Samaan aikaan kun poliitikoiden, median ja kansalaisyhteiskunnan huomio kiinnittyy Yhdysvaltojen ja EU:n välisiin vapaakauppaneuvotteluihin, unioni käy neuvotteluita investointisuojasta Kiinan kanssa. Komission esittämä uusi investointisuoja uhkaa heikentää suomalaisyritysten oikeudellista asemaa.

Tehdas on aloittamassa tuotantoansa, mutta paikalliset viranomaiset huomauttavat puutteellisesta luvasta. Muutaman kuukauden päästä tilanne on kääntynyt päälaelleen ja viranomaisia lähellä olevat liikemiehet pyörittävät toimintaa tehtaassa.

Toisessa tapauksessa yritys saa luvat tuotannon pyörittämiseen maassa, mutta lupa tehtaalle johtavan tien rakentamiseen evätään.

Tässä on muutamia esimerkkejä siitä, miksi kriittisen keskustelun kohteena olevat investointisuojasopimukset on rakennettu. Jos esimerkiksi suomalaisyritys joutuu kohdemaassa vaikeuksiin, se voi viedä tapauksensa välimiesoikeuteen.

Nyt suomalainen elinkeinoelämä on noussut takajaloilleen, kun EU ja Kiina ovat yli kaksi vuotta keskustelleet uudesta investointisuojasopimuksesta. Neuvottelutuloksen pitäisi korvata Suomen nykyinen sopimus.

Mallia sopimukseen otetaan Yhdysvaltojen ja EU:n neuvottelemista TTIP-vapaakauppasopimuksesta, jossa painoa on laitettu valtion aseman turvaamiseen.

– Ennen mietitimme, miten saamme varmistettua yritystemme investoinneille ulkomailla riittävän suojan. Nyt mietimme, miten valtioita suojataan ulkomaalaisilta investoijilta, sanoo EK:n kauppapolitiikan asiantuntija Saila Turtiainen.

EU:n tavoitteena on pitkällä aikavälillä korvata jäsenmaiden nykyiset investointisuojasopimukset komission esittämällä uudella mallilla.

Ilmeistä mielivaltaa

Suomalaisyritykset eivät harjoita Kiinassa vain nappikauppaa. Kansantalouden kokoon suhteutettuna suomalaisyritysten liiketoiminta Kiinassa on suurinta EU-maista.

Kiinassa toimii yli 300 suomalaisyritystä, jotka ovat investoineet maahan reilusti yli kymmenen miljardia euroa. Yhtiöt kuten Kone, Wärtsilä ja Nokia työllistävät maassa kymmeniätuhansia työntekijöitä.

Elinkeinoelämä on pitänyt nykyistä investointisuojasopimusta itselleen edullisena. Suomalaisyhtiöitä on pitänyt kohdella Kiinassa kuten maan omia yrityksiä, mutta myös myöntää erityiskohtelu, jos sellainen on myönnetty jollekin toiselle ulkomaalaisyhtiölle.

Sopimus on poikkeuksellinen, jos sitä verrataan muiden EU-maiden tai pohjoisamerikkalaisten valtioiden sopimuksiin.

Siksi Euroopan komission tuore ehdotus TTIP-vapaakauppasopimuksen investointisuojasta ei ole saanut pelkästään kiitosta elinkeinoelämän parissa. Investointiriidat ratkaisisi jatkossa lakimiehistä koostuvan välimiesoikeuden sijaan pysyvä tuomioistuin, josta voisi valittaa seuraavaan oikeusasteeseen.

Elinkeinoelämän huoli kuitenkin kohdistuu ehdotuksen sisältömuutoksiin. Kun aiemmin valtion harjoittamasta oikeusturvan loukkaamisesta, mielivaltaisesta kohtelusta tai syrjinnästä saattoi penätä oikeuksiaan, jatkossa oikeusturvan loukkaamisen pitää olla perustuvanlaatuista, mielivallan ilmeistä ja syrjinnän kohdistettua.

Lisäksi valtio voisi EK:n mukaan jatkossa epäsuorasti pakkolunastaa yrityksen omaisuutta ilman, että siitä tarvitsisi suorittaa korvauksia. Epäsuoralla lunastuksella tarkoitetaan tilannetta, jossa omistajan oikeuksia rajoitetaan siten, ettei hän voi hyödyntää omaisuuttaan.

