I weekenden kom det frem, at 80 ton fisk er døde på grund af iltsvind i den sydlige del af Jyllands næststørste sø, Filsø, der ligger 1,5 km inde i landet mellem Vejers og Henne Strand i Vestjylland.

Området blev i 2012 genskabt som sø af Aage V. Jensen Naturfond, efter at det siden midten af 1800-tallet havde været afvandet og brugt som landbrugsjord.

Normalt har søen en iltprocent på over 70 procent, men i løbet af tre dage faldt niveauet til 0 i den ene af Filsøs to søer, Filsø Søndersø, da et skybrud i slutningen af juli sendte store mængder vand med opkoncentreret organisk materiale ud i søen, hvor det straks begyndte at blive nedbrudt og på den måde opbrugte ilten.

Nu opfordrer forskere til, at man omlægger drænsystemet i oplandet for at undgå lignende scenarier i de kommende år, hvor klimaændringerne kan føre til lignende situationer.

Politikerne og landmændene skændes

I weekenden var politikere ikke sene til at skyde skylden på landbrugets forurening med næringsstoffer (kvælstofudvaskning), mens landmændene selv pegede på, at markerne omkring Filsø primært er drevet økologisk og er militært øvelsesområde. Ligesom landmænd mener, at søen er gammel landbrugsjord, hvor bunden måske stadig rummer biomasse, der først bliver nedbrudt nu.

Ingeniøren har bedt lektor Theis Kragh fra Ferskvandsbiologisk Laboratorium på Københavns Universitet om at rede trådene ud.

Hans afdeling har siden 2012 overvåget vandkvaliteten i Filsø blandt andet gennem realtidsmålinger af alle vandkemiske faktorer med flydende prøvestationer og plante- og fiskeundersøgelser.

Han leder desuden et nationalt forskningsprojekt, der undersøger miljøtilstanden og biodiversiteten i 30 genskabte danske søer.

Naturlig proces og ingen næringsstoffer

Theis Kragh understreger, at forskerne ikke peger fingre af landbruget. For der er ikke tale om næringsstoffer, men derimod naturens egen gang med et ekstremt sommervejr kombineret med et gennemdrænet område, der har ledt vandet ud i søen.

»Det, der har fået filmen til at knække, er den ekstremt varme, knastørre sommer uden meget vind. Så der har været flere klimatiske faktorer, der spiller ind. Samtidig med at området er drænet kraftigt,« siger Theis Kragh.

»Vi kan gennem vandføringen se, at vandet kommer fra dræn, for ellers ville vandstanden heller ikke stige så hurtigt. Og der findes åbne dræn (grøfter red.) og lukkede drænrør fra mange områder. Og der er ikke nogen af os, der har sagt, at det er landbrugets skyld,« siger Theis Kragh.

Organiske opkoncentreret materiale

Der er tale om organisk materiale, der kan stamme fra alt fra græsmarker, landbrug, hede og skov, som er havnet i søen, og der er ikke noget gift i det.

Materialet har været opkoncentreret i iltfattigt vand igennem længere tid, fordi det har været tørvejr, så det ikke er blevet skyllet igennem i drænene. Samtidig har tørken og varmen fået vandstanden til at falde i f.eks. grøfter og kanaler, og eftersom der kun har været lidt blæsevejr, er vandet samtidig ikke blevet iltet, så det organiske materiale har ikke kunnet blive nedbrudt.

Læseren kender måske selv fænomenet fra drængrøfter, hvor vandet har stået stille i længere tid, og hvor der lægger sig et slags olielag oven på, fordi al ilten er brugt.

Da skybruddet så rammer området, stiger vandstanden på kort tid i drænene, og vandet fosser ud i søen, hvor nedbrydningsprocessen med det samme begynder, fordi søen har et højt iltniveau.

»Vi kan se på nedbrydningsscenariet i søen, at der de første tre-fire dage efter skybruddet er et enormt iltforbrug. Derefter falder iltforbruget. Det er noget, der er sket mange gange før, men de andre gange har iltindholdet i søen ikke været længere nede end 70 procent,« siger Theis Kragh.

Fra 70 til 0 procent ilt på tre dage

»Det er jo ikke usædvanligt, at vi i Danmark får kraftige regnskyl, hvor drænene leder vandet ud i søerne. Det nye i scenariet her er, at det været så forfærdeligt varmt og knasende tørt i så lang tid, så der har stået noget vand i de her dræn, som har opkoncentreret sig med organisk materiale over et langt stykke tid, og når det så har fået noget regn, har vandet ført det med sig ud i et miljø, hvor der er ilt til stede,« siger han.

Iltforbruget i søen har så været højere, end tilførslen af ilt gennem gennemluftningen af vandet ved overfladen, fordi det ikke har været blæsevejr.

