Nakon objave rezultata vještačenja prema kojima se ne može utvrditi je li bojenje tunela “Mala Kapela” i “Sveti Rok” preplaćeno, očito je da će Državno odvjetništvo u dokazivanju svojih teza u slučaju “Skladgradnje” i njezina direktora Slavena Žužula ovisiti isključivo o verbalnim dokazima tzv. običnih svjedoka.br />

Takva situacija ne ide u prilog tužiteljstvu, jer je kod većine kaznenih postupaka uobičajeno da na svakog svjedoka optužbe bude predložen najmanje jedan svjedok obrane, te u konačnici sudsko vijeće ima jednaku količinu podataka za i protiv. Upravo zato se, kada god mogućnosti dopuštaju, nalažu stručna vještačenja, na koja se često može nasloniti konačni pravorijek o krivnji ili nevinosti.



Prvo vještačenje potvrdilo je tvrdnje Državnog odvjetništva, drugo je išlo na ruku obrani. Županijski sud u Zagrebu naručio je i treće u kojem se nije točno odredilo o cijeni bojenja tunela. Upravo zato je u slučaju bojenja tunela došlo do pomalo shizofrene situacije u kojoj se do odluke o krivnji dolazi zbrajanjem.



Ako tužiteljstvo procijeni da je bolje odmah odustati od kaznenog progona nego odluku o odbacivanju optužbi dočekati nakon dugotrajnog suđenja, postavlja se pitanje saniranja štete.



Kao privatnom poduzetniku i direktoru trgovačkog društva “Skladgradnja grup”, Slavenu Žužulu je ovakav razvoj situacije plodan teren za traženje odštete od države. Osim dva i pol mjeseca koja je proveo u pritvoru, ima pravo tražiti i naknadu materijalne štete zbog eventualnoga gubitka u poslovanju te naknade štete na ime duševnih boli i gubitka ugleda. Iznos odštete ne ovisi u cijelosti o egzaktnim parametrima, ali može se predvidjeti u usporedbi sa sličnim situacijama.

Ugrožena i obitelj

Bivši ministar turizma Ivan Herak tražio je od države pet milijuna kuna odštete nakon što je oslobođen krivnje. On je 2000. godine sa sjednice Vlade otišao na razgovor u zagrebačku policiju te je u pritvoru pulskog zatvora ostao čak 16 mjeseci.



Više od desetljeća kasnije, kad je pravomoćno oslobođen, zatražio je naknadu štete zbog pritvorskih dana. Osim boravka u ćeliji, u odštetu je uračunao i to što mu je uništen ugled političara, turističkog i sportskog radnika, zatim narušeno zdravlje, te je tomu dodao gubitak moguće zarade jer s njim više nitko nije htio poslovati.



U svojem je zahtjevu naveo da su mu propale investicije u nekretnine i tvrtka koju je imao. Kod konačnog iznosa koji se dosuđuje u slučajevima sličnim Žužulovu, u računicu ulazi i interes javnosti, težina optužbi kojima su osobe bile nepravedno podvrgnute, kao i učestalost javnih prozivki s protivne strane kojima su bile izložene i njihove obitelji.

K. MARIĆ BANJE

