Un medic şi-a înregistrat şefa cum împarte viața și moartea la Spitalul Sf. Pantelimon, spunînd: „Eu am propus o chestie care mi s-a părut de bun-simț. Hai să dăm medicația la ăia tineri și la ăia cu șanse!”. Ei sînt numiți ”ăia care merită”! Două mărturii despre cinism și 800 de flacoane de antibiotic dispărute dintr-un mare spital bucureștean. Vorbesc un medic de ATI și farmacista spitalului, care-și dă și numele: Mioara Duvlea.

joi, 2 iunie 2016, 7:03

Sf. Patelimon este spitalul de urgență care are grijă de peste 800.000 de oameni din două sectoare bucureștene.

Ascultați înregistrarea de luni, 30 mai 2016, în care șefa ATI de la Sf. Pantelimon, Laura Constantinescu, le explică medicilor revoltați pe cine preferă să salveze, în condițiile în care, spune șefa, medicamentele nu sînt suficiente și, ”dacă dăm la toți, nu mai avem medicație pentru ăia care merită”.

Doctorii nu înțeleg cum nu sînt bani de medicamente, cîtă vreme programul AP – ATI costă România 70 de milioane de euro pe an. Guvernul României, indiferent că a fost Ponta sau Cioloș, a respectat acest program.

Guvernul României, indiferent că a fost Ponta sau Cioloș, a respectat acest program. Dar la ATI Sf. Pantelimon, medicamentele cumpărate sînt ținute sub cheie, iar cheia este luată acasă de asistenta șefă!

Mai mult, personalul se întreabă cum de au apărut într-un dulap peste 800 de doze din antibioticul Colistin din programul AP- ATI, ”care în calculator figurau drept administrate pacienților!”.

#mergemdupăsistem.

Pentru prima oară de la începutul investigației, mărturia unui medic sursă este confirmată de un coleg cu nume și prenume: farmacista de la Sf. Pantelimon, Mioara Duvlea.

”Este foarte ciudat că am găsit în dulap sute de doze de Colistin care figurau în baza de date ca și cum fuseseră date pacienților”, declară Mioara Duvlea pentru ziar.

Investigație de Mirela Neag, Răzvan Luțac, Marius Mărgărit și Cătălin Tolontan

Ascultăm înregistrarea.

În ea, șefa de la ATI spune că fie ”le dăm la ăia tineri și la ăia cu șanse”, fie ”nu mai avem nici pentru ăia care merită și nu ne mai interesează că ăsta e bugetul”.

„Nu sunt Dumnezeu ca să decid eu cine trăiește și cine moare”, spune medicul, punînd înregistrarea cu șefa sa, pe care a făcut-o acum două zile.

Mai ales că există un program național, foarte scump, construit exact ca pentru ca fiecare pacient critic, indiferent de vîrsta, condiția sa socială și situația medicală, să fie tratat cu cele mai bune resurse în cea mai critică clipă a vieții sale.

Doctorul lucrează de mulți ani la secția ATI de la Spitalul de Urgență Sf. Pantelimon, care deservește Sectoarele 2 și 3 din București.

321.000 de locuitori are Iași, cel mai populat oraş după Capitală

850.000 de locuitori au Sectoarele 2 și 3 din București

Cu 486.000 de locuitori, numai Sectorul 3 înseamnă, după populație, al doilea oraș al României.

Mai mare decât Iași, Cluj și Timișoara.

Medicul vine în redacție, „m-am decis greu”, pentru că „am descoperit câteva lucruri care m-au făcut să mă revolt fără întoarcere”.

Și, de data aceasta, neregulile pe care le povestește medicul sînt confirmate de un om care-și oferă zălog numele și reputația: Mioara Duvlea, farmacista spitalului Sf. Pantelimon.

Să o luăm cronologic, cu mărturia medicului.

– Ce s-a întâmplat?

– Luni, pe 30 mai, la presiunile unor colegi medici, directorul Gheorghe Popescu a dat unei comisii interne dreptul să deschidă dulapul cu medicamente de la secția de Terapie Intensivă.

– E un dulap închis?

– Da. Cheia este la șefa de secție Laura Constantinescu sau la asistenta șefă acasă.

– De ce?

– Ascultați de ce.

