”Kyselyt osoittavat hyvätuloisten olevan valmiimpia lisäkustannuksia aiheuttaviin ilmastotekoihin. Samalla suurituloiset kotitaloudet tuottavat enemmän päästöjä kuin pienituloiset”, kirjoittavat Aino Heikkilä ja Annu Perälä Kanava-lehden numerossa 8/2019.

Suomen Kuvalehti julkaisee kirjoituksen kokonaisuudessaan.

Ilmastonmuutoksen hillintää vaikeuttaa sanojen ja tekojen välinen kuilu. Hyvistä aikeista huolimatta kotitalouksien päästöt ovat kasvaneet 2000-luvulla.

Kotitalouksien merkitys ilmastonmuutoksen vastaisessa työssä on huomattava, sillä ne ai­heuttavat kaksi kolmasosaa Suomen kulutusperustaisista kasvihuonekaasupäästöistä.

Tässä kirjoituksessa tarkastelemme, mitä ilmastoasenteita mittaavat kyselyt kertovat suomalaisten tiedollisista ja tunneperäisistä valmiuksista osallistua ilmastonmuutoksen hillintään.

Käsittelemme myös sitä, millaisena suomalaiset näkevät omien tekojensa vaikuttavuuden ja miten he suhtautuvat niihin ilmastotekoihin, joiden vaikuttavuus on tutkitusti kaikkein suurin.

Käyttämämme kyselyt ovat Elinkeinoelämän valtuuskunnan (Eva) Elämänmuutoksen empijät, Kunnallisalan kehittämissäätiön (KAKS) Suomalaiset ilmastoteot: kierrätys, kulutuksesta tinkiminen ja energian säästäminen, Suomen itsenäisyyden juhlarahaston (Sitra) Resurssiviisas kansalainen sekä valtionhallinnon ilmastoviestinnän ohjausryhmän teettämä Ilmastobarometri.

Kaikki nämä kyselyt on julkaistu vuoden 2019 aikana.

Ajallisen vertailun tekemiseksi olemme käyttäneet vuoden 2015 Ilmastobarometria ja Evan arvo- ja asennetutkimusten aikasarjoja.

Olemme myös hyödyntäneet kansainvälisiä kyselyjä. Mukana ovat kahdenkymmenenkolmen Euroopan maan kansalaisten arvoja mittaavan European Social Surveyn (ESS) European Attitudes to Climate Change and Energy vuodelta 2018, YouGov:n maailmanlaajuinen 28 maata kattava International Climate Change Survey vuodelta 2019 sekä Euroopan komission julkaisemat ilmastonmuutosta käsittelevät Erikoiseurobarometrit vuosilta 2009–2019.

Ilmastonmuutoksen kieltäjät ovat harvassa.

Suomalaiset tunnistavat hyvin ilmastonmuutoksen olemassaolon ja tiedostavat ihmisen toiminnan vaikutuksen siihen.

Ilmastonmuutoksen kieltäjien joukko on erittäin pieni, vaikka julkisen keskustelun perusteella voi syntyä toinen käsitys. YouGov-kyselyn mukaan vain kolme prosenttia suomalaisista kieltää ilmastonmuutoksen kokonaan. Epäilevästi suhtautuvien määrä kasvaa kysyttäessä, kuinka keskeinen rooli ihmisellä on ilmaston muuttumisessa.

Uusimman Ilmastobarometrin mukaan 17 prosenttia suomalaisista ei usko, että ihmisen aiheuttamat kasvihuonekaasupäästöt ovat ilmastonmuutoksen pääasiallinen aiheuttaja. Neljän vuoden aikana asiassa ei ole tapahtunut juuri muutosta.

Suomessa ilmastonmuutosta koskeva perustietous ei suuresti eroa muusta maailmasta. Eurooppalainen ESS-kysely ja maailmanlaajuinen YouGov-kysely osoittavat, että ihmisen toiminnan vaikutus tunnistetaan jo laajasti.

Laajempaa epäselvyyttä suomalaisten keskuudessa vaikuttaa olevan tutkijoiden ilmastonmuutoskäsityksistä.

Uusimmassa Ilmastobarometrissa vain 58 prosenttia suomalaisista arvioi tutkijoiden olevan yksimielisiä siitä, että ilmastonmuutos on pääosin ihmisen aiheuttamaa.

