Ion Luca Caragiale este și astăzi atât de viu încât aproape că ne vine să-i spunem La mulți ani. Să îi cunoaștem povestea.

Semnificația zilei EMBED VIDEO LINK CU VIDEO Embed: Link:

Ca și în cazul lui Eminescu sau Creangă, nici la Caragiale nu se știe cu exactitate data nașterii. Criticul Șerban Cioculescu pretinde că ar fi venit pe lume în dimineață zilei de 30 ianuarie anul 1852.

Tatăl lui, Luca Caragiale, l-a declarat însă pe 1 februarie. Așa scrie în certificat. Cioculescu spune că din zăpăceală. Nu este clar de ce l-am crede pe Cioculescu și nu pe tatăl lui Caragiale, mai ales că criticul aduce ca argument un fapt rizibil. Anume că marele Caragiale ar fi primit numele de Ion pentru că s-ar fi născut de ziua sfinților trei ierarhi.

De ce nu l-ar fi chemat atunci Vasile sau Grigore? Logica e deficitară. Dar, evident, data nașterii e importantă doar pentru astrologi.

Ce e minunat e faptul că s-a născut. Caragiale e cel care a înțeles, dincolo de puterile oricăruia dintre noi, spiritul românesc. Și i-a pus oglinda în față cu orice risc.

Nu pricepea de ce conaționalii lui se supără doar pentru simplul fapt că face mișto de ei. L-au târât într-un proces urât, care nu ne face cinste.

Au cumpărat un delator, unul Caion (C. Al. Ionescu), care a pretins că dramaturgul nostru a plagiat "Năpasta" după un anume ungur, Istvan Kemeny, care scrisese "Nenorocul".

Doar ca nu existau nici ungurul, nici piesa. Caragiale a câștigat procesul, dar Caion, îndemnat și sprijinit de Macedonski, l-a acuzat de alte două plagiate. Atunci a plecat la Berlin. De unde nu s-a mai întors. Era 1904.

Caragiale nu se cutremura ca Eminescu de te miri ce lac albastru încărcat de nuferi galbeni și nici nu regreta, ca Ion Creangă, frumoasele clipe ale copilăriei. El călătorea cu trenul de la București la Ploiești și se plimba cu trăsura prin Capitală. Îi plăcea să bea o bere cu oameni vii pe care-i simpatiza, dar nu se putea abține să nu le pună-n față propria lor găunoșenie.

Marea lui eroare e că a intrat în politică. Iar când a înțeles că nu era bine, a fost prea târziu.

Caragiale e și astăzi atât de viu, încât aproape că ne vine să-i spunem La mulți ani!

ŞTIRILE ZILEI