Riksdagen har tydliggjort för regeringen att den vill se en särskild brottsrubricering för brott med hedersmotiv. Men i justitieutskottet reserverade sig ett parti: Vänsterpartiet.

Linda Snecker, rättspolitisk talesperson (V), menade nämligen att en särskild brottsrubricering "kan leda till att det enbart blir personer från en viss kultur som kommer att misstänkliggöras".

Det är fascinerande hur ett parti som kallar sig feministiskt och "för de svaga" kan hamna så fel som Vänsterpartiet har gjort de senaste åren.

Vad menas egentligen med "en viss kultur"? Hederskulturen är inte kopplad till en viss nationalitet. Inte heller är den kopplad till en särskild religion, även om sharialagstiftning bidrar till och upprätthåller förtrycket. Är Vänsterpartiet så oroat över att anhängare av "en viss kultur" - i meningen hederskulturen - skulle misstänkliggöras? Vi talar här om värderingar och traditioner som leder till att pojkar och flickor gifts bort, en ständig kontroll, hot om våld och i värsta fall hedersmord.

Med en särskild brottsrubricering förbättras möjligheten att använda tvångsmedel, och det handlar också om - precis som med hatbrott - att se den extra utsattheten. Det är helt enkelt värre att bli nerslagen på grund av sin hudfärg, sexuella läggning - eller av sina anhöriga som vid hedersbrott - än av ren slump.

Man ska alltid diskutera nya lagförslag, ändringar ska inte göras lättvindigt. Men Vänsterpartiets argumentation visar att partiet är fast i det kulturrelativistiska träsket. Om vi nu ska prata om "misstänkliggöranden" är det just vad Vänsterpartiet flitigt gör - mot dem som kämpar mot hederskulturen.

Vänsterpartisten Per Lithammer sa sig, i en kommunfullmäktigedebatt om könsseparata badtider i Västerås, bli "illa till mods". Han påstod att kritikerna mot separata badtider "simmar i grumligt vatten". Att barn från fem års ålder könsseparerades, med motiv som kultur och religion, verkade däremot inte bekymra honom.

Inte ens när socialistiska feminister inom Vänsterpartiet, såsom Amineh Kakabaveh, har lyft frågan om hedersförtryck har man velat lyssna. Tvärtom har man motarbetat henne. Kakabaveh ifrågasätter partiets reservation mot en särskild brottsrubricering, och påpekar att man inte hade motsatt sig förbud av barnaga med argumentation om att folk skulle känna sig utpekade. Varför gör V det när flickor och pojkar förtrycks i heders namn?

När Kakabaveh och andra socialistiska feminister med rötter i Mellanöstern offentligt larmade om att kvinnor i förorter pressas av islamister och hedersförtryckare, var Vänsterpartiets budskap till dem tydligt: håll tyst, ägna er inte åt "ryktesspridning". Partisekreteraren skrev tillsammans med partiets talespersoner i feminism och migrationspolitik just det i en artikel, att de som påtalade problem ägnade sig åt "ryktesspridning" (Aftonbladet, 6/7, 2015). Ett svek inte bara mot partikamrater, utan även mot hedersförtryckets offer på botten i samhällshierarkin. Varken klassmedvetet, feministiskt eller hedersamt.

Tack och lov tar riksdagen en annan väg.