Viron järjestäytyneellä rikollisuudella on aina ollut läheiset suhteet Suomeen ja suomalaisiin. Tallinna ei ole enää Euroopan murhapääkaupunki, mutta mafia elää ja voi Virossa yhä hyvin.

Virossa on ollut ja on jossakin määrin edelleen toimiva rikollismafia.

Poliisin toiminta on kehittynyt sitä mukaa, kun Viro on tullut osaksi Euroopan unionia.

Aikalaiset muistelevat raakoja ja verisiä sattumuksia Tallinnan kaduilla.

Suomen ja Viron välinen meriliikenne on ollut vuosikymmeniä erittäin vilkasta. Arkistokuva Tallinnan satamasta. ILPO LUKUS

Vielä kymmenisen vuotta sitten Suomessa uutisoitiin ahkerasti Viron mafiasta ja sen aikaansaannoksista molemmin puolin Suomenlahtea.

Kotimaassaan virolaiset rikollisjärjestöt olivat takoneet mahtavasti rahaa 1980-luvulta lähtien, ja nyt ne olivat saaneet saavuttaneet tukevan jalansijan myös Suomessa, jossa ne olivat ottaneet haltuunsa huumekaupan Helsingissä ja sen ympäristössä.

Tiedossa oli, että kaikilla merkittävillä virolaisryhmittymillä oli Suomessa oma miehensä, jonka tehtävänä oli johtaa ja kehittää toimintaa.

Viime vuosina Viron järjestäytyneestä rikollisuudesta on uutisoitu enää vain vähän, vaikka se ei ole kadonnut minnekään. Viron poliisivoimien komentaja Elmar Vaher kertoi viime vuonna haastattelussa, että Virossa toimii 20 varteenotettavaa rikollisryhmittymää.

Virolaismafian lonkerot ulottuvat laajalle. Osan voitoistaan se saa Suomesta ja suomalaisilta joko suoraan tai välillisesti.

Virossa mafia pyrkii samaan kuin muissakin maissa, eli pääsemään mukaan laillisiin liiketoimiin. Niiden kautta ne voivat pestä puhtaaksi laittomasti hankittua rahaa, mutta myös hankkia laillisesti lisätuloja.

Näyttöä tällaisesta kehityksestä saatiin Tallinnassa tänä keväänä, kun Viron poliisin mafiaryhmä otti kiinni vanhassa kaupungissa sijaitsevan ja erityisesti suomalaisten suosiman suuren ravintolan omistajan. Kiinniotto tapahtui kadulla suoraan auton ratista. Viron lehdistössä kyseistä mieshenkilöä on nimitetty mafiapomoksi jo vuosia, ja lopulta poliisi sai kerättyä riittävästi näyttöä hänen toimistaan.

Eräällä toisellakin Viron rikosuutisissa tiuhaan esiintyneellä miehellä on Tallinnassa huomattavaa hotelli- ja ravintolatoimintaa, joka on suunnattu etenkin suomalaisille. Mies omistaa Tallinnassa ylellisiä vuokra-asuntoja, joissa on vuokralaisia myös Suomesta.

- Nykyajan järjestäytynyt rikollisuus on Virossakin eräänlainen yrittäjäjärjestö, joka hakee kasvua ja tulosta. Keinovalikoima vain on erilainen, eli siihen kuuluu myös väkivalta, kuvailee Virossa asuva suomalainen rikoskirjailija J. K. Tamminen.

- Virossakin uuden ajan rikoksissa tarvitaan avuksi entistä enemmän lakimiehiä, tilintarkastajia, kirjanpitäjiä ja muuta notkeaa apuväkeä. Järjestäytyneellä rikollisuudella pyyhkii Virossa yhä erittäin hyvin.

Rikollinen Neuvosto-Viro

1980-luvulle tultaessa Virosta oli kehkeytynyt Neuvostoliiton se tasavalta, jossa oli eniten rikollisuutta. Tämä johtui Viron maineesta Neuvostoliiton näyteikkunana länteen, eli länsimaisimpana osana Neuvostoliittoa.

Virossa ja Baltiassa elintaso olikin parempi kuin muualla Neuvostoliitossa, mikä Virossa johtui myös suomalaisesta turismista ja sen tuomista ansaintamahdollisuuksista.

Järjestäytynyttä rikollisuutta Viroon toivat vierastyöläisetkin, joita sinne passitettiin 80-luvulle tultaessa aina vain enemmän Neuvostoliiton eri osista. Heitä tarvittiin teollisuudessa, maanviljelyksessä ja rakentamisessa. Huomattava osa Viroon tulleesta työväestä oli taustaltaan rikollisia, jotka jatkoivat valitsemallaan uralla Virossa.

Lisää kontakteja ja osaamista he ammensivat Viron suurista leirityyppisistä vankiloista, kolonioista, jotka on kuin luotu tämänkaltaiseen tarkoitukseen.

