Illustrasjonsfoto: depositphotos

I en demografisk studie som onsdag ble offentliggjort av Pew Research Center, legger den Washington-baserte tenketanken frem tre scenarier for utviklingen frem mot år 2050 i antall muslimer i Europa – en for tiden raskt voksende størrelse som gir den beste indikasjonen på omfanget av det Samuel Huntington kalte «sammenstøtet mellom sivilisasjoner» i vår verdensdel.

De tre scenariene Pew presenterer, er basert på antagelser om henholdsvis null innvandring, middels innvandring og høy innvandring, en fremgangsmåte som bringer tankene hen på lignende analyser gjennomført av Statistisk sentralbyrå (SSB) i Norge. Og i tråd med det SSBs Erling Holmøy ved en anledning har forklart om makromodeller, er det ingen av scenariene som påberopes å være fasiten for antall muslimer i vår verdensdel ved midten av århundret, men skisser av det som kan skje under forskjellige omstendigheter – som det er opp til politikken å avgjøre.

Pew innleder med å vise hva som var situasjonen for de forskjellige landene i Europa i 2016:

Antallet muslimer i Europa, definert som EU pluss Norge og Sveits, ble i 2016 estimert til 25,8 millioner mennesker, svarende til en andel på 4,9 %. Denne siste størrelsen varierer som vi vet sterkt etter land. Frankrike og Sverige har noen av de høyeste andelene, mens Polen, Baltikum og Portugal har noen av de laveste. Dette er en økning på seks millioner personer siden 2010, hvilket utgjør en årlig vekst på litt under fem prosent i tidsrommet 2010–2016.

I scenariet for null innvandring til Europa, som i øyeblikket ikke virker særlig sannsynlig, forventer Pew at andelen muslimer i vår verdensdel vil øke fra 4,9 % til 7,4 % frem mot 2050, alene på grunn av at muslimene jevnt over er yngre og har større fruktbarhet enn innfødte europeere. Det totale antallet går opp til 35,8 millioner:

I scenariet for middels innvandring antar Pew at asyl- og flyktninginnvandringen til Europa opphører, mens familie-, arbeids- og utdanningsinnvandringen fortsetter som nå:

Under disse noenlunde plausible forutsetningene beregner Pew at andelen muslimer i Europa blir 11,2 % i 2050, totalt 57,9 millioner personer. I vårt naboland Sverige vil denne andelen da ha passert 20 %, altså drøyt hver femte innbygger. I Storbritannia og Frankrike vil omtrent hver sjette innbygger være muslimsk, i vårt eget land snaut hver sjuende, i Italia hver åttende, i Tyskland hver niende.

Den siste prognosen bygger på den forutsetningen at migrasjonsmønsteret i årene 2014–2016 fortsetter i årene fremover, og at andelen muslimer blant migrantene forblir den samme. Resultatet er en forvandling av flere europeiske land som for ikke så mange årene siden ville ha blitt avvist som en gal manns tale:

Med en vedvarende asylinvasjon forventes altså andelen muslimer omtrent å tredobles, for slik å utgjøre ca. 14 % i hele Europa, altså EU pluss Norge og Sveits, eller 75,6 millioner personer. Men variasjonene er enorme: Mens mesteparten av Øst-Europa samt Portugal og Irland vil være til å kjenne igjen, vil nesten hele Nord- og Vest-Europa ha blitt omgjort til en slags mellomting mellom eks-Jugoslavia og Libanon.

Dette er altså mulige utsikter for Europa om bare én generasjon. 2050 er bare trettitre år unna. Hva slags konfliktnivå skal det ende med?

Pew understreker naturligvis usikkerheten i estimatene, som skyldes datakildenes kvalitet, samt at prognosene er foretatt under en rekke antagelser av varierende nøyaktighet. Men slike feilkilder kan uansett ikke rokke ved det totale bildet, nemlig at Europa i fravær av en aktiv politikk for overlevelse som sivilisasjon, ubønnhørlig vil bli mer muslimsk, ikke minst fordi den ikke-muslimske befolkningen samtidig synker.

Noen steder vil ikke lenger være Europa i noen annen meningsfull forstand enn den rent geografiske. Hele områder vil være uten europeiske mennesker, språk, tradisjoner, sedvaner – eller lover. Andre steder vil europeerne holde fortet etter beste evne. Fremtidsutsiktene for morgendagens barn vil i stor grad avhenge av om foreldrene lar dem vokse opp i det autentiske eller det mer eller mindre ødelagte Europa.

Pew er nesten rørende naive i noen av sine antagelser (min uthevning):

For the future population projections presented in this report, it is assumed that only Muslim migrants who already have – or are expected to gain – legal status in Europe will remain for the long term, providing a baseline of 25.8 million Muslims as of 2016 (4.9% of Europe’s population). However, if all of the approximately 1 million Muslims who are currently in legal limbo in Europe were to remain in Europe – which seems unlikely – the 2016 baseline could rise as high as 26.8 million, with ripple effects across all three scenarios.

Hvor sannsynlig er det egentlig at de europeiske landene uttransporterer en million mennesker?

Det ville være galt å si at Pew-rapporten er blitt møtt med stor interesse i norske medier.

NTBs eneste befatning med saken har vært å lage en melding – gjengitt av Vårt Land (bak betalingsmur), VG (i forkortet form), Nettavisen og Resett – som lar SSBs 73 år gamle politiske kommissær Lars Østby trekke tvil om estimatene av antall muslimer i Norge. En metodologisk betraktning får dermed overskygge det bildet som de fleste etter hvert kan se med sine egne øyne.

Dagen er kanskje mest opplysende, men skriver ikke stort mer enn dette på nett (en grundigere behandling er å finne i papiravisen, selv om den også kjører full Østby):

Selv uten fremtidig innvandring, vil antallet muslimer øke både Norge og i Europa. Det viser en fersk rapport. Ifølge Pew Research vil det være 36 millioner muslimer i Europa i 2050 i tilfellet null innvandring, 58 millioner med medium migrasjon og 76 millioner ved høy migrasjon.

Den britiske, tyske og italienske offentligheten er noe heldigere. De kan lese gode artikler om temaet f.eks. i The Guardian, Die Welt og La Stampa.

Kjøp Caldwells «Revolusjonen i Europa – innvandring, islam og Vesten» fra Document Forlag her.