Forestil dig følgende situation. Titanic har netop ramt isbjerget, og vandet fosser ind i maskinrummet. Besætningen kæmper for at holde skibet oven vande, kaos hersker. Kaptajnen løber ned til førstestyrmanden og råber i desperation: »Har du hørt den musik, de spiller på dækket? Hold op, hvor er det ensformigt.«

For nylig har institutleder for statskundskab i København, Lars Bo Kaspersen, markeret sig i den offentlige debat om behovet for udluftning i det, han kalder for henholdsvis »magtens rugekasse« og »politikerfabrikken«.

Han mener, at der er behov for at øge diversiteten blandt de studerende. Der er for mange 12-tals børn fra velstillede familier i Nordsjælland, og øget diversitet kan fremme innovation, lyder det. Lars Bo Kaspersen ser det som et demokratisk problem, at det er en bestemt virkelighedsopfattelse, der dominerer politik i vores samfund. Behovet for en øget diversitet i studiemiljøet er også i overvejelserne på statskundskab i Aarhus, hvor jeg har studeret de sidste seks år. Jeg ser dog langt fra diversitet i studentermassen som det største problem eller bedste svar. Selv om institutlederen har ret i, at musikken er for ensformig, overser han hullet i skroget.

I stedet for at snakke om diversitet i studentermassen er vi nemlig nødt til at gentænke statskundskab som forsknings- og læringsmiljø i langt bredere forstand. I dag er statskundskab slet ikke fit til at uddanne mennesker, der kan bidrage til at finde svar på de problemer, vi står med i det 21.århundrede. Statskundskab svigter den grønne omstilling.

Økologiske spilleregler

Selv om statskundskab kan betragtes som et generaliststudie, hvor man lærer at se ting fra forskellige sider, får man bekymrende lidt forståelse for, hvordan Jorden som økologisk system fungerer. Min uvidenskabelige tese er, at 98 procent af de studerende forlader studiet uden at have læst en eneste rapport fra FN’s klimapanel.

På statskundskab i Aarhus har vi kun én underviser, der har et reelt kendskab til de økologiske ’spilleregler’, der omgiver vores samfund. Det er et kendskab, hun har gennem sit samarbejde med Institut for Miljøvidenskab. Et samarbejde, der indtil videre ikke har været ledelsesmæssig opbakning til at fremme og skalere. Da jeg for nylig nævnte behovet for at fokusere mere på samspil mellem økologi og økonomi til en leder på studiet, var svaret, at statskundskab er på vej i en anden retning.

Hvad den anden retning er, får man en indikation af ved at se på en nyligt oprettet uddannelsesretning på instituttet i Aarhus (det sker ikke hver dag). Her oprettede man en bachelor i Offentlig Politik og Økonomi, der kigger på samspil mellem det økonomiske og politiske – altså igen uden at inkludere de bredere økologiske forhold.

Aarhus er ikke et enestående eksempel. I København har man for nylig oprettet to specialiseringer på kandidatuddannelsen. Den ene hedder ’Organisation og Ledelse’, den anden hedder ’Politisk Teori’. Selv om det uden tvivl er fine specialiseringer, glimrer viden om Jorden atter ved sit fravær.

Men hvad er konsekvenserne af ikke at inkludere viden om Jorden på et generaliststudie som statskundskab?

Økologisk krise

Hvis man tager de sproglige briller på, kommer ’økologi’ og ’økonomi’ fra den samme sproglige rod, oikos, der betyder hjem eller husholdning. I økologi tilføjer man ordet logos, der betyder ’viden om’, hvorfor økologi betyder viden om hjemmet. I økonomi tilføjer man nomos, der kan oversættes til styring, hvorfor økonomi betyder styring af hjemmet.

Med denne lille ordleg fristes jeg til at spørge: Hvordan skal man styre, hvis dem, der påtager sig styring ikke har en reel viden om hjemmet?

Kan det mon forklare, at vores hjem, Jorden, er i den økologiske krise, vi befinder os i? Kan den økologiske krise med faretruende klimaforandringer og en masseudryddelse af biodiversitet mon skyldes, at unge studerende på tværs af kloden sendes ud fra ’magtens rugekasser’ uden reel forståelse for Jordens økologiske spilleregler? Jeg oplever, at statskundskab er fanget i gamle debatter mellem stat og marked, hvor det centrale styringsspørgsmål er, hvordan man sikrer en stabil vækst i BNP og klarer sig godt i konkurrencen med andre lande. Det er en tænkning, der hører til i det 20. århundrede. I det 21. århundrede er det centrale styringsspørgsmål, hvordan man udvikler økonomier og samfund, der ikke bryder med Jordens økologiske spilleregler, men som tager udgangspunkt i det handlerum Jorden har givet os. I den henseende er det bekymrende, at unge studerende, der potentielt havner i ledende stillinger, stadig uddannes til et forældet mindset.

Den generation, vi uddanner nu, skal gøre det, forrige generationer ikke har kunnet: reducere udslip af CO2, beskytte biodiversitet, vende destruktion af skove og konservere jord, der eroderes. På globalt plan. Det er uomgængeligt for alle andre moralske, politiske, økonomiske og sociale forhold. I den henseende er det sørgeligt, at dominerende vidensinstitutioner stadig uddanner som om, der ikke er nogen planetær krise.

Kig på tværs

Den krise, vi står overfor, er først og fremmest en krise af sind, perception og værdier – altså en udfordring for de institutioner, der er sat i verden for netop at skabe sind, perceptioner og værdier.

Her savner jeg institutledere og universiteter, der vedkender deres ansvar og viser det.

Jeg mener, at vi har behov for forsknings- og læringsmiljøer, der kigger på tværs af samfunds- og naturvidenskab. På den internationale scene er mange fagområder skudt frem de sidste år, der har fokus på det samspil, feor eksempel ecological economics og earth system science. Frem for nye uddannelser som Politik og Økonomi bør universiteter skabe forskningsmiljøer og bachelor- og kandidatuddannelser under titlen Økologi, Politik og Økonomi.

Den type tiltag må samtidig forventes at bidrage til øget diversitet i studiemiljøet, som efterspørges af førnævnte institutleder.

Afslutningsvist bør det nævnes, at det er faktuelt forkert at kalde statskundskab for magtens rugekasse. Hvis man skal tage sociologerne Christoph Houman Ellersgaard og Anton Grau Larsens nylige kortlægning af magteliten i Danmark for gode vare, er det først og fremmest personer med en baggrund i økonomi, jura og erhvervsøkonomi, der indtager centrale poster i Danmark og sætter kursen. Statskundskab fylder rigtig nok en del.

Hvorvidt sind, perceptioner og værdier fra uddannelser som disse bør have så magtfuld en rolle i Danmark og internationalt, som de har i dag, er op til andre at bestemme. Men med min oplevelse af statskundskab mener jeg det ikke. Vi kan få skibe til at sejle hurtigt, og vi elsker kapsejlads. Men vi er nødt til at have blik for det handlerum, Jorden har givet os.