»Man forundrer sig over, hvor komplekst et system vi har med at gøre. Og det er det, vi skal gøre i dag, forundres. Der er åbenhed over for alle spørgsmål,« indleder Pernille Gøtz.

Hun er antropolog, medlem af Gode Penges kampagnegruppe og byder velkommen til omkring 100 deltagere i et auditorium på Copenhagen Business School. Denne formiddag præsenterer konferencens arrangører sig under overskriften ’Gode Penge – demokratisering og folkeoplysning’.

Foreningen arbejder for mere gennemsigtighed i det økonomiske system, som ifølge dem er blevet så komplekst, at de færreste lægmænd har mulighed for at begribe deres egen eller bankens økonomi. Derfor konferencens undertitel.

Pernille Gøtz opfordrer alle deltagere til at præsentere sig for deres sidemand og forklare, hvorfor de deltager. Min kommer fra SF i Ringsted og vil gerne udvikle et vokabular til at tale om økonomiske systemer:

»Det er så svært at forstå og forklare, og i min politiske gruppe er vi meget optaget af grøn omstilling og bæredygtige, økonomiske systemer. Så det vil jeg gerne lære at tale om. Jeg var til møde med Lars Koch fra IBIS i sidste uge, som indrømmede, at det nogle gange er svært for ham at forstå de her systemer, og dér tænkte jeg, det var lidt mere legitimt at have svært ved det. Det er også en god indikator på, hvor komplekst det er,« siger min sidemand.

Foreningen Gode Penge er stiftet af en række økonomiinteresserede fra forskellige faggrupper; økonomer, statskundskabere, historikere, etnologer og iværksættere, som arbejder for en øget forståelse af økonomiske processer i samfundet. Foreningen er baseret på frivilligt arbejde og er en del af det internationale netværk International Movement for Monetary Reform. Desuden er den søsterorganisation til den britiske forening Positive Money, som har inspireret Gode Penge i arbejdet med deres reformforslag.

Foreningen har 147 medlemmer og betragter sig selv som »en græsrodsorganisation, der benytter sig af lobbyarbejdets redskaber«, forklarer Tune Revsgaard Nielsen, som er historiestuderende og foreningens netværkskoordinator.

»Vi tror, at græsrodsarbejde, debat- og oplysningsmøder, kronikker, læserbreve og artikler er vejen til at presse politikerne til at beskæftige sig med de her spørgsmål,« siger han.

For at ruste foreningens støtter til arbejdet er dagens konferenceprogram således sammensat af en blanding af oplæg og diskussionsøvelser.

Tavse penge – store problemer

Folkeoplysningen er altså i centrum, og under konferencens første oplæg udlægger Jonas Jensen, cand.scient.pol. og uddannelsesansvarlig i foreningen, grundlaget for Gode Penges kritik: skabelsen af penge. For ifølge foreningen ved de færreste, hvem der laver vores penge, og her opstår det økonomiske systems store problemer.

»De digitale penge på vores netbank larmer ikke i lommen, men de har enorme konsekvenser,« siger Jonas Jensen og tilføjer, at der er mange af dem: I 2013 var 94 pct. af de nye penge, der blev skabt i Danmark, digitale – i 2014 var det 99 pct.

For at illustrere, hvem der skaber pengene, præsenterer Jonas Jensen den fiktive bankkunde Hanne, der beder sin bankrådgiver om et lån på 100.000 kroner. Rådgiveren vurderer, at Hanne har en økonomi, der gør hende i stand til både at betale lån og renter tilbage. Bankrådgiveren giver altså Hanne lånet, »og det er her, det bliver overraskende!« udbryder Jonas Jensen.

»For når Hanne får lånet, åbner bankrådgiveren Hannes konto på sin computer og skriver 100.000 på hendes konto. Samtidig skriver bankrådgiveren, at Hanne skylder banken 100.000. Men de 100.000, der er kommet ind på Hannes konto, er ikke taget fra noget andet sted, de er bare skrevet som et tal. Og i dét øjeblik skabes nye penge. Der er skabt nye penge, som Hanne kan omsætte i købekraft.«

Det problematiske består ifølge Jonas Jensen i, at de private banker skaber gæld, hver gang de skaber nye penge, og at Nationalbanken mister sit mandat til at regulere den økonomiske sektor i Danmark. Mere magt tilfalder altså de private banker.

