Onneksi olkoon, täällä näkyy syke, ultraäänitutkimusta tehnyt kätilö sanoi. Näin alkoi valjeta, että perheeseen tulee identtiset kolmoset.

Jonna Lindqvist, 33, makasi sairaalan tutkimuspöydällä onnellisena. Hänen haaveilemansa kolmas lapsi oli saanut alkunsa. Kolmannesta lapsesta oli käyty pitkiä keskusteluja.

Arki oli koko ajan helpompaa lasten kasvaessa, joten vauvan hoitamiseen olisi voimia. Kun Jonna ja hänen miehensä olivat tehneet päätöksen, että kolmas lapsi saa tulla, raskaus oli alkanut nopeasti.

Aiemmista raskauksista poiketen Jonna oli alkanut heti turvota ja voida pahoin. Hän oli tehnyt raskaustestin samana päivänä, kun kuukautisten olisi pitänyt alkaa, ja tikkuun oli tullut saman tien kaksi vahvaa viivaa.

Aiempien raskauksien tapaan Jonna tarkisti varhaisultrassa raskausviikolla 7, että kyseessä ei ole esimerkiksi kohdunulkoinen tai tuulimunaraskaus. Kaikki näytti hyvältä.

Jonna ei malttanut odottaa, että pääsisi nousemaan tutkimuspöydältä ja kertomaan uutisen miehelleen, joka oli jäänyt kotiin 5-vuotiaan Emilin ja 3-vuotiaan Viljamin kanssa.

Onniteltuaan Jonnaa kätilö oli kuitenkin pitkään hiljaa ja katseli ruutua. Jonnakin alkoi katsoa ruudun näkymää tarkemmin.

– Onko siellä kenties useampi? Jonna kysyi varovasti.

– Sitä minäkin tässä juuri ihmettelen, kätilö vastasi.

– Täällä näyttäisi olevan kolme sikiötä mutta vain kaksi sykettä.

Jonna purskahti epäuskoiseen, hysteeriseen nauruun.

Ultraava kätilökään ei ollut uskoa, että sikiöitä voisi olla kolme.

– Laitathan minulle viestin, kun kolmannen kohtalo selviää, hän pyysi Jonnalta ennen kuin tämä poistui paikalta.

Identtiset kolmoset: Kertokaa jo, montako tulee!

Paniikki iski autossa. Miten ilmoitan uutisesta miehelle, joka on kotona lasten kanssa? Tai miten ylipäätään selviän 40 kilometrin kotimatkan auton ratissa?

Jonnan kädet tärisivät. Hän soitti miehelleen, joka ei kuitenkaan voinut puhua pitkään poikien kuullen. Sitten Jonna soitti parhaalle ystävälleen, joka ei vielä edes tiennyt raskaudesta. Jonna ei itkultaan pystynyt aluksi sanomaan mitään.

– Minun oli pakko saada puhua asiasta jollekulle. Pelkäsin, että muuten en pystyisi ajamaan autoa, Jonna muistelee tapausta.

Puhuminen helpotti oloa, ja Jonna lähti ajamaan.

– Kaikki menee niin hyvin kuin menee, mies lohdutti Jonnaa tämän päästyä kotiin ja totesi:

– Tässähän joutuu vielä autokaupoille.

Jonna punnitsi vaihtoehtoja: Tavallaan tuntui, että olisi helpotus, jos vauvoja tulisi vain kaksi. Toisaalta ajatus siitä, että kolmas sikiö olisi vatsassa kuolleena, tuntui kamalalta.

Epätietoisuus vauvojen lukumäärästä oli sietämätöntä.

– Oli täysin eri asia, olisiko vauvoja tulossa kaksi vai kolme: on kaksi kättä, kaksi rintaa, kaksi syliä. Olen tottunut suunnittelemaan asioita. Tuntui oudolta, kun asiat eivät olleetkaan hallinnassani.

Viiden viikon odotus lyheni yhdellä viikolla, kun Jonna pyysi päästä ultraan aiemmin. Tällä kertaa Jonnan mies tuli mukaan.

