Mohamed Omar

I en debattartikel i Svenska Dagbladet den 25 april påstod Masoud Kamali, professor i sociologi vid Mittuniversitetet, att den miljöpartistiske bostadsministern Mehmet Kaplan fick avgå för att han var muslim. Så var det förstås inte, Kaplan fick avgå för sina åsikter och handlingar. Om han tror på en eller flera gudar, eller till och med änglar och demoner, har aldrig varit en fråga. Vem bryr sig om hur många böner Kaplan ber per dag?

Tisdag den 26 april mötte Kamali den moderate riksdagsmannen Hanif Bali i Aktuellt-studion för att debattera Kaplan-affären. I debatten lade Kamali fram flera märkliga påståenden, bland annat att svenskar, när han kom hit 1988, inte skulle ha tagit varandra i hand. Vad fick han det ifrån? Kan det ha varit så att alla han mötte under sin första tid var förkylda?

Skämt åsido: det är möjligt att svensken är mer benägen att skaka hand idag. Ingen som har varit aktiv i debatten har krävt att man ska rusa runt och skaka hand med alla man möter. Men man ska ta en framsträckt hand. Gör man inte det signalerar man förakt för den andre.

Men Kamali påstod också att Muslimska brödraskapet var demokratiskt. Varför? För att den islamistiska organisationens frontpartier ställt upp i val i olika länder. Nazisterna ställde också upp i val men de blev inte goda demokrater för det, inte ens demokrater. Hassan al-Banna, som grundade Brödraskapet 1928, beundrade Hitler, och det gör också dess nuvarande andlige ledare Al-Qaradawi.

Kamalis märkliga inställning till demokrati framgick än tydligare när han försvarade Kaplans liknelse mellan Israel och Nazityskland. Jo, Kaplan hade rätt menade Kamali i direktsändning, Israel är ganska likt Nazityskland. Kamali kan med andra ord inte skilja på demokrati och tyranni. Man kan invända att han syftade specifikt på Israels behandling av palestinier, men mig veterligen finns det inga förintelseläger i Israel och ingen plan att förinta palestinierna bara för att de är av en viss ”ras”.

Muslimska brödraskapet är inte alls demokratiskt. Dess motto är: Gud är vårt mål; Profeten är vår ledare; Koranen är vår lag; jihad är vår väg; och döden för Guds sak är vår högsta strävan. Tror man, som MB:arna gör, att bara Gud har rätt att stifta lagar, ”Koranen är vår lag”, är man inte demokrat, även om man går till val för att ta makten. En demokrat tror att människan styr, att människan stiftar lagar. I ett demokratiskt parlament sysslar ledamöterna med politik, inte med teologi. Man har bra och dåliga åsikter, inte gudaktiga och ogudaktiga. När man säger emot hädar man inte.

I Muslimska brödraskapets ideologi finns inget utrymme för att ändra det som man tror att Gud har uppenbarat i Koranen och profeten Muhammed lärt i de så kallade ”haditherna”. Partiprogrammet försöker bara lägga ut dessa sanningar med moderna ord för moderna människor. Men i grunden anses det inte vara ett mänskligt utan ett gudomligt program. De som är emot programmet är alltså mot Gud. De är inte politiska motståndare utan kättare och avfällingar. Vad är det för slags demokrati, professor Kamali?

Muslimska brödraskapet har som mål att införa en panislamisk stat, ett kalifat, och är således ett hot mot stabiliteten i alla nationer som rymmer en stor andel muslimer, ja, mot världsfreden. Enligt vissa muslimska teologer ska kalifen väljas av ett råd lärde män. Kanske är det detta Kamali syftar på när han kallar Brödraskapet demokratiskt?

Utan yttrandefrihet är ingen demokrati värd namnet möjlig och under Muslimska brödraskapet kan vi vara helt säkra på att ingen får publicera karikatyrer av Muhammed. Men inte heller kommer man att få göra religionen till föremål för en öppen och kritisk debatt. Och eftersom hela Brödraskapets politik bygger på religion kan den skyddas från både seriös kritik och satir. Dessutom är risken stor att man inte får rösta igen sedan Brödraskapet tagit makten. Den palestinska terrorgruppen Hamas, som är en del av Brödraskapet, vann valet i Gaza 2006. Sedan dess har det inte varit några fler val.