Rikollisryhmittymät nimettiin niiden jäsenten kotikontujen mukaan ja niinpä Virossa tunnetaan vieläkin muun muassa Kemerovon ja Permin mafiat. Kemerovolaisten johtajana pidetty mies pidätettiin viime kesänä Espanjan Malagassa.

Vironkielisistä ryhmittymistä vaikutusvaltaisin oli tuohon aikaan Linnuvabrikun eli Lintutehtaan porukka, joka Tallinnassa muistetaan siitäkin, että se kävi permiläisten kanssa tulitaistelun Tallinnan vasta avatun Neste-huoltamon pihassa keväällä 1992. Kuolonuhreilta ei vältytty.

Lintutehtaan nenämies koki vastaavan kohtalon 2005 Tallinnan Piritalla perheensä silmien edessä, kun hänen tulipunaiseen Mercedes-Benz-urheiluautoonsa ammuttiin konepistoolilla.

Juttu jatkuu kuvan jälkeen.

Suomen poliisilla oli aikoinaan kädet täynnä töitä virolaisten huumerikollisten kanssa. Kuvituskuva. JENNI GÄSTGIVAR

Pretty Woman antoi mallia

Suomalaisia turisteja ja monenkirjavia bisnesmiehiä Tallinnaan oli alkanut tulvia jo 1965, kun Helsingistä avattiin matkustajalaivareitti Tallinnaan. Reilut kymmen vuotta myöhemmin suomalaiset rakensivat Tallinnaan ensin Viru-hotellin ja sen jälkeen, Moskovan vuoden 1980 olympialaisten alla, suurelta osin myös hotelli Olümpian.

Suomalaisten kanssa saattoi tehdä Tallinnassa monenlaista bisnestä, ja mahdollisesti heiltä saattoi tienata myös huijaamalla ja ryöstämällä.

Ällistyttävän monet nyky-Viron tunnetuista liikemiehistä ja osin poliitikoistakin tienasivat pesämunansa käymällä laitonta kauppaa suomalaisten kanssa 80-luvun Tallinnassa. Samalla tapaa tienasivat pesämunansa myös jengipomot ja rikollispäälliköt.

Huumekauppa oli tuohon aikaan Virossa vielä vähäistä, mutta prostituutio rehotti. Kulttuurisista ja taloudellisista syistä maaperä oli Virossa prostituutiolle erityisen otollinen, ja vielä suositummaksi seksikaupan teki vuoden 1990 hittielokuva Pretty Woman.

Tuloja rikollisryhmittymät saivat myös varkauksista, jotka 80-luvun ja vielä enemmän 90-luvun Virossa olivat kokoluokaltaan käsittämättömän suuria. Saatettiin varastaa tyhjiksi kokonaisia tehtaita, kolhooseja, kauppoja, rakennustyömaita. Saalis kuljetettiin pois rekka-autoilla.

Tuon ajan Virossa oli usein myös epäselvää, kummalla puolen lakia miliisit ja poliisiviranomaiset loppujen lopuksi olivat. Mafiaryhmien johtajilla oli suhteita valtion virkamiesjohtoon ja poliitikkoihin, ja jotkut kehuskelivat julkisuudessakin ”omilla miehillään” Viron suojelupoliisissa.

Suojelurahaa rikollisryhmittymät ryhtyivät perimään siinä vaiheessa, kun yrittäjille alkoi kertyä riittävästi rahaa, jota periä. Pian moni suojelurahabisnestä pyörittävä kuitenkin äkkäsi, että kannattavampaa ja pitkällä tähtäimellä riskittömämpää taitaa olla perustaa oma turvallisuusalan firma.

90-luvun alkuvuosien bisnestä mafialle olivat myös väkivaltaiset maantieryöstöt, joissa ei sumeiltu käyttää ampuma-aseita. Ryöstöuhan vuoksi suomalaisetkin rekat ajoivat Baltian läpi pitkissä saattueissa, joita suojasivat raskaasti aseistetut vartijat.

Rynnäkkökivääreitä torikaupassa

Viron irtautuminen Neuvostoliitosta ja itsenäistyminen 1991 käynnisti virolaisessa yhteiskunnassa kehityksen, joka oli mieleen myös rikollisille.

Viro vajosi sekasortoon ja laittomuuteen, jota osaltaan lietsoivat maahan vuoteen 1994 saakka jääneet venäläiset sotilaat. Heiltä saattoi ostaa ihan mitä vain kuten panssaroituja miehistönkuljetusvaunuja ja Kalashnikov-rynnäkkökivääreitä.

Kalashnikoveja ja räjähteitä oli saatavana myös Mustamäen torilla, eli virolaisittain Kadaka-torilla, joka alkoi toimia Tallinnassa vuonna 1992.

Myyntikojuja Mustamäen torilla oli tuhansia ja erityisesti suomalaisten keskuudessa suosituksi myyntiartikkeliksi nousivat piraatti-CD-levyt. Kun suomalaisartisti kuten Kaija Koo tai Neljä Ruusua julkaisi Suomessa uuden levyn, sai sitä piraattina Mustamäeltä jo samana päivänä.

