Izvor: Anadolija

Kada je 2008. godine sa 63 godine upisao Fakultet za sport i turizam, Đorđe Žikić iz Novog Sada verovatno je postao jedan od najstarijih studenata ne u Srbji, već u svetu. Na fakultetu su ga mlade kolege zvale "ćale“ iako je po svim kriterijumima mogao da im bude i deda.

Ali "ćale“ je imao svoj cilj koji se nije završio na fakultetskoj diplomi, već je i magistrirao pre nekoliko dana odbranivši master rad o temi "Maksimalna potrošnja kiseonika kao pokazatelj aktivnog životnog stila osoba treće životne dobi".

"Želeo sam sebi i drugima da pokažem da nikada nije kasno da čovek ostvari svoj san. Ja sam svoj upravo ostvario“ kaže Žikić, magistar u 71. godini života.

Redovno na predavanjima

Ljubav prema sportu, kako kaže, nasledio je od oca, a ceo svoj vek posvetio je zdravom životu. Fakultet za sport je želeo da završi još kao tinejdžer, ali, sticajem okolnosti, u tome nije uspeo.

Radni vek je proveo kao nastavnik tehničkog obrazovanja u osnovnoj školi u Bačkom Jarku, gde i danas među bivšim đacima važi za jednog od omiljenih predavača. A onda je, posle pola veka, odlučio ponovo da sedne u školsku klupu.

"Kada sam prijateljima i porodici rekao da upisujem fakultet, svi su bili skeptični, čak su i šale sa mnom zbijali. Supruga je često pred drugima šaljivo govorila 'sad imam muža studenta'. Ali su ubrzo, ipak, svi shvatili da se ne šalim. Posećivao sam predavanja redovno, kao i svi drugi studenti i uvek bio bar među prvih deset po uspehu", navodi Žikić.

Praktični predmeti, ističe, mu "nisu predstavljali problem, budući da se i sada aktivno bavi sportom, ali priznaje da se učenja u početku pribojavao".

Izvor: Anadolija

"Nisam znao hoću li posle toliko godina opet moći da budem đak. Ali sam radio, i uspeo, brzo sam se uklopio“, navodi Žikić.

Ima suprugu, tri ćerke i petoro unučadi. Sa takvim životnim kapitalom, sediti u klupama i biti stariji i od profesora, a višestruko od studenata nije mu predstavljao problem.

U planu mu da postane trener

"Što se tiče studenata, uvek sam voleo da ih nečemu naučim, jer imam čemu, mnogo sam iskusniji od svih njih. Sa druge strane, i oni su se prema meni ponašali kao pravi drugari. Čak smo i u diskoteku na žurke zajedno išli. Što se profesora tiče, znam da su u početku jedni drugima govorili da mi treba malo "progledati kroz prste", jer su verovali da ne mogu da postignem ono što mogu daleko mlađi studenti od mene. Ipak, nije prošlo mnogo dok nisu shvatili da mi nikakva protekcija nije potrebna“ priča Đorđe.

On je fakultet završio sa prosečnom ocenom devet. Dodaje da sebe nikada ne doživljava kao "starog", već tek kao "zrelog" čoveka. Isto kaže i njegova "specijalna vaga", koja tvrdi da je, po svim parametrima, tek u 34. godini života.

Onda je i razumljivo što u bliskoj budućnosti planira da se zaposli kao trener u teretani svog, daleko mlađeg, kolege sa fakulteta i da na svom salašu na Čeneju otvori Centar za podmlađivanje. Ako, veli, može on, mogu i drugi.

Dok demonstrira svoju gipkost i umeće u izvođenju zahtevnih akrobacija, tvrdi da njegova "specijalna vaga“ zaista ne laže. To je mladić u koži starijeg čoveka.

"Stvar je samo u tome da čovek želi da veruje u sebe i da se posveti svom zdravlju, jer to je najvažnije. Ja svakodnevno vežbam, radim vežbe koje ni neki profesionalni sportisti ne bi uspeli. Sa unucima igram fudbal, danas sam ih pobedio u dve partije, sa 3:1 i 3:0. Ovo što radim ja, mogu svi, samo kada bi više verovali u sebe i kada se ne bi tako lako odricali svojih snova“ kaže Đorđe Žikić.