Na první pohled to může vypadat jako omyl. Když totiž otevřete zprávu o hospodaření hnutí ANO 2011 Andreje Babiše, můžete snadno získat dojem, že se díváte na výroční zprávu holdingu Agrofert.

Ve zprávách o financích ANO, jemuž v červnu průzkumy volebních preferencí přisuzovaly největší popularitu, se objevují stejná jména a končí stejnými podpisy, jaké byly ve výročních zprávách holdingu před několika lety. Coby statutární zástupce ANO podepisuje stranické výkazy Andrej Babiš a správnost účetnictví politického hnutí stvrzuje Petra Procházková, finanční ředitelka Agrofertu. Stejnými podpisy přitom končily zprávy holdingu do té doby, než se Andrej Babiš dostal do vlády a formálně se vzdal řízení holdingu (byť ho dále vlastnil).

Shoda podpisů výročních zpráv ANO a Agrofertu ovšem není zdaleka jedinou spojnicí mezi oběma subjekty.

Propojení Andreje Babiše, respektive jím budovaného Agrofertu, a jím založeného politického hnutí ANO je velmi těsné. Těsnější, než je v politických stranách obvyklé. Hnutí na něm ekonomicky stojí, politické uskupení kontroluje jako firmu před převzetím. Potvrzují to i formální změny ve stanovách hnutí probíhající od jeho vzniku: rozhodování se posouvá k nejužšímu vedení a do rukou stranického předsedy.

Do loňska výroční zpráva hnutí ANO výslovně uváděla, že účetnictví hnutí ANO vede Agrofert Holding. Všechny doklady jsou také archivovány v Agrofertu.

Tím se vysvětluje, proč je finanční ředitelka firmy podepsaná i pod stranickými výkazy. Stejný je i auditor – Ernst & Young Audit. V případě ANO je pod ním podepsaná šéfka místního zastoupení Magdalena Souček, shodou okolností auditorka, která byla již před dvaceti lety auditorkou lovosické Lovochemie, firmy na hnojiva stojící na počátku bohatnutí Andreje Babiše (tehdy byla auditující společností již zaniklá Arthur Andersen). „Audit ANO je běžná zakázka. Jiné politické strany v tuto chvíli neauditujeme,“ uvedla Magdalena Souček.

Sídlo i jméno od Babiše

Podobností a styčných bodů mezi Babišovou firmou a Babišovým politickým subjektem je ovšem ještě více.

Agrofert a ANO jsou spojeny i přes sídlo hnutí.

Když jste si letos v červnu zadali do Mapy.cz aktuální adresu sídla ANO v Babické ulici číslo dvě v Praze, vyjela vám fotografie budovy z října 2013 a na ní billboard přes dvě podlaží s nápisem: „K pronájmu – Agrofert Reality – agrofertreality.cz“. Budova patří společnosti Imoba, která byla dříve součástí holdingu (Agrofert má sídlo v kancelářské budově naproti). Andrej Babiš do společnosti Imoba postupně přesunul různé nemovitosti patřící skupině Agrofert včetně některých realitních projektů, jakým je Čapí hnízdo. (Nyní je Imoba – stejně jako Agrofert – součástí svěřenských fondů, do kterých letos Babiš kvůli změně zákona o střetu zájmů vložil majetek. Fondy spravují Babišovi nejbližší spolupracovníci z Agrofertu.)

Hnutí ANO sídlí v budově, do které Babišův Agrofert na konci roku 2013 sháněl nájemníky. - seznam.cz

Do konce roku 2014 sídlilo politické hnutí ANO v budově ve stejné ulici vzdálené pár desítek metrů, kterou nechala Imoba postavit pro centrum pohybové medicíny dřívějšího obchodního partnera Andreje Babiše fyzioterapeuta Pavla Koláře. Jeho rehabilitační centrum z této adresy po pěti letech odchází. S Babišem se rozešel částečně kvůli politice, částečně kvůli vysokým nákladům na provoz v této nové budově.

Hnutí ANO navíc úplně nepatří dokonce ani vlastní jméno. Přihlašovatelem a vlastníkem ochranných známek je (respektive minimálně do uzávěrky tohoto vydání byl) Andrej Babiš. Platí to od první známky „ANO11 – Akce Nespokojených Občanů“ až po zatím poslední „Mladé Ano“ přihlášenou loni. Celkem jde, jak vyplývá z registru, o patnáct známek. Jiné než značky spojené s „ANO“ Babiš podle rejstříku nevlastní.

Hnutí uzavřelo s Andrejem Babišem na jejich používání v polovině roku 2015 licenční smlouvu. Týká se například i nejviditelnějšího loga „Ano, bude líp“. Podmínky dohody nejsou jasné, licenční mlouva není veřejně dostupná.

O peníze však v tomto případě nejde. Zvláštnost je, že si strana půjčuje svůj název a logo od svého zakladatele a zvoleného předsedy. Jiné parlamentní strany vlastní své značky přímo; značky jsou svázány s institucí, nikoli s předsedou – jedinou výjimkou jsou v tomto směru značky Úsvitu přímé demokracie, které vlastní bývalý předseda hnutí Tomio Okamura (nyní má v běhu přihlášku loga svého novějšího hnutí SPD, které jako předseda vede).

