„N-am nicio problemă [cu persoanele gay]”, îmi zice Costi. „Și eu sunt un om liber! Nu mă deranjează mișcarea gay. Treaba lor. Eu sunt creștin, sunt ortodox. Problema lor cu biserica noastră e problema lor. Eu îi respect – atâta timp cât nu mă deranjează pe mine”, zice tatăl. Vlad adaugă că rapul s-a născut ca stil liber și el vrea să rămână așa. „Dacă crezi într-un mesaj, expune-l. Nu sta să te gândești că lumea o să creadă asta sau altceva. Fă-o pentru tine, nu pentru public.” Claudiu îl completează: „Mesajul unui rapper e ceea ce gândește el. Dacă asculți rapperul respectiv, nu înseamnă că trebuie să fii de acord cu tot ce spune. Poți să ai și opiniile tale.”

Dar te poți și lăsa purtat de mesajul artistului preferat înspre direcții noi de identitate. Valentin (19) a venit în mod special la battle pentru Cedry2k, pentru că simte că-l reprezintă cel mai mult. Despre mesajul lui politic de promovare a religiei creștin-ortodoxe și a valorilor românești, Valentin zice că rapperul are dreptate cu tot ce spune. El, ca fan, se identifică inclusiv cu „chestia mai religioasă” din muzica lui. Îl ascultă dinainte de trecerea lui la rap creștin, de prin 2010-2011. Deși unii n-au apreciat transformarea, pe Valentin nu l-a pierdut de fan.

De pierderea fanilor s-a temut și Sișu de la La Familia, când Puya a venit cu ideea manifestului pentru familie. „Culmea”, zice Puya, „n-a fost ideea lui [Sișu]. El mi-a zis: Băi, ai grijă ce spui. Și eu am zis: Bă, stai un pic. Ce zic? Eu nu cred c-o să bage nimeni în seamă. Asta e o postare pe Facebook. Nu m-am gândit că cineva o să se supere atât de rău. (...) Acum mi-am dat seama că cineva stă la pândă ca să corecteze unele lucruri care nu-i convin pe Internet. Și există o brigadă care corectează încontinuu oamenii care li se pare lor că nu sunt corecți.” „Și în viața reală. Eu știam că e așa, dar l-am lăsat să se convingă”, adaugă Sișu și râde. „Am simțit un bocanc în față”, spune Puya despre reacțiile negative pe care le-a stârnit manifestul.

Îi întreb direct dacă sunt împotriva homosexualității. Sișu zice că el e anti propagandă homosexuală sau de oricare altă natură. „Sexualitatea nu acordă drepturi. Preferințele sexuale nu sunt criterii pentru acordarea de drepturi. Sunt preferințe personale. În baza unui criteriu personal, nu am ce drepturi să-ți acord.” Intervine și Puya cu o comparație cu legalizarea „datului la muie”, care, după părerea lui, n-ar trebui „să fie promovată, ca și cum e ceva normal.”

Sișu zice că sexualitatea în general nu e ceva de promovat. Asta ar fi o idee care a apărut la mijlocul secolului XX: „Că vai, că suntem apăsați de nedreptăți, că n-avem libertăți. Că ce? Sexualitatea e în dormitor, nu tre’ să fie în altă parte. E între noi. (...) Sodomia e un act imoral, în primul rând. (...) „[Homosexualii] nu poa’ să mă convingă pe mine să nu-i privesc josnic. În rest, poa’ să facă ce vor. Dar să-și asume. Nu poți să crezi că faci ceva normal, că nu faci.”

Puya spune că, după părerea lui, românii sunt foarte toleranți. „Eu nu cred că dacă e un grup de homosexuali pe stradă vine cineva să le facă ceva. Nu suntem în Orientul Mijlociu, să-i omoare.” Curtea Europeană a Drepturilor Omului, însă, a amendat România în 2016 pentru indolență în investigarea unor infracțiuni motivate de ură împotriva persoanelor LGBT. E vorba de incidentul din 2006, clasat de Poliția Română după 5 ani, fără identificarea vinovaților, în care un grup de participanți la Gay Pride au fost bătuți de un grup de șase bărbați tineri și o femeie.