Forskningformidling er ikke lett

Anne Kielland

3. apr. 2013 12:20 Sist oppdatert 3. april 2013

- Det er ikke lett å være forsker. I alle fall må vi lære oss å være mer forsiktige med hva vi sier til journalister, skriver kronikkforfatteren. Hun kritiserer flere medieoppslag om forskning, blant annet påstanden om mors fulltidsjobb gjør barna lykkeligere. NTB scanpix (illustrasjon)

Derfor vil det hjelpe leserne å kjenne til et par hemmeligheter om statistikk.

Kronikk

Dette er en kronikk. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Det er ikke lett å være forsker. I alle fall må vi lære oss å være mer forsiktige med hva vi sier til journalister. Og hvordan vi sier det. I forrige uke ville ungene ha mor ut i fulltidsjobb, sa Klassekampen. Denne uken blir vi smartere av å kunne nynorsk — ifølge Aftenposten. Ukebladene forteller oss jevnlig at det blir lettere å føde bare du trener i svangerskapet. Så jobb, lær deg nynorsk og kom deg ut og tren, så blir alt bedre. Ikke?

Det er tre, egentlig nokså enkle, innsikter i statistikk som avislesere kan ha glede av. Altså, egentlig er det vel journalister som rapporterer om forskning som burde sette seg inn i dem, så ble det ikke så vanskelig i utgangspunktet. Men ettersom det ikke ser ut til at de har så lyst til det for tiden, hadde det i mellomtiden hjulpet leserne å kjenne til et par hemmeligheter om statistikk.

Jeg skal prøve å dele dem her uten å falle i forskerfella og henfalle til kaudervelsk.

Forut i tid?

I statistikk prøver vi gjerne å forklare hvordan en ting påvirker en annen: Får mors fulltidsjobb barn til å bli lykkeligere? Kan det å lære seg nynorsk gjøre folk smartere? Kan det å trene gjøre din fødsel enklere? I virkeligheten er det nokså vanskelig å bevise sånt med statistikk. Skal man få det til sånn noenlunde bra, må man forsikre seg om to ting. For det første bør man ha en formening om at det som skal forklare faktisk kom foran det som skulle forklares i tid. Et nokså akseptabelt forskningsspørsmål er for eksempel om barn ta høyere utdannelse (etterpå) hvis foreldrene var velstående (først)?

Annen forklaring?

For det andre er det fint om man kan si noenlunde sikkert at det ikke er noe helt annet som forklarte begge de to tingene vi ser på. Hvorfor er det for eksempel så mange barnefødsler i områder med mye stork i Danmark? Kan det være storken? Skuffende nok er det ikke det, men derimot by-landforskjeller dette dreier seg om. Storken liker seg best på landet, og det gjør barnefamiliene også.

Anne Kielland

I praksis kan vi ofte ikke si annet enn at to ting samvarierer: det er vanskelig å påstå at det ene ensidig påvirker det andre, og særlig å anslå hvor mye. For storkens del var støykilden byene, bokstavlig talt, og nettopp by-landforskjeller forklarer mange tilsynelatende sammenhenger.Forøvrig er tipset til avislesere å se på de to mulige støykildene helse og penger, så det skal jeg gjøre nå.

Er ekteskapet livsforlengende?

Tilbake til de tre eksemplene fra starten av kronikken. Statistikken viser at fødende som har trent i svangerskapet har lettere fødsler. Betyr det at trening fører til lettere fødsel? Det er nokså opplagt at gravide med ukompliserte svangerskap trener mer enn gravide med kompliserte svangerskap. Så, tren for all del om du kan, men ikke bebreid dama i nabosengen den tøffe fødselen dersom hun ikke trente.

Hennes helse og svangerskap kan ha vært nokså ulikt ditt, og trening kunne muligens ha gjort ting enda verre. Poenget er at helsetilstanden til kvinnene langt på vei forklarer begge de tingene vi ser på: både treningsevnen og fødselsforløpet. Lærebokeksempelet på dette er det statistiske faktum at gifte menn lever lengst. Men virker ekteskap livsforlengende for menn? Menn som lever med funksjonshemninger, fysisk og psykisk sykdom har vanskeligere for å finne en partner og blir oftere skilt. Og dør gjerne tidligere, på grunn av disse helseproblemene.

Det er ikke sikkert en sunn, frisk og fornøyd ungkar har så mye å tjene på å gifte seg som det en tabloidtolkning av statistikken skulle tilsi.

Penge— eller helsestøy

La det være sagt først som sist: det er uvisst (og antakelig litt usannsynlig) om barn helst vil ha mor ut i fulltidsjobb. Forskeren bak undersøkelsen fortalte en journalist at det var bittelitt grann flere barn som sa de hadde de bra dersom mor jobbet fulltid. Bittelitt.

La oss sjekke pengestøyen først. Kan det være slik at familier med mødre som jobber fulltid har høyere inntekt, og kan det være slik at dette påvirker barns velvære?