Ruudulla näkyi kolme sikiötä – ja kolme sykettä.

Harvinainen sattuma

Joko se kohta syntyy? Jonna on saanut kuulla kyselyitä jo kyllästymiseen asti, vaikka raskaus on vasta viikolla 27. Kyselyt eivät ole ihme, sillä Jonnan vatsa on sen kokoinen kuin useimmilla loppuraskaudessa.

– Millainenkohan röllykkä mahasta jää synnytyksen jälkeen? Jonna miettii ääneen ja naurahtaa.

Hän kävelee hitaasti perheen omakotitalon olohuoneeseen ja istuu upottavalle, harmaalle sohvalle. Sieltä ei noin vain enää nousta ylös.

Jonna silittelee trikoopuseron verhoamaa mahaansa.

– Vaikka mahalla on kokoa, moni on ihmetellyt, miten tänne voi mahtua kolme vauvaa, hän sanoo.

Kun kolmosten tulo varmistui, ultrakäynneistä tuli Jonnalle rutiinia. Aluksi niitä oli kerran parissa viikossa, sitten 10 päivän välein.

Ultrakäyntejä varten Jonna ja hänen miehensä ajavat Mäntsälästä Helsinkiin Naistenklinikan Sikiötutkimusyksikköön. Omia neuvolakäyntejä Jonnalla on ollut harvakseltaan, ja niissäkin on keskitytty vain äidin vointiin.

– Kolmosraskaudessa kaikki menee eri tavalla kuin tavallisessa raskaudessa. Esimerkiksi mitään mittoja on turha ottaa neuvolassa, koska kolmosvauvojen kasvu ei sovi millekään käyrälle. Eikä sydänääniä voi kuunnella, koska doppleri ei erota kolmen sikiön sydänääniä.

Neuvolan neuvottomuus ei yllätä, sillä kolmosten saaminen on todella harvinaista: kolmosia syntyy Suomessa vuosittain vain 5–10 perheeseen.

Yleensä kolmoskatraassa on yhdet kaksoset eli on hedelmöittynyt kaksi munasolua, joista toinen on jakautunut kahdeksi alkioksi.

Sen sijaan Jonnan tapaus, jossa yksi munasolu on jakautunut kolmeksi alkioksi, on äärimmäisen harvinainen: sen todennäköisyydeksi on arvioitu 1/500 000.

Suomessa syntyy identtiset kolmoset keskimäärin vain kerran 10 vuodessa.

Sattumoisin viime vuonna Suomessa syntyi toisetkin identtiset kolmoset. Jonna löysi tuon kolmoset saaneen perheen Facebook-ryhmästä ja on pitänyt perheen äidin kanssa yhteyttä.

Identtiset kolmoset: pelottavia riskejä

Kolmosraskauden annetaan edetä korkeintaan raskausviikolle 35. Sen jälkeen vauvojen on riskialttiimpaa olla kohdussa kuin sen ulkopuolella, vaikka vauvat joutuvatkin syntymään keskosina.

Jonna on yrittänyt pysyä positiivisena, koska raskaudenkulkuun ei voi itse vaikuttaa, eikä stressaaminen helpota tilannetta. Intensiivisen seurannan vuoksi esimerkiksi yhden vauvan menettämisen riski on Suomessa todella pieni.

– Välillä on yksittäisiä hetkiä, jolloin tulevaisuus saa mietteliääksi. Minua huolettaa, millaisia keskosuudesta johtuvia sairauksia tai kehityshäiriöitä vauvoilla voi olla tai ilmetä myöhemmin, jos he syntyvät kovin ennenaikaisesti.

Verrattuna tavalliseen raskauteen kolmosilla on monikymmenkertainen riski saada CP-vamma. Identtisillä kolmosilla riski on vielä merkittävämpi, koska sikiöillä on yhteinen istukka, josta saatavan ravinnon ne jakavat keskenään. On vaarana, että joku sikiöistä ottaa ravintoa enemmän jättäen toiset vähemmälle ravinnolle.

