Knallhard kampanjekamp til siste slutt i Skottland

LONDON (Aftenposten): Ja-siden haler innpå før den skotske folkeavstemnignen.

Ja-siden har med sitt kampanjemateriell blitt en folkebevegelse. Her vaier bruden Ruth Cheadle ja-kampanjens logo, rett før hun selv sier ja. RUSSELL CHEYNE, REUTERS

11. sep. 2014 20:40 Sist oppdatert 12. september 2014

Nei , takk?

Eller ja , det skulle da bare mangle?

De to sidene i det skotske uavhengighetsspørsmålet er på oppløpssiden i sine respektive kampanjer for å overbevise usikre velgere. Og selv om det er lite bevegelse mellom ja— og nei-siden, er det fortsatt rundt 10 prosent av velgerne som ikke har bestemt seg.

Dette tallet har gått ned de siste ukene, og det betyr at mange nå er i ferd med å bestemme seg for hva de skal stemme, helt i siste liten.

Og det er ja-siden som haler innpå, mye takket være sin effektive kampanjestrategi.

— Selv om man på forhånd kunne forvente at det ville bli jevnere mot slutten, er det likevel ingen tvil om at ja-kampanjen har vært veldig effektiv. Flere meningsmålinger viser at skotter i lang tid har hatt en sterk lojalitet til unionen, men ja-kampanjen har på vellykket vis utfordret dette, sier professor i politisk kommunikasjon Nick Anstead, ved London School of Economics.

Les også:

Les også Hvor sannsynlig er det at skottene løsriver seg?

Etablert mot grasrot

Nei-sidens trumfkort, som de nå bruker for alt det er verdt, er å minne skottene om at dette valget er endelig. Vinker de farvel til unionen nå, er det ingen vei tilbake: Tør dere virkelig det? Med all den usikkerheten det medfører?

Dette budskapet har ikke alltid fungert helt etter planen.

Blant annet lanserte nei-siden nylig en videokampanje der en oppgitt, forvirret og noe overarbeidet morsskikkelse landet på «nei» etter å ha konkludert med at det i grunn var alt for mye kompliserte greier å sette seg inn i. Kampanjen ble umiddelbart stemplet som kvinnediskriminerende og belærende, og den ble parodiert til den store gullmedalje av ja-siden i sosiale medier.

Anstead mener det er for tidlig å trekke den endelige konklusjonen, men sier mye tyder på at nei-siden har vært mer tradisjonell enn ja-siden, som i større grad har vært en desentralisert grasrotkampanje.

— Alle snakker om president Obamas 2012-kampanje som et eksempel på en vellykket sosiale medier-kampanje, men selv om det var godt jobbet - sett fra et offisielt orkesterert standpunkt - kan jeg aldri huske å sett et så stort engasjement fra vanlige folk, sier Mike McGrail, en Edinburgh-basert ekspert i sosiale medier og digital markedsføring til nyhetsbyrået AP.

Måten ja-siden bruker Facebook, Twitter, YouTube og andre plattformer har ifølge McGrail vært helt fantastisk "både i mengden det er blitt brukt, men også måten det er brukt smart på."

Videoreportasje fra Edinburgh: Derfor brukes Norge som et forbilde i valgkampen

Ja for fremtiden

Ikke la dere skremme, dette er den ene sjansen dere får til å ta et selvstendig valg for Skottlands fremtid, repliserer ja-siden når nei-siden forsøker å spille på frykten ved det ukjente og komforten skotter allerede nyter som unionsmedlem i dag.

Ifølge professor Anstead er av de mest interessante elementene ved hele ja-kampanjen at de faktisk har forsøkt å dempe ideen om at selvstendighet er et radikalt valg.

Lyse fremtidsutsikter står sentralt i deres kampanje, som henvender seg til unge mennesker — og i kommunikasjonen til eldre velgere er det deres barnebarn som løftes frem.

Scotland's future is in Scotland's hands. YES SCOTLAND

I en fersk kampanje hviler en liten, åpen babyhånd i en voksen håndflate, og med teksten "Skottlands fremtid er i Skottlands egne hender" oppfordres velgere til å stemme ja for sine barn og barnebarns skyld.Ja-siden har også kostet på seg mye humor på London-politikernes vegne.

— Deres hovedbudskap har heller vært å spille på hvor upopulære den politiske klassen i Westminster er. Det er ikke bare i Skottland de er upopulære, men dette har virkelig blitt en del av deres uavhengighetskampanje. Det meste med en humoristisk snert har kommet fra ja-siden, sier grafisk designer og illustratør Greg Moodie, som har fulgt kampanjen tett, og som nylig ga ut en bok med samlede uavhengighetstegninger.

— Jeg har ikke sett mye slikt fra nei-siden. Jeg tror det er fordi "bedre sammen"-kampanjen er det etablertes stemme, og deres kampanje har vært rimelig stiv og pompøs.

Smart i sosiale medier

Både ja- og nei-siden har i tillegg til sine sosiale medier-kampanjer brukt millionbeløp til klassiske TV-, radio- og billboard-reklamekampanjer.

Paul McCartney brukes av nei-siden. BETTER TOGETHER

Begge sider har også jobbet aktivt med å få sine profilerte støttespillere på banen, slik som nei-kampanjens bruk av The Beatles-legenden Paul McCartneys støtte. Nei-siden har langt flere profilerte samfunns— og kulturtopper på sin side, og frontingen av disse har til tider fått det til å koke over i sosiale medier.Både ja- og nei-tilhengere har ved flere anledninger gått langt over streken, som da Harry Potter-forfatter J.K. Rowling ble bombardert med hatmeldinger da hun flagget sin støtte til nei-siden, eller da en Twitter-bruker havnet i retten for å ha tvitret at han ønsket å drepe Alex Salmond under en TV-sendt debatt.

Men mest av alt har det voldsomme engasjementet i sosiale medier gitt spesielt ja-siden masse gratis og effektiv reklame. Det har også avlet frem flere grasrotkampanjer av den mer uskyldige sorten, slik som twitter-kampanjen #dugsforyes der entusiaster legger ut bilder av sine ja-stemmende hunder.