Jeg kom hjem med en meget ubehagelig følelse, endnu engang, efter endnu en ubehagelig debat om islam.

Første dag på Folkemødet fik jeg en ordentlig nedtur af en afslutning på dagen, da jeg som ateist mødte op blandt Abrahams børn.

Arrangørerne var blandt andet Muslimernes Fællesråd.

Özlem Cekic var dirigent, og i panelet var en rabbiner, en præst og en imam. Sammen med dirigenten var de enige om, at religion og religiøse har det hårdt, selvom at Danmark da er et dejligt land.

Der blev tordnet flere gange imod den såkaldte imamlov, hvilket bl.a. blev kaldt en lov imod religion. Loven handler om at religiøse forkyndere ikke må forkynde (udtrykkeligt billige) visse strafbare handlinger.

Özlem mente også, at det var hyklerisk, at et land der dræbte så mange grise, med dyrevelfærd som argument, havde forbudt halalslagtning/kosherslagtning uden at dyret bliver skudt forinden.

Jeg stiller så et spørgsmål, men inden Özlem giver lov, siger hun, at hun vil holde mikrofonen, fordi vi kender hinanden, og fordi jeg ikke skulle tale for længe og kun stille spørgsmål. Ok, siger jeg.

"1/ Er det ikke på tide, at religiøse folk og særligt muslimer kigger indad? 2/Hvorfor bliver der begået terror i jeres religions navn? For ja ja, der begås også terror i andre religioners navne, men vi ved alle, hvorfor der bliver sat betonklodser op alle vegne? (Özlem prøver at afbryde)... og bare et sidste spørgsmål, 3/ Jeg ved jo en del om islam, og det er helt klart, at svaret skal findes i teologien. I skal have et teologisk alternativ til Islamisk Stat, for hvad er jeres teologiske modsvar, når Islamisk Stat bruger jeres religion til terror?" (Sådan ca.)

Præsten Flemming Pless fortalte om, at der engang i Tyskland var en gruppe, der hed Baader Meinhof. Pless sagde noget i retning af, at de jo kæmpede for retfærdighed og sociale spørgsmål, og pointen er, at der er nogen, der er udsatte og som vil kæmpe imod uretfærdighed. Så på den måde kunne han forstå de muslimer, der tyer til de metoder, det er jo det samme.

Jeg svarede: Du legitimerer jo terror.

Naveed Baig fik så ordet og sammenlignede vestens udenrigspolitik og krigene i muslimske lande med terroren.

Nu kom Flemming Pless hen og slog mig på hånden og gik tilbage i panelet.

I mellemtiden havde en (etnisk dansk) dame rejst sig op for i mikrofonen at sige til mig, at Islamisk Stat overhovedet ikke havde med islam at gøre.

Da hun satte sig, spurgte jeg hende, hvor meget hun kendte til islam, ikke ret meget vel? Svaret var, at jeg bare skulle holde min kæft!

Da hun gentog det, begynder en stor arabisk mand, ved siden af hende, at sige, at jeg skulle skride, og han kaldte mig så ca. tyve gange for "sharmuta", der betyder "luder" på arabisk, og damen der havde bedt mig holde kæft, prøvede nu desperat at berolige ham.

Jeg følte mig truet, og jeg blev nødt til at kigge mig over skulderen resten af debatten, da de to sad bag ved mig.

Rabbineren kom som den eneste hen og undskyldte efter debatten. Jeg fortalte ham, at det godt nok havde været en ubehagelig debat, men at det ikke havde været hans skyld, selvom at han også havde talt udenom.

Jeg kom hjem med en meget ubehagelig følelse, endnu engang, efter endnu en ubehagelig debat om islam.