Det er ligegyldigt, om man ser på højre eller venstre side af folketingssalen, om man retter øjnene mod fagpersoner eller om man lytter til almindelige borgere; velfærdsstaten optager alle og netop i disse dage debatteres den intensivt - blandt andet i DR, hvor vi aften sætter fokus på kommunernes økonomi og den velfærd. Det sker i høringen Far'velfærd? kl.20.40 på DR1.

Debattens kerne er befolkningens aldersfordeling. Det gælder både, hvordan aldersfordelingen så ud tilbage i 1970'erne og hvordan demografien fremover vil udvikle sig.

OM TALLENE Tryk på pilen 'play' og se befolkningens aldersudvikling fra 1901 til 2012.

De bagvedliggende data er hentet fra Danmarks Statistik.

Tal for 1901 til 1970 er med 5-års intervaller.

Fra 1971 er der tal for hver enkelt alder.

Maksimumalderen i data er steget undervejs: Derfor er data klippet af ved hhv. 89 og 98 år.

Den demografiske udvikling er nemlig hovedårsagen til, at vi í de kommende årtier står over for kolossale udfordringer, når det gælder velfærden.

- Fremskrivninger viser, at demografien frem til 2040 i stigende grad udfordrer vores velfærd. Demografisk set går vi en hårdere tid i møde, fortæller ph.d. Kurt Houlberg, der forsker i kommunaløkonomi ved KORA, Det Nationale Institut for Kommuners og Regioners Analyse og Forskning.

Ældreboom

Af den interaktive grafik overfor ses, hvordan befolkningssammensætningen siden 1901 har udviklet sig. Danmark er gået fra at have 2,4 millioner indbyggere i 1901 til 5,5 millioner i 2012.

Ser man på aldersfordelingen, er der sket store forandringer siden begyndelsen af 1900-tallet. Hvor 6 procent af befolkningen i 1901 var 65 år eller derover, var det hele 16 procent i 2012, der havde passeret 65 år. Samtidig er andelen af danskere i den arbejdsdygtige alder i samme periode dog steget fra 52 procent til 61 procent - mens den samlede andel af helt unge i alderen 0-18 år er dalet fra 42 til 23 procent.

Fra demografisk medvind til modvind

Hvor vi tilbage i 1970'erne, 1980'erne og 1990'erne havde en gunstig situation, fordi de store årgange havde gjort deres indtog på arbejdsmarkedet og bidrog til statskassen, er tiden i dag en ganske anden.

- Dengang havde vi en demografisk medvind. Babyboomerne, der er født i efterkrigstiden, var i den erhvervsaktive alder og vi fik derfor velfærden til discount, forklarer professor i økonomi på Aarhus Universitet, Nina Smith, der sad med i VK-regeringens Velfærdskommission.

Læs også : Kim Bildsøe: Nu skal vi sætte nuancer på velfærden

I dag er situationen tippet og vi er i modsætning til tidligere i en demografisk modvind. Udfordringen er, at de små årgange fra især 1980'erne skal holde for, når de tidligere - og større - generationer trækker sig tilbage fra arbejdsmarkedet. Færre skatteydere er dermed med til at bidrage til statskassen, mens flere får brug for velfærdsydelser.

Derudover peger Nina Smith på to andre faktorer, når det gælder velfærdens udfordring: Den løbende udbygning af velfærdsstaten, der tog fart i 1960'erne, var mulig - og nødvendig - fordi kvinderne gik fra at være hjemmegående husmor til skattebetalende borgere. Den udvikling er for længst stagneret. Dertil var landbrugets produktivitet en væsentlig bidragsyder til samfundet, men er dag også det forandret.

- Vi udvidede dengang. Nu skal vi så til at gå den anden vej, siger Nina Smith.

Mindste årgang i 30 år

I dag ser man en gentagelse af 1980'ernes lave fødselsfrekvens. Ifølge Danmarks Statisk blev der sidste år født 59.306 og 2012-årgangen er dermed den mindste siden 1989. Og det kan her og nu betragtes som en fordel, mener Kurt Houlberg fra KORA:

- Børn er netto-nydere af velfærd. Det lyder grimt, men til en start er børn ud fra en snæver økonomisk betragtning en underskudsforretning, da de er storforbrugere af velfærdsgoder som daginstitutioner, skoler osv. Men udover at børn er dejlige, så er de også fremtidens skatteborgere. Så selv om det på den korte bane kan være en økonomisk fordel, at der kommer små årgange netop nu, så er det på længere sigt på ingen måde i samfundets interesse, hvis der ikke bliver født så mange børn, siger han.

Laveste fødselstal i hele verden

Hvorfor der netop nu ses en tendens til lave fødselstal i den vestlige verden, er vanskeligt at finde en entydig forklaring på. En optimistisk tro på fremtiden samt den fødedygtige generations størrelse, værdier og normer er ifølge Kurt Houlberg nogle af de faktorer, der afgør, hvor mange børn der bliver født og senere bidrager til den samlede samfundskage.

- I nogle perioder kan det for eksempel være, at mange vælger at satse på karrieren eller 'bare' vil være en kernefamilie, mens der i andre perioder kan være mere status i at have flere end to børn. Tidens værdier kan på den måde have stor betydning, siger Kurt Houlberg.