema de pensiones, tal como está ahora, no funciona …

ME: Todavía funciona. No ha funcionado los años de la crisis, pero ahora vuelve a funcionar. Tal como está el sistema ahora, es cierto que el déficit es grande. Pero, ahora mismo el número de trabajadores a la seguridad social es más alto que en 2010. Si sube esto y subieran los sueldos -que han bajado- se sostiene. En estos momentos hay déficit, pero porque se quiere que haya déficit. Lo que hay que cambiar es el sistema, que los beneficios coticen para las pensiones.

Los beneficios de las empresas no cotizan a la seguridad social pues?

ME: Ningún beneficio de las empresas cotiza. Es algo que la gente no entiende. En estos momentos, lo que se produce en el Estado, entre el 52 y el 54% va a beneficios. Entre el 48 y el 46% va a sueldos. Las pensiones salen sólo de esta segunda parte. Los empresarios dicen que están pagando ellos las cotizaciones, pero no. Las cotizaciones son parte del sueldo. Los pensionistas que están en la calle piden que las pensiones se paguen del presupuesto público. ¿Quién paga el Ejército?

De los fondos de los Presupuestos Generales del Estado?

ME: Correcto. Las pensiones no. El Ejército sí se paga los beneficios -aunque algunos pagan más y otros no-.

Hay quien dice que un problema es que las pensiones son muy altas …

ME: Es cierto que, porcentualmente, son algo más altas que en algunos países europeos. Pero es muy sencillo, aquí los sueldos son mucho más bajos. En otros países con un porcentaje más pequeño, cobras más.

JI: Si coges los mil euros como límite del umbral de pobreza, el 70% de los pensionistas son pobres. Si coges un umbral de bienestar alto, tenemos que mirar quién está con pensión alta o no.

ME: La pensión más alta, en bruto, son 2.450 euros brutos y sólo la cobran un 10%. Después tienes que quitar los impuestos. No es tanto. ¿Con mil euros se vive bien? Lo que pasa es que hay gente que no tiene remedio. Y con los alquileres que hay ahora, mucha gente no tiene suficiente.

Dicen que la crisis de las pensiones está basada en mentiras y medias verdades. Al servicio de quién están estos argumentos?

ME: Fundamentalmente, los bancos y las compañías de seguros. ¿Cuál son los objetivos de todo esto?: Que la gente se haga pensiones privadas. La gente que tiene dinero, los pobres no importa. La gente que tiene algo ahorrado, que en vez de pagar al estado lo ponga en el banco. Porque las pensiones no dan dinero. Ellos quieren el sistema de capitalización. Que tú, desde joven, empieces a poner dinero, obligatoriamente y fijo, en una cuenta corriente de donde no podrás sacar dinero hasta que te jubiles. Esto beneficia al banco que negocia con él y le da poder. Si no puedes tener ahorros, ya no puedes pagar.

JI: Si cobras un sueldo bajo, ¿qué pensión te espera? Y luego, hay que contar las fluctuaciones del mercado y la bolsa. ¿Si la bolsa baja, qué pasa? ¿El sistema de pensiones me garantiza pensiones en un futuro? Más que el privado. Para el privado tendré que ir poniendo dinero. ¿Y dónde está ese dinero? Si tengo un sueldo bajo, primero tendré que satisfacer una pensión futura que no mi día a día.

ME: Este sistema está hecho para absorber el dinero de aquellos que pueden ahorrar.

JI: Quieren que la población tenga la sensación de que no tendrá pensión, cuando tiene pensión segura. Dependerá también de cómo luchamos también.

ME: Se habla de crisis de las pensiones para incentivar las pensiones privadas. Las pensiones públicas, en España, son 140 mil millones al año. Las pensiones privadas rondan los 80 mil millones. ¿Qué quieren los bancos?, hacerse con los otros 140 mil millones, incentivado por el Banco Central Mundial. En estos momentos, los mayores fondos de inversión y fondos buitre del mundo son los fondos de pensiones privadas.

¿Qué papel tienen los grandes sindicatos en la cuestión de las pensiones?

