Talous- ja velkaneuvoja Timo Laukkasella ei ole luottokorttia, ja hän on kuullut itsestään luonnehdinnan "hieman tarkka". Velkaneuvojan juttusilla käy ihmisiä, joille on voinut tapahtua monta takaiskua ketjureaktiona: työttömyys, avioero ja sairaus.

Pohjoiskarjalaisittain puhuva mies saapuu täsmällisesti paikalle.

Hän on Joensuun kaupungin talous- ja velkaneuvoja Timo Laukkanen. Mies, joka on työskennellyt velkaneuvojana seitsemän vuotta ahkeroituaan ensin 26 vuotta työtä palomies-sairaankuljettajana pienessä Enon kunnassa, joka kuuluu nykyisin Joensuuhun.

– Kyllä se on antanut sellaisen perspektiivin, että mie väitän osaavani laittaa asioita tärkeysjärjestykseen. Että mikä on oikeasti tärkeää ja mikä ei, sanoo Laukkanen istahtaessaan työpöytänsä ääreen.

Velkaneuvoja tietää, minkälainen isku ihmiselle voi olla irtisanomislappu. Usein vyyhtiin kietoutuu avioero ja sairauskin. Jos tässä tilanteessa pöydällä on perintäfirman karhukirje, ja samalla mietityttää vuokranmaksu, on Timo Laukkasella neuvo.

– Aina täytyy hoitaa asumismenot alta. Asunto on äärettömän tärkeä pohjolan olosuhteissa. Mitä jää velan- tai laskunmaksukykyä, sillä loppusummalla hoidetaan laskuja.

Omistusasumisen onni ja autuus?

Suomalaisille on tolkutettu jo pitkään, että omistusasuminen on oivakeino vaurastua. Näin onkin, jos asunto sijaitsee esimerkiksi muuttovoittoisen kaupungin ruutukaavalla. Syrjempää voi omistusasunnon myynti olla mahdotonta, kun työpaikatkin ovat kaukana, muistuttaa velkaneuvoja ja kääntyy lähemmäs kuulijaa sanojaan painottaen.

Isävainaa sanoi, että pie aina sen verran rahhoo, että on hevosen hinta taskussa. Timo Laukkanen

– Itse asun syrjäkylällä. Semmoinen, joka asuu omakotitalossa haja-asutusalueella, se täytyy ottaa pysyvänä elämänmuotona eikä sijoituskohteena.

Jos on omistusasunto, jää vain yksi maksaja esimerkiksi eron jälkeen ja on vielä alaikäisiä lapsiakin, moni haukkoo henkeä – yhtäkkiä huomataan asumiskulujen ja muiden pakollisten kulujen vievän leijonanosan nettotuloista.

Omistusasumisen moni näkee välttämättömänä, vaikka oma talous olisikin pahasti kuralla. Ehkä silloin olisi syytä pysähtyä miettimään.

– Kun esitän vaihtoehdon, että voisiko omistusasunnosta luopua, lähes poikkeuksetta ensimmäinen reaktio on, että "ei ikinä". Siinä on hyvin vahvoja tunnesiteitä: asunto on voitu rakentaa itse tai lapset ovat siellä kasvaneet, ja asuinympäristö on mukava.

Laukkasen kokemuksen mukaan omistusasunnosta luopumisella voidaan usein ratkaista talousongelmat melko pysyvästikin.

Visa ei vingu Timolla

Velkaneuvoja Timo Laukkasella ei ole itsellään luottokorttia, "eikä varmaan tuu".

– Isävainaa sanoi, että pie aina sen verran rahhoo, että on hevosen hinta taskussa.

Tosin Laukkanen toteaa heti perään, että tänä päivänä hevoset ovat kyllä hinnoissaan.

– Mie oon pärjännyt debit-tilikortilla, ja tulen pärjäämään loppuun asti. Perheeni on kyllä väittänyt, että olen hieman tarkka, paljastaa velkaneuvoja lopuksi.