Savukkeiden ja viinan salakuljetus ja nyt myös suurisuuntaiset metsävarkaudet olivat Viron mafian arkipäivää ja -yötä. Korruptio Viron rajoilla oli niin lohduttoman yleistä, että Virossa jopa pohdittiin rajavalvonnan ulkoistamista esimerkiksi Suomelle.

Satumaisen suuriin ansioihin Viron rikollisryhmittymät pääsivät kiinni metallikaupassa, joka sekin pyöri suurelta osin Suomen kautta. Pienestä koostaan huolimatta Viro nousi 90-luvun alussa maailman johtavien romumetallin viejien joukkoon, kun ympäri entisen Neuvostoliiton ostettua ja varastettua metallia kuljetettiin Tallinnan satamien kautta.

Metallikauppaan sotkeentui myös Virossa yhä asuva Timo Ihalainen, joka oli monen mutkan kautta päätynyt paperikauppiaaksi Tallinnaan. Hänellä oli 90-luvun alussa kellarikonttori eräässä tallinnalaishotellissa.

- Mafiamiehet tulivat uhkailemaan minua työpaikalleni ja heillä oli mukanaan valokuvat lapsistani ja osoitetiedot. He sanoivat, että kannattaa totella, Ihalainen kertoo.

- Virolaiselle liikekumppanilleni kävi huonommin. Hänet löydettiin metsästä puuhun sidottuna ja kuoliaaksi ammuttuna.

Romumetallikauppaan liittyvä rikollisuus paisui niin suureksi ja hallitsemattomaksi, että Viron valtio antoi metallibisnekseen viiden vuoden monopolioikeuden valtionfirmalle EMEX. Väärinkäytöksiä se ei täysin lopettanut.

EMEXin osti myöhemmin suomalainen jätteenkäsittelijä Kuusakoski, jonka kanssa se oli tehnyt yhteistyötä jo pitkään. Kuusakoskea ei koskaan syytetty mistään laittomuuksista.

Juttu jatkuu kuvan jälkeen.

Mustamäen torin kauppiaat lipsuivat lain nurjalle puolelle, mutta kauppapaikka oli silti suomalaistenkin suosiossa. PETRI ELONHEIMO

Viisumivapaus onnenpotku

Onnenpotku Viron mafialle oli myös Suomen ja Viron välisen viisumivapauden voimaantulo 1997. Nyt oli raja auki Suomeen, jossa odottivat Viroon verrattuna moninkertaiset markkinat.

Jo parissa vuodessa Viron häikäilemättömät, raakaa väkivaltaa kaihtamattomat rikolliset olivatkin ottaneet haltuunsa Etelä-Suomen huumekaupan ja olivat aktiivisia muun muassa prostituutiossa.

Uuden leipäpuun Viron järjestäytynyt rikollisuus löysi rakennusbisneksestä ja siihen liittyvistä veropetoksista, kun Virosta alettiin välittää Suomeen edullista virolaistyövoimaa. Palkkoja virolaisille maksettiin pimeänä molemmin puolin Suomenlahtea, eikä tämä tapa ole kuollut vieläkään.

Murha per päivä

Viron oli ryhdyttävä suitsimaan järjestäytynyttä rikollisuutta tosissaan viime vuosikymmen alussa, jos se tahtoi päästä Euroopan unionin jäseneksi. Jäsenyys koitti vuonna 2004. Rikollisuus on kuitenkin vielä lopullisesti kitkemättä.

Viron mafia pulpahti hiljattain esiin taas Suomessakin, kun Helsingin huumepoliisin entisellä päälliköllä Jari Aarniolla näytti olleen siihen yhteyksiä.

Virossa järjestäytyneen rikollisuuden suhteen ollaan nyt odottavalla kannalla sen jälkeen, kun Viron mafian kummisetä Nikolai Tarankov tapettiin kalastusretkellä vuoden 2016 lopulla.

Kummisedäksi Tarankovia nimitettiin siksi, että tiettävästi hän piti hallussaan Viron mafiaryhmittymien yhteiskassaa, josta on maksettu avustuksia muun muassa vankilassa istuvien sotureiden perheille. Vielä tällä hetkellä on ulkopuolisille epäselvää, mitä tälle perinteelle on tapahtunut.

90-luvun alun kaltaisiin mafiasotiin ei Virossa ole kuitenkaan enää paluuta, sillä se ei olisi kenenkään etu.

Nyt vuonna 2018 voi olla vaikea enää ymmärtää, miten vain reilut 20 vuotta sitten Tallinna kohosi nopeasti Euroopan murhapääkaupungiksi, jossa vuonna 1994 murhattiin yli 300 ihmistä. Murhia tehtiin siis noin murha per päivä -tahtiin. Sitä aikaa eivät kaipaa takaisin edes paatuneimmat ammattirikolliset.