Huolien vallatessa mieltä Jonnan on ollut pakko miettiä, että asialle ei voi tehdä juuri nyt mitään.

Kaikki on sujunut hyvin, mutta ultrassa on hetki sitten huomattu, että vauvojen kokoero on kasvanut. Jos kokoero isoimman ja pienimmän sikiön välillä kasvaa merkittävästi tai istukan virtauksissa havaitaan häiriöitä, vauvat otetaan ulos jo aikaisemmin.

– Tällä hetkellä on tavoitteena, että vauvat saisivat olla mahassa raskausviikolle 32 asti, Jonna kertoo.

Raskaudesta ja synnytyksestä selviytyminen on oma lukunsa. Sen jälkeen edessä on vauva-arki kolmen pienen kanssa. Ja Jonnan kohdalla myös 3- ja 5-vuotiaiden poikien kanssa.

Apua täytyy opetella pyytämään

Emil ja Viljam ovat innoissaan pikkusiskoista, mutta Jonna on miettinyt paljon, miten vauvojen tulo vaikuttaa poikiin.

– Veljekset ovat tottuneet siihen, että touhuamme paljon yhdessä perheenä, ja etenkin Emil toivoo paljon myös ihan kahdenkeskistä aikaa, Jonna sanoo ja silittää hänen kainaloonsa sukeltaneen Emilin vaaleita hiuksia.

– Olen ollut pojista erossa enimmillään vain kaksi päivää. Mitä jos joudun olemaan sairaalassa pitkään?

Lue myös: ”Kaksi sykkivää sydäntä. Meinasin pudota pöydältä” – 3 äitiä kertoo mitä seurasi, kun ultrassa näkyikin kaksoset

Jonnan mies aikoo pitää kaikki mahdolliset isyysvapaat. Silti Jonna tietää jo nyt, että kahdestaan he eivät tule pärjäämään. Läheiset ja ystävät ovat luvanneet auttaa, mutta niiden lisäksi kunnallinen lisäapu tulee varmasti tarpeeseen.

– Olen jo kysellyt kunnalta lapsiperheiden kotipalvelusta, ja vaikuttaa siltä, että sieltä saa hyvin apukäsiä arkeen. Avun pyytäminen ei ole minulle helppoa, sillä olen tottunut tekemään kaiken itse.

Vaikka henkisesti odotus on ollut paikoitellen rankkaa tulevaisuuden jaksamiseen liittyvien huolien vuoksi, fyysisesti Jonna on voinut ihmeen hyvin.

”Vauvoille on 3 etunimeä, mutta olen miettinyt karsivani kahteen, jotta muistaisin ne.”

Pahoinvointi ja väsymys kestivät raskausviikolle 12 asti. Sen jälkeen Jonna on kärsinyt lonkkakivuista maatessa ja ajoittain voimattomuudesta, joka johtuu huonoista veriarvoista.

– Saan nukuttua vähän huonosti, koska kolmoset heräävät melskaamaan, kun vaihtelen yöllä asentoa kyljeltä toiselle.

Raskausviikon 24 tienoilla Jonnalla oli parin viikon ajan satunnaisia kipeitä supistuksia. Silloin häntä välillä mietitytti, uskaltaako hän lähteä töihin. Samoihin aikoihin Jonna alkoi tuntea vauvojen liikkeet.

Vielä toistaiseksi sikiöt kulkevat nimillä A, B ja C. On vauvoille jo oikeatkin nimet valmiina. Kun raskausviikon 20 ultrassa varmistui, että vauvat ovat tyttöjä, Jonna valvoi yhden yön pyöritellen päässään erilaisia nimiyhdistelmiä. Aamulla hän esitti ehdotuksensa miehelleen.

– Kullekin vauvalle on kolme etunimeä, mutta olen miettinyt, että pitäisikö ne karsia kahteen, jotta muistaisin ne itsekin, Jonna naurahtaa.

Miten minä riitän kaikille?

Kun Jonna yrittää kuvitella elämää kolmen vauvan kanssa, mieleen saattaa tulla hupsujakin pelkoja.

