Danmark har spillet dobbeltspil og bør skamme sig. Sådan lyder de hårde ord fra Martin Schulz, formand for Europa-Parlamentet i et brev 10. juli 2012 til den danske EU-ambassadør i Bruxelles, Jeppe Tranholm-Mikkelsen. I brevet, som Information er i besiddelse af, udtrykker Martin Schulz sin »allerstærkeste misbilligelse« med, at Danmark trods gentagne anmodninger fra Europa-Parlamentet har undladt at oplyse de nøjagtige løn- og arbejdsforhold for ansatte ved den danske EU-repræsentation i Bruxelles.

Netop lønniveauet har været et hedt debatemne i forbindelse med forhandlingerne om EU’s budget, som ventes at falde på plads ved EU-topmødet i Bruxelles i dag og i morgen. Storbritannien, Holland, Finland, Tyskland samt Danmark har argumenteret for at beskæreudgifterne til lønninger for EU’s ansatte i Bruxelles.

Men i stedet for lønstatistikker for de nationalt ansatte ved den danske repræsentation i Bruxelles har Jeppe Tranholm-Mikkelsen udleveret tal for nationalt ansatte i Danmark.Deres løn er væsentlig lavere end de tilsvarende lønninger i EU-administrationen, som Information kunne berette i december. Det får Schulz til at spekulere i, at Danmark bevidst forsøger at tilbageholde oplysninger om lønninger til ansatte i den danske EU-repræsentation.

Kampen mellem EU og staterne

Også i det danske folketing vækker EU-repræsentationens manglende vilje til at udlevere oplysninger undren. Så sent som tirsdag spurgte MF Pia Adelsteen(DF) europaminister Nicolai Wammen (S), om det er korrekt, »at den danske regering ikke har villet oplyse, hvor høje lønninger mv. man betaler de ansatte i den danske repræsentation i EU?« Europaministeren har endnu ikke svaret på Adelsteens spørgsmål. Svaret ventes inden for de næste fire uger.

Professor i statskundskab ved Københavns Universitet Peter Nedergaard vurderer imidlertid, at Jeppe Tranholm-Mikkelsen har handlet korrekt. Ifølge Nedergaard er skærmydslerne mellem Schulz og Tranholm-Mikkelsenet led i »den kamp, der udkæmpes mellem EU-niveauet og de enkelte stater om, hvordan tingene skal lægges til rette. Parlamentet opfatter sig selv som de EU-ansattes forsvarer«.