Kun Yhdysvaltain New Orleansissa on aamupäivä, Tampereella päivä kääntyy jo iltaan.

Emerituspiispa Juha Pihkala klikkaa työhuoneessaan auki X-Plane-simulaattorin, valitsee Epic Victory -liikesuihkukoneen, tarttuu ohjaimiin ja antaa kaasua. New Orleansissa Epic Victory rullaa pehmeästi kiitorataa ja nousee kohti itää.

Eeppinen seikkailu saa jatkoa. Pihkala täytti tammikuussa 75 vuotta ja lähti matkaan Etelä-Amerikan eteläkärjestä Patagoniasta. Lentomatka pohjoiseen eteni Chilen rannikkoa ja Andien vuoristoa pitkin, teki mutkan inkapääkaupungissa Cuscossa sekä Macchu Picchulla ja tuli Meksikonlahdelle ja Houstoniin, kunnes Pihkala laskeutui kymmeniä tunteja myöhemmin jazzlegenda Louis Armstrongin mukaan nimetylle New Orleansin lentokentälle.

– Lennän kartan ja kompassin avulla kahden–kolmen tunnin jaksoissa. Laskeudun sopivalle lentokentälle ja jatkan siitä seuraavalla kerralla, Pihkala kertoo.

Nyt odottavat Florida ja Kuuba. Mutta sinne ei ehditä vielä tänään, sillä Pihkala ei käytä aikahyppäyksiä. Lentämiseen menee yhtä kauan kuin oikeastikin.

Työhuoneen kattoa koristaa ensimmäisen maailmansodan hävittäjä Sopwith Camel. Jyrki Lyytikkä / Yle

Lomalennot ensin simulaattorilla

Pihkalaa vetää lentämään lintuperspektiivi: taivaalta hahmottaa kokonaisuudet. Suomi on järviä lukuun ottamatta lättänä ja tylsä, mutta annas olla kun nousee ilmaan Etelä-Afrikasta.

– Afrikan isoa hautavajoamaa pitkin kulkeva reitti on maisemallisesti upea. Vajoama tulee yhtäkkiä eteen niin ettei huomaa ja jatkuu leveänä ja jyrkkäreunaisena laaksona. Lopussa odottaa kulttuurivirta Niili, ja sitä ennen voi poiketa katsomaan Kilimanjaroa.

Pihkala lentää myös niitä reittejä, joita hän näkee oikeastikin. Kun Pihkala kävi helmikuussa vaimonsa kanssa lomalla Madeiralla, hän oli jo etukäteen tunnustellut reitin simulaattorilla Portugalista Funchaliin, 900 kilometriä. Reissun jälkeen hän kiersi vielä pienkoneella kohteita, joita he olivat nähneet Madeirassa päiväretkillään.

– Kyllä siellä tunnisti tuttuja paikkoja ja näki kokonaisuuden mihin ne liittyvät. Jos haluaa tarkastella paikkoja, kannattaa lentää mieluummin pienkoneella 1 500 jalassa kuin isolla suihkukoneella korkealla. Riippuu tietysti mitä tripiltä eli pilvimatkalta odottaa.

Pihkalan hangaarissa on jo noin 30 konetta Cessna-pienkoneista liikesuihkukoneisiin ja isoihin matkustajajetteihin – myös Pihkalan "mainiona" pitämään Finnairin uuteen Airbus A350:een. Historiallisia herkkujakin on: ketterä Mitsubishi Zero, Helsinkiäkin pommittamassa ollut B-25 Mitchell ja amerikkalaisten meritiedusteluun ja pommituksiin käyttämä lentovene Catalina.

Jokainen kone on mallinnettu realistisesti. Kun Boeing-matkustajajetin nostaa ilmaan, jo ennen nousua järjestelmien kytkentään samassa järjestyksessä menee yhtä paljon aikaa kuin oikeastikin.

Yle Uutisgrafiikka

Virtuaalimaailmat ovat nyt jokamiehen ulottuvilla

Aiemmin tällaiset virtuaalielämykset kotioloissa olisivat maksaneet maltaita. Nyt tietokoneet, televisiot ja oheistarvikkeet ovat halventuneet niin, että mies- ja naisluoliin voi hankkia realistisia maailmoja pikkurahalla.