ME: Malo. Los grandes sindicatos están participando en la privatización de las pensiones. El tema de la crisis de las pensiones lo han trabajado tan bien y tanto, que los mismos sindicatos y sus dirigentes están convencidos. Están empezando a firmar convenios en los que, una parte de los aumentos de sueldo alcanzados van a un fondo de pensión privado. Además, hace unos años, CCOO y UGT montaron una empresa con los bancos para gestionar las pensiones privadas. Con el argumento de que si ellos están dentro, se preocuparán más de la gestión. Es público y notorio que de ello cobran beneficios. Esto es grave, pero lo más grave es la firma de convenios.

Quieren hacer alguna conclusión final?

ME: La crisis de pensiones es una crisis construida. Es un problema de distribución de la riqueza del país. Se ha construido con un sistema que funcionó. Además, no hay motivos para una crisis de pensiones, porque el sistema se puede cambiar con los presupuestos generales del Estado. Lo que hace falta es cambiar cómo se financian las pensiones. ¿Qué otro gasto se financia con contribuciones? Ninguno.

JI: Las entidades financieras montaron la crisis a base de pagar académicos e informes para alarmar a la opinión pública.

ME: Además, si en el Estado no hay dinero para las pensiones públicas, ¿de donde salen las pensiones privadas?

https://www.eltemps.cat/article/7850/els-grans-sindicats-estan-participant-en-la-privatitzacio-de-les-pensions

“Els grans sindicats estan participant en la privatització de les pensions”

Els pensionistes són un dels sectors de la població que s’han mantingut més mobilitzats aquests darrer any. Sobre el problema de les pensions n’hem parlat amb l’economista crítica Miren Etxezarreta i José Iglesias, autors del llibre ‘El Cuento de las Pensiones’ (Icària, 2019).

Per

És sostenible el sistema de pensions de l’Estat espanyol?

ME: Sí. Depèn molt del nombre de treballadors, dels salaris i de les contribucions. Sempre és sostenible perquè depèn de la riquesa del país. El que passa és que és molt important quina part va a sous i quina part no hi va. Depèn molt de la distribució de la renda i el que es produeix.

JI: Seria la quarta variable. Si es produeix molt, la part que va al treball és la que sosté el sistema de pensions. Com més gent treballi i més alt sigui el seu sou, millor.

ME: Un país viu d’allò que es produeix. D’això que es produeix, es paguen les pensions. És sostenible en funció de si es vol o no pagar les pensions. El que passa és que després es fan embolics per veure com es reparteix el que produeix el país. Si tot va als rics, no hi ha diners per a les pensions, si el que produeixes va pels treballadors, és sostenible.

Però hi ha molta gent que parla de “crisi de les pensions”?

ME: No volen veure que el problema està en com es distribueix. Si a Espanya a l’any es produeix un bilió d’euros, es poden pagar les pensions. El problema és si el 90% s’ho quedessin els rics (que no és així), allà hi hauria el problema. La pregunta de si es poden pagar les pensions és redundant, depèn de com es distribueix la riquesa. Parlar de crisi de pensions és un truc per dissimular el problema.

Llavors, no hi ha crisi de les pensions?

ME: No a la força. N’hi ha perquè s’ha fixat una determinada manera de distribuir. Si et condemno a mort i et faig escollir entre ser afusellat o penjat, t’estic donant una opció. L’important, però, no és l’opció, sinó que t’han condemnat a mort. Si hi ha o no diners, no és com triar entre triar morir afusellat o penjat, sinó entre si els vols dedicar o no a les pensions. Tenim la riquesa del país distribuïda entre beneficis i salaris. El sistema espanyol és que de la meitat salaris surten les pensions. Els beneficis no entren per pagar les pensions. El que passa és que, si cada dia hi ha menys treballadors i cada dia els sous són més baixos, la part de salaris que va a les pensions és més baixa. El problema, per tant, està en la part de beneficis que no aporta res a les pensions.