Dva údaje z registru ochranných známek týkající se značky ANO jsou komické a výmluvné zároveň.

Skupinu známek používajících v názvu „ano“ začala v dubnu registrovat investiční skupina DRFG Davida Rusňáka, nyní již bývalého člena ANO a významného sponzora brněnské buňky hnutí, jehož policie obvinila z účasti na obchodování s informacemi z policejních spisů. Přejmenovaly se dvě firmy patřící do skupiny: EFEKTA CONSULTING na ANO obchodník s cennými papíry a FinFin na ANO investiční zprostředkovatel; s budováním nové značky začaly shodou okolností jen krátce před tím, než se zprávy o obvinění Rusňáka dostaly na veřejnost.

Podle Jiřího Hrabovského, který skupinu DRFG mediálně zastupuje, souvisí přejmenování a registrace značek „ano“ s obchodní spoluprací se spořitelním družstvem ANO. V něm podle Hrabovského získala skupina DRFG před časem minoritní podíl a spolupráce směřovala i k používání stejné značky ve finančních službách. „Použití slova ANO má souvislost jen s kampeličkou ANO, nikoliv s hnutím ANO,“ říká Jiří Hrabovský. „V době, kdy se plán spolupráce rodil a realizoval, nemohl nikdo vědět, že se objeví nějaký skandál, který by nad tím mohl vznést nějaké otazníky. V tuto chvíli se vedení DRFG nad dalším postupem zamýšlí, žádné rozhodnutí nepadlo,“ dodává.

Druhou firmou, která si s termínem „ano“ hrála, byla mlékárna Olma: tato součást holdingu Agrofert si – jen několik měsíců po Babišově registraci značky hnutí – zaregistrovala slogan „OLMA – ANO, je čas na změnu“. Používat ho zjevně nezačala, na webových stránkách mlékárny o něm není viditelná zmínka. Před volbami v roce 2013 ovšem Olma spustila reklamní kampaň, v níž se sice neobjevoval termín ANO, ale slova i obrazy mohly připomínat některé emocionální motivy, na jaké sázelo ve volební kampani Babišovo hnutí. „Rozdíl je v nás, rozdíl je OLMA… OLMA je šťastný začátek,“ znělo v kampani.

Nešlo přitom o jedinou spojitost kampaně hnutí ANO a reklamní kampaně firmy z Babišova Agrofertu. Jen několik týdnů před dnem voleb v říjnu 2013 se v televizích objevil spot na Vodňanské kuře, v němž Andrej Babiš coby prodavač pojízdného stánku servíroval grilované kuře populární hokejové hvězdě Jaromíru Jágrovi. Babiš, tehdy už lídr hnutí ANO, se tak dostal reklamním spotem na televizní obrazovky, aniž by se mu to počítalo do reklamních časů, které mají jednotlivé politické strany podle zákona při volební kampani vyhrazené.

Andrej Babiš je majitelem ochranných známek ANO. Hnutí s ním má uzavřenou licenční smlouvu na jejich používání. - repro

A peníze také

Hnutí ANO je na svém zakladateli a předsedovi finančně závislé i pět let od svého vzniku. Andrej Babiš je pilířem financování ANO, vyplývá z poslední finanční zprávy. Hnutí dlužilo svému předsedovi ke konci loňského roku 153,5 milionu korun z krátkodobé bezúročné půjčky. Byl to – jak je patrné z výročních zpráv – největší závazek od vzniku hnutí.

Bezúročnou půjčku od Babiše hnutí ANO průběžně čerpá a splácí. Andrej Babiš tomu říká, že hnutí „financuje, ale neplatí“. V nedávném rozhovoru pro server Aktuálně.cz Andrej Babiš uvedl, že nemá problém vedení někomu přenechat, pokud bude sám cítit, že je na obtíž. Závislost hnutí na penězích od něj v rozhovoru svým typickým způsobem zlehčoval – pro nejmenované „kmotry“, kteří se ho údajně snaží zbavit, to prý nejsou žádné peníze. „Kdyby v hnutí vznikla atmosféra, že se mě chtějí zbavit, tak Babiše vykopou ven. A ten dluh, který má ANO vůči mně, by byl pro lidi, kteří si tu nakradli desítky miliard, jen drobnými. Vyplatili by mě a já bych šel pryč. Takže to není o penězích, není to o tom, že to platím. Já to financuju. Půjčil jsem peníze a ty peníze mi hnutí jednou vrátí,“ uvedl.

K dotazům Reportéra se Andrej Babiš nevyjádřil.

Půjčka od Babiše je společně s příspěvky státu hlavním zdrojem financování ANO. K tomu ve volebních letech vylepšují hospodaření dary od příznivců jako pomyslná třetí finanční noha. Sám Babiš na začátku daroval hnutí 29,5 milionu korun přímo a dalších 28 milionů věnovaly firmy ze skupiny Agrofert, což vyplývá z výroční zprávy holdingu za rok 2012. Od té doby společnosti z holdingu posílají méně. Na seznamu dárců při startu hnutí v roce 2012 byla však i řada zemědělských podniků a obchodních partnerů Agrofertu. Ten je v Česku nejsilnější právě v zemědělství, v potravinářství a v chemickém průmyslu. Ze seznamu největších dárců se oborově vymyká milionový dar od firmy R spol. s r. o. – obchodníka s drahými vysavači Rainbow, které se prodávají po domech a při předváděcích akcích (majitel, manželka a syn majitele kandidovali za ANO v Praze).

