Sandoz-yhtiön laboratoriossa Sveitsin Baselissa työskennellyt Albert Hofmann onnistui marraskuun 16. päivänä 1938 eristämään lysergihapon dietyyliamidia.

Eläinkokeissa tämä LSD-25 teki rotat rauhattomiksi, mutta muita vaikutuksia kemisti ei havainnut. LSD:n tarina olisi voinut jäädä siihen, mutta viisi vuotta myöhemmin sattuma astui peliin.

Kun Hofmann huhtikuussa 1943 etsi ratkaisua verenkiertolääkkeen kehittämiseksi, muisti hän rauhattomat rotat. Hofmann arveli, että LSD saattaisi pistää vauhtia ihmisiinkin.

16. huhtikuuta Hofmannia alkoi huimata. Hän epäili saaneensa huomausoireet ihokosketuksesta LSD:n kanssa. Kolme päivää myöhemmin Hofmann nieli kokeeksi 250 mikrogrammaa ainetta.

Tuo LSD-kokeilun päivä 19. huhtikuuta tunnetaan maailmalla nimellä Bicycle Day. Albert Hofmann pyöräili tuona päivänä laboratoriosta kotiin, eikä maailma ollut entisensä. Kemisti koki ennennäkemättömiä hallusinaatioita.

Hofmann otti LSD:tä satoja kertoja

Verenkiertolääkkeksi LSD:stä ei ollut, mutta tajuntaa muuttaneista kokemuksistaan viisastuneena Hofmann alkoi kehitellä LSD:stä sopivaa annosta "sielunhoitoon". Hän etsi oikeaa annostelua kokeilemalla ainetta toistuvasti itseensä.

Kokeilujen seurauksena Sandoz antoi LSD:lle markkinanimen Delysid ja patentoi sen lääkkeeksi 1947. Noin 10 000 potilasta otti 1950- ja 1960-luvuilla osaa mitä eriskummallisimpiin LSD-tutkimuksiin.

Delysidistä alettiin myös Suomessa puhua ihmelääkkeenä. Useissa Suomen sairaaloissa tehtiin 1960-luvulla laajoja kokeita. Myös Albert Hofmann kävi Suomessa luennoimassa.

Hofmann puhui Delysidista ”sielun lääkkenä”. Hän ymmärsi nopeasti, kuinka vahva aine LSD oli ja, kuinka siihen pitäisi suhtautua suurella huolellisuudella. Tajunnan avartamiseen ja hengellisyyteen piti sveitsiläisen mukaan suhtautua samalla kunnioituksella kuin shamaanit suhtautuivat omiin kasviperäisiin aineisiinsa.

Hofmannia järkytti, kun teollisesti valmistettua LSD:tä alettiin 1960-luvun puolivälissä käyttää yhä enemmän pelkästään huvin vuoksi ilman sen merkittävämpiä hengellisiä tavoitteita.

Suosittua LSD:stä tuli erityisesti amerikkalaisessa hippikulttuurissa. Poliittisten päättäjien mitta tuli täyteen nopeasti. Yhdysvalloissa LSD kiellettiin 50 vuotta sitten. Muutamassa vuodessa aineen ympärille tuli hiljaista. LSD:ltä meni maine ja myös lääketutkimukset loppuivat kieltoihin.

Albert Hofmann vuonna 1976. AOP

Mutta nyt LSD kiinnostaa tutkijoita jälleen

Kieltojen jälkeen LSD katosi tutkimuskäytöstä lähes 40 vuodeksi. Nyt sitä tutkivat uudet sukupolvet vailla menneiden vuosien kiihkoa ja rasitteita.

Tampereen yliopiston tutkija, psykologi Samuli Kangaslampi on Psykedeelitutkimusyhdistyksen hallituksen puheenjohtaja. Psykedeeleihin liittyvää tutkimusta ja tutkimukseen perustuvan tiedon saatavuutta edistävässä yhdistyksessä on noin 50 tutkijaa ja opiskelijaa.

– Olisi aiheellista korjata virhekäsityksiä, joita LSD:hen on liittynyt. Osin ne ovat jo korjautuneetkin. LSD:hen on liitetty niin paljon kauhutarinoita, legendoja ja urbaaneja myyttejä, Kangaslampi sanoo.