Paitsi että jatkossa yritysten on entistä vaikeampaa penätä oikeuksiaan, kirjaukset vähentävät sopimuksen ennaltaehkäisevää vaikutusta. Vapaakauppasopimusneuvotteluissa mukana ollut ulkoministeriön kauppaneuvos Kimmo Sinivuori ymmärtää yritysten huolen.

– Viranomaiset voivat sanoa, että olimme vähän mielivaltaisia mutta emme ilmeisen mielivaltaisia. Erot tulevat tällaisista yksityiskohdista.

"EK on väärässä"

Kaikki vapaakauppaneuvotteluita seuraavat asiantuntijat eivät allekirjoita EK:n kritiikkiä komission esittämää mallia kohtaan.

Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden professori Martti Koskenniemi sanoo, että yleisesti lakimiesten piirissä aiempia kirjauksia on pidetty aivan liian yleisinä.

– Nämä sisältömuutokset ovat sellaisia, joista investointijuristien kesken on vuosikausia keskusteltu. Ja suurin ongelma investointialalla on se, että vanha kirjaus fair and equitable treatment on aivan liian yleinen.

Fair and equitable treatment -kirjauksella viitataan investointien reiluun ja oikeudenmukaiseen kohteluun. Se ei Koskeniemen mukaan takaa "oikeudellista luottamusta" ja tästä esimerkkinä ovat eri tapaukset välimiesoikeuksissa.

– Sitä on käytännössä sovellettu samanlaisissa tapauksissa eri tavoin. Tämän takia komissio on halunnut yksilöidä, mitä kirjauksella tarkoitetaan.

Tämän vuoksi Koskenniemi on eri linjoilla EK:n kanssa.

– Elinkeinoelämän keskusliitto on väärässä. Jos komission esitys otetaan Kiinan kanssa tehtävään sopimukseen, niin silloin suomalaisten sijoittajien asema paranee, Koskeniemi sanoo.

Yksilöidympi kirjaus tarkoittaa sitä, että tuomioistuimella on vähemmän mahdollisuuksia tulkita sitä. Tämä on Koskenniemen mukaan kaikkien kannalta oikeudenmukaisempaa.

Samalla valtiot pitävät tiukemmin määrittelyvaltaa käsissään siitä, milloin kyse on investoijan oikeuksien loukkaamisesta ja milloin ei.

Satoja investointiriitoja

Ulkoministeriön arvion mukaan välimiesoikeuteen menneitä riitoja on tähän mennessä ollut yli 600. Tämä Sinivuoren mukaan osoittaa sen, että investointisuojasopimukset ennaltaehkäissevät riitoja.

– Jos luku suhteutetaan suorien sijoituksien määrään ja siihen, että sopimukset ovat olleet voimassa kymmeniä vuosia, niin se osoittaa, ettei välimiesoikeuteen lähdetä turhasta.

YK:n tilastojen mukaan maailmassa tehtiin yli tuhannen miljardin euron edestä suoria investointeja vuonna 2014. Investoinnit jakaantuivat lähes puoliksi kehittyneiden ja kehittyvien valtioiden välillä.

Lähde: YK Yle Uutisgrafiikka

Sinivuori arvioi, että yrityksillä ja valtioilla pitää olla riitaa vähintään kymmenistä miljoonista euroista, ennen kun se viedään välimiesoikeuteen.

Koskenniemen mukaan olennaista vapaakauppaneuvotteluissa eivät ole tapaukset välimiesoikeudessa. Sen sijaan tärkeämpää on se, miten investointisuojaa käytetään painostuskeinona, kun lainsäädäntöä laaditaan.

Koskenniemi käyttää esimerkkinä Suomen terveydenhuoltoa ja siellä toimivia kolmea suurta yksityistä yritystä.

– Attendon, Mehiläisen ja Terveystalon omistajien joukossa on ollut amerikkalaisia osakkeenomistajia. Jos investointijärjestelmä olisi voimassa, tämä tarkoittaisi, että sosiaali- ja terveysministeriön harkitessa jotain lainsäädäntöä tai hallintotoimea sen tulee ottaa huomioon nämä osakkeenomistajat. Näillä sijoittajilla saattaa olla näkökohtia siitä, miten Suomen terveydenhuoltojärjestelmää muutetaan.