Todellisuudessa tutkijat ovat kuitenkin hyvin yksituumaisia asiasta. Neljän vuoden takaiseen nähden tutkijoiden yksimielisyyteen uskova joukko on kuitenkin kasvanut kuudella prosenttiyksiköllä.

Suomalaisten tiedon kapeikot liittyvät ennen muuta ilmastonmuutoksen hillintää koskeviin ratkaisuihin.

Sitran tutkimuksessa 55 prosenttia suomalaisista arvioi tietävänsä paljon ilmiön syistä ja 43 prosenttia ratkaisuista. Ilmastobarometrien mukaan lisätietoa kaipaavien määrä on noussut yli 10 prosenttiyksiköllä neljässä vuodessa ja on nyt 59 prosenttia.

Yli puolet sekä Ilmastobarometriin että Evan kyselyyn vastanneista katsoo riittämättömän tiedon hankaloittavan ilmastoystävällisiä valintoja.

Huoli kulkee käsi kädessä talouden kanssa.

Huoli ilmastonmuutoksesta on kasvanut epätasaisesti 2010-luvulla. Vasta viime vuosina yhä useammat ovat havahtuneet ilmastonmuutoksen etenemiseen.

Kuten kuviosta näkee, eurooppalaisten huoli ilmaston­muutoksesta väheni vuosien 2009 ja 2017 välillä. Vastaajilta tiedusteltiin erikseen kaikkein vakavinta sekä kolmea seuraavaksi vakavinta maailmaa juuri sillä hetkellä uhkaavaa ongelmaa.

Tämän lisäksi selvitettiin käsityksiä ilmaston­muutoksen vakavuudesta. Eurooppalaiset pitävät ilmaston­muutosta keskimäärin erittäin vakavana ongelmana. Asian koettu vakavuus on noussut tasaisesti koko 2010-luvun.

Vaikuttaakin siltä, että eurooppalaisten huoli ilmastonmuutoksesta on kasvanut koko 2000-luvun, mutta muut asiat ovat huolestuttaneet heitä sitäkin enemmän.

Useat tutkimukset Yhdysvalloista ja Euroopasta osoittavat, että huoli ilmastonmuutoksesta vähenee, kun työttömyys lisääntyy ja bruttokansantuote laskee.

Samanlainen trendi on havaittavissa myös Eurobarometreistä. Ilmastonmuutosta kohtaan koetun huolen laskiessa 2010-luvun alkupuolella sekä Suomen että koko EU-alueen bruttokansantuotteet pienenivät.

Myös Evan aikasarjat osoittavat, että ilmastoasenteet seuraavat taloudellisia suhdanteita.

Huomionarvoista on kuitenkin, ettei ilmastonmuutoksesta huolestuneiden määrä ole lisääntynyt uusimmassa Evan kyselyssä, vaikka Suomen talous onkin kasvanut muutaman viimeisen vuoden aikana. Ilmastobarometrin mukaan huolestuneiden määrä on noussut neljällä prosenttiyksiköllä vuosien 2015 ja 2019 välillä.

Sen sijaan Eurobarometrissä huolestuneiden joukko on kasvanut huomattavasti. Sekä ilmastonmuutosta vakavimpana ongelmana että yhtenä vakavimmista pitävien määrä on kasvanut yli 10 prosenttiyksiköllä niin Suomessa kuin koko Euroopan unionin alueella.

Kasvua voi selittää ilmastonmuutoksen saama huomio julkisessa keskustelussa. Tutkimukset kertovat, että ilmastonmuutoksen medianäkyvyys ja politiikkojen sille antama painoarvo kasvattavat kansalaisten kokemaa huolta.

Huolen kasvua on selitetty myös poikkeuksellisten sääolojen yleistymisellä. Sään vaikutusta ilmastoasenteisiin ei ole kuitenkaan yksiselitteisesti vahvistettu.

Pessimismi hidastaa ilmastotoimiin tarttumista.

Suomalaisten usko ilmastonmuutoksen hillintään tähtäävien toimien vaikuttavuuteen on melko heikkoa useisiin muihin maihin verrattuna. Kysymys vaikuttavuudesta myös jakaa suomalaiset kahtia.

