Mange af os unge med anden etnisk baggrund må ikke selv vælge, hvem vi vil giftes med. Det er et reelt problem, som de fleste erkender, men de færreste vil gøre noget ved.

Det er nemlig en jungle af regler, når vi med anden etnisk baggrund skal finde en potentiel kone/ægtemand. Regler, som ofte er fremsat af forældrene, og som kun fortsætter med at være legitime, fordi vores egen generation tøver med at sige fra over for disse krav om en bestemt etnicitet. Forældrene vil selvfølgelig altid deres børn det bedste, men man ser alt for ofte, at etnicitet kommer i vejen, når man forelsker sig. Så selvom pigen eller drengen kan have den samme religion, er det ofte ikke nok, hvis den enes etnicitet afviger fra den andens.

Men problemet er hverken forældrene eller svigerforældrene – problemet er den nye generation, som er født og opvokset i Danmark, men stadig accepterer »kravene« til personens etnicitet i stedet for at sige fra.

Jeg har selv givet afkald på en relation, fordi jeg ikke så fremtidsmuligheder i hende, og hvad baserede jeg det på? Hendes etnicitet. Noget, som jeg i dag skammer mig over, for det er jo rendyrket racisme.

Hykleri af værste skuffe

Det er et problem, hvis man fravælger nogle alene på baggrund af etnicitet. Det er hykleri af værste skuffe og racisme. Jeg har sammen med min generation været virkelig god til at ytre mig negativt om højrefløjens racisme, og skrive lange statusser på Facebook om hvordan »alle mennesker er lige værd« og »mere peacetegn« og hele molevitten. Men jeg var rigtig sen til at erkende, at jeg selv rent faktisk var... racist.

Det var nærmest indgroet i mig, at »sådan var det bare«. I øvrigt havde jeg en forståelse for, at familierne skulle have indflydelse på, hvem ægtefællen skulle være. Indtil jeg en dag pludselig ikke kunne kende mig selv og alle de ting, som jeg stod for, og måtte melde klart ud, at selvfølgelig skal en fucking etnicitet ikke stå i vejen for din forelskelse.

Kampen mod omgivelserne

Det er de færreste, der oplever tvangsægteskaber i stil med alle de skrækhistorier, hvor man rejser til Afghanistan og pludselig er blevet giftet væk. Men mange kan være udsat for den indirekte tvang, hvor vi giver afkald på én, som vi godt kan lide, fordi kampen mod omgivelserne er for hårde.

Men så er vi jo netop ikke frie og tolerante og åbne. For et sted, hvor vi virkelig viser, at vi er tolerante og anser alle mennesker for ligeværdige – og ligeglade med folks tro og etnicitet – er netop, når vi vælger at gifte os eller blive kæreste med personer, som afviger fra os selv.

Vi burde stå sammen omkring at løse dette problem. Lad os gifte os med hvem vi ønsker. Lad os bryde traditionerne. Det er kun os selv, som ved, hvem der er den rette for os. Et fravalg af folk alene på baggrund af etnicitet er racisme, og det er ikke den sti, som vi skal bevæge os ned ad.