Pune înregistrarea în care se aud mai mulți medici. „Ținem dulapul închis pentru că se fură!”, răspunde șefa de la ATI unuia dintre doctorii care o întrebau de ce nu le dă acces la dulapul cu medicamente.

– Ați auzit care e pretextul folosit de conducere. Că se fură! Nouă ne rămâne în gardă și peste week-end o cutie în care nu poți prevedea toate medicamentele necesare.

– Și ce faceți?

– Suntem împinși să alegem noi cui dăm un medicament și cui nu. Cine sunt eu să decid cine trăiește și cine moare?!

– Ne pare rău, nu credem așa ceva!

– De asta sunt aici. Pentru că, probabil, nici oamenii nu cred. Și voi arăta probele.

– Ce probe?

– Comisia a găsit mai multe medicamente decât trebuia să fie în dulap.

– Ce înseamnă acest lucru?

– Înseamnă că există obiceiul ca unele asistente, la indicația conducerii ATI de la noi, să bifeze că au administrat Colistin, de exemplu. Dar medicamentul nu e, de fapt, administrat. Colegii au găsit în dulap de două ori mai multe flacoane de Colistin, un antibiotic foarte puternic, decât figurau în evidența din calculator. Altfel spus, s-a folosit mai puțin decât s-a declarat. Rămîne un stoc consumat fictiv, care nu știm unde merge!

1703 flacoane

de Colistin au găsit în realitate în dulapul de la ATI când au făcut controlul pe 30 mai 2016!

877 flacoane

de Colistin apăreau ca fiind în stocul ATI conform bazei de date din calculator la 30 mai 2016

Medicul descrie ceea ce mai mulți doctori știu. Că, uneori, nu li se administrează pacienților medicamente, dar ele apar drept consumate.

– Și ce s-a întâmplat?

– Normal că șefii s-au speriat.

– De cine?

– De presă. Și de DNA.

– În ce sens?

– Păi, de când ați început să scrieți, o groază de lucruri s-au schimbat la Sf. Pantelimon. Până atunci se folosea și de o sută de ori aceeași sondă de aspirație la pacientul intubat. Acum s-au introdus sondele cu circuit închis, care sunt sterile. Alt exemplu. Au schimbat saltelele care erau pline de secreții, așa cum fuseseră folosite și pe vremea răniților de la Colectiv.

– Concret, ce s-a întâmplat după descoperire?

– A avut loc o ședință incredibilă. În care colegii i-au spus din nou șefei de la ATI că nu se mai poate așa. Că nu e normal să nu avem acces la medicamente.

„Din ce știu eu, ca medic, programul special de ATI are fonduri mari și e destinat tuturor pacienților critici. Cred că suntem mințiți de conducerea spitalului că trebuie să alegem cui dăm și cui nu dăm medicamente” medic de la ATI, Spitalul de Urgență Sf. Pantelimon

– Și ce a răspuns șefa ATI la ședință?

– Dați asta oamenilor, să audă cu urechile lor ce a spus șefa secției.

Dă play la încă o înregistrare.

Se aude Laura Constantinescu, șefa de la secția ATI. Ea vorbește exact despre programul Acțiuni Prioritare ATI, pe care-l numește AP-ATI.

Proiectul a început acum câțiva ani, în toată țara, pentru ca toți pacienții în stare critică să poată primi cea mai bună asistență, fără ca spitalul să se mai plîngă că nu-i decontează Casa de Sănătate.

Guvernul României, indiferent că s-a numit Ponta sau Cioloș, s-a ținut de cuvînt: banii pentru AP-ATI sînt peste fondurile normale ale spitalului. În afară de AP-ATI, spitalul are și banii normali de medicamente, care existau și pînă acum doi ani, cînd a început programul.

Ce spune Laura Constantinescu, șefa de la ATI, pe înregistrarea făcută de medic în 30 mari 2016:

„Medicația pe care o putem lua pe AP ATI, în primul rând, nu ar asigura cei 24 de pacienți. Că ar fi foarte simplu să-i băgăm pe AP ATI să le dăm la toți. Din păcate, nu ajunge pentru toată lumea. Trebuie să facem o oareșce diferențiere” „Eu am propus o chestie care mi s-a părut de bun-simț: haideți să dăm totuși la ăia tineri și la ăia cu șanse!” „Dacă vreți, nu am nicio problemă, îi băgăm pe toți, care cum intră la începutul lunii. Dacă pe 20 ale lunii nu mai avem medicație pentru ăia care merită, nu ne mai interesează, că atâta îi este bugetul!” „Deci bugetul este pe fiecare trimestru și în fiecare trimestru îl împărțim pe fiecare lună și n-am nicio problemă”

Medicul oprește înregistrarea.

