Det er bestemt ikke hver dag, at en socialdemokratisk svensk minister stiller sig op og reelt siger til Europas tusinder af flygtninge, at de skal holde sig væk fra Sverige. Men det var, hvad justits- og migrationsminister Morgan Johansson (S) gjorde, da han torsdag proklamerede, at Sverige ikke længere kan garantere flygtninge og migranter at blive indkvarteret og få tag over hovedet.

Sverige er langsomt ved at vågne op til virkelighedens verden. Og det er på tide. Men meldingen har også en undertone af panik, som går ud over Sveriges nabolande. Beskeden fra ministeren blev nemlig fulgt op med en anvisning til kommende asylansøgere om, at de nu må beslutte, om de vil vende tilbage til Danmark eller Tyskland, hvor de er sikret indkvartering, eller om de selv vil forsøge at finde husly et sted i Sverige.

Set fra Danmark er det en bekymrende melding. Når det svenske stopsignal opfanges blandt syrere, irakere, afghanere, somaliere og andre på vej mod nord, kan det ikke undgå at føre til, at flere søger asyl i Danmark, som er klemt inde mellem Sverige og Tyskland, der begge har slået ud med armene og sagt velkommen og nu kæmper med den enorme udfordring at håndtere en kolossal strøm af flygtninge.

Hvem har reelt ansvaret for, at vi er nået dertil? På mange måder minder situationen om en ungdomsfest, hvor teenageren i kådhed har inviteret alle sine Facebook-venner, hvorefter de sendes ind til naboen, da hun finder ud af, at der ikke er plads nok i forældrenes hus. De svenske politikere har med deres åbne arme og åbne hjerter været med til at invitere en flygtningestrøm, som man nu ikke længere kan overskue. Og det samme gælder den tyske kansler Angela Merkels budskab om, at der i Tyskland er plads til alle.

Hvor mange, der flygter til Europa, bestemmes både af en pull- og en push-effekt. Det er både forhold der, hvor flygtningene befinder sig, og i Europa, der får dem til at rejse. Majoriteten af de svenske politikere har i al deres humanisme været ensidigt fokuseret på det, der presser migranterne til Europa: Krig, forfølgelse, fattigdom og overfyldte flygtningelejre uden nogen fremtid. Når man som svar på det bryster sig af at have en meget generøs asylpolitik med nem adgang til permanent opholdstilladelse og lempelige familiesammenføringsregler og garnerer det med ambitioner om at være en humanitær stormagt, så har man etableret en alt for kraftig pull-effekt, der trækker flygtninge og migranter til. Sverige har sendt invitationerne ud i verden og lukker nu døren til festen.

Baggrunden for den paniske melding fra den svenske regering er naturligvis, at flygtningestrømmen til Sverige er rekordstor. Op mod 190.000 ventes alene i år plus en ekstraregning næste år til modtagelse og indkvartering på 60 milliarder kroner. Det kan en regering naturligvis ikke sidde overhørig, derfor har man nu ændret kursen 180 grader med en appel til resten af Europa om at aflaste det svenske asylsystem. Hvis realismen havde ramt de svenske politikere noget tidligere, havde man måske kunnet undgå at komme så tæt på afgrunden.