Der er én stemme, som ser ud til at mangle i diskussionen om de optøjer, der udviklede sig på en byggeplads på Nørrebro tidligere på måneden.

De, der blev ofre for aktionen, høres eller ses ingen steder.

Uanset at hundreder af vrede stilladsarbejdere smadrede privat ejendom, rev et stillads ned og væltede biler, og uanset at de brugte fysiske trusler og vold over for litauiske arbejdere, der arbejdede legalt og blot udførte deres arbejde. Den litauiske chef for et dansk byggefirma, der arbejdede på pladsen, udsendte en erklæring, der tilbageviste de fremførte påstande om social dumping, men det var der praktisk talt ingen, der tog sig af, selvom Arbejdstilsynet havde konkluderet, at alt var i overensstemmelse med dansk lovgivning.

De litauiske byggearbejdere, som det gik ud over, kan stadig ikke begribe, at sådan en hændelse kunne forekomme i et land, der er kendt verden over som et forbillede ikke mindst på arbejdsmarkedet. Og de er fortsat i tvivl om, hvorvidt retfærdigheden i deres tilfælde vil ske fyldest.

Ginte Damusis Fold sammen Læs mere Læs mere

Den slags scener og voldsomme følelser ligner ikke den moderne, danske velfærdsstat, som vi kender og har så stor respekt for. Der er meget, som andre lande, herunder Litauen, kan lære af danske erfaringer på arbejdsmarkedet og danskernes håndtering af forholdet mellem arbejde og fritid. Men fagforeningslederne fortsætter med at fastholde, at man ikke kan bebrejde stilladsarbejderne noget trods video-optagelser, der beviser det modsatte.

Hærgende, stenkastende demonstranter blev mobiliseret via de sociale medier til en organiseret protestaktion, der kom fuldstændig ud af kontrol for øjnene af politi og tilskuere. Fagforeningslederne siger, at det er systemet, der er noget i vejen med, når det kan tillade, at der kan udvikle sig »et ukontrolleret arbejdsmarked«.

Men hvad den ene part måske vil betegne som et ukontrolleret arbejdsmarked eller social dumping, kan af den anden part ses som et frit marked, fri bevægelighed for arbejdstagerne i EU og fair konkurrence. Man får fornemmelsen af, at begrebet social dumping i stigende grad anvendes til at fremme protektionistiske tiltag og hindre fri konkurrence. Den ene side af historien bliver fortalt, mens den anden stort set bliver ignoreret.

»De åbne og frie principper for EUs indre marked, som danskerne har nydt godt af i så lang tid, må fastholdes som det afgørende princip.«

Registrerede udenlandske selskaber, der følger loven til punkt og prikke, kan melde om hindringer, der blokerer eller hæmmer dem i at konkurrere på markedet på lige vilkår. Frygt for, at udenlandske arbejdere går til en lavere løn under ringere arbejdsforhold end de lokale, er ikke noget nyt i Danmark, Litauen eller andre lande.

Opfattelsen af, at udlændinge tager arbejdspladser fra de lokale, er og har længe været et skoleeksempel på fejlinformation. Den frygt blev udstillet klart og tydeligt på Nørrebro, hvor arbejdere fra ét EU-land gik til angreb på kolleger fra et andet. Det rystede de litauiske arbejdere i deres inderste. Vi håber, at man vil træffe de nødvendige forholdsregler over for de personer – uanset deres nationalitet – der tog loven i egen hånd. Vold er ikke løsningen.

Ingen kan bestride, at social dumping findes, og at det kræver en egnet løsning, der også kan bevare fleksibilitet og rimelige vilkår på arbejdsmarkedet.

Arbejdere, der rejser ud, møder alt for ofte negative konsekvenser, og de bliver ofre for udnyttelse, selv i Danmark. Men de åbne og frie principper for EUs indre marked, som danskerne har nydt godt af i så lang tid, må fastholdes som det afgørende princip. Litauerne, der var afsondret fra verden imod deres egen fri vilje i årtier, ønsker også at nyde godt af disse rettigheder og muligheder som EU-borgere – uden frygt.