Statisticky pozoruhodný byl rok 2014, kdy se konaly volby do obecních zastupitelstev. Na seznamu největších dárců fyzických osob dominovali příznivci hnutí z Brna. Ze třinácti nejštědřejších, co věnovali hnutí aspoň dvě stě tisíc korun, jich bylo z jihomoravské metropole hned osm. Šlo především o (budoucí) obecní zastupitele.

Centralizujeme…

ANO je podle průzkumů z června favoritem voleb do sněmovny a Andreje Babiše zvolili předsedou téměř všichni delegáti nedávného sněmu. Dostal 195 z 210 možných hlasů.

„U nás je to jiné, protože u nás nikdo nesoutěží o předsedu. V ČSSD soutěží Zaorálek, Chovanec, Sobotka. U nás nikdo nesoutěží,“ uvedl Andrej Babiš v již zmíněném rozhovoru

s Aktuálně.cz. Na otázku, zda soutěž není standardem a smyslem demokracie, dodal: „Ale proč? Aby to bylo v rozkladu? Aby se to totálně rozvrátilo. Proč?“

Andrej Babiš ví, o čem hovoří. Ani teoreticky totiž žádná změna v čele hnutí nejspíše nehrozí. Vedle výše popsané ekonomické bariéry prochází hnutí ANO i utužováním vnitřním. Ve stanovách hnutí z let 2013, 2015 a nyní v těch čerstvě schválených je patrný posun v rozhodování směrem do centra, k užšímu vedení hnutí, případně přímo k Babišovi. Názorně to je vidět na postupu při schvalování kandidátních listin.

Ve verzi stanov z roku 2013 například kandidátky do sněmovny sestavovaly kraje, centrální výbor (předsednictvo hnutí rozšířené o krajské šéfy) je jen schvaloval. O dva roky později měly kraje již jen právo kandidátky navrhovat a výbor naopak mohl do seznamu libovolně zasahovat. Letos prošla další změna stanov, podle níž může do schvalování kandidátek zasáhnout přímo předseda (v daném případě Babiš). Jako jediný navíc smí „ve výjimečných a odůvodněných případech“ v seznamu škrtat, měnit pořadí a doplňovat jména i po schválení listin výborem hnutí. Fakticky si tedy může s obsazením volitelných pozic od obce přes sněmovnu až po evropský parlament dělat, cokoliv chce.

V posledních stanovách hnutí se nově objevilo jako poradní orgán „grémium“, což je předseda a místopředsedové hnutí. Nově se má vyjadřovat k věcem „zásadního charakteru“, jako například rušení organizací ANO na všech úrovních, může také navrhovat vnitřní předpisy hnutí. Tři z šesti nynějších členů grémia (včetně Babiše) přestoupili do politiky z holdingu. Lidí, kteří jsou kariérně spojeni s Agrofertem, funguje v hnutí na méně viditelných pozicích mnohem víc. Například člen rozhodčí a smírčí komise hnutí Jiří Haspeklo byl jednatelem prvního Agrofertu s. r. o. už zkraje devadesátých let minulého století.

Strana jako firma

Hnutí ANO musí stejně jako další politické strany splňovat základní principy obsažené v zákoně o sdružování v politických stranách a v politických hnutích. Ten například obecně uvádí, že nemohou vznikat strany, které nemají „demokratické stanovy“ nebo „demokraticky ustanovené orgány“. „Je to klasické kličkování s právníky. Neodporuje to zákonům, a pokud náhodou ano, používají se kličky, aby to neodporovalo,“ říká k proměnám stanov hnutí ANO Miroslav Novák, profesor politologie, který učil na několika školách v Česku a v zahraničí.

Josef Mlejnek z Institutu politologických studií FSV UK považuje hnutí ANO za extrémní příklad trendu, který už je v evropské politice nějakou dobu patrný. Říká se mu „strana-firma“ či strana s organizační strukturou firmy. „Rozhoduje v nich majitel podnikatel, případně malý okruh lidí. Stranické vedení funguje jako marketingová centrála vytvářející mediální obrazy, které mají zajistit co nejvyšší podporu. Členská základna je spíš zátěž, formální věc.“

Jeden čerstvý příklad uvádí Mlejnek z Litvy, kde se nečekaně stala nejsilnější stranou Unie rolníků a zelených. Vládne se sociálními demokraty, premiérem je sice bývalý policista, avšak klíčovou postavou je miliardář a předseda Unie rolníků Ramūnas Karbauskis.

Aby byl obraz ještě dokonalejší, holding tohoto litevského miliardáře se jmenuje Agrokoncernas a obchoduje se zemědělskými stroji, osivy a hnojivy. •