– De ce spune domna Constantinescu asta. Spune inclusiv ”ăia care merită”! Nu merităm toți?

– Vorbește așa pentru că se crede Dumnezeu. Iar eu nu vreau să fiu Dumnezeu!

– E greu de acceptat ceea ce tocmai am auzit.

– Știu. Nu așa gândesc medicii! Și de aceea pleacă mulți. Din spital și din țară. Anul trecut, noi eram 11 medici la ATI la Sf. Pantelimon. Acum, suntem cinci! Medicii de ATI sunt căutați în străinătate. Și mai e ceva ciudat.

– Ce anume?

– Ni se bagă pe gât un antibiotic foarte scump, 2.400 de lei cutia cu 10 flacoane, se numește Zinforo. Care nu e bun pentru terapie intensivă, pentru cazuri grave, nu se regăsește în nicio schemă terapeutică de sepsis. E bun să-l iei când ești acasă. În schimb, Vancomicina, care costă 15 lei, nu-l avem! De ce insistă conducerea pe cel scump? Șefa a făcut de câteva ori prezentarea acestui antibiotic Zinforo pe secție. N-ar avea voie ca ea să-l prezinte! Care e interesul? Abia acum s-au speriat că vine DNA peste ei.

„Există medicamente păstrate într-o altă cameră, tot sub cheie. Există acolo un medicament foarte bun, care se numește Ecalta. Știu că există, dar eu ca specialist ATI nu l-am văzut niciodată!” medic de la ATI, Spitalul de Urgență Sf. Pantelimon

– Care este incidența infecțiilor nosocomiale la ATI Sf. Pantelimon?

– În 48 de ore de la internare, în 99,9(9)% dintre cazuri pacientul ia o infecție. Scrieți chiar așa: 99 virgulă 9 perioadă 9!

– Spitalul recunoaște infecțiile?

– Până acum nu se declarau infecțiile nosocomiale. Dar ele există în fișe. Dacă nu se apucă să scoată fișele!

– De ce v-ați decis să vorbiți?

– Când văd pe listele de la ATI că scrie LF, adică lipsă farmacie, în dreptul unui medicament din programul special AP ATI, mă cuprinde revolta! LF înseamnă că medicamentul nu există în farmacie! Cum să iei tu cheia acasă și să spui că vii dacă e o urgență?!

„Acest program AP ATI este plătit cu bani grei! Nu ca să ții medicamentele sub cheie sau să spui că ele lipsesc pentru că nu vrei să le ții ca-n toate spitalele, la farmacie!” medic de la ATI, Spitalul de Urgență Sf. Pantelimon

– Chiar dacă vă protejăm identitatea, vă asumați totuși un risc. Corect e să vă spunem asta.

– Știu. Însă nu mă mai simt bine cu mine ca medic! Nu e normal să decid eu că un pacient mai tânăr are o șansă și altul nu.

– Noi ne-am califica?

– Ce vârstă aveți?

– 47.

– Cred că da.

Farmacista spitalului: „Este ciudat că la Colistin am găsit altceva în dulap!”

– Doamnă Mioara Duvlea, sunteţi farmacistul spitalului. Aţi făcut parte din comisia medicală care a inventariat luni, 30 mai, stocul de medicamente pe programul AP-ATI la secţia ATI a Spitalului de Urgenţă Sf. Pantelimon?

– Este adevărat. Am fost cinci membri şi am numărat medicamentele şi produsele sanitare achiziţionate prin programul AP-ATI. Mai exact, am făcut inventarul de pe teren şi l-am confruntat cu cel din baza de date.

– Au fost constatate diferenţe mari la unele medicamente. Cum explicaţi acest lucru?