Så tar vi helse: Kan det være slik at i familier der mor, barna eller andre familiemedlemmer har dårlig helse har mødre som jobber mindre og samtidig litt mindre glade barn? La oss snu regnestykket og se om det kan være omvendt også: Kan det være slik at mødre er mer hjemme i familier der barna er ulykkelige (tenk fysiske, psykiske og nevrologiske utfordringer)?

Blonde folk er lysere i håret

Så var det Aftenposten, som altså slår et slag for nynorskfaget med overskriften «Nynorsk gjør deg smartere». Er det slik at det å kunne to språk, for eksempel bokmål og nynorsk, gjør deg smart? Kanskje viser statistikken at tospråklige er smartere. Men det er også nokså mulig at blant folk som har problemer med å mestre mer en ett språk også finnes noen som sliter med helt andre utfordringer også.

Det alvorligste i Aftenpostens tilfelle er at i siste kolonne i oppslaget sier en språkprofessor at en dokumentert sammenheng mellom nynorskkunnskap og intelligens ville vært ganske overraskende. Pluss at undersøkelsen omfattet så få personer at man ikke kan vite noe sikkert. Man kan maksimalt strekke det til at folk som kan flere språk har bedre språkbevissthet.

Tok du den? Blonde folk er lysere i håret, liksom.

Støy som kludrer det til

La oss gå litt videre på en tenkt storskalaforskning på nynorsk og bokmålsferdigheter i Norge for å forstå hvorfor overbevisende statistiske forklaringer er vanskelige i samfunnsvitenskap. La oss si det er mer sannsynlig at nynorsktalende (minoriteten) oftere mestrer både nynorsk og bokmål (majoritetsspråket) godt, sammenliknet med bokmålsfolk. La oss gå tilbake til storken.

Er nynorsk og bokmål likt fordelt i byer og på landet? Hvis ikke blir alle ulikhetene mellom by og land støyforhold i forsøket på å fikle fram en klar sammenheng mellom nynorsk og smarthet. Eller lykke. Eller blondhet, for den saks skyld.

Når jeg er i gang er det fristende å ta med en annen klassiker: Barn som klarer å utsette behov gjør det bedre senere i livet. Altså, barn som velger to seigmenn om en time fremfor en seigmann akkurat nå, klarer seg bedre. Blir det dermed viktig å lære barn behovsutsettelse? Dette har vært en statistisk myte i årtier.

Ny forskning viser at barn som opplever mange løftebrudd velger en seigmann nå. Barn viser seg rett og slett å være både kloke og rasjonelle, og kalkulerer sjansen for at de faktisk kommer til å få to seigmenn om en time på bakgrunn av erfaringene sine så langt.

Men gjett hva? Folk som har blitt utsatt for mange løftebrudd gjør det ikke like bra senere i livet. Man kan så bruke fantasien på å tenke ut hvilke andre forhold som trolig henger sammen med en barndom med mange tillitsbrudd, og som også kan komme til å påvirke suksess senere i livet.

Signifikante funn

Som sagt, forskere må være forsiktige med hva de sier til media. Og hvordan de sier det. Forskeren bak tallene om barns lykke og mors arbeid sa for eksempel til media at «funnet» hennes ikke var statistisk signifikant . Ikke så lurt å si til en journalist, da, og neppe til en vanlig leser heller. Mangel på statistisk signifikans forteller en medforsker at forskjellen enten var veldig liten, eller at det var veldig få barn i minst en av gruppene man så på - eller begge deler.

Kort sagt: at det ikke er bevist noen systematisk sammenheng mellom de to tingene man ser på (her barns lykke og mors arbeidstid).

Ofte finner man ikke statistisk signifikante forskjeller fordi man har noen veldig ulike undergrupper blant dem man ser på. For eksempel fant ikke forskere noen statistisk signifikante forkjeller da se skulle se om tidlig barnehagestart var bra for barn, selv om de så på forferdelig mange barn.

En forklaring kan være at barn som har det dårlig hjemme har fordel av å gå i barnehage, mens barn som har det bra hjemme taper på det. Veldig ulike barnehageforhold vil også gjøre at man blander sammen epler og appelsiner. Da blir tallene rotete og det blir vanskelig å finne klare mønstre i gruppa totalt.

I min bransje undersøker noen forskere om barn i Afrika går mindre på skolen dersom de bor hos noen andre enn foreldrene. De statistiske svarene er rotete og ustabile. Det er de sannsynligvis fordi gruppen av barn som bor hjemmefra grovt sett er satt sammen av smarte barn som har flyttet for å bo nærmere skolen (går mer på skole enn gjennomsnittet), og foreldreløse og fattige barn som ikke har noe særlig valg (går mindre på skole enn gjennomsnittet).

Man kan ikke bruke slik statistikk til å støtte eller fraråde tidlig barnehagestart eller hindre flytting av barn i Afrika, slik mange har foreslått.

Ingen fasit

Å finne statistisk signifikante forskjeller kan forøvrig også være skummelt. Man kan tro at noe er sant fordi man har funnet en stor nok forskjell i en stor nok gruppe folk - mens det viser seg at man har glemt å sjekke om det fantes en annen forklaring på saken. Som i tilfellet med storken. Statistisk signifikans gjelder bare dersom man tror man har fått med seg alle de mest vesentlige støykildene.