Useat tutkimukset osoittavat, että kokemus omien tekojen vaikuttavuudesta on erittäin keskeinen motivaatiotekijä. Ihmisen on helpompi muuttaa omaa käyttäytymistään, jos hän kokee toimillaan olevan vaikutusta.

Suomalaisten enemmistö näkee yksittäisten tekojen arvon. Sitran kyselyssä 57 prosenttia vastanneista arvioi yksittäisen ihmisen teoilla olevan merkitystä ilmastonmuutoksen hillinnän kannalta. Vain noin joka viides kiisti niiden merkityksen.

ESS-kysely kuitenkin kielii, ettei yksittäisten ihmisten tekojen vaikuttavuutta mielletä kovinkaan suureksi. Kyselyssä tiedusteltiin, pystyisivätkö vastaajat vähentämään omaa energiankulutustaan ja mikä merkitys sillä olisi ilmastonmuutoksen torjunnan kannalta.

Kyselyyn vastanneet suomalaiset arvioivat oman energiankulutuksen vähentämisen vaikutuksen hyvin pieneksi.

Energiankulutuksen vähentäminen on kuitenkin yksi merkittävimmistä ilmastoteoista, jonka kotitaloudet voivat tehdä. Kyselyssä mukana olleista 23 maasta vain viidessä vaikuttavuus arvioitiin Suomea alhaisemmaksi.

YouGov-kyselyssä vastaajia pyydettiin arvioimaan, voisivatko he itse tehdä enemmän ilmastonmuutoksen torjumiseksi. Niukka enemmistö suomalaisista arvioi, ettei voisi tehdä enää enempää.

Suomalaiset suhtautuvat yksilöiden vaikutusvaltaan pessimistisesti.

Vastaajilta kysyttiin myös, kuinka paljon vaikutusvaltaa yksilöillä on taistelussa ilmastonmuutosta vastaan. Jälleen enemmistö katsoi, ettei yksilöillä ole kovinkaan paljon vaikutusvaltaa.

Muihin maihin verrattuna suomalaiset kuuluvat pessimistisimpään joukkoon. Yksilöiden vaikutusvaltaan uskottiin erityisesti Ranskassa ja Italiassa – sekä Aasian ja Tyynenmeren alueen maissa.

Kyselyistä käy myös selvästi ilmi, että suomalaiset antavat suuren painoarvon sille, mitä muut tekevät. Tuoreet tutkimukset osoittavatkin, että kokemus yhteisön kollektiivisesta mukanaolosta lisää yksilöiden halukkuutta toimia ilmastoystävällisemmin.

Evan kyselyyn vastanneista yli 60 prosenttia kertoi olevansa valmis ilmasto­tekoihin, jos saisi varmuuden, että muutkin kansalaiset tekevät niitä.

Ilmastobarometrin vastausten perusteella vaikuttaa kuitenkin siltä, että muiden antama malli toistaiseksi lähinnä lannistaa halua tehdä ilmastoystävällisiä tekoja.

Yli 60 prosenttia vastaajista nimittäin koki, että suomalaisten haluttomuus muuttaa omia kulutustottumuksiaan ilmastoystävällisemmiksi estää ilmastotoimia.

Myös Suomen globaali vastuu ja vaikutusvalta herättävät suomalaisissa ristiriitaisia ajatuksia. Ilmastobarometriin vastanneista 65 prosenttia arvioi, että Suomen tulee leikata omia päästöjään riippumatta muiden maiden teoista.

Samalla lähes yhtä suuri osuus vastaajista kuitenkin arvioi, että ilmastotoimia estää se, etteivät muut maat vähennä päästöjään yhtä nopeasti kuin suomalaiset.

Evan kyselyssä näkemykset jakaantuivat lähes kahtia sen suhteen, voivatko Suomi ja suomalaiset vaikuttaa maailman merien ja ilmaston tilaan.

Hyvät aikeet eivät ole vielä johtaneet päästöjen pysyvään vähentymiseen.

Vaikka suomalaiset sanovat tekevänsä aiempaa enemmän ilmasto­tekoja, ovat kotitalouksien päästöt kasvaneet 2000-luvulla. Muutamista positiivisista signaaleista huolimatta ilmasto­tekojen vaikuttavuus jää vielä tavoitteesta.