– În cazul Colistinului, am găsit pe teren 1.703 flacoane, dar în evidenţa electronică erau 877 flacoane. Este foarte ciudat deoarece aceste cifre trebuie să coincidă! Când medicul administrează unui pacient un anume medicament, acesta este scris în fişa medicală a acestuia, care este electronică, şi se scade automat din stoc. Nu vreau să fac speculaţii, dar aceste diferenţe nu trebuie să existe.

– În procesul-verbal este menţionat faptul că nu au putut fi inventariate toate medicamentele deoarece o parte erau încuiate într-un dulap, iar cheia se afla la asistenta-şefă, care era în concediu de odihnă…

– Din câte ştiu eu, legea prevede că medicii trebuie să aibă acces la medicamente la orice oră. Acum s-a constatat că acestea se află sub cheie, iar cheia nu e în spital.

– Aţi mai auzit de astfel de cazuri la alte spitale?

– Nu mai există aşa ceva. Chiar la noi în spital, medicaţia pe acelaşi program Acţiune Prioritară, dar pe terapie intensivă nou-născuţi, şeful de la neonatologie a lăsat medicaţia pe farmacia spitalului. Doctorii vin cu condica şi primesc fără nicio problemă ceea ce au nevoie. La secţia ATI însă, şefa de acolo a spus că medicamentele sunt pe banii ei, adică pe programul pe care-l coordonează, şi că aşa trebuie să fie, sub cheie.

– Ce program are farmacia spitalului?

– De luni până vineri, de la 7:30 la 17:30, iar sâmbăta, de la 7:30 la 15:00.

– Şi care este procedura pentru gărzile de noapte şi week-end?

– Medicii îşi fac aparatul de urgenţă pe secţii, care trebuie să le asigure tot ce au nevoie pentru 72 de ore. Este un stoc necesar pentru pacienţi, pentru cazurile de urgenţă, inclusiv pentru cele neprevăzute, cum sunt accidentele colective.

”Le-am spus că fără programul AP-ATI mutăm doar moartea din stradă în saloane!”

Dorel Săndesc, medicul care a insistat pentru a crea programul național pentru Acțiuni Prioritare – ATI, spune că scopul pentru care România cheltuiește 70 de milioane de euro pe an este tocmai acela ca niciun pacient critic să nu mai sufere din cauza lipsei medicamentelor.

– Domnule Săndesc, de la ce idee ați plecat când ați propus planul AP-ATI?

– De la o constatare obiectivă. România reușise să-și îmbunătățească asistența prespitalicească de urgență. Ambulanța, SMURD-ul și UPU. Dar apoi, când se ajungea pe secțiile ATI, condițiile erau îngrozitoare. Iar medicii erau frustrați că nu aveau cele necesare pentru pacienți.

”AP-ATI a pornit de la ideea că orice țară civilizată, oricît de săracă, e datoare să-și îngrijească, fără să se gîndească prioritar la bani, cetățeanul aflat într-o condiție critică, condiție care, de regulă, nu durează mult” Dorel Săndesc, președintele Societății ATI din România

300 de milioane de lei pe an cheltuiește statul pentru programele AP -ATI

– Și cum ați explicat nevoia de un buget mai mare pentru ATI?

– Am bătut de multe ori drumul Timișoara – București. Încă înainte să devin secretar de stat. Și i-am convins. N-am fost un partener comod, dar i-am convins.

„Le-am spus un lucru real: fără programul ATI salvăm omul din stradă și-l omorâm în spital. Mutăm moartea din stradă în saloane!” Dorel Săndesc, președintele Societății ATI din România

– Și cum a mers programul?

– Acum sunt 7 programe. Asigurăm toate medicamentele și reactivii de zi cu zi pentru pacienții critici. S-a schimbat semnificativ în bine tratamentul! Practic, nu sunt fonduri AP-ATI pentru toate spitalele, dar la spitalele unde sunt alocate fondurile AP-ATI eu n-am auzit să fie probleme importante.

– Credeți că medicul mai e pus să aleagă cine trăiește și cine moare?

