En syrisk mann ble dømt til fengsel for grov vold mot Maria. Kvinnen, som har lang erfaring fra frivillig arbeid, mener kontrollen av flyktninger er fraværende.

– De som kommer må undersøkes og få behandling.

Det sier «Maria». TV 2 møter henne på et hemmelig sted i Norge. Her har hun søkt tilflukt sammen med datteren sin. Vi kan ikke bruke hennes ekte navn fordi hun frykter for sitt eget liv.

Kvinnen, som er i 50-årene, kom til Norge i 1991. Hun er født i Midtøsten, men giftet seg med en norsk mann. Sammen flyttet de til en mindre by i Norge og fikk to jenter.

Fra starten engasjerte Maria seg i lokalsamfunnet. Hun ledet kvinnegrupper, var politisk aktiv og frivillig i Røde Kors.

Etter helseproblemer ble hun ufør, men fortsatte med frivillig arbeid så lenge kroppen tillot. Hun ble skilt, og hadde delt omsorg for døtrene. Hverdagen var hektisk.

– Jeg hadde ikke mye fritid, men det gjorde ikke noe. Det ga meg så mye å være aktiv i samfunnet.

Hun viser TV 2 brosjyrer fra kommunen hvor hun er avbildet, og bilder fra hyggelige aktiviteter hun har vært med på.

Hun tok frilansoppdrag som tolk i kommunen.

Nye venner

Da flyktningstrømmen til Norge økte høsten for to år siden, fikk hun mer å gjøre. Det kom blant annet fire menn fra Syria til kommunen hennes. De var kvoteflyktninger og allerede innvilget opphold i Norge,

Som frivillig var Maria med å møte mennene ved ankomst og hjalp dem med å komme på plass. Fordi hun snakker arabisk var hun en del sammen med de fire syrerne og de ble venner.

– Jeg merket raskt at den ene var litt ekstra opptatt av meg. Han la etter hvert ikke skjul på at han ønsket noe mer. Han sa rett ut at han ønsket at jeg skulle konvertere til islam, slik at vi kunne være sammen. Det var helt uaktuelt for meg, sier Maria til TV 2.

Arbeider du innen flyktningtjenesten og har en historie å fortelle? Kontrakt TV 2s journalist på kjo@tv2.no

Mannen, som er en del år yngre enn «Maria», kjøpte etterhvert ringer. Han ville at de skulle inngå forlovelse.

– Jeg svarte ja, men sa samtidig at jeg ikke var så opptatt av ringen. Jeg fortalte at jeg hadde vært gift, og ikke var på jakt etter et nytt ekteskap. Men det var en måte vi kunne bli bedre kjent. I hans kultur er det haram å gå sammen med en kvinne om man ikke er forlovet eller gift, så jeg aksepterte det.

Det gikk ikke mange dager før hun forsto at noe var alvorlig galt, og forteller at han var ekstremt kontrollerende. Hun sier han stadig prøvde å få ut informasjon om de flyktningene hun hjalp gjennom frivillighetsarbeidet.

– Jeg nektet det, og sa at det var taushetsbelagt. Jeg begynte å frykte at han drev etterretning og at det kunne ramme de personene jeg forsøkte å hjelpe. Da han ikke fikk se dokumentene mine, ble han rasende. To ganger tok han kvelertak på meg. Etterpå sa han at han bare tullet.

Ville avslutte forholdet

Maria forteller at hun angret på hele forholdet. Hun begynte å holde seg inne og var trist. Etter å ha snakket med en venninne, bestemte hun seg for å avslutte forholdet. Da hadde syreren vært i Norge i seks måneder.

– Jeg sto på kjøkkenet og lagde mat, da han kom og sa at vi måtte snakke sammen. Jeg sa jeg ønsket å avslutte forholdet, og tok av meg ringen.

Det som skjer etterpå er prentet inn i Marias minne. Hun forteller at mannen forvandlet seg. Hun beskriver ham som en løve som skrek i vilt raseri. Maria sier han slo henne ned på steinflisene på kjøkkengulvet.

– Han tok tak i hestehalen min, og dro meg opp etter håret. Så slo han meg i gulvet igjen. Dette gjentok han så mange ganger at jeg mistet tellingen. Jeg var i sjokk og fikk ikke fram et ord. Jeg var låst i situasjonen.

Hun forteller at deretter kastet seg over henne og plantet kneet i brystbeinet så hun mistet pusten. Så tok han tak rundt halsen hennes.

Jeg var helt sikker på at jeg døde i det øyeblikket der Maria

– Han holdt så hardt rundt halsen min at jeg var helt borte. Jeg var helt sikker på at jeg døde i det øyeblikket der.

Hun sier han lot henne ligge på gulvet og gispe etter luft. På kjøkkenbenken lå det tre kniver, og hun fryktet at han skulle stikke henne i hjel.

– Han tok opp den ene og plantet den hardt i benken. Hele tiden skrek han til meg.

