Sauli Niinistön kuusivuotinen presidenttikausi lähenee loppuaan, ja Yle pyysi kuudelta tutkijalta arvioita Niinistön suurimmista onnistumisista ja epäonnistumisista.

Asiantuntijat suitsuttavat erityisesti viimevuotista huipputapaamisten sarjaa, kun Niinistö kohtasi muutaman kuukauden aikana Kiinan, Venäjän ja Yhdysvaltain presidentit.

– Harva Suomen kokoisen maan valtionpäämies pystyy samanlaiseen suoraan, sanoo Eduskuntatutkimuksen keskuksen johtaja Markku Jokisipilä Turun yliopistosta.

Kalevi Sorsa -säätiön toiminnanjohtaja Mikko Majander jatkaa, että pienen maan valtionpäämiehelle on harvinaislaatuista tavata vuoden sisään maailman ykköspresidentit kahden kesken, eikä vain yleisissä huippukokouksissa.

Myös tutkijatohtori Johanna Vuorelma Helsingin yliopistosta sanoo, että Niinistö otti tilan haltuun "aika poikkeuksellisellakin tavalla". Viime vuosi oli myös Suomen 100-juhlavuosi.

Yle Uutisgrafiikka

Presidenttikauden ilmeisin onnistuminen on Niinistön mielipidetiedusteluissa saama kansansuosio, joka on Jokisipilän mukaan 10–15 prosenttia korkeampi kuin kakkoskaudelle pyrkineelle edeltäjälle Tarja Haloselle mitattiin vuonna 2006.

– Suosio on aivan historiallinen nykymuotoisen presidentinvaalin aikana, sanoo Jokisipilä.

Käytti tilaisuuden toimia perinteisenä presidenttinä

Ulkopoliittisen instituutin johtaja Teija Tiilikainen kehuu, että suurin onnistuminen on ollut Suomen linja Ukrainan kriisiin. Tiilikainen sanoo, että Niinistön johdolla Suomi on rakentanut linjan, jossa sitoudutaan EU:n Venäjä-pakotteisiin, mutta ylläpidetään samalla vuoropuhelua Venäjän johdon kanssa.

– En koita sanoa, että kaikki mitä Suomi saavutti olisi yksin presidentin ansiota, mutta turvallisuus- ja Venäjä-politiikassa ollaan paljon presidentin perinteisellä tontilla.

Mikko Majander jatkaa, että perinteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan paluu keskiöön avasi Niinistölle mahdollisuuksia, karsituista valtaoikeuksista huolimatta.

– Suomalaiset näkevät presidentin kansallisen turvallisuuden takaajana, ja siinä roolissa hän on onnistunut kansalaisten mielestä hyvin, sanoo myös valtio-opin professori Tapio Raunio Tampereen yliopistosta.

Maailmanpolitiikan professori Teivo Teivainen Helsingin yliopistosta sanoo, että Niinistö on pelannut taitavasti korttinsa Nato-kysymyksessä, mikä selittää melko paljon hänen kansansuosiotaan.

– Ihmiset, jotka epäilevät Natoa pitävät häntä usein turvaajana, että Natoon ei kiirehditä liian nopeasti. Samalla ne, jotka haluavat Suomen menevän Natoon, eivät ole menettäneet häneen uskoaan ja tuntuvat olettavan, että viime kädessä hän on Nato-miehiä.

Yle Uutisgrafiikka

Kömmähdyksiä puheissa

Niinistön suurimpana epäonnistumisena useampi tutkija pitää hänen epäselviä puheitaan. Johanna Vuorelma, Markku Jokisipilä ja Teivo Teivainen nostavat esimerkiksi Niinistön sekaannusta aiheuttaneen puheen vuoden 2016 valtiopäivien avajaisissa.

– Hän aika selkeästi vihjasi, että Suomen pitäisi jättää noudattamatta Geneven pakolaissopimuksia. Jälkeenpäin hän hiukan luisteli tästä kömmähdyksestään irti, mutta kuvastaa että hän on globaaleissa asioissa heikommillla jäillä, Teivainen sanoo.

– Arvojohtajalta, presidentiltä odotetaan täsmällistä kieltä ja selkeää linjausta, jota ei tarvitse myöhemmin tulkita ja miettiä mitä sanottiin, Vuorelma toteaa.

Teivaisen mukaan Niinistö "päästeli sammakoita suustaan" jo kautensa alussa, vuonna 2012 Saamelaiskäräjien avajaisissa.

– Hän totesi ILO:n alkuperäiskansojen oikeuksia suojaavasta sopimuksesta, että se ei sopisi Suomeen, koska se on tarkoitettu vain tilanteisiin, joissa pyritään palaamaan siirtomaa-aikaa edeltävään tilanteeseen. Tämä oli väärin faktojen kannalta.

Jokisipilän mielestä onnistumisena ei voi pitää myöskään Niinistön kesäkuista "ääneen ajattelemista" siitä, onko perussuomalaisten uusi puoluejohto parantanut tapansa.

– Monet tekivät tulkinnan, että presidentti astui omien valtaoikeuksiensa piirissä olevien asioiden puolelta sisäpoliitiseen kommentoitiin, Jokisipilä sanoo.

Merkittävä ero edeltäjiin

Osa tutkijoista nosti esiin, että edeltäjistään Tarja Halosesta ja Martti Ahtisaaresta poiketen Niinistö keskittyy Suomen lähialueeseen.

– Ero on merkittävä. He korostivat laajempaa kansainvälistä toimintaympäristöä, ympäristöpolitiikaa, väestönkasvun haasteita maailmalle ja ylipäätään globaaleja ongelmia, Tapio Raunio sanoo.

– Niinistön maailmankuva sen sijaan tuntuu rajoittuvan Tukholman ja Moskovan välille.

Teivo Teivaisen mukaan Sauli Niinistöllä on ollut globaaleihin ihmisoikeuskysymyksiin ja aseistariisuntaan "aika tyly linja".

Raunio sanoo, etteivät Ukrainan tapahtumat ja esimerkiksi tilanteen kiristyminen Itämerellä tarkoita, ettei presidentti olisi samalla voinut pitää yllä myös laajempia kysymyksiä.

– Ei sitä mikään estä. Täytyy muistaa, että presidentti ei ole kovin kiireinen henkilö. Aikaa ja voimavaroja on puhua siitä minkä tärkeäksi katsoo.

Mikko Majanderin mielestä Niinistö olisi voinut myös puolustaa EU:ta vahvemmin.

Useampi tutkija kuitenkin korosti, että Niinistön kauteen ei ole mahtunut suuria epäonnistumisia.