Mă urc în autobuz la aeroport fără bilet. A venit repede, n-am găsit o gheretă de-aia de bilete vizibilă și asta e. Chiar aveam intenția să iau un bilet la capăt, că plm, nu mă caliceam la călătorie, doar mi se pare complicătură cu taxiurile la aeroport.

Nu încerc să par băiat de treabă la modul general. În oraș circul mereu fără bilet. De când am auzit de chestia asta, consider că la câți bani a furat RATB-ul de la stat, adică contribuabil, adică eu, ar fi deja insultător pentru mine ca cetățean să mai plătesc și bilet. Evit datul de bani la stat și la lucruri care funcționează cu bani de la stat pe cât de tare pot. Dar aici tehnic era o călătorie în afara orașului, așa că m-am hotărât că ar fi cam de prost gust să o fac pe moca. Nu cred că are logică dar nici nu am căutat să am o justificare. Doar am hotărât să îmi iau bilet. Lucru complet irelevant în continuare.

Evident că mă oprește un pâlc de vreo 5 controlori și încep cu poezia lor tâmpită care știm toții unde duce. Le zic că de legitimat nu mă legitimez, amendă nu plătesc, dar dacă pot să cumpăr un bilet, exact cât face călătoria, am să cumpăr. Că intenția era. Doar nu am văzut gheretă. Moment în care unul dintre ei scoate telefonul și se preface că cheamă un echipaj de poliție care vine în zece minute. Aici mă pocnește râsul. Nici dacă împușcam oameni pe stradă nu veneau polițiști în 10 minute. Mă opresc și cobor din autobuz cu ei, că altfel nu pornea. Și n-aveau restul oamenilor nici o vină că n-am găsit eu de unde să cumpăr bilet.

Coborâm din autobuz și îi opresc din gargară și le spun din nou frumos că de legitimat nu mă legitimez, amendă nu plătesc și dacă există vreun mod în care pot să îmi cumpăr un bilet la preț normal, o fac. Dacă nu, mă pun să merg într-o direcție.

La care băiatul cu telefonul că cum să merg eu într-o direcție? Că el a chemat poliția.

Îi spun, omule, termină-te, aveai telefonu’ inchis. Suntem în România. Nu ai chemat pe nimeni și chiar dacă ai chema, nu ar veni nimeni. Repet, pot să cumpăr un bilet la preț normal înainte de a pleca sau doar plec?

Nu că poliția vine in 10 minute și dacă plec o să vină polițiștii după mine.

Mă crucesc ce poveste tâmpită au oamenii și mă întreb dacă există om atât de prost încât să creadă asemenea tâmpenii. O cucoană, aparent șefa lor, o arde recalcitrant. Că cică îi iau la mișto. Îi spun pentru a cincea oară frumos că nu iau pe nimeni la mișto, ba chiar sunt un domn galanton gata să cumpere un bilet la preț normal înainte de a pleca și a-și vedea de viață. Din responsabilitate civică sau gen.

La care ea dezvoltă iar tonul ăla recalcitrant. Așa că o bat pe un umăr, împăciuitor, cu fața aia de om care a înțeles că vorbește singur și fac semn la un taxi, că eram deja în București.

Mă sui în taxi, le urez serviciu ușor și le fac cu mâna.

Moment în care băiatul cu telefon scoate un carnețel și țipă spre mine că a notat numărul taxiului și că o să vină echipajul de poliție după mine. Ăla imaginar care mai avea vreo 8 minute imaginare și ajungea să mă ridice pe mine, periculosul infractor care nu și-a luat bilet.

Mi-a venit așa să mă dau jos și să rămân acolo, cu ei. Să așteptăm împreună poliția imaginară și să văd dacă până la urmă o să spună

”Ok, coaie, ne-ai prins. Mâncam rahat. Îți dai seama că nu vine nici o poliție că îi doare la falus de biletul tău. Am zis că te brăilim și noi cât să decartezi un 30 de lei acolo. ”

Cam cât timp ar fi pierdut 5 oameni să ne prefacem împreună că vine o mașină de poliție? Din păcate nu o să aflu niciodată, pentru că îmi era foame și am plecat. Și acum regret amarnic.