– Jeg skjønte hvor avhengig jeg hadde blitt av rus. Jeg vil gjerne bli rusfri. Jeg vil ikke at folk skal se meg på gaten om ti år og si: Se på henne, da. Nei, jeg er ung. Jeg kan forandre meg, sier «Anne» (19).

Porsgrunnsjenta begynte å ruse seg i 12-årsalderen. I dag er hun i kontakt med rusteamet i Porsgrunn kommune, hvor hun følges opp jevnlig.

Grunnen til at hun først begynte med rus, forklarer hun med trøblete opplevelser og vanskelige familieforhold.

MYE DEPRIMERT

– Jeg var mye deprimert, og tenkte at rus ville være til hjelp, så jeg kunne slippe å tenke på problemene, forteller «Anne».

I starten var det litt forsiktig hasjrøyking. Men utover i ungdomsskolen og på videregående eskalerte bruken – hasj, piller og amfetamin.

Lærerne skjønte at noe var galt. Flere bekymringsmeldinger til barnevernet fulgte. Men hun innrømte ingenting. Sakene ble henlagt. Det meste rant ut i sanden. Hun kunne fortsette å ruse seg. Oftere. Mer.

– Første året på videregående skeiet jeg skikkelig ut, sier «Anne».

Etter hvert kom hun i kontakt med helsesøster på Porsgrunn videregående. Hun underskrev en ruskontrakt. Det gikk bedre en liten stund. Men hun klarte ikke å holde seg unna rusen. Og hun ble lagt inn på en ungdomsinstitusjon, på tvang.

– Det gikk heller ikke bra. Jeg stakk av hele tiden. Barnevernet ga meg opp, sier hun.

VANSKELIG Å SLUTTE

Nye, tunge runder med rus fulgte. Men det tæret på kreftene; hun ble syk og kontaktet på ny helsesøster. Denne gang ble hun anbefalt om å søke hjelp hos rusteamet i kommunen. Dette var i fjor høst. Siden den gang har det gått opp og ned. Men nå er hun inne i en god prosess.

– Jeg prøver å ta meg sammen – så godt jeg kan. Jeg blir ekstremt sliten av dette livet. Orker ingenting. Jeg mister alt av følelser. Blir kald. Det er vel det jeg liker best ved rusen; at jeg forsvinner litt, sier hun.

Hun fortsetter: – Det er ikke gøy lenger. Men det er dét jeg tror det skal bli, de gangene jeg sprekker. Det er skummelt hvor fort man glemmer. Det er ofte sånn at jeg bare husker det positive med rusen, ikke alt det negative. Jeg får lyst til å oppleve det igjen. Men så skjer det ikke, sier hun.

Hun har søsken. Det går bra med dem.

– Det er bare jeg som har sklidd ut, smiler hun.

Hun sier det er vanskelig for henne å bo i Porsgrunn. Utenom to-tre venner, kjenner hun kun folk som ruser seg. Vennene er i alderen 19–30 år, og de ønsker ikke å endre på noe. De sier de har kontroll.

– De ruser seg på alt bortsett fra heroin. Det går mest i hasj, amfetamin og piller. De sier de kan slutte når de vil. De har det bare moro, sier de. De ser ikke at de er avhengige av rusen, at de skader livet sitt, sier «Anne».

RUS I DET SKJULTE

Hun opplever at det er mye rusmisbruk blant unge i Porsgrunn.

– Det er veldig mye rus her. Ekstremt mye. Verre enn i Oslo. Mange unge ruser seg i det skjulte. Foreldrene vet ikke om det. De er flinke til å skjule det, sier «Anne».

Hasj er det vanligste ulovlige rusmiddelet blant de unge, sier hun.

– Hasj er akseptert blant de fleste. Men det er også mange som bruker kokain. Hasj og kokain får du tak i overalt. Det er også en god del amfetamin. Unger i 11-12-årsalderen spør meg om de kan kjøpe hasj. Det er helt vilt, sier «Anne».

På spørsmålet om hvordan hun har råd til å betale for rusmidlene, sier hun at jenter ofte får varene for halv pris, eller gratis. Mens det er annerledes for gutter. De må som regel betale en helt annen pris enn jentene.

– Hadde jeg måttet betale hver gang, ville jeg ikke hatt råd til det. De eldre gutta synes det er stas å spandere på jentene – kanskje med et håp om at vi skal kjøpe av dem senere, sier hun.

TILBYS OVERALT

Hver gang det kommer inn nye forsyninger med rusmidler til byen, får hun flust av tilbud – gjerne via Facebook.

– Ofte får jeg meldinger på Facebook flere ganger om dagen. Og har jeg en dårlig dag, er det ikke lett å si nei, sier hun.

Nå kalles selvsagt ikke rusmidler for «rusmidler» blant brukerne. Og når undertegnede forsøker seg med «dop», rister «Anne» oppgitt på hodet.

- «Dop» er heroin. Det er ikke mange ungdommer som bruker «dop», sier hun.