Jonas Jensen understreger også, at pengeskabelsen forårsager en ustabil økonomi, fordi banker i krisetider tøver med at låne penge ud, mens de i opsvingstider udlåner lystigt.

»Og det kan Nationalbanken ikke regulere, når de private banker også kan skabe penge selv. Det er et demokratisk problem, fordi pengeskabelsen bliver subsidier til bankerne,« konstaterer han.

Reformforslaget

Ud på eftermiddagen præsenterer Gode Penges formand, Rasmus Hougaard Nielsen, foreningens plan for et nyt økonomisk system. Det skal blandt andet løse de problemer, Jonas Jensen præsenterede. For det første skal pengeskabelsesprivilegiet tilbageføres til et demokratisk og transparent organ, der arbejder i offentlighedens interesse – Nationalbanken. Desuden vil forslaget fratage private bankers mulighed for at skabe penge ud af intet, så penge ikke længere skabes som gæld.

»Det skal besluttes af en uafhængig pengeskabelseskomité under Nationalbanken, hvor mange penge der skal ud i økonomien. Det kunne passende blive repræsentantskabet i Nationalbanken, der kom til at udgøre det,« siger Rasmus Hougaard Nielsen.

Centralt for forslaget er, at pengene skal ud i realøkonomien hos borgerne, inden de når de finansielle markeder, hvilket Rasmus Hougaard mener kan foregå gennem skattelettelser eller borgerchecks:

»Og det kunne suppleres med, at alle borgere får adgang til en transaktionskonto tilkoblet Nationalbanken, som er renteløs og går uden om private banker. Så er der en direkte forbindelse mellem nationalbank og borger.«

Mens Nationalbanken skal beslutte, hvor mange penge der sendes ud i det danske, økonomiske system, skal pengenes placering være en politisk vurdering.

»Vores mål er selvfølgelig at få det her forslag ind på Christiansborg,« erklærer formanden. »Og det, forslaget giver, er mere demokrati. Det vigtigste er, at styringen af pengeproduktionen bliver politisk og ikke ligger hos de private virksomheder. Hvis en højreorienteret regering sender penge ud som topskat, eller en socialdemokratisk regering sender dem ud til at bygge en bro, kan man altid diskutere, om det er godt eller skidt – men i det mindste vil det være en demokratisk beslutning.«

Vi glemmer historien

Rasmus Hougaard Nielsen mener ikke, at det er vigtigt, om Gode Penges arbejde er venstre- eller højreorienteret. Han forholder sig pragmatisk til foreningens politiske relationer og mener, at arbejdets tværpolitiske karakter øger muligheden for at tale om en anden økonomi.

»Vi er meget inspirerede af Chicago-planen fra 1936, som blev underskrevet af 146 amerikanske økonomer, og eftersom verden er blevet digital, har vi nytænkt forslaget i den kontekst. Dengang var der nogle fysiske barrierer – for eksempel transport af penge. For hvis Nationalbanken skal styre økonomien, hvad gør man så i små byer, hvor Nationalbanken ikke har en filial? Der ville være brug for en enorm distribution af penge, men i dag sker det hele digitalt. Det gør det meget lettere og mere realistisk at arbejde med det her reformforslag.«

– Hvor afhængigt er forslaget af internationalt samarbejde?

»Jeg mener godt, at forslaget kan implementeres nationalt. For at sikre fastkurspolitikken pumpede Nationalbanken en masse penge ud i banksystemet i januar og februar. I vores system kunne de godt have pumpet penge direkte ud til private mennesker – selv om det ville have været at tage røven lidt på resten af verden. Så selvfølgelig giver de internationale relationer nogle forhindringer.«

Imidlertid mener Hougaard, at en af de største forhindringer i arbejdet med samfundsforandringer er, at vi glemmer historien og de store samfundsforandringer, der er sket:

»Man skal altså huske, at nok har vi har en række love, som siger, at et eller andet ikke kan lade sig gøre – men hvis vi vedtager nye love, kan det samme sagtens lade sig gøre. Man har en lov, til man laver en ny.«