Hesarin nettiversiossa otsikko ei ole vain lyhyt lukuohje jutulle. Se on monen rivin tarina, johon on mahdutettu suuren draaman ainekset: vaikeuksissa oleva päähenkilö, käänne ja loppuratkaisu.

”Muuttoauto kiisi pimeässä kohti Järvenpäätä ja Marika Sampio-Utriainen luuli, että elämä on ohi – Sitten vanha intohimo heräsi.” (HS 8.12.)

Jutusta käy ilmi, että Marika Sampio-Utriainen on muuttanut perheineen Järvenpäähän ja havainnut, että siellä asuu vähemmän ihmisiä kuin entisessä kotikaupungissa Helsingissä. (Luulee, että elämä on ohi.) Järvenpäässä Sampio-Utriainen aloittaa uudelleen teatteriharrastuksen. (Vanha intohimo herää.)

Hyvässä otsikkotarinassa käänne on yllättävä, tai ainakin sitä voi väittää sellaiseksi: ”Kun velkakierre oli pahimmillaan, Jussi oli jo valmis ajamaan vastaantulijoiden kaistalle – mutta sitten pelastava enkeli löytyi yllättävästä paikasta.” (HS 23.12.)

Yllättävä paikka/pelastava enkeli: velkaneuvonta.

”Asko kuunteli Elvistä komerossa, kun isä hakkasi äitiä – piina loppui, kun mummo tappoi väkivaltaisen isän, nyt aikuinen Asko kertoo koko vavahduttavan tarinan.” (HS 7.6.)

Isä lyö, mummo tappaa… Ja erikseen sanotaan, että tarina on vavahduttava.

On vaikea kuvitella näin ”vavahduttavia” otsikoita The New York Timesiin. Pienemmällä kielialueella ei ilmeisesti riitä, että tuote käy kaupaksi asialinjan ystäville. Ja kai otsikoiden pumppaus toimii:

HS:n mukaan yksi viime vuoden luetuimmista jutuista kertoi ”Helenasta”. ”Helena löysi verkosta naisen, joka tykkäsi kaikesta, mitä hänen miehensä teki – sitten hän urkki lisää, järjesteli eron ja ’räjäytti pommin’.” (HS 22.8.) Räjäytti pommin eli kertoi miehelleen tietävänsä pettämisestä.

HS julkaisee nykyään useita otsikkoversioita testatakseen, mikä vetää. Tällainen ei kelvannut: ”Perusturvan nostaminen, yksinhuoltajille korotuksia, vapaaehtoistyötä – HS kysyi asiantuntijoilta, miten niukkuudessa eläviä voitaisiin auttaa.” Julkaisun jälkeen alkuosaa muokattiin niin, että siihen saatiin tunnetta: ”Yksinhuoltajien epätoivo, yrittäjien ulosottokierre, häpeä kolmannessa polvessa.”

Ei kai auta kuin tottua siihen, että suomalaisessa mediassa elämä näyttäytyy jatkossakin vavahduttavana melodraamana, jossa ”pommit” ”räjähtelevät”.