For nogen tid siden blev jeg som studievejleder, ringet op af en mor til en af mine studerende, en ung mand på 21 år. Den unge mand havde givet sit samtykke, det var helt ok at jeg snakkede med hans mor.

Moren var – forståeligt nok - meget bekymret for om hendes søn ville få sin eksamen, fordi han forsømte så meget. Han var simpelthen ikke til at få ud af sengen om morgenen. Og derfor kom han som regel aldrig i skole før langt op ad dagen. Hans fravær var eksploderet.

Moren var ikke typen, der fejede noget ind under gulvtæppet. Hun berettede om livet i familien, hvor hun serverede alle måltiderne for sønnen og vartede ham op. Og hun kunne fortælle, at hendes dreng altid havde haft en vane med at sidde og spille computerspil det meste af natten.

»Jeg kan simpelthen ikke få ham op om morgenen. Jeg har opgivet. Kan du ikke snakke med ham om det?«, spurgte hun mig. »Det kan jeg godt«, svarede jeg og bad ham om at komme til en samtale. Han droppede ud en måned efter.

Det er ikke nogen hemmelighed i den offentlige debat, at rigtig mange drenge, har det meget svært i det danske uddannelsessystem. Først nogle kendsgerninger:

- Ca. 65 procent af en studenterårgang er piger. Drengene udgør kun 35 procent af en årgang.

- 65 procent i den såkaldte restgruppe, der ikke får nogen uddannelse, er drenge. Her er pigerne i klart mindretal, altså 35 procent.

- 57 procent af pigerne på en typisk årgang tager en videregående uddannelse. For drengenes vedkommende er det kun 42 procent.

- 82 procent af pigerne opnår at tage en kompetancegivende uddannelse. Det samme gør sig kun gældende for 74 procent af drengene.

- Pigernes karaktergennemsnit til studentereksamen er højere end drengenes.

- Piger med lave karakterer klarer sig bedre, når de er gået ud af skolen end drenge med lave karakterer.

Tallene taler deres eget tydelige sprog. Faktisk går det allerede galt i folkeskolen, hvor drengene fuldstændig overbefolker de såkaldte taberstatistikker.

Flest drenge står for uroen i klasserne. Flest drenge blev sendt i OBS-klasserne, som det hed engang. Flest drenge figurerer i AKT-indsatsen. Flest drenge er i specialundervisningen. Flest drenge er syge. Flest drenge fjernes fra hjemmene. Flest drenge begår kriminalitet.

PISA-undersøgelserne har vist, at piger klarer sig bedst i samtlige fag undtagen matematik og fysik, hvor drengene er en smule bedre. Ligesom pigerne klarer sig bedre i samtlige fag ved folkeskolens afgangsprøver.

Drengekulturen er og bliver en taberkultur i vores uddannelsessystem. Teorierne om, hvorfor det forholder sig sådan er der mange af.

Den mest gængse er, at det der er den såkaldte feminisering af vores uddannelseskultur, der har svigtet drengene. Lige fra drengene starter i vuggestue og børnehave, hænger de fast, først i de kvindelige pædagoger, og sidenhen altså i de kvindelige læreres skørter. Folkeskolen er blevet en pigeskole, hedder det.

Drengene har krudt i røven. De er ikke til rundkredspædagogik og stillesiddende læring og undervisning. De har behov for aktivitet. Der skal ske en hel masse.

Teorien har aldrig været underlagt en grundigere undersøgelse. Ligesom det er svært at se, at der skulle have været mere drengeskole over den gamle, såkaldte ’sorte skole’ end der er over folkeskolen i dag. Ingen vil vel heller påstå, at den ’sorte skole’ var for drenge med krudt i røven.

Andre mener slet og ret, at grunden til at drengene klarer sig dårligere er, at den sociale arv hjemmefra betyder mere for drenge end for piger. Pigerne klarer sig – ifølge denne teori – bedre end drengene, fordi pigerne har nogle stærkere rollemodeller i deres mødre end drengene har i deres fædre.

Som om fædrene i dag er mere fraværende end tidligere. Det er der absolut intet der tyder på. Tværtimod.