Vostès assenyalen alguns mites que es fan servir per justificar l’anomenada crisi de les pensions…

ME: Partint de la base que les pensions es basen en el que entra de contribucions surt en prestacions. Si cada cop les contribucions són més petites i hi ha més prestacions, perquè els vells som cada cop més i no ens volem morir, amb el primer no pots pagar el segon. Si només agafes això, és la crisi és certa. Però, tu no has d’agafar només això. Si hi ha una crisi de tuberculosi perquè la gent no s’ha vacunat, el problema no és de la tuberculosi, és de les vacunes. Si et baixen els sous i els treballadors, les contribucions són cada cop més petites. El que ells diuen, i és cert, és que cada cop hi ha més vells. Però, això hauria de ser una de les coses més positives de la societat, però es veu com un problema. Per al capitalisme, que existim els vells és un problema.

Un dels arguments que es fa servir és que, com que cada cop les generacions són més petites, hi ha menys persones a pagar. Vostès pensen que no és així, oi?

ME: No. Primer perquè cada vegada els treballadors produeixen molt més.

JI: Un dels arguments és la relació actius, passius. Estableixen una relació de tres persones treballant per una cobrant. No tenen, però, en compte que cada vegada que el sistema capitalista es va automatitzant això canvia. No és el mateix el meu avi que treballava amb una aixada que avui la mateixa persona que treballa amb una màquina que talla, embala, separa…. Cada treballador d’avui, produeix 20 vegades més que fa uns anys. Per tant, aquesta relació no és un indicador fiable.

ME: Per exemple, després de la Guerra Civil, a Espanya, el 50% dels treballadors treballava a l’agricultura i no ens arribava per menjar. Ara, hi ha menys d’un 5% de treballadors al camp i produïm molt més que abans. És una trampa, la mesura important no és el nombre de treballadors per pensionista, és el que es produeix al país. Tot això està ple de mentides i veritats a mitges. Són arguments molt elaborats que han fet els que volen sostenir això, no són pocatraces, són sofisticats.

JI: Hi ha un altre element de transformació del mercat de treball. Agafen només els treballadors assalariats. Però, a més ara hi ha gent que són contractats com autònoms i no paguen contribució. Per exemple, els riders. Són obrers de cap a peus. Però no paguen o paguen molt poc a la seguretat social. No se’ls agafa com a part dels contribuents. Ara fins i tot es contracta menys perquè la natura de la condició de contractat ha canviat. N’hi ha menys perquè, malgrat haver-hi més gent al sistema productiu, no se’ls considera treballadors. Són autònoms o treballadors tan eventuals com els de Globo o Deliveroo que estan a les portes de l’empresa i van per paquet.

ME: El quid de la qüestió està en com es reparteixen salaris i beneficis. I que només els salaris paguen a pensions. Els beneficis no paguen res. El problema és que s’ha decidit, en una decisió política, s’ha decidit que només els assalariats paguin. Però els que recullen beneficis no paguen res. No és un problema econòmic, és polític. A l’Estat, avui, produïm més del doble que el 1977. En canvi, la població només ha crescut el 25%. Per tant, n’hi ha de sobres.

JI: A més, què passa amb l’economia submergida? També hi ha treballadors que no contribueixen. A més, si per a certs col·lectius de la població activa dones avantatges als empresaris perquè els contractin sense pagar la seguretat social, estàs fent que deixin de pagar a les pensions.

ME: Durant la crisi, a les empreses que creaven llocs de treball se’ls disminuïa la cotització a la seguretat social. Si fas això, què passa? Doncs que no hi ha diners per les pensions.

Per tant, el sistema de pensions, tal com va ara, no funciona…

ME: Encara funciona. No ha funcionat els anys de la crisi, però ara torna a funcionar. Tal com està el sistema ara, és cert que el dèficit és gran. Però, ara mateix el nombre de treballadors a la seguretat social és més alt que el 2010. Si puja això i apugessin els sous -que han baixat- se sosté. En aquests moments hi ha dèficit, però perquè es vol que hi hagi dèficit. El que cal canviar és el sistema, que els beneficis cotitzin per a les pensions.

Els beneficis de les empreses no cotitzen a la seguretat social doncs?

ME: Cap benefici de les empreses cotitza. És una cosa que la gent no entén. En aquests moments, del que es produeix a l’Estat, entre el 52 i el 54% va a beneficis. Entre el 48 i el 46% va a sous. Les pensions surten només d’aquesta segona part. Els empresaris diuen que estan pagant ells les cotitzacions, però no. Les cotitzacions són part del sou. Els pensionistes que estan al carrer demanen que les pensions es paguin del pressupost públic. Qui paga l’Exèrcit?

