En lägenhet på 37 kvadrat, med stora fönster mot ett torg och en flik himmel, står tom på Södermalm. Det är en etta, som med en smal säng och lite god vilja kan användas som en tvåa. Den saknar balkong – men i huset finns en gemensam takterrass med vad en mäklare hade kallat för "sjöglimt".

Det är en fin liten lägenhet. Jag vet, för det var jag som bodde där förut. Men den är tyvärr också en passande illustration av hur illa Stockholms hyresmarknad fungerar.

17 års kötid för att bo på Södermalm

Trots två försök har nämligen bostadsförmedlingen misslyckats med att hitta en ny hyresgäst. Beror det på hyresnivån? Knappast. Drygt 6 000 kronor i hyra är inte hutlöst på Söder. På samma gata hyrs just nu en mindre lägenhet ut för 11 500 kronor i månaden, enligt en sajt som förmedlar andrahandskontrakt.

En halv miljon människor står i Stockholms bostadskö. Att inte en enda av dem skulle vilja flytta in i en lägenhet i innerstan är osannolikt.

Ändå dök bara fyra personer upp på visningen, trots att 30 personer hade blivit kallade. Andra gången kom det fler – hela sex personer. Ingen av dem tackade ja. De sa att de mest "ville se vad de kan få".

Förra året krävdes det i snitt 17 års kötid för att tilldelas en hyresrätt på Södermalm. De som har stått i kö så länge är kräsna. De letar inte bostad för att de behöver flytta snart, de vill just "se vad de kan få". Därför går de inte på visningen, eller så kommer de för att fönstershoppa. De vill veta: Vad är mina 15-20 år värda? Räcker det till kakelugn, balkong, sekelskifte?

Fönstershopparna har sparat ihop ett kapital i form av ködagar, och de har en enda chans att få utdelning genom att växla in det mot en lägenhet. Därför är det en risk att tacka ja till en lägenhet – för tänk om en ännu bättre skulle dyka upp senare.

Var sjätte lägenhet måste visas flera gånger, enligt Bostadsförmedlingen.

"Ska du inte sälja kontraktet?"

När jag lämnade in nycklarna blev fastighetsskötaren förvånad: "De flesta som flyttar passar på att hyra ut i andra hand", sa han. Det är ett sätt att tjäna en hacka svart. Ungefär 60 000 kronor rakt i fickan på ett år.

Bekanta frågade mig också om jag inte tänkte sälja kontraktet, för i så fall visste de vem man ska vända sig till. Runt 200 000 kronor kan du få, sa de. "Alla gör det!" Bostadsbolagen misstänker att pengar under bordet förekommer i vartannat byte.

När urbana akademiker, som äter vegetariskt för klimatet och är månadsgivare till Amnesty, tycker att det är helt naturligt att sko sig på sitt hyreskontrakt är det ett tecken på att något är ruttet. Och inte bara mina kompisars moral.

Kronisk bostadsbrist, bruksvärdessystem och ideologiskt motstånd mot alla former av sociala bostäder har skapat en helt igenom dysfunktionell hyresmarknad.

Beståndet nyttjas ineffektivt – vilket min tomma etta vittnar om. Den svarta bostadssektorn, med köpta kontrakt, olovlig andrahandsuthyrning och hotellverksamhet, omsätter miljardbelopp.

Regeringen vill skärpa straffen för dem som säljer hyreskontrakt. Men när risken att åka dit är minimal lär avskräckningseffekten bli densamma.

När bjälklagen är ruttna räcker det inte att måla om. När ska politikerna inse att bostadsmarknaden behöver totalrenoveras?

Läs också:

Var ska alla nyanlända bo egentligen, Löfven?