Vel. Da kan vi i hvert fall opplyse om at amfetamin blant annet omtales som pepper, speed, joggesko og fart. Hasj er røyk, bønne eller grønt. Piller er kuler, og kokain er cola eller brus.

Hun sier at mange unge ruser seg mer om sommeren.

– Ja, i likhet med resten av samfunnet. Folk har ferie, og har anledning til å ruse seg mer – med alkohol eller andre ting. Men de folka jeg henger med, ruser seg like mye året rundt. På alt mulig.

SKRYTER AV HJELPEN

«Anne» skryter av hjelpeapparatet i kommunen.

– Det har vært veldig bra, med engasjerte folk. Helsesøster brenner virkelig for det hun driver med. Hun går jorden rundt for å hjelpe meg. Og jeg har fått god hjelp hos rusteamet.

– Jeg vet jo ikke alltid hva jeg skal gjøre for å bli rusfri. Jeg trenger motivasjon og støtte. Jeg trenger mye bekreftelse, hvis ikke blir jeg fort usikker. Jeg har ikke mange som støtter meg. Det er Eli i rusteamet og et par venner.

Hun involverer ikke familien.

– De skjønner ikke hva dette dreier seg om. De sier at det bare å slutte med rusen.

SER FRAMOVER

«Anne» har ikke skoleplass til høsten, og vet ikke helt hva hun skal finne på.

– Jeg får prøve å finne en jobb. Men jeg vil ikke bo her. Jeg vil flytte til en annen by.

Hun sier at hun alltid har hatt lyst til å bli lærer.

– Jeg mangler noen fag, men jeg er ung, og det er fremdeles mulig å endre seg. Jeg har så mye energi i kroppen. Den må brukes. Hvis ikke blir det krasj i hodet.

JEVN STRØM AV NYE BRUKERE

Rusteamet i Porsgrunn kommune opplever en økning av ungdom mellom 18–24 år som ber om hjelp.

Fra det kommunale rusteamet meldes det om en markant økning av unge rusmisbrukere. Av de rundt 200 personene de sju ansatte i rusteamet jobber med, anslås det nå at rundt 50 av dem er mellom 18–24 år.

– Og det er mange på vei inn. Vi har en jevn strøm av nye brukere, sier ruskonsulentene Eli Høhrbye og Guro Reum.

De tror den økte pågangen skyldes at flere i hjelpeapparatet og blant de pårørende anbefaler dem. De mener også at økt oppmerksomhet rundt det å gripe tidlig inn mot ungdom som ruser seg, har bidratt til at hjelpeapparatet fanger opp flere unge.

– Mange av dem vi jobber med klarer seg bra. De er ikke så skadet av et langt liv med rus. Og vi bidrar til å motivere mange av dem til å endre kurs, sier ruskonsulentene.

Men det er også mange som sliter med å få til en endring.

– Ingen saker er like. Alle har med seg en historie. Vi må se det enkelte mennesket, og ofte ser vi ikke resultater før det har gått lang tid, gjerne år, sier Høhrbye.

I år skal det for første gang utarbeides en såkalt Brukerplan i kommunen. Det er et kartleggingsverktøy for å få et bilde av rusmisbruket og hvilke tjenester rusmisbrukere får og etterspør.

– I all hovedsak vet vi hvor problemene ligger, men nå vil vi kunne dokumentere dem overfor politikerne. Det ser dessverre ikke ut til at vi blir arbeidsledige med det første. Snarere tvert imot, sier ruskonsulentene.

UNGE RUSMISBRUKERE BEKYMRER

Dette skoleåret ble 75 unge mellom 13 og 20 år fulgt opp for rusproblemer ved helsestasjonen.

Rusfri ungdom (RU) er et tilbud ved Helsestasjon for ungdom. Det er et lavterskeltilbud hvor unge og foresatte kan ta direkte kontakt. Tiltakene handler mye om å følge opp ungdom gjennom samtaler og urinprøver. Her jobber helsesøstrene med de yngste i kommunen, de mellom 13 og 20 år – de som akkurat har begynt å teste ut rus.

I løpet av dette skoleåret var i alt 75 ungdommer i kontakt med RU. Noen var innom kun én gang, mens de fleste ble fulgt opp over tid. Cirka 60 av dem besøkte helsestasjonen på ukentlig basis.

Helsesøstrene Stine Ødegaard og Nina Mortensen sier det er vanskelig å anslå hvor stor bruken av ulovlige rusmidler er i Porsgrunn.

– Men de vi treffer, er mange nok til at det er bekymringsfullt, sier de.

Flere av de unge som kommer til helsestasjonen har inngått kontrakt med politiet. Og i stedet for å betale en bot og få saken på rullebladet, forplikter de seg til oppfølging med samtaler og urinprøver på helsestasjonen.

– Urinprøvene er en hjelp til å sette grenser. Det sier de unge selv. Om ikke alle som er hos oss slutter med rus, så skjer det noe med dem. En del får til endring, sier Mortensen.

Et av tiltakene i RU er Hasjavvenningsprogrammet. Dette gjennomføres både individuelt og i gruppe. Individuelt program foregår kontinuerlig, og det er ledige plasser på gruppa som starter til høsten.