I sin tale til landsmøtet og ved en rekke anledninger har SV-leder Audun Lysbakken sagt at det finnes 98.000 fattige barn i landet vårt. Andre politikere, organisasjoner, medier, inkludert NRK, har også brukt tallet.

En gjennomgang NRKs Detektor har gjort viser imidlertid at man ikke nødvendigvis kan sette likhetstegn mellom det å ha lavinntekt og å være fattig.

– Hvis det handler om barn i familier der inntekten virkelig begrenser muligheten til deltakelse og livet deres, så snakker vi om et mye lavere antall.

Det sier Anne Skevik Grødem, forskningsleder ved Institutt for samfunnsforskning.

– Jeg tror det oppleves som litt misvisende for folk at man bruker et så sterkt ladet begrep som «fattig», legger hun til.

– De fleste av disse barna vil nok oppleve at de har ganske greie levekår, og at det er en midlertidig situasjon. De fleste får det bedre etter hvert.

– Jeg tror det oppleves som litt misvisende for folk at man bruker et så sterkt ladet begrep som «fattig» om alle de 98.000 barna i lavinntektsgruppa, sier Anne Skevik Grødum i ISF. Foto: UIO

– Kan gi større avstand mellom folk og politikere

Ifølge velferdsforskeren er det få som har ekstremt dårlig råd i Norge.

– Vi har sosiale ordninger som folk kan bruke, søke om sosialhjelp for eksempel, utdyper Grødem.

Statistikken viser at dersom man senker tallet forskerne vanligvis bruker for å måle lavinntektsfamilier, fra 60 til 50 prosent av medianinntekten i landet, så forsvinner nesten halvparten av de 98.000 barna som i dag er registrert i lavinntektsfamilier ut av denne gruppa.

Ifølge Grødum tyder det på at det er få nordmenn som ligger veldig langt nede inntektsstatistikken.

– Jeg er redd for at når politikere går rundt og snakker om at hvert tiende barn i Norge lever i en fattig familie, så bidrar det til å lage større avstand mellom den politiske debatten og virkeligheten folk ser rundt seg.

– Det gir også et inntrykk av at Norge har lyktes veldig dårlig med noe som vi faktisk gjør veldig bra, legger Grødem til.

Studier: Mange føler seg ikke fattige

Tone Fløtten i Fafo mener det i utgangspunktet er greit å bruke begrepet «fattig» om barn i lavinntektsfamilier som står i risiko for fattigdom. Foto: Øyvind Bye Skille / NRK

Ifølge Grødem viser flere studier at mange i lavinntektsgrupper ikke selv føler at de er fattige.

– Hvis du spør folk i levekårsundersøkelser om de føler at det er vanskelig å få endene til å møtes, er det ganske mange som har inntekt under lavinntektsgrense som svarer at det går helt fint, at de ikke føler at de har dårlig økonomi.

Hun peker på at opplevelsen av å være fattig preges av hvor man bor i landet, om boligutgiftene er høye, og om nærmiljøet er i noenlunde samme situasjon, slik at man ikke har forventninger om høyt forbruk.

Fafo: – Greit å bruke tallet

Tone Fløtten, daglig leder i forskningsstiftelsen Fafo, peker på at folk har ulik oppfatning av ordet «fattig», og mener det ikke går an å forske seg fram til et endelig, riktig mål på hva fattigdom er.

Hun synes derimot at det er greit å bruke begrepet «fattig» om de 98.000 norske barna, og viser til at det er helt vanlig å bruke lavinntekt med «risiko for fattigdom» som fattigdomsmål i både Norge og Europa.

Ifølge Fløtten er ulempen ved å bruke lavinntektsgrupper som mål i et rikt land som Norge at det gir en ganske høy fattigdomsandel.

SV-leder Audun Lysbakken sier til NRK at han er mer redd for å bagatellisere et reelt problem enn begrepsbruken. Foto: Audun Braastad / NTB scanpix

– Mange vil synes det er rart at det er så mange som 98.0000 fattige barn her i Norge.

Fløtten viser til at studier også viser at alle har fått det bedre i Norge de siste åra, også de med lavest inntekt.

– Men det er klart at hvis man finner et mål som det blir mye diskusjon rundt, så blir det en ulempe. Da kan målingen få liten legitimitet, og føre til diskusjon om det framfor tiltak mot fattigdom.

SV-leder Audun Lysbakken har tidligere uttalt til NRK at han er mer redd for å bagatellisere et reelt problem enn begrepsbruken:

– Grunnen til at jeg har brukt det er at det er det begrepet som er blitt brukt av nesten alle norske politikere, alle norske medier, også NRK i veldig mange år. Det er et folkelig ord som beskriver det jeg mener er en realitet i det norske samfunnet, nemlig at det blir flere av dem som har for lite iblant oss. Og det sier noe viktig om ulikhetsutviklingen.