Kirkko ja kaupungin pilapiirtäjä Ville Ranta ehdolla vuoden journalistiksi – ”Vähän kyllä huijarisyndroomaa pukkaa”

Rannan mielestä suomalaisesta journalismista puuttuu moniäänisyys.

– Olen kyllä hämmentynyt. Eipä tullut mieleeni, että voisin olla ehdolla. Että aika siistiä! Ville Ranta kommentoi ehdokkuuttaan vuoden journalistiksi.

– Vähän kyllä huijarisyndroomaa pukkaa, kun luulin, että se on jokin vitsi tai provokaatio. Mutta ihan pokalla minua ehdotettiin, hän lausuu.

Ranta kertoo olevansa erityisen tyytyväinen ehdokkuudestaan siksi, että nykyisessä suomalaisessa lehdistössä poliittinen pilapiirtäminen käytännössä kuollut laji.

– Eihän meitä ole kuin aivan muutama piirtäjä. Lehtipiirtäjiä on todella vähän, ja jokunen on unohtunut jonnekin maakuntalehtiin. Onko poliittiselle pilapiirtämiselle käynyt kuten jazzille, että ei enää kiinnosta lehdistöä, Ranta kysyy.

Suomalaisen pilapiirrosten maailma oli yhdenlainen Ankkalinna, ja pilapiirtämisen alkuperäinen tehtävä katosi. – Ville Ranta

Pilapiirtäjän täytyy väittää, julistaa ja syyttää

Sarjakuvataiteilijana Ville Rannalla on kokonaan toinen elämä Ranskassa, jonka lehdistöä ja kulttuurielämää hän seuraa tarkoin. Miten Ranta arvioi suomalaisen journalismin tilaa?

– Olen ollut kohta kymmenen vuotta Kirkko ja kaupungissa. En usko, että olisin saanut tehdä tätä näin pitkään missään muussa lehdessä. Tällä hetkellä Kirkko ja kaupunki on ainoa lehti, johon piirrän, Ranta aloittaa.

– Suomalaisesta journalismista kertoo jotakin se, että minunlaisellani lievästi sanottuna mielipiteitä karkeasti jakavalla pilapiirtäjällä ei edes ole paikkaa, hän sanoo.

Hänen mielestään suomalaista poliittista pilapiirtämistä leimaa Helsingin Sanomien Kari Suomalaisen (1920–1999) jättämä perintö.

– Kari oli kyllä jossakin vaiheessa mielettömän hieno pilapiirtäjä, mutta lopulta hän siirtyi vallan puolelle oikein reippaasti. Hän oli poliittisia vallankäyttäjiä kohtaan hirveän kiltti ja teki ministereistä mukavia hahmoja, joihin on helppo samastua. Suomalaisen pilapiirrosten maailma oli yhdenlainen Ankkalinna, ja pilapiirtämisen alkuperäinen tehtävä katosi.

– Minun mielestäni pilapiirroksen täytyy väittää, julistaa ja syyttää.

Verkossa lasketaan klikkaukset ja vierailujen määrät, mutta se johtaa sivuun siitä, mistä journalismissa on kysymys. – Ville Ranta

Klikkausten kalastelu heikentää journalismia

Rannan mielestä puolueettomuuden teeskentely ei paranna journalismia, mutta sitä huonontaa se, ettei lehdistö ole enää moniääninen.

– Kenttä on aika keskittynyt, ja monet maakuntalehdet joutuvat sinnittelemään alimitoitetuilla resursseilla. Lehdistön näkökulmien yksipuolistuminen on vakava uhka, Ranta sanoo.

Lisäksi hänen mielestään journalismin perustehtävä on vaarassa hukkua siihen, että lukijoita täytyy erikseen kalastella sosiaalisen median eri kanavissa.

– Verkossa lasketaan klikkaukset ja vierailujen määrät, mutta se johtaa sivuun siitä, mistä journalismissa on kysymys, Ranta sanoo.

– On journalismille vaarallista, että reagoidaan klikkeihin. Journalismi muutenkin on nykyään aika paljon vain reaktiota siihen, että jokin ilmiö sattuu saamaan paljon huomiota.

Rannan lisäksi Vuoden journalisti -palkinnon ehdokkaina ovat Suomen Kuvalehden Vappu Kaarenoja ja Helsingin Sanomien Kuukausiliitteen Teppo Sillantaus.

Jaa tämä artikkeli:

Tilaa Kirkko ja kaupungin viikoittainen juttukooste

Kommentoi