Da Morten Ryom gik i femte klasse i nordjyske Bislev, tog han en uddannelsestest, der konkluderede, at han burde blive murer. Et glimrende resultat, syntes den 11-årige Morten Ryom, som elskede at være udendørs og allerede kendte til faget via en fætter, der var murer. Men da han glad fortalte sine forældre om sit mål, var deres reaktion ikke udelt begejstring.

»Min mor sagde, at det lød jo meget godt, men at jeg lige burde tage gymnasiet først, så jeg altid ’ville have noget at falde tilbage på’,« fortæller den 22-årige Morten Ryom.

I dag er han ved at uddanne sig til smed og samtidig formand for Erhvervsskolernes Elevorganisation, EEO. Dermed er han talsperson for elever på landets tekniske skoler og HTX, der uddanner næste generation af håndværkere, der skal bygge vores hospitaler, installere vores samtalekøkkener og materialisere alle de kloge tanker, der kommer ud af universiteternes forskningsmiljøer. Alligevel har de praktiske fag lav status i mange familier, inklusive i Morten Ryoms egen:

»Min mor er socialpædagog, og min far er elektriker, men de troede begge, at gymnasiet ville være det bedste for mig. Deres råd gjorde, at jeg læste teknisk gymnasium i to år, før jeg alligevel droppede ud og begyndte på smedeuddannelsen,« siger Morten Ryom.

Han ser sin historie som symptomatisk for samfundets uddannelsessyn, hvor teknisk skole er okay, men boglig uddannelse det bedste.

Et mere eller mindre bevidst snobberi, der gennemsyrer uddannelsessektoren lige fra folkeskolen til måden, politikere i disse år reformerer erhvervsskolerne på. Og som ifølge Morten Ryom har en katastrofal indvirkning på regeringens ambition om, at flere unge skal bryde den sociale arv. En ambition, som er langt fra at blive indfriet, da der, som Information for nylig kunne berette, i disse år er sket et fald i antallet af unge fra ufaglærte familier, der gennemfører en uddannelse.

»Der er sikkert mange grunde til, at det går den forkerte vej, men som jeg ser det, er en af dem, at vi har en akademisk folkeskole, hvor mange unge fra ufaglærte hjem ikke har følt sig godt tilpas,« siger Morten Ryom og uddyber:

»Det er ret simpelt. Grundlæggende har vi to typer elever i vores folkeskole. Først har vi ’Faglige Finn’. Hans forældre er ofte uuddannede, og selv klarer han sig ikke så godt i skolen, hvor han har svært ved at sidde stille,« forklarer Morten Ryom.

Den anden type elev er ’Boglige Bo’ fra en familie, hvor i hvert fald den ene forælder har en kort videregående uddannelse, og der sandsynligvis er lidt flere bøger på reolen.

»Boglige Bo kan godt sidde stille, han har det fint med at gå i skole, og modsat Faglige Finn ved han godt, hvornår der var krig i Slesvig-Holsten. Problemet er, at det kun er en af de to elever, der får alle sejrene i folkeskolen, og som har en uddannelsesinstitution, der fortæller ham, at han er dygtig, og at der er brug for ham. Du kan selv gætte, hvem det er,« siger Morten Ryom.

Når eleverne hele tiden lærer, at det, de kan med deres hænder, ikke er lige så godt som det, de kan med deres hoveder, får man i folkeskolen tidligt overbevist dem om, at praktisk kunnen er mindre værd end boglig viden. Og som bonus givet en betragtelig gruppe børn afsmag for alt, hvad der lugter af uddannelse, mener Morten Ryom.

»Hvis du vil styrke den sociale mobilitet, bliver du nødt til at give Faglige Finn nogle succesoplevelser. Du skal sætte børnene i situationer, hvor Boglige Bo skal lære noget af Finn, og ikke kun det omvendte.«

– Du får det lidt til at lyde, som om man nærmest er forudbestemt til at vælge uddannelse ud fra sin familiebaggrund. Hvad blev der af tanken om, at akademikerbørn kan blive håndværkere, og at børn fra ufaglærte familier kan blive akademikere?

»Hvis du vil have børn fra akademikerhjem til at blive håndværkere, skal du fortælle børnene i folkeskolen, at erhvervsskolerne er gode. Der vil altid være mønsterbrydere, og heldigvis for det. Jeg siger bare, at vi kan og skal gøre det endnu nemmere for dem. Vi har allerede rammen i selve folkeskolen, for her er akademikerbørn og ufaglærte børn i samme klasse under samme tag. Det er her, du kan bryde den sociale arv,« siger Morten Ryom, der foreslår, at man til en start kunne kræve, at halvdelen af matematiktimerne foregik i sløjdlokalet.

Snobbede adgangskrav

Det er dog ikke kun folkeskolen, der ifølge Morten Ryom sætter åndens arbejde over håndens. Også i regeringens erhvervsskolereform er uddannelsessnobberiet ifølge Morten Ryom tydeligt – især i forhold til de skærpede adgangskrav, hvor man nu som minimum skal have bestået matematik og dansk for at starte på en teknisk skole.

»40 procent af de håndværkere, der i dag får svendebrev, har aldrig bestået dansk eller matematik ved folkeskolens afgangsprøve. De er blevet virkelig dygtige håndværkere, men de ville ikke kunne få svendebrev med de nye regler. Det svarer til, at man pludselig siger, at 40 procent af de unge, der fik studenterhue i sommer, i virkeligheden ikke er kloge nok,« siger Morten Ryom.

