Kolumni: Toimitusjohtajan pussilla jonojen ohi lähikouluun?

Pekka Mervola

Jos tunnet jonkun päättäjän Jyväskylän kaupungin puolelta, joka voi vaikuttaa lähikouluun pääsemiseen, niin arvostaisin apuasi todella paljon.

Näin alkoi viime keskiviikkona postattu Facebook-päivitys. Sen oli kirjoittanut tammikuussa Keski-Suomen maakunnallisen yrittäjäpalkinnon saaneen Nordic Business Forumin tuore toimitusjohtaja. Tässä kolumnissa puhutaan vain toimitusjohtajasta, sillä asiassa on oleellista käyttäytymis- ja ajattelutapa, ei toimitusjohtajan nimi. Nordic Business Forum ei ole tapahtumissa osallinen muuten kuin toimitusjohtajan persoonan kautta. Yritys on tähän saakka ollut tunnettu vastuullisuudestaan.

Toimitusjohtajan päivityksen alkusanat olivat myönteisesti ajatellen ymmärrettävät. Nuorehkon toimitusjohtajan perheessä on kaksi lasta. Hän iloitsi maaliskuussa nimityksestään Nordic Business Forumin toimitusjohtajaksi. Se oli näyttävää etenemistä uralla ja mahdollisti paluun kummankin vanhemman kotiseuduille.

Perhe osti nopeasti talon Jyväskylästä jo ennen kuin entinen yli puolen miljoonan euron unelmatalo Espoossa oli myyty.

Uuden kodin paikaksi valikoitui Mannila, koska siellä on koulu vieressä. Asuinalueella on myös paljon lapsiperheitä.

Lapsiperheiden suuressa määrässä piili yllätys, jota toimitusjohtaja ei osannut arvata. Perhe haki lapselle koulupaikkaa, mutta 500 metrin päässä uudesta kodista oleva lähikoulu olikin jo täynnä. Tytär ei saanut paikkaa lähikoulun toiselle luokalle vaan neljän kilometrin päästä toisesta koulusta.

Tämä oli toimitusjohtajalle liikaa. Hän kirjoitti Facebookiin ensin yhden päivityksen ja sitten toisen. Tekstien sisältö oli kovaa ja vaativaa. Sellaiseen yhteiskunnallisen tasa-arvon Suomessa harvoin törmää.

”Jyväskylälle verotulot olisivat suhteellisen hyvät, jos sinne päästäisiin muuttamaan. Jos tilanne ei ratkea meille sopivalla tavalla, jää muutto tekemättä ja maksamme aika paljon kahden talokaupan peruuntumisen sakkoja”, toimitusjohtaja kirjoitti.

Lausemuotoilu sisälsi uhkauksen. Toivottavasti kaupungin suuntaan käydyssä keskustelussa ei ole ollut vieläkin voimakkaampaa kiristämistä. Sellaista voisi olla uhkaus siirtää Nordic Business Forumin pääkonttori Jyväskylästä Helsingin seudulle.

Toimitusjohtajan päivitys keräsi kommentointia. Kyseltiin, keiden kautta asioita voisi hoitaa niin, että jonojen ohitse pääsisi. Moni lupasi puhua asiasta päättäjille.

Yllättäen kokoomuksen neljännen kauden kaupunginvaltuutettu ja ryhmän pitkäaikainen nuori kellokas vastasi kysymykseen nimistä, joiden kautta asia voisi hoitua.

”On toki, palaan (toimitusjohtajan etunimi) YV.”

Vielä yllättävämpää oli, että myös virkajohdosta osallistuttiin keskusteluun. Syntyi kuva, että ehkä rahalla voisikin etuilla.

”Eino Leisimo...”, kirjoitti Jyväskylän viestintäjohtaja.

Leisimo on kaupungin sivistysjohtaja. Olisi erikoista, jos hän hoitaisi veronmaksukyvyn perusteella joidenkin lapsia lähikouluun ohi jonojen. Jyväskylässä on paljon vanhempia, joiden pettymykseksi lapsi ei ole mahtunut lähikouluun.

Keskisuomalaisen haastattelussa perusopetuksen palvelujohtaja Ulla Törmälä sanoi, että asukkaita kohdellaan yhdenvertaisesti riippumatta tulotasosta. ”Muunlainen kohtelu olisi aika ihmeellistä”, hän lisäsi.

Seuraavassa päivityksessä perjantaina illalla toimitusjohtajan sävy jyrkentyi. Ensin hän kehui, kuinka kaksi nuorta poikaa sai Vaajakoskella avaimet painisalille, vaikka sali oli kesällä kiinni.

”Näistä kahdesta tuli sitten maailmamestareita.” Toimitusjohtaja on pikkuruisen suomalaisen taistelulajin Han Moo Don maailmanmestari. Toimitusjohtajan ajatus oli, että erikoiskohtelu tuottaa tuloksia ja menestystä.

”Jyväskylä sen sijaan ei tajua tehdä erikoisratkaisuja hyville veronmaksajille ja verkostoituneille yrityspäättäjille, jotka mahdollistaisivat myös muiden menestyksen. Päättäjille tasapuolisuus ei tarkoita yhteistä hyvää vaan näkemyksetöntä ”päätöksentekoa”.”

”Reiluutta on se, että kaikki lopulta hyötyy, ei sitä, että annetaan vuoronumero järjestyksessä. Lopulta loppuu maksajat. Näillä saatesanoilla voi todeta, että ei muutetakaan Jyväskylään vaan jäädään Espooseen.”

Toimitusjohtaja huokui pettymystä. Hän on hyvä esiintyjä ja vaihtanut työpaikkaa 2–4 vuoden välein vihreämmälle oksalle. Takana on töitä Naavalla, Keskisuomalaisessa, Kauppalehdessä ja Sanomilla. Nyt puheet eivät auttaneet.

”Nyt on pakko sivusta hieman hämmästellä. Ymmärränkö oikein, että mielestäsi erikoisratkaisuja lapsen koulupaikan suhteen pitäisi tehdä, jos lapsen vanhemmat tienaavat riittävästi? Mutta jos kyseessä on vaikka siivoojan lapsi, niin voi tehdä vähän pidemmänkin koulumatkan? Varmaan tajusin väärin”, kirjoitti espoolainen nainen toimitusjohtajalle. Toimitusjohtaja vastasi: ”Kyllä ja et.”

Kirjoittaja on päätoimittaja.