BIOGRAD NA MORU – Kako su dani prolazili lijepo vrijeme kasnog ljeta sve je više uzmicalo pred nestabilnom jeseni. U brodska skladišta ukrcavalo se sve više tereta i trup Gagliane Grosse polako je tonuo u more mirne venecijanske lagune.

Prošlo je nekoliko tjedana i ukrcaj je tekao neobično polako. Činjenica kako je Gagliana bila pod danonoćnom oružanom stražom nije bilo ništa neobično za trgovačke brodove privezane uz mletačke dokove, pišu Blaga i misterije. Promatraču je u oko upadalo nešto drugo.

Opasno vrijeme

Gagliana Grossa na put za Carigrad kretala je u kasnu jesen, vrijeme kada su se brodovi inače vraćali u svoje luke kako bi prezimili. Plovidbena sezona bila je pri kraju i približavalo se doba godine kad je zbog vremena bilo opasno ploviti. Toliko da je Mletačka Republika donijela propis po kojem se zimi uopće nije smjelo ploviti.

Teret koji se ukrcavao nije bio običan, bilo je to jasno svakom u luci, jer Gagliana Grossa nije bila običan trgovački brod, već ploveće skladište oboružano topovima, branjeno utreniranim vojnicima i pogonjeno jedrima. Dugačka oko 40 metara, mogla je prevesti dvostruko više nego neki drugi brod njezine klase. Slovila je kao jedan od najboljih brodova u floti obitelji Gagliana po kojoj je i dobila prvi dio imena. Grossa je pak, značilo velika.

Idealna za prijevoz finih svijećnjaka, najfinijeg stakla, desetaka bačvi biranih pića, najmekših tkanina, haljina i odijela od brokata. Ukrcalo se i pet tisuća neobičnih okruglih prozora, a mjesta je ostalo i za različite vrijedne predmete, ukrase i nekoliko škrinjica koje su skrivale vrijednost koja će biti otkrivena stotinama godina kasnije.

Tajanstvena škrinja

Bio je to teret koji je naručio sam sultan. Njegova isporuka bila je jednako poslovno kao i diplomatsko pitanje pa su potencijalne nagrade bile veće od rizika koje je nosila plovidba zimi.

Te je godine u Carigradu izgorio Harem, omiljeno mjesto boravka sultana Murata III. kojeg povijest bilježi kao čovjeka koji je više vremena provodio među priležnicama nego na prijestolju pa ga je požar jako pogodio. Rekonstrukciji se pristupilo odmah i novac nije bio u pitanju.

Njegova je majka čini se, rodom bila iz Venecije i puno je radila na uspostavi dobrih odnosa između Osmanskog carstva i Mletačke Republike. Brza isporuka vrijednog tereta bila je idealna prilika za jačanje odnosa.

29. je listopad i Gagliana je konačno bila spremna. Gotovo u zadnji čas, kapetanu Alviseu Finardiju prišao je flamanski trgovac Guglielmo Heldman i nakon kraćeg dogovora na brod ukrcao vrijedan teret. Zapisi u brodskim knjigama otkrivaju kako su se u kovčežiću nalazili dijamanti, biseri i smaragdi, a u svežnju dokumenti nepoznatog sadržaja, toliko tajnog da ih je brodski zapisničar pohranio u svoju vlastitu škrinju.

Je li iskusni kapetan Finardi znao što ga čeka u opasnim vodama istočnog Jadrana nije poznato, no može se pretpostaviti kako je posada za putovanja bila na velikom oprezu. U Veneciji se na brod vjerojatno ukrcao i jedan od istarskih peljara čija je dužnost bila provesti brod duž obala Istre i Kvarnera.

Jednom kad je brod ušao u Dalmaciju, počelaje najriskantnija etapa, ne samo zbog nevremena nego i zbog uskoka koji su redovito napadali brodove Mletačke Republike.

Ostatak članka pročitajte na OVDJE, a Blaga & misterije možete pratiti i na Facebooku.

Blaga i misterije