**”I samband med den **senare tidens moskébränder ingav kulturminister ett löfte..” Så inleder Devin Rexvid sin artikel (Brännpunkt 24/1), som sedan uppmanar kulturministern att särskilja på muslimhat och saklig islamkritik. ”Detta löfte kan *nog *(min kursivering) ses som en i raden av politiska kurer mot ”åkomman” islamofobi.” Ska detta tolkas som att en informationskampanj är en överreaktion på mordbrand, som uppenbarligen hamnar under kategorin ”saklig islamkritik?” Skribenten räds att informationskampanjen kommer att hindra honom och andra islamkritiker från att utöva sitt kall. Indignationen är mycket svår att förstå.

Skribenten vill ha friheten att kritisera islam. Den har han redan och utnyttjar den flitigt. Inte minst i sin senaste artikel, där bilden är så nattsvart, kategorisk och brutalt enkel att den även i dessa tider sticker ut. Det är hat, sekterism, chauvinism, hjärntvätt. Nej, det är inte en mycket säregen, regionalt anpassad shiaislam som Khomeini i sin parisiska ensamhet kokat ihop. Det är *islam. *Sedan när är det islam att utpeka irakier som otrogna, för att sedan ”slakta dem”? Irakier är som bekant muslimer, såväl shia som sunni. Det är inte islam Rexvid beskriver. Det är geopolitik.