Det har taget det organiske materiale tre dage at bringe iltniveauet ned til 0, og relativt kort efter blev vandet gennemluftet igen op til 70 procent, fordi nedbrydningen af det letomsættelige organiske materiale var overstået.

»Man kan argumentere for, hvorfor man overhovedet skal have en sø, når man kan komme ud for det her (med fiskedød, red.)? Men vi har ikke set noget, der minder om det her før med den varmeste sommer, som vi nogensinde har målt,« forklarer Theis Kragh.

»Hvis vi havde haft to-tre kraftige regnskyl gennem sommeren, ville det her sandsynligvis heller ikke være sket,« siger han.

Kan det være søbunden selv?

Landmænd har selv peget på, at Filsø-området har været dyrket med korn og høstet kort før, man stoppede pumpestationerne og lod vandet indtage den gamle sø igen med genopretningsprojektet i Filsø. Så de mener, at der kunne være gammelt organisk materiale på bunden.

»Sandsynligheden for, at der er tale om gammelt materiale er så godt som ikke-eksisterende, for vi har taget mange kerner af søbunden og målt på dem,« siger Theis Kragh.

De første to år i genopretningsprojektet kunne man se brunfarvning af vandet fra gamle strå og halm, når det blæste. Men placeringen tæt ved Vesterhavet har for længst ændret forholdene i søen.

Når det blæser 6 s/m i Varde, blæser det 12 s/m i Filsø, selv om det kun er få kilometer væk, så søen bliver rusket rundt mange gange i løbet af et år, og der kan være bølger på 50-60 cm på 50 cm dybde, og en meter høj bølger på bare en meters dybde.

Søen er en vaskemaskine

Så i og med at der altid har været ilt på bunden af Filsø, har omsætningstiden været meget hurtig. Og bunden er blevet kraftigt omlejret. I dag er søbunden forskellig. Nogle steder er der sandbund ud til 1,2 meters dybde, andre steder dybere ude er bunden generelt en fast, leret skorpe, der ikke er i kontakt med overfladen, men der også findes bund med løs substrat nogle steder.

»Det er en stor vaskemaskine derude. Men hvis vi skulle have troet på, at det organiske materiale, der omsatte ilten, skulle være gammel søbund, ville det kræve en voldsom storm. Men i det tilfælde ville vi også have en kraftig indpisken af luft i vandet, og så var det ikke noget problem,« forklarer Theis Kragh.

»Ud over det har vi vandprøver, der viser, at det er vand, der løber ind i søen, og som indeholder kulstof. Og det er helt naturligt, at vi ser svingninger af organisk kulstof i en sø, der har et opland, som udskifter vandet så meget,« siger Theis Kragh.

Behov for omlægning af dræn i området

Ifølge en pressemeddelelse fra Aage V. Jensen Naturfond døde op imod 200 kilo fisk per hektar af den cirka 400 hektar store Filsø Søndersø, og omregnet svarer det til omkring 80 ton døde fisk: gedder, skaller, aborrer, brasen, suder, hork og ål.

Fem års naturgenopretning er dermed gået tabt i Søndersø i forhold til fiskelivet. Det er stadig for tidligt at sige, om plantelivet også har taget skade af iltsvindet.

Ifølge forskerne er det ligegyldigt, om man omlægger jorden i området til græsmarker, skov, økologisk eller konventionelt landbrug, for problemet kan opstå igen, hvis vi kommer ud for samme ekstreme sommervejr som i år. Og med fremtidsbrillerne på er det sandsynligt, at det vil gentage sig på grund af klimaændringerne.

På Ferskvandsbiologisk Laboratorium råder man derfor nu naturfonden og andre lodsejere til at ændre måden, man dræner oplandet på ved Filsø Søndersø. Det kan være gennem mere koncentreret dræning, hvor man f.eks. sætte nogle stigbord i, så man holder på vandet i længere tid. Det er det samme som at opdæmme vandet til et vist niveau i oplandet nede i jorden, så man ikke dræner alt for dybt.

»Her har naturen opført sig ekstremt. Jeg skal ikke udelukke, at det kan være det samme, vi har set med iltsvind i andre søer, men det har bare ikke været så ekstremt. For jeg har målt iltindholdet i mange søer, og jeg har aldrig før set en sø, der seks år i streg har haft et iltindhold på mindst 70 procent, gå i 0 på få dage for så at vende tilbage til 70 procent igen,« siger Theis Kragh.

»Men det er heller ikke naturligt, at vi som her har et opland, der er drænet så kraftigt, så når det regner, siver vandet ikke ned i grundvandet, men ledes direkte ud i søen både sommer og vinter,« siger han.