Etelän talvet ovat lyhentyneet yli kuukaudella 1960-luvulta. Keijo Pihlströmin viiniviljelyksillä muutoksen näkee hyvin.

Lumettomalla rinteellä nukkuu rivi keskieurooppalaisia viiniköynnöksiä. Näky ei ole ihan tavallinen täällä uusmaalaisessa kylässä, lähempänä pohjoista napapiiriä kuin Euroopan viinialueita.

– Mutta ei tämä paljon poikkea Ranskan samppanja-alueen talvista, viljelykset omistava Keijo Pihlström sanoo.

Nuorena Pihlström maalasi. Yhdessä öljyvärityössä oli terttu rypäleitä pöydällä. Siihen aikaan Suomessa ei juuri kukaan viitsinyt yrittää kasvattaa viiniköynnöksiä avomaalla – ei ainakaan Pinot noir -rypälettä, joka selviää nykyään Vaasan korkeudella asti.

Nyt innokkaimmat puhuvat, että kotimaisille viinirypäleille on tapahtumassa sama kuin mansikalle. Sata vuotta sitten mansikan viljeleminen elannoksi oli yhtä erikoinen ajatus kuin viiniköynnöksen nyt.

Jos kelit pysyvät tällaisina, näkymät ovat aika herkulliset. Keijo Pihlström

Lämpenevä ilmasto ruokkii viljelijän toiveikkuutta. Viime vuosikymmeninä talvet ovat lyhentyneet huomattavasti – varsinkin Keijo Pihlströmin asuinseudulla eteläisessä Suomessa.

Kun 1960-luvulla Uudenmaan termiset talvet kestivät keskimäärin yli neljä kuukautta, 2010-luvulla ne ovat kestäneet keskimäärin noin kolme kuukautta. Tänä talvena termistä talvea – eli ajanjaksoa, jolloin vuorokauden keskilämpötila putoaa pysyvästi nollan alapuolelle – ei tule osassa maata välttämättä laisinkaan.

Näin talvet ovat muuttuneet

Selvitimme Ilmatieteen laitoksen keräämän lämpötila-aineiston avulla, miten talvet ovat muuttuneet 1960-luvulta nykyhetkeen. Seuraavasta animaatiosta voit nähdä muutoksen omalla kotiseudullasi.

Valitse ensin alue. Sen jälkeen piirrämme sinulle 57 kaarta, jotka näyttävät, mistä talvi alkoi ja mihin se loppui.

Keskiarvotalvi on merkitty sinertävällä taustavärillä. Se kuvaa, kuinka pitkä tavanomainen talvi on ollut kotiseudullasi ilmastollisen vertailukauden 1981–2010 aikana. Mitä lähemmäksi pääset animaation loppua, sitä useammin talvet jäävät keskivertoa lyhyemmiksi.

Osa artikkelin sisällöstä ei ole välttämättä saavutettavissa esimerkiksi ruudunlukuohjelmalla. Toteutus vaati toimiakseen JavaScriptin.

Jos valitsit alueen pohjoisesta, huomasit varmaan, että muutos 1960-luvulta tähän päivään ei ollut erityisen raju. Mutta jos valitsit alueen etelä- tai lounaisrannikolta, näkymä oli tyystin toinen.

Etelässä talvet ovat lyhentyneet huomattavasti ja myös vaihtelut talvien pituuksien välillä ovat kasvaneet. Mistä se johtuu?

Keskilämmön nousu lyhentää erityisesti leutoja talvia

Itämeren rannoilla talven lämpökäyrä on kuin laakea ruokalusikka. Lämpötila laskee loivasti pakkasen puolelle eikä sukella syvälle sydäntalven aikanakaan. Siitä pitää huolen sulasta merialtaasta huokuva lämpö, jota virtaukset kuljettavat koilliseen.

Etelässä terminen talvi alkaa lähellä lusikan pohjaa, ja pienikin keskilämpötilan nousu voi lyhentää talvea huomattavasti. Pohjoisessa lämpökäyrä on kuin jyrkkäreunainen malja, eivätkä pienet lämpötilan vaihdokset heiluta talven pituutta.