– Păi, asta a fost ideea! Să nu mai fie așa. Și nu cred că mai e. Totuși, statul investește niște sute de milioane de lei pe an! Nu se cumpără echipament, doar medicamente, reactivi, consumabile. Așa am gândit: să nu mai depindem la pacienții de mare risc de decontările Casei. Casa deconta puțin, cazul costa mai mult, spitalul avea tendința să facă economii. Acum nu mai e așa! AP-ATI nu a rezolvat toate problemele, dar cele curente sunt asigurate. Sigur, nu mai sunt secretar de stat, nu mai sunt informat la zi, însă am văzut cifrele care arată modificări în bine la ratele mortalității pe diversele specialități.

”Nu scoateți din context, vă rog!”

– Doamnă doctor Constantinescu, avem o înregistrare în care vorbiți despre felul în care se prioritizează medicația în funcție de șansele pacienților.

– Știți, în lumea medicală e multă invidie și răutate.

– Sigur că așa e. Dar sunt vorbele dumneavoastră.

– Ce am spus?

– Vă citez: „Eu am propus o chestie care mi s-a părut de bun-simț. Hai să dăm la ăia tineri și la ăia cu șanse!”.

– Nu scoateți din context, vă rog!

– Nu scoatem. Vă citim tot. Contextul era că le spuneați colegilor că nu sunt medicamente pentru toată lumea și că dacă s-ar da la toți ați termina înainte de 20 ale lunii. Totuși, programul AP-ATI la nivelul țării înseamnă 70 de milioane de euro. Cum de lipsesc din nou medicamentele?

– Dar din program se cumpără medicamente, se repară aparatele, se cumpără reactivi. Și nu mai înseamnă atât de mult, credeți-mă.

– Oricât înseamnă, vă spunem sincer că fraza dumneavoastră pare că discriminați pacienții care nu sunt tineri sau care sunt critici. Or, programul este conceput exact pentru cei critici!

– Să vă dau un exemplu. Am avut pacienți de 88, 86, 87, pacienți de 92, de 93 de ani. Eu vorbesc de realitate. De exemplu, dacă vine un bătrân de 92 de ani cu un accident ischemic, care îi inundă o jumătate de creier și mai face și o bronhopneumonie, că familia l-a ținut mult acasă, șansele lui sunt foarte mici. Nu înseamnă că nu-l tratăm, ci doar că-i dăm un medicament mai slab.

– Și medicamentele puternice?

– Pentru tineri, pentru politraumatisme…

– Și dacă am 60 de ani și am un accident de mașină?

– Poate că am fost greșit înțeleasă. La 60 de ani sau la 70 de ani eu vă consider un pacient tânăr, cu șanse. Vă rog, nu scoateți din context! Nu e ca și cum pe unii nu-i tratăm.

– Și noi suntem sinceri: tot discursul dumneavoastră în fața colegilor sună ca și cum, pe fondul insuficienței, vă orientați resursele către cei cu mai multe șanse.

– Nu în sensul în care spuneți.

– Puteți explica publicului, vă rugăm, cum a apărut diferența la Colistin între evidența din calculator și cea din dulapul de la ATI?

– Știu despre ce vorbiți, e o diferență într-adevăr, dar nu am o explicație. Sincer, cred că a fost o brambureală. Eu nici nu am fost în spital în acea zi. Dar acolo poate că erau și dozele de Colistin din achiziția normală, nu din cea de AP-ATI.

– Păi, nu se țin în dulap doar medicamentele de la AP- ATI? Ce să caute altele acolo?

– Ba da. N-am o explicație. Însă, să știți, Colistinul este injectabil, nu-l poate lua nimeni acasă, nu-l folosește nimeni în altă parte, nu cred că urma să dispară, el poate fi folosit doar în mediu spitalicesc.

– Este normal să se țină dulapul de medicamente închis?

– Vorbiți despre dulapul mare. Că necesarul rămâne în secția ATI. Dulapul mare da, așa e, e pe gestiune și e sub cheie.

– A cui gestiune și a cui cheie?

– A mea și a asistentei șefe. Sumele pe AP-ATI se alocă trimestrial. Acolo sunt multe medicamente și eu și asistenta șefă răspundem totuși de ele.

– Se fură medicamentele dacă rămâne deschis?

– Nu pot să spun asta. Dar așa lucrăm noi.

– La alte spitale se închid medicamentele în dulapuri?

– Nu știu cum lucrează alții, chiar nu știu.

CELE 31 DE PĂRȚI ALE INVESTIGAȚIEI: