Țara eșuată

Ce fel de copii crește România?

3 situații care descriu “educația” din țara noastră.

1. Copilul din Buda mort în budă

Când un copil se naște în această țară, mai întâi trebuie să supraviețuiască trecerii prin niște spații care prezintă pericol mortal.

Maternitatea.

Apoi, școala.

În grădinițele și școlile din această țară, despre care ne place să spunem că e binecuvântată de Dumnezeu, copiii pot muri înecați în căcat, în latrinele din fundul curții.

În România sunt 1.500 de școli cu hazna. Țara a fost guvernată 20 de ani din ultimii 30 de același partid – dar, desigur, Soros.

Ieri, în satul Buda din Iași, un copil de 3 anișori a murit după ce a căzut în haznaua din curtea școlii, unde era și grădinița.

Haznaua era acoperită cu o tablă ruginită. Poliția face cercetări.

Ce fel de oameni trăiesc în acest sat, care nu fac nimic pentru a securiza o latrină aflată în curtea unei grădinițe? Sigur, e vina primarului că nu s-a ocupat, să-i tăiem capul, dar oamenii, oamenii? Nu mai sunt gospodari în Buda, care să meșterească o protecție eficientă? Părinții din această comunitate nu sunt interesați de siguranța copiilor lor? Nu pun ei mâna să facă, dacă primarul nu face? Nu își salvează ei copiii că e treaba primarului?

2. Fetița obligată să se tundă în fața clasei

Dacă supraviețuiesc latrinelor din curtea școlii, copiii României intră pe mâna unor gardieni angajați pe post de profesori, care se ocupă de uniformizarea unor generații întregi și de retezarea oricăror semne de personalitate și de inițiativă.

Copiii intră curioși, creativi și pasionați în școală, din care ies, mai des decât ne place să recunoaștem, plictisiți de moarte și învățați că, în țara noastră, descurcăreala bate corectitudinea.

În orașul Carei, din Satu Mare, o elevă care a avut proasta idee să fie diferită în mod benign a fost umilită în fața clasei de însăși profesoara ei, care a pus-o la punct ca un șef de pușcărie.

Eleva, de 11 ani, și-a făcut șuvițe blonde în păr, iar această profesoară a pus-o să se tundă în fața colegilor, drept pedeapsă că și-a permis să fie altfel decât prevede regulamentul.

“Fata, cu rușine și lacrimi de durere în ochi, se ascunde acum de colegii de școală purtând șapcă și capișon non-stop. Fapta elevei se putea rezolva și în alt mod, nu cum a procedat diriginta ei, care normal trebuia să îi fie un al doilea părinte”, a spus un părinte pentru PresaSM.

Ce rost are o asemenea atitudine? “Nu contează cât de lung am părul, important e ce și cum gândesc”, nu? Credeam că am depășit conformismul ăsta stupid – iată că nu. Îngălarea cerebrală e încă prezentă, ba chiar dominantă.

3. Plagiatele din Academia de Poliție

În fine, după ce termină școala, dacă o mai termină, elevul este, uneori, tentat să-și continue studiile în sistemul universitar din România. Aici găsește, adesea, un alt sistem putred, în care performanța este sugrumată de impostură și corupție.

Una dintre cele mai căutate instituții de învățământ superior din România, Academia de Poliție, este roasă până la măduvă de un scandal teribil de plagiat – potrivit investigațiilor făcute de jurnalista Emilia Șercan, publicate recent de PressOne, zeci de titluri de doctor acordate în ultimii ani aici sunt, de fapt, false, date pe ochi frumoși și pile, după plagiate strigătoare la cer.

În ciuda numeroaselor dovezi care arată dimensiunea catastrofală a problemei, atât Ministerul de Interne cât și Ministerul Educației amână la nesfârșit începerea unei anchete care să arate dimensiunea adevărată a escrocheriei.

De ce?

Pentru că, firește, corupția a contaminat structuri largi din Ministerul de Interne – pe baza acestor titluri de doctor luate prin fraudă și escrocherie s-au acordat grade, titluri și funcții în Ministerul de Interne și nu numai. Statul român plătește sute de mii de lei anual ca indemnizații de doctor acestor persoane care au funcții de decizie în structurile ministerului, pe baza unor documente obținute prin fraudă.

Concluzia?

Țara aceasta trebuie reconstruită, de fapt, probabil de la zero.

Cine o (mai) poate face?