– Mitä jos vauvat menevät sekaisin, enkä enää tiedä, kuka on kuka? Luin jostain, että jotkut merkitsevät vauvat kynsilakalla.

Myös taloudellinen puoli mietityttää. Kolmoset tarkoittaa paljon uusia hankintoja.

Jonna ja hänen miehensä valitsivat esimerkiksi äitiyspakkauksen rahana, joka tulee tarpeeseen. Kalleimpana ostoksena tulee olemaan uusi auto, johon pitää mahtua viisi turvaistuinta.

– Vaunuja olen katsellut netistä, mutta en ole vielä päättänyt, millaiset haluan. Olisi kiva päästä kokeilemaan vaunuja ennen ostospäätöstä, mutta niitä saa liikkeistä vain tilaustuotteena.

Vasta viime viikkoina Jonna on uskaltanut alkaa tehdä hankintoja kolmelle vauvalle. Kolme syöttötuolia mahtuu ison ruokapöydän ääreen. Kolme kehtoakin Jonna tilasi netistä, mutta ne osoittautuivat liian isoiksi. Kodinhoitohuoneen taso on juuri sopivan levyinen kolmelle hoitoalustalle.

– Pitääköhän kaikkea oikeasti olla kolmin kappalein? Jonna pohtii.

Moni arjen yksityiskohta on vielä kysymysmerkki. Kuten se, miten Jonna saa vietyä pojat päiväkotiin kolmen turvakaukalon kanssa. Tai tuleeko imettämisestä mitään keskosvauvojen kanssa?

– Ehkä suurin huoleni on se, miten voin olla mahdollisimman hyvä äiti viidelle pienelle lapselle.

Yhden asian Jonna tietää varmasti: kolmoset tarkoittavat työtä. Paljon.

– Veljeni vaimo oli lukenut jostain, että kolmosilla menee 130 vaippaa viikossa. Arki tuskin tulee olemaan sellaista, että pötköttelenpä tässä rauhassa vauvan vierellä, Jonna naurahtaa.

Sitten Jonnan vakavoituu.

– Uskon, että luvassa on jotain todella ainutlaatuista ja ihmeellistä, jonka vain harva pääsee kokemaan. Me saamme olla yksi niistä valituista perheistä.

Identtiset kolmoset: täydellinen tyttötrio

Viisi viikkoa haastattelun jälkeen, raskausviikolla 31+6, todettiin, että Jonnan kohdussa alkaa olla jo hieman ahdasta. Vauvoilla oli kaikki hyvin, mutta mittauksia oli hankala tehdä. Sektio sovittiin viikon päähän.

Vauvojen keuhkojen kypsyttämiseksi annettu kortisoni aiheutti Jonnalle muun muassa närästystä, päänsärkyä ja pahoinvointia.

Muutamaa päivää ennen sektiota Jonna jännitti, selviääkö hän kotona loppuun asti vai tuleeko äkkilähtö sairaalaan. Kortisonin aiheuttamat sivuoireet helpottivat lopulta, ja Jonna vietti viimeisen päivän ennen synnytystä kotona lastensa kanssa.

Sektiopäivän aamuna Jonna ja hänen miehensä ajoivat Naistenklinikalle, ja vauvat leikattiin ulos kymmeneltä aamulla. Synnytyksessä oli paikalla useita lääkäreitä ja oma kätilö kullekin vauvalle. Sektio sujui ongelmitta. Suurin vauva painoi syntyessään hieman alle 1,7 kiloa, pienemmät noin 1,3 kiloa.

Vauvat voivat kaikin puolin hyvin, ja vain kolmen päivän tehohoidon jälkeen heidät siirrettiin Hyvinkään sairaalan vastasyntyneiden osastolle jatkohoitoon. Jonna uskalsi viimein tilata vaunut, joissa vauvat kulkevat peräkkäin.

Kun vauvat vielä hieman vahvistuivat ja olivat valmiita kotihoitoon, koko perhe lähti hakemaan heitä, 9-paikkaisella tila-autolla.