– Nämä sijoittajat voivat lähettää lakimiehen ministeriöön ja sanoa siellä, että tästä asiasta pitäisi säätää tavalla x tai ei pidä säätää tavalla y. Silloin virkamiehen pitää ajatella, että keskimääräinen hinta oikeuteen menemisestä on neljä miljoonaa euroa.

Koskenniemen mukaan järjestelmässä toiselle osapuolelle annetaan mahdollisuus sanoa, että jos sinä et suostu ehtoihini, niin 'see you in court'.

Hintalappu kysymysmerkkinä

EU:n ja Kiinan investointisuojan mahdollisen muutoksen tuomaa hintalappua suomalaisyrityksille on vielä mahdotonta arvioida.

Vaikeuskerrointa lisää se, että yritykset ovat pääsääntöisesti hiljaa nykyisistäkin investointiriidoistaan. Yhtiöt haluavat säilyttää loppuun asti toimintaedellytyksensä maassa.

– Tapaukset tulevat yleensä meidän tietoon vasta siinä vaiheessa, kun omaisuus saattaa ihan oikeasti mennä, Sinivuori sanoo.

Koskenniemi ei pidä talousvaikutuksia merkittävänä.

– En todellakaan usko sitä, että tällä kysymyksellä Suomen ja Kiinan välisessä kaupassa on mitään todellista merkitystä.

Neuvottelut yhä kesken

Neuvottelut EU:n ja Kiinan välillä ovat yhä kesken. Sinivuori toivoo, ettei Kiinan kanssa solmita samansisältöistä investointisopimusta kuin Yhdysvaltojen kanssa.

– Komission on pakko ottaa huomioon, ettei Kiina ole Yhdysvallat. Teksti ei voi olla yksi yhteen TTIP-neuvottelutuloksen kanssa.

Euroopan komission investointisuojamalli etenee kuitenkin muualla. Kanadan neuvottelijat hyväksyivät noin kuukausi sitten ruotsalaisen kauppakomissaarin Cecilia Malmströmin esittämät muutokset osapuolten väliseen vapaakauppasopimukseen.

Sopimus pitää nyt sisällään pysyvän tuomioistuimen, joka ratkaisee investointiriitoja EU-valtioiden, Kanadan ja yritysten välillä. Tämä siis jos osapuolet lopulta vahvistavat sopimuksen.

Tilanne Kiinan sopimuksen kanssa voi kuitenkin olla toinen kuin Kanadan. Kukaan ei esimerkiksi ole esittänyt Kiina-neuvotteluissa samaa kysymystä kuin TTIP-neuvotteluissa: Tarvitaanko investointisuojaa lainkaan, kun osapuolina on suurimmaksi osaksi vain oikeusvaltioita?

Myös Koskenniemi myöntää, että tilanne on eri Kiinan ja Yhdysvaltojen välillä. Kiinan oikeusistuimien käsittelyiden puolueettomuuteen ei voi luottaa samalla tavalla kuin Yhdysvalloissa.

– Jos on niin, etteivät eurooppalaiset sijoittajat voi saada oikeutta Kiinassa, niin silloin varmasti pitää perustaa jokin sellainen elin, jossa sitä oikeutta voi saada. Ja ehkäpä tämä nyt komission esittämä tuomioistuin voisi olla sellainen elin.

Lapin yliopiston Kiinan yhteiskunnan ja kulttuurin professori Matti Nojonen sanoo, että maan eri osissa on suuria vaikeuksia tasapuolisen oikeudenkäynnin takaamisessa. Ongelmat maassa alkavat lain soveltamisesta paikallistasolla.

– Kiina on hyvin korruptoitunut maa. Ja se on myös rakenteellinen ongelma, sillä maan kommunistinen puolue paitsi nimittää mutta myös kontrolloi oikeuslaitosta.

Aivan nopeasti tuloksia ei välttämättä Kiina-neuvotteluista tule.

– Esimerkiksi Yhdysvallat on neuvotellut investointisuojasopimuksesta Kiinan kanssa kymmenisen vuotta. Kiinalaisten kanssa ei ole aina helppo edetä neuvotteluissa, Sinivuori sanoo.