Kod Perića na kućnom broju 24 u Kotlenicama jučer je bilo veselo - baka Anđa proslavila je svoj 107. rođendan. Velika brojka, slaže se s nama slavljenica, čak je i nju iznenadila. Malo zaboravlja, a na rođendan su je podsjetili sin Vlade i nevista Iva koji s njom žive posljednjih sedam godina, nakon operacije kuka. Ni doktor tada nije mogao vjerovati da operira kuk star 100 godina, kaže sin Vlade i dodaje: "Ali smo mu rekli, živit će baba još... ne brini se".



Kako je rekao - tako je i bilo. Živa je i sedam godina nakon, Anđa Perić koja još na nogama, uz pomoć hodalice, polako stiže do svoje omiljene drvene stolice koju su joj smjestili na čelo slavljeničkog stola u dvoru kuće.



- Troje dice iman, Milu, Vladu i Anu, a rodila san šestero. Troje nije priživilo. Al zato iman četvero unučadi i četvero praunučadi - veli Anđa koja je udovica posljednjih 30 godina.



Cijeli život teško je radila, svaki dan bi do Sinjskog polja, više od 25 kilometara, išla pješice s bremenom na ramenima. Kukuruze i krumpire su u polju sadili, a cijeli život su i životinje držali.



Kakav je osjećaj proslaviti 107. rođendan, pitamo baku, koja nam mudro i još uvijek jako suvislo odgovara.



- Ja te godine ne osićan. Kad je 107 došlo, ne znan, nisan ti se, dite moje, ni ja tome nadala. Ali opet ti one iđu, godina po godina. I to je sve volja dragog Boga - pobožno će Anđa, koja se za zdravlje i obitelj moli po cijele dane.



Donedavno je voljela gledati televiziju, sada više ne može, ali joj sin Vlade prenosi novosti.



Bako, znate li tko nam je predsjednica?



- Ko, presjednica?! Ne znan ti... Ali znaden za Vranu Tuđmana... Eeee, njega ti znaden - kaže najstarija baka u Kotlenicama, županiji, a najvjerojatnije i u cijeloj zemlji. Koja je formula dugovječnosti, Anđa nam nije znala reći, možda je tajna u tome što nije išla u školu, ne zna pisati ni čitati pa nije imala stresa u životu.



A da se po "rađi" računalo, kaže nam slavljenica, ne bi ona sigurno ovoliko doživjela.



- Nisan ti se ja čuvala rađe. Bog me stvorija tako da živin ovoliko. I ja san ti se iznenadila što toliko moran živit - veli Anđa, na što nevista Iva dobacuje da baka ima i dugovječnog brata Marina koji je napunio 95 godina. A spominju nam i dvije daljnje rodice koje su premašile devedesetu godinu.



Osim što je najvjerojatnije najstarija Hrvatica, Anđa je i Hajdukova vršnjakinja, kažu nam sin i nevista. To je puno važnije, kažu kroz smijeh.



- Čujen ja za Hajduka, ali slabo znaden o tome. Ne znan da smo isti godina. Ako mi kogod ne kaže, to onda ja ni ne znan - odgovara nam baka koja je 2010. godine, prije operacije kuka, posljednji put izašla iz sela. Sad s hodalicom napravi đir oko kuće, a da ukućani imaju malo više slobodnog vremena, veli nam, pa je uzmu pod ruku, prošetala bi ona i do po sela.

Lijekove ne pije. Pa čak ni one za tlak ili šećer, potvrđuje nam sin.



Je li možda u spizi tajna dugog života?



- Ma kakva spiza. Marendali bi kako bi se trenili - digod kruva i sira, kruva i mlika, a digod i suva kruva. Nije uvik bilo jednako za ist. Sve san ti ila, i kruv i puru i mesa - veli Anđa, koja sad u stare dane, otkriva nam sin Vlade, voli jest mesa i slatkoga.



Međutim, u hrani uopće nije izbirljiva, jedino je važno da ima vina na stolu.



- Crno vino voli i bokal uvik mora bit na stolu. Ona ga popije u tri dana, govori nam sin.

Da baka voli slatko, znao je i župan Blaženko Boban, koji je na proslavu rođendana donio košaru punu slatkiša. Bilo je tog dana u prijepodnevnim satima u dvoru puno prijatelja, rodbine, političara i općinara i svi su se okupili te kratko osladili u čast troznamenkastog rođendana najstarije Kotleničanke koja je proživjela dva svjetska rata, živjela u šest država i promijenila brojne vlasti.



- Pantin još kad je ocu došlo pismo za ić u rat i kad smo ga čekali da dođe kući - kazuje nam misleći na Prvi svjetski rat zbog kojeg joj još zna zasuziti oko.



U kojoj državi joj je bilo najbolje živjeti, nije nam znala odgovoriti jer, kaže, nije pratila to. Bilo je i boljih i gorih dana, ali zato na pitanje voli li kad joj dođu novinari, odgovara ko iz rukava.



- Tačno da volin. Ko ne bi volija vakve ljude oko sebe. Lipo ste me baš došli vidit - veselo nam odgovara slavljenica Anđa, koju smo pozdravili s "vidimo se sljedeće godine".