Cu fiecare zi, România devine un caz de manual ilustrând involuţia instituţională şi deriva economică. Visul de aur al domnului Dragnea şi al PSD este pe cale să se împlinească. Rând pe rând, organismele destinate să apere egalitatea în faţa legii sunt cucerite, iar perspectivele unui control total asupra statului sunt din ce în ce mai realiste. Apariţia domnului Dragnea la Înalta Curte, înconjurat de vânjoşii interlopi, ( vechi membri de partid PSD, aşa cum a precizat domnul Codrin Ştefănescu), este instantaneul ce concentrează viitorul care se scrie acum, sub ochii noştri.

Pentru domnul Dragnea şi PSD, toamna anului 2017 pare să fie un moment al ofensivei totale. De la atacurile punctuale se trece la mutilarea întregului cadru normativ, gest ce echivalează cu readucerea în România a liniştii erei Năstase. În această ecuaţie, rolul domnului Tudorel Toader este bine precizat. Domnia-sa abandonat mantia de apolitic, asumată înşelător, spre a deveni ceea ce era de la bun început: un executant fidel al comenzilor de partid. Hotărârea de a trece la adoptarea parlamentară a actelor normative de decapitare a justiţiei, în pofida opoziţiei vehemente a magistraţilor, este semnul acestei noi abordări. Ministrul justiţiei are ambiţia unui legislator, iar restauraţia este obiectivul asumat. Cât despre maniera în care cele două Camere vor examina legislaţia în chestiune, prezenţa domnului Florin Iordache în poziţie de decident este un indiciu suficient, chiar şi pentru intelectele naive.

Curtea Constituţională se alătură, în noua ei componenţă, acestei ofensive de toamnă. Decizia de ieri, prin care se confirmă existenţa unui conflict juridic de natură constituţională între DNA şi Parlament, este un moment capital în direcţia evoluţiei României spre suveranitatea parlamentară ilimitată. Curtea Constituţională subminează, în mod deliberat, echilibrul dintre puteri,conferind unei comisii de anchetă a Camerelor statutul unei autentice curţi de judecată. Parlamentul, controlat de majoritatea noului USL, beneficiază de privilegiul superiorităţii şi al ingerinţei. Profilul Curţii domnului Dorneanu este profilul puterii constituite în România după ultimele alegeri. În absenţa unui filtru juridico-politic care să prevină deriva politizării, Curtea Constituţională este redusă, acum, la rolul de apendice al USL.Ratarea modernizării statului este responsabilă pentru această involuţie a tribunalului constituţional.

Piesele de puzzle se ordonează, progresiv. Dedemocratizarea din România poate fi un proces ireversibil. Lichidarea unor instituţii, colonizarea statului cu agenţi şi complici ai PSD, instituirea unei hegemonii care să descurajeze critica, toate acestea sunt parte din strategia pe care regimul Dragnea o aplică, sistematic. Recursul la Parlament este menit să submineze, pe termen mediu şi lung, poziţia magistraţilor şi pe aceea a şefului de stat.

România domnului Dragnea este o Românie anesteziată, exploatată şi falimentată de politica unei majorităţi ce nu pare dispuse a mai respecta regulile elementare ale jocului. Ambiţia domnului Dragnea este de a reuşi acolo unde cei de dinaintea sa au eşuat, adică în instituirea unei dominaţii etanşe şi inatacabile. Reuşita acestui proiect echivalează cu scufundarea noastră definitivă în marasmul despotismului şi al complicităţilor. Toamna anului 2017 poate fi începutul acestui viitor de plumb.