Hvis nogen skulle have misset det, så har spørgsmålet om diskrimination af sorte skuespillere ved Oscar-uddelingerne fyldt temmeligt meget i særligt de amerikanske medier.

Den amerikanske instruktør Spike Lee gentog under filmfestivalen i Berlin sin præcisering af, at han ikke boykotter Oscar-uddelingen i næste uge, men at han bare ikke gider komme, når der er så få sorte blandt de nominerede.

Måske skulle han have lyttet til Berlinalens meget hvide jurypræsident, Meryl Streep, der ved sin tiltrædelse i begyndelsen af ugen udtalte, at »vi er alle afrikanere«. Fordi menneskeheden udspringer fra Afrika.

Både Spike Lee og Meryl Streep blev citeret vidt og bredt, og diskussionen om race og køn fortsatte i nær sagt alle de rundbordsinterview, som Berlingskes udsendte deltog i.

Men der kan sagtens siges mere, så da vi fik chancen for at interviewe en kvindelig, dansk, sort instruktør, slog vi til.

Hella Joof, hvordan kan du som sort kvinde bedst lide at blive interviewet?

»Det var da et godt, åbent spørgsmål at stille. Altså, jeg tænker egentlig aldrig på min hudfarve længere, selv om det da er sket, at den har været et issue. Jeg var på filmfestival med min film »Oh Happy Day« sammen med Lotte Andersen, der spiller hovedrollen, og ingen talte til mig i to dage, indtil det gik op for folk, at jeg var instruktøren og ikke Lottes assistent. Så begyndte de at fedte for mig, men så var det jo for sent.

Men hvordan vil jeg helst interviewes som sort kvinde? Altså, jeg vil helst ikke interviewes på samme måde som hvide heteroseksuelle mænd, for de har det fandeme ikke nemt for tiden. Interview mig bare som en sort, kvindelig filminstruktør. Vi er jo så diskriminerede, at vi bør have en blankocheck fra filminstituttet. Og apropos så handler min TV-serie...«

Ja, du har lavet en TV-serie, der handler om et par der bliver skilt, men ikke har råd til at flytte fra deres hus, og så bliver de boende sammen på hver sin etage. Er det et særligt problem, som sorte har, fordi de ikke har så mange penge, eller ..?

»Nej, ikke rigtigt. Jeg tror, de fleste sorte opfører sig som hvide, men nu tænker jeg heller ikke, at det med hudfarven er så relevant for min serie, som jeg egentlig godt vil tale lidt om. Altså som i lige nu. Men for lige at runde spørgsmålet af, så har mine egne problemer af den slags mest at gøre med min psykologiske profil og ikke så meget med min farve. Min farve giver først og fremmest problemer, når folk insisterer på at tale om den.«

Jo, men inden vi begynder at snakke om »Bedre skilt end aldrig«, så vil jeg godt lige høre, hvad du synes er værst – at være kvinde eller at være sort? Og nu håber jeg ikke, at jeg formulerer mig forkert eller krænkende med mit spørgsmål.

»Nå nej, men OK, jeg tror, at det er meget godt, at det lige netop er mig, du spørger om det, for en indædt feminist kunne måske godt tage det ilde op. Eller en Jada Pinkett Smith (der heller ikke kommer til Oscar-festen, red.) Men OK, du lyder, som om du egentlig er ude i et positivt ærinde, som jeg dog godt vil lægge lidt til side. At være sort og at være kvinde er to dejlige oplevelser ... som ikke har noget med min serie at gøre. Jeg tror for eksempel ikke, at de, der skal se serien i aften her i Berlin, vil kunne aflæse, at den er lavet af en sort. Måske kan de se, at den er lavet af en kvinde ... men ikke af en sort.«

Men så lad os snakke om serien. Hvorfor er der ikke nogen sorte med i »Bedre skilt end aldrig«?

»Der er faktisk en sort skuespiller med i femte afsnit. Men altså, jeg ser ikke farve længere, medmindre det var en film fra Ghana med et kridhvidt cast. Så ville jeg måske studse lidt over det. Jeg ser kun på, hvilke mennesker der passer til rollerne. Som for eksempel i »Bedre skilt end aldrig«, hvis vi lige skulle nå at runde den ...«

Ja, fortæl lidt om den ...

»Det er en undersøgelse af, om den lykkelige skilsmisse findes. Den er skrevet af Mette Heeno, som jeg samarbejdede med om filmen »All Inclusive«, og det var godt, og vi havde et dejligt samarbejde. Mette har nogle erfaringer med skilsmisse, og jeg har nogle erfaringer ...«

Har du været gift med en sort?

»Æh, nej, men jeg har været gift med en mand med en lidt anden etnisk baggrund. Hans far var indoneser ...«

Hvorfor var han ikke sort?

»Jeg mødte ikke nogen sort. Når ens far er sort, og han ikke har været der i ens liv, så går mange og leder efter den forsvundne sorte far resten af deres liv, men jeg var ikke en af dem. Jeg tænkte, at de sorte mænd, de forlader nok én, så jeg fandt i stedet en, der ikke er helt sort.«

(Hella Joof spiser havregrød serveret rygende varm i Hotel Mariotts lobby, hvor vi sidder)

»Undskyld, jeg spiser lige den her havregrød, mens den er varm ...«

Ja, havregrød er jo det nye sort ...

»Ja, jeg har lagt mærke til, at folk putter bær på deres havregrød og tager billeder af den til Instagram. Men altså for lige at vende tilbage til serien. Den handler altså om, hvorvidt den lykkelige skilsmisse findes. Det mærkelige er jo, at selv om halvdelen af alle par bliver skilt, så betragtes det stadig som meget skamfuldt. Vi skammer os og går i terapi og kæmper for at rette den fejl, som skilsmisse er blevet. Og den historie ville vi gerne undersøge, om vi kunne fortælle på en anden måde. Det betyder ikke, at der ikke er masser af smerte i serien omkring tabet af drømmen. Men vi vil gerne lave endnu en sæson, for da serien slutter, er såret fra skilsmissen stadig friskt, og de er kun lige begyndt at pille i den brune skorpe.«

Nu siger du »brune skorpe«, og det får mig til at tænke på, at nu er vi jo i Tyskland med dén fortid, der er her. Har du egentlig været udsat for diskrimination hernede?

»Nej, det tror jeg ikke. Måske har jeg overset det. Måske har jeg ventet lidt længe på betjening, men jeg tror ikke, at det var derfor. Og der er ingen, der har talt grimt til mig. Faktisk tror jeg, at jeg har nogle fordele, fordi jeg måske giver folk mulighed for at vise, hvor rummelige de er.«

Held og lykke med »Bedre sort end aldrig«, nej undskyld ... »Bedre SKILT end aldrig!«!

»Tak, det var en fornøjelse ikke at få lov til at tale om den.«

Hella Joof har læst ovenstående interview og grinet ad det. Hun har nemlig en dejlig, sort humor.