Zrinjevac je po mnogima najljepši i napoznatiji zagrebački park perivoj. Uređenjem Trga Nikole Šubića Zrinjskog naš Zagreb je stao uz bok velikim europskim gradovima poput Beča ili Pariza.

U drugoj polovici 19. stoljeća, upravo s uređenjem Zrinjevca, započeo je planski razvitak Donjega grada koji se po ljepoti, vrijednosti i zamisli mogao uspoređivati s najbojljim rješenjima europskog urbanizma toga vremena – bečkim i pariškim.

Početkom 19. stoljeća na mjestu današnjeg parka Zrinjevca nalazio se običan pašnjak, a kasnije oranice šestinskih seljaka. Oko 1830. oranice su prekopane i teren je uređen za novo sajmište na kojem su se održavali tjedni sajmovi.

Sajmište je najprije dobilo ime Marvinski trg pa Novi trg, a od 1866. i obilježavanja 300. godišnjice smrti Nikole Šubića Zrinskog nosi današnje ime.

Godine 1869. sajmište se seli na današnji Trg Republike Hrvatske, a Zrinjevac se počinje uređivati.

Najprije je uređen park i zasađeni su drvoredi platana po kojima je Zrinjevac i danas poznat. Iz Trsta je uvezeno 220 platana koje su posađene na Zrinjevcu i Tuškancu. Trg je potom pretvoren u javni park i svečano je otvoren 14. lipnja 1873. godine.

Nakon uređenja park je služio kao gradski korzo. U park je 1907. uvedena električna rasvjeta, a do kraja je asfaltiran 1924.

U Zagreb 1878. stiže vodovod te se na Zrinjevacu grade veliki vodoskoci s bazenima i fontana poznata kao „Gljiva“. Fontanu na sjevernom dijelu parka Zrinjevac projektirao je 1893. Herman Bollé.

No ona se Zagrapčanima nije svidjela pa su je podrugljivo nazvali „Gljiva“ jer se na početku iz nje izlijevala voda koja je plavila okolno zemljište.

Glazbeni paviljon, koji gradu Zagrebu darovao trgovac Eduard Prister, postavljen je 6. veljače 1891. te je ubrzo postao postao prepoznatljivim mjestom održavanja promenadnih koncerata i središtem oko kojeg se odvijaju brojna druga događanja.

Danas su sve zrinjevačke fontane omiljeno mjesto uživanja i osvježenja.

Tajana Martinec