Kuten kuviosta näkyy, ilmastotekoja tekevien eurooppalaisten määrä laski yli 10 prosenttiyksiköllä vuosien 2009 ja 2017 välillä. Lasku ei kuitenkaan ollut Suomessa yhtä jyrkkä. Vuoteen 2017 mennessä ilmastotekoja tekevien suomalaisten määrä oli palautunut suunnilleen vuoden 2009 tasolle.

Ilmastotekojen laahaaminen paikallaan tai peräti väheneminen voi tuntua yllättävältä ottaen huomioon, miten paljon tilaa ilmastokysymykset ovat saaneet 2010-luvulla ja miten paljon ilmastotekoihin tarttuminen on helpottunut.

Ilmastoteot vaikuttavatkin seuraavan edellä kuvattua ilmastoasenteiden ja taloussuhdanteiden trendiä.

Huomionarvoista on myös se, millaisia ilmastotekoja eurooppalaiset tekevät.

Ylivoimaisesti yleisin teko oli jätteiden kierrätys, jonka ilmastovaikutus on kuitenkin varsin pieni. Vaikuttavammat teot olivat huomattavasti harvinaisempia.

Valtion tutkimus- ja asiantuntijalaitos Suomen ympäristökeskuksen raportin (2019) mukaan liikkumiseen, asumiseen ja ruokailuun liittyvät päästöt muodostavat lähes 80 prosenttia suomalaisten keskimääräisestä hiilijalanjäljestä.

Ilmastobarometrissa suomalaisia pyydettiin arvioimaan, ovatko he muuttaneet käyttäytymistään suhteessa suurimpiin päästöjen ai­heuttajiin. Vuonna 2015 vain 29 prosenttia suomalaisista kertoi muuttaneensa omia tottumuksiaan ilmaston vuoksi, vuonna 2019 luku oli noussut 41 prosenttiin.

Useimmat suomalaiset kokevat auton omistamisen välttämättömäksi.

Liikkuminen aiheuttaa vajaan kolmanneksen suomalaisten päästöistä. Liikenteessä henkilöautot ovat suurin yksittäinen päästölähde.

Useimmat suomalaiset kuitenkin kokevat auton omistamisen välttämättömäksi: Evan kyselyssä 62 prosenttia pitää yksityisautoilusta luopumista mahdottomana. Ilmastobarometrissa alle 20 prosenttia kertoo harkitsevansa autosta luopumista seuraavan viiden vuoden aikana.

Valmiutta autoilun vähentämiseen kuitenkin on.

Ilmastobarometrissa ja KAKS:n kyselyssä noin 40 prosenttia vastaajista kertoo vähentäneensä auton käyttöä. Valmius hankkia vähäpäästöisempi auto on sen sijaan huomattavasti harvinaisempaa.

Asumisen osuus suomalaisten päästöistä on samaa luokkaa kuin liikkumisen.

Omaa energiankulutusta on mahdollista vähentää investoimalla energiatehokkaaseen asumiseen. Asunnon energiatehokkuutta lisäävän remontin kertoo teettäneensä lähes joka viides KAKS:n kyselyyn vastanneista.

Arviot oman kodin sähkön ilmastoystävällisyydestä taas poikkeavat huomattavasti toisistaan.

Kodin energiankulutusta on mahdollista vähentää myös tavoilla, jotka säästävät rahaa.

KAKS:n ja Sitran kyselyissä lähes puolet vastaajista kertoi alentaneensa asuntonsa lämpötilaa sekä vähentäneensä sähkölaitteiden ja lämpimän veden käyttöä.

Ruokailun osuus suomalaisten päästöistä on noin viidennes. Keskeinen ruokailuun liittyvä ilmastoteko on kasvispainotteiseen ruoka­valioon siirtyminen.

Sekä Ilmastobarometrissa että KAKS:n kyselyssä 43 prosenttia kertoo vähentäneensä eläinperäisten tuotteiden kulutusta ja suosivansa kasvisruokailua.

