Merkittävä osa viljasadosta uhkaa jäädä korjaamatta huonon sään vuoksi. Sillä voi olla isoja vaikutuksia moneen asiaan, mutta ruisleipää pöydästä ne eivät vie.

Edellisen kerran todella huono sato saatiin vuonna 1987.

– Vuonna 1987 viljasato puolittui normaalista, eikä kansalaiset huomanneet mitään, muistuttaa valmiusasiamies Juha Mantila Huoltovarmuuskeskuksesta.

Mantilan mukaan tämän vuoden säässä on samoja merkkejä kuin 30 vuotta sitten.

– Kun katsoo runsaan 30 vuoden säätä, ollaan keskiarvon alapuolella. Ollaan suurin piirtein samanlaisessa lämpösummakehittymässä kuin katovuosi 1987 oli.

Monen puinnit viivästyvät tänä vuonna lokakuulle. Mantilan mukaan samoin kävi 30 vuotta sitten.

Puskureiden lisäksi ulkomailta

Vaikka sato jäisi huomattavasti edellisvuosista, ei yksi tai parikaan huonoa vuotta tuhoa Suomen viljavarastoa. Keskimäärin viljasato on vaihdellut noin 3,6 miljardista kilosta runsaaseen neljään miljardiin. Kotimainen kulutus on ollut noin 3,1 miljardia kiloa.

– Meillä on maatiloilla, teollisuudella ja kaupalla varsin reilut puskurivarastot (siirryt toiseen palveluun). Normiviljasato on ollut aika ylijäämäinen Suomessa noin 15 vuotta. Ylijäämää on hyvinä vuosina ollut jopa yli 20 prosenttia. Sitä on viety ja kertynyt varastoihin, Mantila selvittää.

Julkisuudessa on lisäksi esitetty arvioita (siirryt toiseen palveluun) siitä, että tämä olisi jo kolmas huono satovuosi peräkkäin. Mantilan mielestä tilanne ei ole ollut näin synkkä, vaan vuonna 2016 viljaa tuotettiin enemmän kuin kulutettiin.

– Tuotanto ylitti kulutuksen aika reilustikin. Sitä edellisinä vuosina aika paljonkin.

Vuonna 1987 huonosta viljasadosta huolimatta viljoja riitti ruokaan seuraavana vuonna varastojen ja tuonnin ansiosta.

– Tuotanto alitti kulutuksen, ja alitti vielä seuraavanakin vuonna. Silloin mentiin vanhoilla varastoilla. Lisäksi ruista ja vehnää tuotiin. Kuluttajien näkökulmasta ei ollut huoltovarmuusongelmaa.

Mantilan mukaan ongelmia ei tule, jos varastojen lisäksi ulkomailta pystyy ostamaan lisää.

Huoltovarmuuskeskus viimeinen vara

Jos viljat loppuisivat tiloilta sekä teollisuuden ja kaupan varastoista, viljaa löytyy Huoltovarmuuskeskuksesta. Niitä käytettäisiin vasta sitten, kun viljavajetta ei pystyisi korvaamaan tuonnilla.

Esimerkiksi rukiin omavaraisuusaste Suomessa oli vain 26 prosenttia vielä vuonna 2013. Vaikka Huoltovarmuuskeskuksella on ruista varastossa, ei sitä käytetty.

– Ei tullut mieleenkään, Mantila naurahtaa.

Nyt tuontirukiin käyttö on alle viisi prosenttia (siirryt toiseen palveluun) rukiin käytöstä Suomessa.

Mantila ei muista milloin viljoja olisi valtion varastoista viimeksi kaivettu kuluttajille. Joka tapauksessa siitä on useita vuosikymmeniä aikaa. Viljojen vapauttaminen varastosta vaatii valtioneuvoston päätöksen.

Poikkeustapauksessa rehuviljaa ihmisille

Huoltovarmuuskeskuksen varastoissa on eniten vehnää ja toiseksi eniten ruista. Mantila sanoo, että varastossa on vähän ohraakin.

Varmuusvarastojen tarkkoja sisältöjä ei kuitenkaan paljasteta.

– Varmuusvarastoon tuotavista hyödykkeistä tarkat määrät, arvot, hinnat ja sijainnit ovat luottamuksellista tietoa. En voi tarkasti sanoa, mikä on elintarvikeviljaa tai rehuviljaa. Poikkeustilanteissa rehulaatuista viljaa voi elintarvikkeeksi käyttää. Ammattilaiset päättävät, missä raja menee.

Kaikesta käytettävästä viljasta elintarvikekäyttöön menee kuitenkin noin 15 prosenttia.

Tekninen varastointiaika joillekin viljoille on jopa kymmenen vuotta. Viljat eivät ole Huoltovarmuuskeskuksen varastossa näin kauaa, vaan viljoja kierrätetään käytännössä ympäri vuoden.

Huoltovarmuuskeskus on vähentänyt (siirryt toiseen palveluun) leipäviljojensa määrää varastoissaan. Aiemman 12 kuukauden sijasta viljoja pitäisi olla varastossa kuuden kuukauden käyttöä vastaava määrä. Mantilan mukaan nykyistä suurempi viljojen valmiusvarasto toimi tulppana.

– Kun siilo on otettu varmuusvarastokäyttöön, ei muuta viljaa tule eikä lähde.

Huoltovarmuuskeskus on perustettu vuonna 1993. Mantila muistelee, että valtio rakensi ensimmäiset varsinaiset viljavarastonsa nimenomaan tätä tarkoitusta varten Seinäjoelle vuonna 1939 ja Loimaalle vuonna 1940.

Kylvösiemeniä otettu käyttöön aiemmin

Vaikka viljatilanne on hyvä, Huoltovarmuuskeskus katsoo huolestuneena kylvösiemenen tilannetta.

- Olen seurannut siemenhuollon tilannetta paljon aktiivisemmin viimeisinä päivinä.

Tilat tuottavat noin kaksi kolmasosaa kylvösiemenistä. Noin kolmasosa on sertifioitua siementä, joka tulee siemenkaupan kautta. Mantila kertoo, että sadosta tarvitaan noin seitsemän prosenttia seuraavan vuoden kylvösiemeniksi.

Mantila huomauttaa, että kylvösiemeniä ei voi viljojen tapaan käytännössä tuoda Suomeen muualta. Kylvösiemeniä otettiin käyttöön varmuusvarastosta (siirryt toiseen palveluun) viimeksi vuonna 2013.

Kylvösiementen lisäksi Mantila on huolissaan viljelijöiden toimeentulosta.

– Viljelijöiden kannalta talousvaikeudet ovat suuria ja kustannukset suuria jo nyt. Kuivauskustannukset tulevat olemaan suuret. Rahaa menee paljon.

Samoin oli vuonna 1987.

– Viljelijät olivat aika pahassa pulassa, koska sato oli menetetty. Rahaa oli kulunut paljon, eikä saanut markkinatuottoja.