Eksperter: Løkke ikke nogen Berlusconi

Politik Eksklusivt for kunder

Lars Løkke Rasmussens (V) rejsekaos har skabt store overskrifter de sidste 14 dage, og i går kulminerede mediestormen så ved et rekordlangt pressemøde. Men det er kun i Skandinavien, at rejser på første klasse skaber ravage i Berlusconi-klassen.



"Jeg er ret sikker på. at det ikke havde været en lige så stor skandale andre steder. Man har jo også skandaler i andre lande. Berlusconi er en skandale, men det er slet ikke samme karat. I stort set alle andre lande, med undtagelse af Sverige og Norge, betragter man ikke det at flyve på første klasse som et problem," siger Peter Nedergaard, der er professor på Center for Europæiske Studier ved Københavns Universitet.



Det synspunkt møder opbakning fra Uffe Østergaard, der er professor i Business and Politics på CBS.



"Det er helt klart, at det ikke var blevet den samme store skandale i de andre europæiske lande. Det er den danske smålighed," siger han.



Savner nuancer



Ifølge Uffe Østergaard savner diskussionen om Lars Løkkes rejseri nuancer i forhold til de fordele, han opnår ved at flyve på første klasse.



"Det jo guld værd at være udhvilet, når man kommer frem, og det har jeg ikke opdaget nogle mennesker har antydningen af sans for. Alternativt skal man jo lægge en dag eller to ekstra ind for at kunne komme til kræfter. Det tænker folk jo ikke over i denne sammenhæng," pointerer han.



Han forstår dog godt, at de politiske modstandere har raslet med sablerne, hver gang de har fået chancen i den pågældende sag.



"Det er naturligt, at de politiske modstandere kaster sig over den slags. Det ser man sågar også i USA, hvor præsidenten jo unægtelig har et ganske godt fly til rådighed."



Internationalt kompas



Det er som bekendt i jobbet som formand for Global Green Growth Institute, at Lars Løkke Rasmussen i ni tilfælde har rejst på første klasse. Ifølge Peter Nedergaard kan det være svært som dansker at navigere i internationalt farvand på grund af de store kulturelle forskelle.



"Vi har en tendens til at mene, at alle burde gøre tingene, som vi gør. Vi skal være villige til at acceptere andre måder end vores egne. Når vi agerer i den store verden, er vi nødt til at acceptere, at der er flere måder, man kan gøre tingene på," konkluderer han.