LSD ei kuitenkaan ole enää psykedeelitutkijoiden kiinnostuksen ykkösenä. Terapeuttisen käytön tutkimuksessa psilosybiini on viime vuosina ohittanut LSD:n. Suomessakin käynnistyy pian tutkimus.

Myös psilosybiinin taustalla on Albert Hofmann. Psilosybiini on taikasienten vaikuttava ainesosa. Vaikutuksiltaan aineet ovat hyvin samanlaisia. Psilosybiinilla on kuitenkin hiukan LSD:tä lyhyempi vaikutusaika.

– Se on yksi syy, miksi se voisi paremmin soveltua potentiaalisesti terapeuttisena aineena. Mutta nimi ja mainekin saattavat vaikuttaa asiaan. LSD:lle on vuosikymmenten saatossa muodostunut sen verran raju maine, että psilosybiinia on helpompi lähestyä terapeuttisena aineena, toteaa Samuli Kangaslampi.

Paperilappuihin imeytettyä LSD:tä. AOP

Kangaslampi arvelee, että lähitulevaisuudessa farmakologisen kehityksen kohteena voisi olla jokin psyykkisiltä vaatimuksiltaan kevyempi aine.

– Saattaa olla mahdollista kehittää jokin aine, jolla olisi sama terapeuttinen potentiaali, mutta ei näin voimakkaita psykologisia vaikutuksia. On epäselvää, että jos LSD:llä on esimerkiksi ahdistusta vähentävää vaikutusta, vaaditaanko siihen se valtava psykologinen kokemus, vai riittääkö pelkkä aineen kemiallinen vaikutus.

Käytetään yhä laajasti vaikkei saisikaan

Tutkijoista ja opiskelijoista koostuvan Psykedeelitutkimusyhdistyksen lisäksi Suomeen on perustettu helmikuussa myös Psykedeelisen sivistyksen liitto. Nyt marraskuussa eri taustoista olevia jäseniä on jo lähes sata.

Puheenjohtaja Timo Komulainen kertoo, että Psykedeelisen sivistyksen liitto ei pyri ajamaan mitään agendaa. Liitto pyrkii tuomaan esille niin psykedeelien hyviä kuin huonojakin puolia. Vielä 15 vuotta sitten tällainen yhdistys olisi tuskin saanut toimiluvan.

– Emme ole lähteneet vaatimaan laillistamista tai sanoneet, että psykedeelit olisivat kaikille hyviä. Olemme pyrkineet vilpittömästi luomaan monipuolista ja kaikki tämän ilmiön huomioon ottavaa keskustelua. Emme ole provosoineet ketään, eikä kukaan ole tullut myöskään haastamaan riitaa.

Psykedeelisen sivistyksen liiton Komulainen uskoo, että LSD:n stigma poistuu hiljalleen. Monella on Komulaisen mukaan aineesta vääriä käsityksiä.

– LSD itsessään ei ole myrkyllinen. Et kuole siihen, jos otat sitä. Se ei myöskään tee sinusta väistämättä hullua. Ne tapaukset, että LSD on sekoittanut ihmisten päät pysyvästi, ovat hyvin marginaalisia.

LSD:n myynti-ilmoitus Yhdysvaltain Utahissa. Michael Hurcomb / Getty Images

Suomessakin LSD on kuitenkin luokiteltu laittomaksi päihteeksi. Sitä ei saa valmistaa, myydä eikä pitää hallussaan.

Liiton puheenjohtajan mukaan ei ole LSD:n vika, miten sitä käytetään. Komulainen arvioi, että 80-vuotias LSD tuskin palaa laajemmin terapiakäyttöön, mutta aine voi silti hyvin.

– LSD:lle kuuluu hyvää, jos ajatellaan sitä maanalaista ja laitonta käyttöä. Sitä käytetään paljon. Se on edelleen pinnassa ja hyvin laajasti levittäytynyt, Timo Komulainen sanoo.

Keksijä Albert Hofmann ei ole LSD:n syntymäpäivää enää muistelemassa. Hän kuoli kymmenen vuotta sitten 102-vuotiaana.

Lisätty klo 8:55: LSD on luokiteltu laittomaksi päihteeksi. Sitä ei saa valmistaa, myydä eikä pitää hallussaan.