Regeringen vil nu tage statsborgerskab fra syrienskrigerne.

I disse dage kører debatten om, hvorvidt integrationsminister Mattias Tesfaye skal have mulighed for at fratage syrienskrigerne deres indfødsret. Nogle taler for, at retsstaten er smuldret, og andre for, at man med denne lov beskytter Danmark mod mulige terrorister. Som Jyllands-Posten i sin leder skrev forleden: »Størst debat har der været om, hvorvidt den ramte reelt har mulighed for at få sin sag prøvet ved en domstol. Ifølge lovforslaget kan meddelelsen om, at man ikke længere er dansk statsborger, formidles via e-Boks. Herefter har den pågældende fire uger til at gøre indsigelse. Som den retspolitiske tænketank Justitia gør opmærksom på i sit høringssvar, så vil retsgarantien i de fleste tilfælde både være teoretisk og illusorisk. Får man ikke lige tjekket sin e-Boks i tide eller får læst meddelelsen i Statstidende, så er løbet kørt.« Vedrørende e-Boks gad jeg godt vide, hvor mange ulæste mails, der generelt ligger i folks e-Boks, for jeg tror, at det kan tælles i mange millioner.

Men hvorfor har vi overhovedet sat os i denne situation? Syrienskrigerne er jo ikke de første, man har ønsket at fratage statsborgerskabet. Der kører løbende og kontinuerligt sager ved domstolene omkring fratagelse af statsborgerskab. I 2013 indrykkede Dansk Folkeparti også en annonce om, at man gav statsborgerskab til en udlænding, som selv Politiets Efterretningstjeneste advarede imod.

Hvorfor giver man statsborgerskab? Kan vi ikke bare nøjes med at give udlændinge opholdstilladelse for flere år ad gangen, og såfremt de bryder loven, så smides de ud? Når par gifter sig, er det almindeligt, at man i husstanden overvejer, hvorvidt en ægtepagt skal indgås eller ej. Såfremt den ene part har en del flere værdier end den anden, er der mange, som indgår en sådan aftale, således at man kan komme ud af forholdet igen, og det er tilladt ved dansk lov. Men hvorfor ikke gå i samme tanker, når vi taler om tilflyttere, altså opholdstilladelse, så staten Danmark kan komme ud af aftalen igen, hvis det er nogle baryler, som kun ligger samfundet til last.

Det vil selvfølgelig være noget af et kursskifte, men et kursskifte, som vil falde på et tørt sted i debatten. Det betyder ikke, at virksomheder ikke skal have lov til at hente udenlandsk arbejdskraft. Næ, i min bog må der gerne komme folk til landet, som ønsker at arbejde, men jeg kan ikke forstå, hvorfor man også står klar med et statsborgerskab og møder med borgmestre, som man skal trykke i hånden. Så hellere blot et brev i e-Boks, hvor der står: ”Tillykke med opholdstilladelsen, hvis du laver kriminalitet eller beder om ydelser for at blive forsørget, så mister du din opholdstilladelse med øjeblikkelig virkning.”