Tromsø kan bli den første av de store byene i Norge som får en ordfører fra Rødt. Han vil i så fall hete Jens Ingvald Olsen og være en meget erfaren og dreven kommunepolitiker etter mange år i kommunestyret i Tromsø.

Der har han markert seg som alltid grundig og godt forberedt og har derfor høstet stor respekt fra andre politikere, helt inn i Frp.

Olsen har også vunnet betydelig tillit hos velgerne og har nok hovedæren for at Rødt i Tromsø har blitt et større parti enn SV. Ved siste kommunevalg fikk Rødt ikke mindre enn 7,2 prosents oppslutning, mot SVs 5,7 prosent.

Forutsetningen for at Olsen skal være aktuell som ordførerkandidat, er først og fremst at den borgerlige alliansen mister makten. Hvis meningsmålingene ikke endrer seg radikalt frem til september, er det så absolutt en mulig utgang av valget.

I så fall vil Ap måtte danne et mindretallsbyråd, etter som både SV og Rødt er motstandere av det parlamentariske styringssystemet og har sagt klart fra at de akter ikke å sitte i noe byråd sammen med Ap. De vil i stedet kunne være Ap-byrådets støttepartier i kommunestyret.

Men ikke uten å få noe igjen. Og strategien som SV og Rødt ser ut til å ha blitt enige om, er at de i utgangspunktet vil kreve at venstresiden da skal få ordførerposten. Dersom Rødt fortsatt er størst av de to partiene, vil det da bli Jens Ingvald Olsen som kan overta ordførerkjedet fra Jens Johan Hjort.

I så fall vil Tromsø bli arnested for en aldri så liten parlamentarisk revolusjon, med ordførerskifte fra Høyre til Rødt. Det vil selvsagt være en politisk bombe som vil vekke oppsikt på det nasjonale plan, hvis den største byen i Nord-Norge slipper en formodentlig troende revolusjonær inn på ordførerkontoret.

Bør borgerskapet i Tromsø, hvis så skulle skje, skjelve i buksene, blankpusse mauserne, og grave familiejuvelene ned på et trygt sted?

Det vil muligens være en overreaksjon.

Jens Ingvald Olsen har bakgrunn fra AKP (m-l), som nå er nedlagt, og har vært parlamentarisk aktiv i en årrekke i Rød Valgallianse, som for noen år siden skiftet navn til Rødt.

Olsen kommer neppe til å bruke ordførerembetet til å forberede væpnet revolusjon i ishavsbyen. Derimot er det sannsynlig at han vil være en klar og tydelig stemme for svake grupper i Tromsø, og for de fagorganiserte i og utenfor kommuneorganisasjonen.

Det er jo dessuten slik at han som ordfører i et parlamentarisk styresett ikke sitter med så mye politisk makt, men har i ordførerposisjonen en effektiv talerstol som han kan bruke i viktige enkeltsaker, slik vi har sett Jens Johan Hjort gjøre i hele den siste valgperioden.

Det kan jo være greit også å minne om at Tromsø i åtte år hadde en svært populær ordfører med eksakt samme politiske bakgrunn som Olsen, bare med den forskjell at Herman Kristoffersen hadde meldt seg inn i Arbeiderpartiet da han ble nominert og valgt.

Det er ingenting som tilsier at ikke Jens Ingvald Olsens lille, fredelige revolusjon også kan bli et populært prosjekt.