Han tilføjer, at der sidste sommer var 11.500 unge, der ikke bestod dansk eller matematik ved folkeskolens afgangsprøve.

»Reformen betyder, at de ikke vil komme i gang med en erhvervsuddannelse. Man lukker dørene for dem, selv om al erfaring viser, at mange af dem sagtens kunne blive dygtige håndværkere. Adgangskravene er bare endnu en barriere for dem, og det er både snobbet og tåbeligt.«

– Nogen vil jo sige, at der er mere prestige i at tage en uddannelse, som ikke alle kan komme ind på, og at man ved at højne kravene får en dygtigere gruppe elever?

»Det er bullshit. Man har forsøgt at gøre det samme med læreruddannelsen, men det har jo ikke gjort den mere attraktiv. Jeg har aldrig hørt nogen sige, at de vil være eksempelvis bioingeniør, fordi uddannelsen er svær at komme ind på,« siger Morten Ryom og tilføjer:

»Hvis du vil højne niveauet, skal du sætte ind i folkeskolen, for hvis man var bedre til at inkludere de håndværksinteresserede elever i folkeskolen, ville man ikke gøre dem så uddannelsesskræmte, som nogle af os er.«

I dag kæmper mange erhvervsskoler med et enormt frafald. De elever, der falder fra, er ofte dem, der kommer fra hjem med færrest ressourcer. Morten Ryom har en række konkrete bud på, hvordan man kunne ændre reformen, så den bedre kunne tilgodese elever fra hjem med kortere eller ingen uddannelse. Ud over at fjerne adgangskravene og lave et loft på antal elever i de enkelte klasser bør man også lave flere mentorordninger på erhvervsskolernes grundforløb, hvor det største frafald finder sted.

»I Erhvervsuddannelsescenter Syd har man forsøgt sig med en mentorordning på automekanikergrundforløbet. Det fik frafaldet til at falde markant. Det hjælper enormt, at eleverne har nogen at tale med, der ikke er lærere, og som kan agere reserveforældre. Det er der nogle af os, der har meget brug for,« siger Morten Ryom.

Ting kan ændres

Morten Ryom har de seneste måneder været frikøbt fra sin uddannelse til at være EEO-formand på fuld tid. Den seneste tid har han primært kæmpet for at få flere virksomheder til at oprette praktikpladser, som der i de seneste år stik mod regeringens intentioner er blevet færre af. Samtidig har man ført kampagne for at få indført overenskomst på skolepraktikforløbet, hvor elever får 45 kroner i timen før skat, hvilket er det halve af, hvad elever i praktik får. En kampagne, der i juni resulterede i, at elever på 12 erhvervsskoler nedlagde arbejdet.

– Ud over den konkrete kamp for bedre vilkår strejkede I så også for at skabe større stolthed og en bedre fortælling om erhvervsskolerne?

»Vi forsøger ikke at skabe en fortælling, for vi ved godt, at vi er gode til at stå sammen. Vi strejkede for at fortælle, at hvis noget er noget lort, skal man ikke finde sig i det. Der er stor set ikke det i samfundet, der ikke kan ændres, hvis man står sammen om det,« siger Morten Ryom.

»Og så ville vi sige til politikerne, at hvis I virkelig gerne vil have os til at tage en erhvervsuddannelse, så skal vi også have nogle penge, vi kan leve af. Vi forsøger at fortælle vores kolleger og eleverne, at skolepraktikken har været bedre, og at den kan blive god igen. Der var engang hvor statsministeren hed Poul Nyrup, hvor man fik overenskomstmæssig løn i sin skolepraktik, inden Anders Fogh kom til og reducerede den til SU-niveau.«

På trods af sin kritik af erhvervsskolereformen, manglen på praktikpladser og de dårlige vilkår for elever i skolepraktik er Morten Ryom grundlæggende tilfreds med erhvervsskolernes indretning.

»Der er mange, der ikke taler så godt om vores erhvervsskoler. Specielt ikke, hvis du spørger forældre med børn i niende klasse. Men spørger du elever og undervisere eller de virksomheder, der modtager eleverne som lærlinge, så er der ret stor tilfredshed.«

– Der er sommetider i debatten en vis kritik af, at journalister sjældent selv har gået på teknisk skole, men typisk på gymnasiet. Tror du, det påvirker den måde, medierne behandler erhvervsskolerne?

»Jeg oplever egentlig ikke, at medierne ikke taler godt om erhvervsskolerne, men at de konstant taler godt om gymnasiet. Hvert år kan du dæleme stille dit ur efter to ting, som pressen skriver om. Det ene er karakterkrav til universiteterne, og det andet er studenterhuer og studenterkørsel. Der er aldrig den type faste indslag om erhvervsskolerne, og jeg har aldrig set, at det bliver til en nyhed på TV 2, når vi visse år uddanner ekstra smede,« siger Morten Ryom.

Til gengæld har regeringens erhvervsskolereform givet en del taletid til EEO.

»Siden reformen blev lanceret, har min telefon ikke stået stille, så det er vi jo glade for. Men jeg frygter, at interessen falmer, når de sidste dele af reformen er implementeret næste år. Og at de tekniske skoler så ryger tilbage i glemslen,« siger Morten Ryom, der til oktober stopper som formand for EEO for at vende tilbage skolepraktikken på sin smedeuddannelse på Metal College Aalborg.