Tilastokeskuksen kuluttajahintaindeksi paljastaa, että aivan viime vuosina kuluttajaelektroniikan hinta on suorastaan romahtanut. Tietokoneiden hinta on vuoden 2010 jälkeen puolittunut. Eniten on laskenut matkapuhelinten hinta – se mikä maksoi vuonna 2010 satasen, maksoi tämän vuoden helmikuussa enää 36 euroa.

Elektroniikka on sanalla sanoen demokratisoitunut.

– Murros on kolmen–viiden viime vuoden aikana ollut tosi iso. Ei sitä oikein ymmärräkään, kun on koko ajan kehityksen keskellä. Kuluttaja saa tällä hetkellä erittäin hyviä, laadukkaita ja tehokkaita tuotteita kohtuuhintaan, sanoo Elektroniikan tukkukauppiaat ry:n puheenjohtaja Markus Nummisalo.

Hintojen romahtaminen johtuu tekniikan kehityksestä, online-maailman kireästä globaalista kilpailusta ja isoista valmistusmääristä. Halvemmalla parempaa on elektroniikassa nyt totta.

– Samalla kun hinnat ovat jopa halventuneet, laitteiden prosessoriteho on moninkertaistunut ja näyttöjen laatu mennyt hurjan hyppäyksen eteenpäin, Nummisalo jatkaa.

Piispa Pihkalan lentoelämyksiäkään ei ole hinnalla pilattu. Tavallista kannettavaa tietokonetta ja näyttöä hän käyttää myös töissään, ja varsinaisten erikoisvarusteiden eli pöydälle kiinnitettyjen ohjainlaitteiden ja lattialla olevien poljinten yhteishinnaksi Pihkala laskee noin 500 euroa. Sen päälle tulee itse peli, noin 50 euroa. Lentokoneita tulee jo pelin mukana, minkä lisäksi Pihkala on ostanut 30 koneen kokoelmansa 20–30 euron kappalehintaan.

– Ei tämä kallis harrastus ole, etenkään kun kaikki on ostettu kymmenen vuoden aikana, Pihkala sanoo.

Emerituspiispa Juha Pihkala tarttuu simulaattorin ohjaimiin "joskus joka päivä, joskus on viikkojenkin väli". Jyrki Lyytikkä / Yle

Lentäjän poika, Valtaojan tutkapari

Pihkala on lentäjän poika. Hänen isänsä oli ilmavoimien insinööriupseeri. Pihkala näki heti jatkosodan jälkeen Tampereella tukun rintamakäytöstä tuotuja koneita ja Pyörremyrskyn, ilmavoimien oman hävittäjäprototyypin. Tampereen Härmälässä oli lentokonetehdas ja ilmavoimien varikko, ja siellä hänen isänsäkin oli töissä.

– Kasvoin siihen ympäristöön. Olen aina ollut kiinnostunut lentämisestä ja muistan, millaista oli katsella koneita lentämässä Härmälässä.

Ensimmäisen simulaattorinsa Pihkala hankki vuonna 1987 ostamaansa Macintosh-pöytäkoneeseen. Nykyinen miesluola rakentui työhuoneeseen vasta eläkkeellä, kun lentämiselle tuli enemmän aikaa. Tampereen hiippakunnan työkaverit lähettivät piispansa eläkkeelle Hornet-simulaattorin ja oikean Redigo-koulukonelennon kautta. Siinä Pihkala pääsi myös itse ohjaimiin.

– Ilmavoimien mies sanoi että se meni sen verran hyvin, että hän olisi antanut mun laskeutuakin, jos olisi ollut tyynempi sää. Mutta oli sen verran sivutuulta, että piispan eläkepäivien kohtalo olisi mennyt liian jännäksi, Pihkala nauraa.

Lentolupakirjaa hän ei koskaan suorittanut. Kun oli intoa, ei ollut aikaa, ja kun aikaa tuli, perhe oli sitä mieltä ettei lentäminen ole vanhenevan miehen hommaa. Muttei emerituspiispan aika pitkäksi käy: hän kirjoittaa, lukee, kääntää, tutkii ja luennoi.