Maria klarte å komme seg inn i stua. Hun satset alt og sprang mot verandadøren. Ute var det snø og hun var barfotet. Hun løp det hun kunne, mot naboens verandadør, mens hun ropte om hjelp. Men ingen var hjemme.

– Jeg var helt sikker på at han kom etter meg, og jeg var helt desperat. Jeg så en hagebenk og forsøkte å gjemme meg under den. Jeg tenkte ikke på at man bare kunne følge sporene mine. Men han kom ikke etter, utrolig nok.

Etter å ha gjemt seg, livredd og kald, flyktet hun videre. Denne gangen kom hun inn til en forskrekket nabo. De varslet politiet og ambulanse, og hun ble kjørt rett til sykehus.

– Vennene truet meg

Politiet tok bilder av tilstanden hennes på sykehuset.

Maria viser dem til TV 2. Bildene viser store merker rundt halsen. Hun har knekt nese og kinnbein. Hun hadde store blodutredelser mange steder på kroppen.

Syreren ble pågrepet og satt i varetekt. «Maria» forteller at hun ble kontaktet av vennene hans.

– De ba meg få ham ut av fengselet. Om jeg ordnet det, skulle jeg få «hva jeg ville». Men hvis jeg ikke bidro til hans løslatelse, så ville det gå meg ille.

Maria sier det var klart for henne at hun aldri kunne bli værende i byen. Hun reiste til datteren som jobbet i en annen del av landet. Her fikk hun psykologisk oppfølging. Hun solgte huset sitt i all hast.

– Jeg dro bare tilbake til rettssaken, som ble avholdt noen måneder etter. Det var helt forferdelig å se ham, og høre løgnene hans i retten. Til slutt måtte jeg bare forlate salen.

Syreren ble dømt for grov kroppskrenkelse og fikk seks måneders fengsel. Maria ble tilkjent 60.000 kroner i erstatning.

– Jeg har rett og slett ikke ord. Jeg har aldri følt meg så verdiløs. Er det det mitt liv er verdt? Han var ute etter fire måneder. Jeg er sviktet av alle og vurderte å ta mitt eget liv.

Hater seg selv

Hun sier at hun hater seg selv for at hun innledet forhold til mannen. Hun – som så mange ganger har hjulpet andre kvinner som er i voldelige forhold til krisesenter. Hun er så skuffet over at hun ikke klarte å hjelpe seg selv. Men hun er også forbanna.

– Jeg har brukt 26 år på å bli norsk og å bygge opp et nettverk. Og så må jeg flykte for en mann som har vært seks måneder i Norge. Hvor er mitt apparat?

Hun fnyser av besøksforbud og trygghetsalarm. Hun har ingen tro på at det kan redde henne om han vil ta henne igjen.

Maria etterlyser en bedre psykologisk kontroll av de som kommer til Norge.

– Nå må norske myndigheter handle før landet blir ødelagt. Vi vet altfor lite om de som kommer. Han som angrep meg er ute blant folk nå. Det er som å sette en bombe på gata og vente på at det smeller.

Nå må norske myndigheter handle før landet blir ødelagt Maria

– Var det noe fokus i din kommune på hvordan dere skulle forholde dere til potensielt farlige situasjoner?

– Nei, ikke i det hele tatt. Og det reagerer jeg sterkt på. Da jeg jobbet i en større by på 90-tallet, hadde vi kurs som gikk på trusselhåndtering. Men situasjonen har endret seg. Nå er det ikke bare sinne og trusler, nå er det vold. Alle som er i kontakt med de som kommer må trenes i dette.

– Er det slik at du angrer på at du engasjerte deg?

– Ja. Jeg må innrømme at jeg har tenkt på det, selv om jeg hater å ha slike tanker. Hele tiden har jeg fulgt hjertet mitt. Det føles bare så bittert at jeg sitter her, etter alt jeg har gjort for andre.

Bor i datterens hus

I dag bor hun sammen med en av døtrene i en annen kant av landet. Hun lever på uføretrygd og får 11.000 kroner utbetalt i måneden. Hun har fått avslag på husbanklån og på søknaden om sosialstøtte.

– Jeg er i begynnelsen av 50-årene og er nødt til å leve på datteren min. Det føles helt forferdelig. Hva skal jeg gjøre når hun skal stifte egen familie?

Hun er lite ute og har fått diagnose posttraumatisk stressyndrom. Hun sier hun savner seg selv og sitt blide fjes. Det føles så vondt at hun har jobbet hardt for å gjøre samfunnet mer medmenneskelig. Nå har hun ingen å snakke med.

– Har du vurdert å reise hjem til ditt fødeland?

– Hadde det ikke vært for døtrene mine, hadde jeg reist hjem for lengst. Men å vite at han er der ute og kan skade dem, gjør meg syk. Jeg kan aldri dra fra jentene mine. Men jeg har vært så langt nede at jeg har vurdert å ta mitt eget liv. Det er sykt, jeg som alltid smilte og lo.