– Tästä syystä talvet lyhentyvät Etelä-Suomessa enemmän kuin Lapissa, vaikka ilmastomallien mukaan Lapissa lämpötilat nousevat enemmän, sanoo tutkija Kimmo Ruosteenoja Ilmatieteen laitoksesta.

Sama ilmiö selittää myös sen, miksi termisten talvien pituudet vaihtelevat enemmän etelässä kuin pohjoisessa.

Arvaamattomat talvet

Seuraavat kuvat näyttävät etelän nykytalvien arvaamattomuuden vielä selvemmin. Pylväät kuvaavat eri vuosikymmenten poikkeaman pitkän ajan 1981–2010 keskiarvosta, pisteet yksittäisten vuosien.

Mitä enemmän hajallaan pisteet ovat, sitä suurempaa on ollut talvien pituuden vaihtelu päivissä. Jokaisen alueen kohdalla lukee myös, kuinka pitkä terminen talvi on keskimäärin ollut vuosina 1981–2010.

Osa artikkelin sisällöstä ei ole välttämättä saavutettavissa esimerkiksi ruudunlukuohjelmalla. Toteutus vaati toimiakseen JavaScriptin.

Pilvet tuovat sateet

Kun seisoo lumisella kamaralla ja katsoo kohti sulan avoveden selkää, taivas on tumma. Tällaisesta näystä naparetkeilijät tiesivät, missä suunnassa on avovettä, selittää Ilmatieteen laitoksen tutkija Kimmo Ruosteenoja.

– Koska vesi ei heijasta valoa niin paljon kuin lumen peittämä merijää.

Tämä on yksi tulevaisuuden talvien ominaisuuksista: tummuus. Lumeton maa imee valonsäteet, ja koska vesihöyryä nousee ilmaan lämmön mukana enemmän, pilvet lisääntyvät ja paksuuntuvat.

Pilvien mukana tulevat sateet. Etelässä ne tulevat yhä useammin vetenä, pohjoisessa aina vain runsaampana lumena. Toisaalta Lapissakin ensilumi sataa nykyistä myöhemmin ja lumet sulavat aiemmin.

Osa artikkelin sisällöstä ei ole välttämättä saavutettavissa esimerkiksi ruudunlukuohjelmalla.

Eräänä aamuna Keijo Pihlström käveli ulos punaisesta hirsituvastaan Lohjalla – eikä voinut kuin nauraa. Kalenterin perusteella oli talvi, mutta taivaalta tuli taas vettä kuin saavista.

Viiniköynnökset kestävät kyllä sadetta. Mutta jos pakkanen puree vailla lumen suojaa olevia kevätversoja, koko sato saattaa mennä kerralla. Siltä varalta Pihlström on rakentanut oman lumetuskoneen.

– Jotkin lajikkeet ovat mini-ilmaston kanssa niin tarkkoja, että niille pitäisi olla mielellään lämmin rinnepaikka, hän sanoo.

2010-luvun talvet ovat olleet poikkeuksellisen lyhyitä

Osa artikkelin sisällöstä ei ole välttämättä saavutettavissa esimerkiksi ruudunlukuohjelmalla. Kartta näyttää, kuinka vuosien 2010–2017 termiset talvet ovat lyhentyneet päivissä. Vertailukohtana on vuosien 1981–2010 pitkän ajan keskiarvo. Lähde: Ilmatieteen laitos ja Yle

Maailmalla ilmastonmuutos tarkoittaa sulavia jäätiköitä, kuivuutta ja eläinlajien sukupuuttoa. Viinitilalla pohjolassa se tarkoittaa pieniä ilmiöitä. Rypäleet, joiden ainoa hyve on kova pakkasenkestävyys, vaihtuvat eteläisempiin serkkuihinsa.

Nyt Pihlström innostuu puhumaan Muscariksesta. Se on lajike, joka tuoksuu käydessään sitruunaiselle ja persikkaiselle. Sellaisesta viinistä voi joku maksaakin, ainakin jos nuori polvi ottaa Pihlströmin työn jatkaakseen.