– Ja kun tulee olo ettei jaksa sellaista, niin virittelen hommat ja lähden lentelemään.

Miesluolassa on kaksi isoa kirjahyllyä täynnä kirjoja. Lähinnä uskontoaiheisia teoksia, mutta myös tukku tietokirjoja ja tietenkin jokusia lentokoneaiheisia. Pihkala tunnetaan tieteestä kiinnostuneena kirkonmiehenä. Vuonna 2004 hän julkaisi tähtitieteilijä Esko Valtaojan kanssa palkitun kirjan Nurkkaan ajettu Jumala?. Vuonna 2010 yhteistyö sai jatkoa teoksella Tiedän uskovani, uskon tietäväni. Kumpikin palkittiin vuoden kristillisenä kirjana.

Haastattelupäivänäkin on julkinen tilaisuus: Pihkala on kutsuttu Tampereen yliopistolle sairaanhoitopiirin paneeliin, jossa pohditaan ajankohtaisesti sote-uudistuksen eettisiä kysymyksiä. Sieltä palatessa työpäivän jälkeen Amerikan leveysasteilla on sopivasti aamupäivä ja valoisaa, eli on hyvä nousta lentoon New Orleansista.

Pihkala palaa sote-uudistuksen eettisestä keskustelusta yliopistolta. "Pitää koko ajan pitää miettiä, miksi uudistukseen on lähdetty. Meidän keskustelijoiden tehtävä on toimia paholaisen asianajajina, jotta esiin nousevat kaikki asiat joiden pitääkin nousta esiin. Piru piilee yksityiskohdissa." Jyrki Lyytikkä / Yle

Jumalallisia näkymiä?

Mutta koska ollaan pelissä, ei jumituta Amerikka-projektiin vaan katsastetaan rouheampia maisemia. Niitä löytyy heti Alppien sylistä Italian ja Sveitsin rajalta Bolzanosta. Nousukiito Suomenkin ilmavoimien käyttämällä Pilatus-yhteyskoneella menee sivutuulessa nurmikon kautta, mutta Pihkala puristaa koneen huippujen ylle.

– Tää olis saattanut pienellä koneella jopa oikeassa elämässä onnistua näinkin!

Sitten Bolzanon jylhät vuoristomaisemat vaihtuvat Lontoon metropoliin ja City-lentokenttään, jonne lasku hikoiluttaa.

– Lasku on kriittisin vaihe. Jos on väärä kulma, laite rupeaa kiroilemaan. Pulssi tässä nousee, kun oikein eläytyy, Pihkala sanailee ja ryömittää Epic Victorya piinallisen hitaasti kohti kiitorataa, lopulta onnistuen.

Lopuksi vielä hämärän Helsingin ylle. Pihkala on ostanut Helsingin maisemat fotorealistisena lisäosana, eli näkymä on kuin aidosta kaupungista. Alhaalla autojen valokeilat liikkuvat jonossa ja Lauttasaaren sillat erottuvat paksuina valovanoina. Pihkala ottaa suunnan kohti valkeana hohtavaa Tuomiokirkkoa, ja tekee kaarroksen sen yllä.

Näytön takana seinällä on kopio Hugo Simbergin maalauksesta Haavoittunut enkeli. Onko lentämisessä piispalle jotain yhteyttä jumalaan? Tulevatko lentäessä mieleen luomakunta ja luojan kädenjälki?

– No eii tässä oikein sellaista ole. Minä kun olen puolittain tieteenharjoittaja, niin enemmän tässä on halu hahmottaa isoja rakenteita, Pihkala toppuuttelee.

– Mutta kyllä tähän tietynlaisia elämänfilosofisia ajatuksia liittyy. Pitää päästä ilmaan, osata lukea karttaa, nähdä päämäärät ja kulkea niitä kohti oikealla tavalla. Määräetapit pitää tavoittaa etappi kerrallaan sillä tavalla kuin on hyvä, ja olisi osattava laskeutua niin että pysyy kunnossa.

Niin kai se on elämässäkin.