GÅR DET ATT GÖRA ett metal-album om det gamla men fortfarande olösta mordet på Sveriges statsminister?

Ja, det går alldeles utmärkt. Nils Patrik Johansson har gjort det.

Han har en lång karriär som sångare inom genren hårdrock/heavy metal att luta sig mot. Bland annat har han sjungit med grupper som Astral Doors, Lion’s Share och Civil War.

Det här är hans andra soloalbum. Han har skrivit hela materialet men erkänner sin tacksamhetsskuld till Dan Hörning som skapat podden Palmemordet – ett av de mest ambitiösa projekten bland svenska poddar över huvud taget.

På samma sätt som Hörning vill Nils Patrik Johansson presentera frågeställningarna kring mordet utan att själv ta definitiv ställning. Och som han säger själv: ”Ju mer jag sätter mig in i det här, desto mer osäker blir jag.”

Albumet är tillägnat Olof Palme. Första spåret, The Agitator, handlar om hur Palme bryter med sin överklassmiljö och blir betraktad som en klassförrädare av många av sina egna. Nästa låt, One Night at the Cinema, handlar förstås om mordet.

Resten av albumet tar upp en rad uppmärksammade inslag i utredningen och debatten om mordet: The Baseball League handlar om gruppen av våldsbenägna poliser i Stockholm som pekats ut som inblandad i mordet, Freakshow Superstar handlar om Christer Pettersson, Prime Evil om Sydafrikaspåret och Killer Without a Gun om Skandiamannen. Och det finns mera.

Albumet har väckt uppmärksamhet även i metalkretsar utomlands.

”Det kan stå för sig självt som en jävla bra metalskiva även om du inte är ett skit intresserad av Palme”, säger Nils Patrik själv.

Musiken kan avlyssnas på Youtube och Spotify. Albumet finns som CD och – självklart för metalfans – och så vinyl-LP.

Här – som exempel – är sången om Christer Pettersson, Freakshow Superstar, med tillhörande video och med gästinsats av Håkan Hemlin, sångare i Nordman.

Den som vill höra Nils Patrik Johansson prata om sitt album kan lyssna på det här avsnittet av Dan Hörnings och Tobias Henricssons podd Palmemordet.

PS 1: När vi ändå är inne på musik om mord på politiker förtjänar det förstås att påpekas – om någon missat det – att Bob Dylan nyligen släppt sin längsta låt någonsin och att den handlar om mordet på president Kennedy. (Bland annat, får man tillägga. Det är en tidsbild på många sätt.)

Kennedymordet är ett ämne Dylan faktiskt aldrig tagit upp tidigare, trots att tragedin i Dallas inträffade i november 1963, kort tid efter sångarens genombrott och under en period då Dylan skrev många av sina mest samhällsorienterade sånger.

Kanske är det här en sorts sammanfattning för hans del. Det är i alla fall väl värt att lyssna på.

PS 2: På söndag eller måndag kommer till sist min (försenade) recension av Lars Borgnäs nya Palmebok. Det blir en lång text. Förhoppningsvis också intressant.