Foto: Octav Ganea/Inquam Photos

Nu am vrut niciodată să scriu despre sistemul medical din România. Este un subiect de care am preferat să nu mă ating. Un sistem al extremelor e puțin spus… Am cunoscut doctori providențiali și medici de ultima speță. Pentru fiecare poveste care înduioșează până la lacrimi, cunosc o poveste care revoltă până la lacrimi. Și viceversa.

Tatăl meu a fost tratat acum aproape 15 de ani de anevrism pe creier de către Prof. Dr. Leon Dănăilă. În orice alte condiții ar fi trebuit să fie mort… dar încă trăiește și duce o viață cât se poate de normală. Profit pe această cale să-i transmit gratitudinea mea profundă! De asemenea, și Dr. Ștefan Vermeșan a fost mană cerească pentru mama când și-a rupt piciorul, și orice medic care a văzut-o ulterior i-a confirmat că dl. doctor a făcut o minune. De asemenea, domnule doctor, recunoștință profundă!

Nu voi scrie despre extreme. În schimb voi povesti ce am pățit fix la o săptămână după evenimentele din 10 august. Din cauza faptului că mă număr printre cei gazați de Jandarmerie, la câteva zile după eveniment am început să am reacții adverse de la gaze. Îmi fusese rușine să mă prezint la consult medical, având în vedere că alte persoane pățiseră infinit mai rău decât mine. Dar când am văzut că există efecte secundare, și când am văzut că nu sunt singurul, atunci m-am decis că asemenea orori nu trebuie să se șteargă, și am decis să mă duc să depun mărturie la Parchet.

Prin urmare, înainte de toate, din motive medicale m-am prezentat miercuri seara la Spitalul Floreasca. Doctorii foarte grijulii și cooperanți. Tot respectul! O sigură asistentă mi-a atras atenția - o doamnă cam pe la 45 de ani. Atunci când mi-a luat sânge mă întreabă dacă am fost în Piața Victoriei, și până să apuc să-i răspund continuă că și ea a fost, dar că ea nu are nimic. Spunea toate aceste lucruri pe un ton acuzator. I-am replicat că nu știu cât timp a fost ea expusă, sau la ce tip de gaze a fost expusă, prin urmare nu pot să fac nicio presupunere. În timp ce așteptam pe holuri să-mi iasă analizele (am petrecut în total vreo 5 ore și jumătate în spital), cu o migrenă puternică în urma efectelor gazelor, asistenta trece pe lângă mine, și pentru câteva clipe îmi zâmbește cu dispreț. Tac din gură, nu zic nimic.

A doua zi (joi) am fost la IML. De asemenea, cele două doctorițe au fost foarte grijulii și s-au comportat într-un mod total profesionist. Îmi dau trimiteri pentru cercetări suplimentare la Dermatologie, ORL, Oftalmologie și Neurologie - ultima dintre ele tot la Spitalul Floreasca.

Vineri 17 august. Mă duc la Spitalul Floreasca pentru consultul neurologic avansat, conform trimiterii de la IML. Cum nu eram în pericol de nimic, am fost repartizat la urgențe minore. Nimic special până aici.

Totuși, când dau fișa să mă preia în evidență (asta la început de tot), medicul de gardă - un individ cu o fizionomie care ascundea vârsta, putea să aibă oricât între 26 și 43 de ani - are următoarea remarcă:

De ce sunteți aici? Nu ar trebui să mai aveți nimic pentru că au trecut mai mult de 48 de ore!

Și din nou tonul acuzator… Nu-i bai, zic în sinea mea, și-i explic că am trimitere de la IML. Ies pe urmă frumos și aștept să-mi vină rîndul. În acest timp stau și reflectez la spusele medicului… Ar fi trebuit să îmi treacă… Au trecut mai mult de 48 de ore… Înseamnă că este doar o iluzie a imaginației mele… Înseamnă că eu plus celelalte persoane care, ghici ce? avem aceleași simptome, ne aflăm cu toții într-o pshihoză națională. Sau, poate înseamnă că medicul acela are un bias politic, ce-l împiedică să-și facă cu profesionalism meseria?! În sfârșit, sunt preluat de medic, și mă prezint ca fiind matematician - de bine, de rău, am avut această profesie o perioadă de timp. Îi arăt arsura de pe mână, după care îi explic pe un ton calm că nu este o iluzie a imaginației mele. Eh, ce urmează devine ușor stupefiant.



Începe dintr-o dată să se agite, și să-mi repete placa, că nu ar trebui să am nimic, că au trecut mai mult de 48 de ore. Mă ia din nou la rost de ce am venit. Îi explic din nou că sunt venit cu trimitere de la IML, după care îi explic că, dată fiind atitudinea lui, nu nu mai pot avea încredere în opinia sa medicală.

Moment în care devine din ce în ce mai agitat și începe să afirme că eu i-am adus injurii, că el cheamă poliția, și că l-am făcut pesedist (și dacă l-aș fi făcut, mă întreb de când a devenit asta o insultă?!). Încep să râd ușor, și chiar îl rog să cheme poliția, și că mă bucur că totul este filmat, pentru că unul dintre noi doi minte.

În timpul acesta el cheamă un superior, iar în momentele de așteptare îi explic că îmi doresc din suflet să nu am nimic, că nu am venit aiurea la consult, dar am trimitere de la IML, și-i repet că nu mai pot avea încredere în consultul său medical. Susține că, de fapt, m-a deranjat timpul de așteptare. Îi explic că nu asta este problema, ci faptul că el oferă diagnostic bazat pe afinități politice.

Inevitabil discuția ajunge la faptul că e plătit din banii noștri, ai mei. Îmi spune că plătește impozite mai mari decât am eu salariul. Îl întreb de unde știe asta, că eu lucrez în privat. În sfârșit, se pare că odată crescut salariul medicilor de către PSD, unora dintre ei le-a crescut și tupeul. Îl întreb cine îl plătește salariul? Îmi răspunde cu dezinvoltură: Statul.

Între timp a venit și acel medic superior, care m-a dus în alt salon. După încă aproape două ore de așteptat, sunt consultat de un doctor cu foarte mult bun simț, cu părul alb-alb. Spre fericirea mea, am aflat că nu am nicio problemă neurologică în urma evenimentelor din Piață. Îi spun doctorului că mă bucur din suflet că nu am nimic neurologic, că îmi câștig pâinea din muncă intelectuală.

El îmi replică pe un ton ușor amar: și noi! Iar eu, în sinea mea, continui: doar unii dintre dvs. - alții au carențe grave morale și etice și oferă opinii medicale influențate de opiniile politice!