Skitsofrenia ja masennus ovat varjostaneet Minna Ervanteen, 66, elämää viisikymmentä vuotta. Psykiatrinen sairaus alkaa yleensä nuorella iällä. Minna Ervanne oli kuusitoista, kun oireet alkoivat. Diagnoosin hän sai kaksi vuotta myöhemmin.

– Olin harhainen. Kuulin ja näin sellaista, mitä ei ollut olemassa. Mielialakin oli synkkä, ajattelin itsemurhaa.

Ervanne kuvaa sairauttaan viidakoksi, jonka läpi hän kuitenkin yritti kommunikoida ihmisten kanssa. Ervanteen oireet olivat myös paranoidisia eli hän koki vainoharhoja.

– Sitä epäili kaikkea. Ei voinut luottaa keneenkään, ei läheisiin, ei tuntemattomiin. Harhojen takia saattoi pelätä suunnattomasti, vaikka vain huoneesta toiseen siirtymistä. Epäluulo jyrsi itseluottamusta.

Myrskyisenä yönä on yksi Minna Ervanteen maalaamista teoksista. Miina Sillanpää / Yle

Ei voinut puhua ääneen

Kotkassa asuva Minna Ervanne haluaa puhua sairaudestaan. Hän on elänyt sen kanssa 1960-luvun lopulta lähtien. Silloin sairaudesta ei voinut puhua ääneen.

– Se oli hyvin vaikeaa silloin. Ei voinut kertoa kenellekään ulkopuoliselle. Työnantajista yhdelle uskalsin kertoa, jotta pääsin psykoanalyysiin 70-luvulla. Sairastuneet oli siihen aikaan pyyhitty kokonaan pois näköpiiristä, Ervanne kertoo.

Ervanne haluaa murtaa skitsofreniaan liittyviä ennakkoluuloja.

– Kerron näitä nyt sen takia, että toivon, että ihmiset alkaisi tutustua meikäläisiin. Ei se niin kauheaa ole. Joka suvussa on meikäläisiä, ihan varmasti.

Skitsofreniapotilaita on Suomessa noin 50 000. Jos etsii verrokkia muista pitkäaikaissairauksista, on tyypin 1 diabetesta sairastavia yhtä paljon.

Ervanne maalaa mielellään muotokuvia. Etualalla taiteilijan näkemys itsestään. Miina Sillanpää / Yle

Yhä mysteeri

Minna Ervanne meni naimisiin, mutta ei koskaan hankkinut lapsia. Arkkitehtuuria opiskellut nuori nainen jäi myöhemmin sairauden aiheuttaman työkyvyttömyyden vuoksi pois työelämästä.

Ervanteen elämässä paremmat, oireettomat jaksot vaihtelevat psykoottisten sairausjaksojen kanssa, jolloin skitsofrenian lisäksi myös lamauttava masennus jättää Ervanteen sängyn pohjalle.

Skitsofrenia on vakava psyykkinen sairaus. Sen tyypillisiä oireita ovat aistiharhat ja harhaluulot sekä tunne-elämän latistuminen. Sairautta hoidetaan lääkkeillä ja psykososiaalisten hoitojen avulla.

Skitsofrenia on elinikäinen, mutta ei toivoton sairaus. Sen kanssa pystyy elämään myös täysipainoista elämää.

– Skitsofreniaa pidetään edelleen melko mystisenä sairautena. Sitä se on ammatti-ihmistenkin näkökulmasta, koska sen aiheuttajaa tai moninaisia syitä sairastumisen taustalla ei edelleenkään tarkkaan tunneta, psykiatrian erikoislääkäri Jukka Kärkkäinen THL:stä sanoo.

Kärkkäisen mukaan sairaus kantaa mukanaan mielikuvia ajalta, jolloin skitsofreniapotilaita hoidettiin laitoksissa, joissa he asuivat kymmeniä vuosia.

– Skitsofreniapotilaita voidaan pitää myös vaarallisina tai väkivaltaisina. Tutkimusten mukaan skitsofreniaan sairastuneet eivät ole sen väkivaltaisempia kuin muutkaan ihmiset. Pikemminkin he ovat arkoja ja vetäytyviä, Kärkkäinen sanoo.

Kuluva vuosi on ollut skitsofreniaa sairastavan Minna Ervanteen elämässä parempaa aikaa. Taidetta on syntynyt runsaasti. Teokset on nyt ripustettu näyttelyksi Ervanteen hoivakodin käytäville. Miina Sillanpää / Yle

Apua taiteesta

Nyt Ervanteen elämässä on käynnissä alkuvuodesta asti jatkunut parempi jakso.

Hän sai keväällä paikan kotkalaisesta hoivakodista, jonne hän muutti asuttuaan sitä ennen itsenäisesti. Nykyisen huoneensa Ervanne on valjastanut omaksi ateljeekseen. Taide on kulkenut Ervanteen mukana koko iän.

Ervanne maalaa etenkin aamupäivisin, jolloin viretaso on parhaimmillaan. Maalauksiensa aiheet hän käy luonnostelemassa paikan päällä ja palaa sitten kotiinsa keskittyäkseen lopulliseen teokseen.

– Siitä on apua. Olen saattanut piirtää niitä harhoja, joita näen. Se on kanava, johon olen saanut työnnettyä kaikkea, alitajuinen on ilmestynyt niissä esiin, Ervanne sanoo.

Taide on Ervanteelle harrastus. Hän maalaa mieluiten maisemia ja muotokuvia. Ensimmäisen taidenäyttelyn avajaisia on vietetty tällä viikolla. Työt ripustettiin Ervanteen hoivakodin käytävien seinille.

Ervanteen elämässä on ollut useiden vuosienkin mittaisia hyviä jaksoja. Toisinaan hyvät ja vaikeat jaksot vuorottelevat noin puolen vuoden välein.

– Tiedän, että sairaus kärkkyy sitä tilaisuutta, koska se voi iskeä taas. Heti kun tulee ajatuksia, niin alan työstää niitä pois, tappelen niin, että annan turpiin niille ajatuksille, Ervanne sanoo.