Tuoreimmat kotitalouksien päästöjä kuvaavat luvut ovat vuodelta 2016. Emme voi siis varmasti sanoa, mihin suuntaan kotitalouksien päästöt ovat kehittyneet aivan viime vuosina ja näkyykö kasvanut into ilmastotekoihin myös kotitalouksien kokonaispäästöissä.

Vuosien 2000 ja 2016 välillä kotitalouksien hiilidioksidipäästöt kuitenkin kasvoivat 12 prosentilla, joskin vuosittainen vaihtelu on ollut suurta. Päästöt vähenivät 2010-luvun alussa samalla kun talous taantui, mutta ne kääntyivät uudelleen nousuun vuonna 2016.

Vaikka kotitalouksien kokonaispäästöt ovatkin kasvaneet 2000-luvulla, on jotakin myönteistä kehitystä tapahtunut. Asumiseen ja energiaan liittyvät päästöt ovat vähentyneet ja yksityisautoilun päästöt ovat pysyneet samalla tasolla 2000-luvulla.

Lisäksi Pellervon taloustutkimus on ennustanut, että lihan kokonaiskulutus lähtee laskuun vuoden 2019 aikana.

Suomalaiset eivät ole vielä valmiita tarvittavaan elämänmuutokseen.

Suomalaisten tiedolliset ja tunneperäiset valmiudet osallistua ilmastonmuutoksen hillintään ovat vähintään kohtuullisella tasolla.

Laaja enemmistö tunnustaa ilmastonmuutoksen tosiasiaksi ja ymmärtää ihmisen keskeisen roolin siinä.

Suomalaiset tarvitsevat kuitenkin lisää tietoa niin ilmastonmuutoksen syistä kuin keinoista hillitä sitä.

Tuoreet tutkimukset maailmalta osoittavat, että ymmärryksen lisääminen ihmisen vaikutuksesta ilmastoon muovaa asenteita ympäristöystävällisempään suuntaan.

Myös tunneperäinen sitoutuminen ilmastonmuutokseen on ollut kasvussa viime vuosina. Yhä useampi suomalainen on huolissaan ilmaston tilasta.

Sitran tunteisiin keskittyvä kysely kuitenkin osoittaa, että voimakkaat tunteet, kuten pelko ja ahdistus, ovat harvinaisia. Lisäksi huoli ilmastonmuutoksesta on selvästi riippuvainen taloudellisista kysymyksistä.

Suomalaiset suhtautuvat keskimääräistä pessimistisemmin omien tekojensa merkitykseen. Siksi julkisuudessa tulisikin käydä aikaisempaa enemmän keskustelua yksilöiden yhteisistä ponnistuksista ja ilmastotyön saavutuksista.

Suurelle osalle kansalaisista vaikuttavimpien ilmastotekojen hintalappu on edelleen selvästi liian suuri. Enemmistö suomalaisista ei kerro muuttaneensa käyttäytymistään asumiseen, liikkumiseen ja ruokailuun liittyen. Kyse on sekä rahasta että elämäntavasta.

Kyselyt osoittavat hyvätuloisten olevan valmiimpia lisäkustannuksia aiheuttaviin ilmastotekoihin. Samalla suurituloiset kotitaloudet tuottavat enemmän päästöjä kuin pienituloiset.

Varakkaat pystyvät siis rahalla kompensoimaan aiheuttamiaan päästöjä, mutta heidän kulutuksensa mittakaava on silti huomattava pienituloisiin verrattuna.

Poliittisten päättäjien onkin tärkeää huolehtia sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta, jotta mahdollisimman moni voi sitoutua tarvittaviin muutoksiin.

Kirjoitus on osa Ilmassa ristivetoa – Löytyykö yhteinen ymmärrys? -tutkimushanketta.

Aino Heikkilä on yhteiskuntatieteiden maisteri ja tutkimuskoordinaattori e2 Tutkimuksessa. Annu Perälä on yhteiskuntatieteiden maisteri ja projektitutkija Vaasan yliopiston InnoLab-tutkimusalustalla.

Kirjoitus on ensi kertaa julkaistu Kanavassa 8/2019. Kanavan voit tilata täältä.

Suomen Kuvalehti ja Kanava kuuluvat samaan lehtiperheeseen Otavamediassa ja niillä on yhteinen päätoimittaja.