– Jos kelit pysyvät tällaisina, näkymät ovat aika herkulliset.

Vanhoille ihmisille tämä talvi ei tule olemaan tyypillinen. Mutta kun nykypäivän nuoret vanhenevat, he kokevat näitä useammin. Kimmo Ruosteenoja

Tämän talven ikuinen marraskuu on esimakua tulevaisuuden talvista etelässä. Ensi talvi on todennäköisesti taas kylmempi, mutta kun vuosikymmenet kuluvat, talvista tulee yhä leudompia. Ilmastomallien mukaan Suomen lounaisosissa jopa joka kolmas vuosi vierähtää ilman kunnollista termistä talvea, kun ollaan vuosisadan puolivälissä.

– Riippuu tietysti siitä, miten ilmastopolitiikka onnistuu ja päästöjä leikataan. Vuosisadan puolivälin ilmasto määräytyy hyvin pitkälle sen perusteella, kenen komennossa mennään, tutkija Kimmo Ruosteenoja sanoo.

– Vanhoille ihmisille tämä talvi ei tule olemaan tyypillinen. Mutta kun nykypäivän nuoret vanhenevat, he luultavasti kokevat näitä paljon useammin.

Näin analyysi tehtiin

Käytimme tämän jutun aineistona Ilmatieteen laitokselta vuonna 2019 hankkimaamme dataa. Aineistossa on päivittäiset lämpötilatiedot eri puolilta Suomea vuosilta 1961–2018. Samaa aineistoa käytimme Elämäsi sää -jutussa.

Määritimme termisen talven alku- ja loppupäivämäärät jokaiselle vuodelle Ilmatieteen laitoksen ohjeiden (siirryt toiseen palveluun) mukaan.

mukaan. Jokaiselle mittauspisteelle ja vuodelle laskimme ensiksi lämpösumman syyskuusta seuraavan vuoden kesäkuuhun. Lämpösumman laskemisessa käytimme päivän keskilämpötilaa. Tämän jälkeen katsoimme, minä päivänä lämpösumma saavutti suurimman ja pienimmän arvonsa. Talvi alkaa seuraavasta päivästä, jolloin lämpösumma on korkeimmillaan, ja viimeinen päivä on päivä, jolloin lämpösumma saavuttaa pienimmän arvonsa.

Laskimme jokaiselle alueelle talven pituuden pitkän ajan (vuosien 1981–2010) keskiarvon. Valitsimme kyseisen aikajakson, koska se on Ilmatieteen laitoksen käyttämä virallinen vertailukausi (siirryt toiseen palveluun) .

. Vertasimme alueittain vuosikymmenien keskiarvoa ja yksittäisen vuoden talven pituutta pitkän ajan keskiarvoon.

Keskimääräiset alku- ja loppupäivämäärät määrittelimme seuraavasti: laskimme ensin pitkän ajan keskilämpötilan jokaiselle päivämäärälle ja tasoitimme aikasarjaa liukuvalla keskiarvolla. Tämän jälkeen määrittelimme lämpösumman. Talven keskimääräiseksi alkupäivämääräksi tuli näin päivä, jota edeltävänä päivänä lämpösumma saavutti suurimman arvonsa. Keskimääräiseksi loppupäivämääräksi valitsimme päivämäärän, jona lämpösumma saavutti pienimmän arvonsa.

Konsultoimme laskutavasta Ylen meteorologeja Anne Borgströmiä ja Matti Huutosta sekä Ilmatieteen laitosta.

Keskimääräinen talven pituus ja keskimääräiset alku- ja loppupäivämäärät on siis laskettu eri tavalla, joten niissä on tältä osin eroavaisuuksia.

Lue myös:

Oudon talven seuraukset: olemme väsyneempiä, luonto on sekaisin ja pohjoisessa lumi aiheuttaa ongelmia – lue tästä, mihin poikkeuksellinen sää vaikuttaa

Lisäys: Jutun näin analyysi tehtiin -osioon lisätty meteorologit Anne Borgström ja Matti Huutonen 5.3. kello 12.55.