Dels fons dels Pressupostos Generals de l’Estat?

ME: Correcte. Les pensions no. L’Exèrcit sí que es paga dels beneficis -tot i que alguns en paguen més i d’altres no-.

Hi ha qui diu que un problema és que les pensions són molt altes…

ME: És cert que, percentualment, són una mica més altes que en alguns països europeus. Però és molt senzill, aquí els sous són molt més baixos. En altres països amb un percentatge més petit, cobres més.

JI: Si agafes els mil euros com a límit del llindar de pobresa, el 70% dels pensionistes són pobres. Si agafes un llindar de benestar alt, hem de mirar qui està amb pensió alta o no.

ME: La pensió més alta, bruta, són 2.450 euros bruts i només la cobren un 10%. Després hi has de treure els impostos. No és tant. Amb mil euros es viu bé? El que passa és que hi ha gent que no té remei. I amb els lloguers que hi ha ara, molta gent no en té prou.

Diuen que la crisi de les pensions està basada en mentides i mitges veritats. Al servei de qui estan aquests arguments?

ME: Fonamentalment, els bancs i les companyies d’assegurances. Quin és l’objectiu de tot plegat? Que la gent es faci pensions privades. La gent que té diners, els pobres tant se val. La gent que té una mica estalviat, que en comptes de pagar a l’estat ho posi al banc. Perquè les pensions no donen diner. Ells volen el sistema de capitalització. Que tu, des de jove, comencis a posar diners, obligatòriament i fixe, en un compte corrent d’on no podràs treure els diners fins que et jubilis. Això beneficia al banc que negocia amb ell i li dona poder. Si no pots tenir estalvis, ja no pots pagar.

JI: Si cobres un sou baix, quina pensió t’espera? I després, cal comptar les fluctuacions del mercat i la borsa. Si la borsa baixa, què passa? El sistema de pensions em garanteix pensions en un futur? Més que no pas el privat. Per al privat hauré d’anar posant-hi diners. I on són aquests diners? Si tinc un sou baix, primer hauré de satisfer una pensió futura que no el meu dia a dia.

ME: Aquest sistema està fet per absorbir els diners d’aquells que poden estalviar.

JI: Volen que la població tingui la sensació que no tindrà pensió, quan té pensió segura. Dependrà també de com lluitem també.

ME: Es parla de crisi de les pensions per incentivar les pensions privades. Les pensions públiques, a Espanya, són 140 mil milions a l’any. Les pensions privades ronden els 80 mil milions. Què volen els bancs, fer-se amb els altres 140 mil milions, incentivat pel Banc Central Mundial. En aquests moments, els majors fons d’inversió i fons voltor del món són els fons de pensions privades.

Quin paper tenen els grans sindicats en la qüestió de les pensions?

ME: Dolent. Els grans sindicats estan participant en la privatització de les pensions. El tema de la crisi de les pensions l’han treballat tan bé i tant que els mateixos sindicats i els seus dirigents n’estan convençuts. Estan començant a firmar convenis en els quals, una part dels augments de sou aconseguits van a un fons de pensió privat. A més, fa uns anys, CCOO i UGT van muntar una empresa amb els bancs per gestionar les pensions privades. Amb l’argument que si ells són a dins, es preocuparan més de la gestió. És públic i notori que d’això cobren beneficis. Això és greu, però el més greu és la firma de convenis.

Volen fer alguna conclusió final?

ME: La crisi de pensions és una crisi construïda. És un problema de distribució de la riquesa del país. S’ha construït amb un sistema que va funcionar. A més, no hi ha motius per una crisi de pensions, perquè el sistema es pot canviar amb els pressupostos generals de l’Estat. El que cal és canviar com es financen les pensions. Quina altra despesa es finança amb contribucions? Cap.

JI: Les entitats financeres van muntar la crisi a còpia de pagar acadèmics i informes per alarmar l’opinió pública.

ME: A més, si a l’Estat no hi ha diners per les pensions públiques, d’on surten de les pensions privades?

https://www.eltemps.cat/article/7850/els-grans-sindicats-estan-participant-en-la-privatitzacio-de-les-pensions