Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Asylbarnsaken er politikk på sitt styggeste. I ukesvis har Krf og Venstre forhandlet med regjeringen for å sørge for at en del av barna som urettmessig ble sendt ut av Norge, skal få en ny vurdering, og en ny mulighet til et liv i landet de har vokst opp i.

Jeg gleder meg over hvert barn som får en ny vurdering. Men det er ikke til å komme bort i fra at flere kunne fått bli. SV har støttet et bredt organisasjons-Norge som har presset på for at Krf og Venstre skulle få gjennomslag overfor regjeringen. Nå er en enighet på plass, og meningene om hvem som kom best ut av avtalen er delte.

Derfor er det helt særegent provoserende å se Arbeiderpartiet plutselig dukke opp og si at de støtter at en del av barna skal få en ny vurdering. Arbeiderpartiet har aldri tidligere løftet en finger for asylbarna. De måtte slepes med, millimeter for millimeter, på liberaliseringen i 2007 som ga mer enn 1000 barn opphold i Norge.

Grete Faremo var som minister helt uinteressert i de lengeværende barnas skjebne, så de måtte slepes med på hver lille oppmykning da «Barn på flukt»-meldingen ble lagt fram i forrige periode. Arbeiderpartiet sa inntil helt nylig at de var mot en løsning som lot flere lengeværende barn få bli. Nå plutselig, når avtalen er gjort og ingenting står på spill, dukker Jonas Gahr Støre opp og sier han støtter avtalen.

Vel Støre, flere barn kunne fått en ny vurdering om Ap ikke hadde gitt mumlende støtte til Anundsens asylpolitikk hele veien. Om justisminister Anders Anundsen er en bauta, er Arbeiderpartiet i så fall opportunistene som gjemmer seg i bautaens skygge. Det er det ingen ære i. Frp har i det minste guts til å stå for politikken sin.

Arbeiderpartiet kaller seg ofte «ørnen i norsk politikk». I denne saken ser jeg ingen ørn. Det jeg ser er en gjøkunge i Anders Anundsens reir.

Ap gjemmer seg bak tåkeprat og byråkratiske postulater om «rettferdighet og strenghet». Ha ingen illusjoner om hva slags asylpolitikk vi får om Arbeiderpartiet danner regjering alene i 2017.

Arbeiderpartiets opportunisme i denne saken er det feigeste jeg har sett i norsk politikk, og deres skamløshet har kostet mange barn muligheten til å få et liv i hjemlandet sitt, Norge.