Tervetuloa takaisin arvoisat lukijat ja rasvanäpit! Koska kyseessä on laadukas johtotähdellä silattu ajoneuvo, ei ole ollut tarvetta avautua täällä blogissa korjausasioiden tiimoilta. Nyt kuitenkin on ilmaantunut kerrottavaa. Käytin auton Vehon Eco-merkkihuollossa, sillä tälle kypsään ikään ehtineelle ajoneuvolle ei enää myydä B-huoltoa, joka siis oli vuorossa. Yllättävän huokeaksi hinnoiteltu huolto (199€) piti huolen siitä, että huoltokirja on edelleen niin sanotusti “täysi”. En kuitenkaan suvainnut maksaa lisähintaa (59€) siitä hyvästä, että joku tähdellinen porvarihuoltomies olisi vaihtanut autooni ilmansuodattimen (joka ei kuulunut perushintaan), vaan valitsin normipakettiin lisäksi vain jarrunesteiden (59€) ja polttoainesuodattimen (99€) vaihdon, joissa tulkitsin hintojen olevan kohtuulliset.

Koska uskollinen ajokkini kuitenkin hengityskapasiteettinsa puolesta olisi suorastaan Norjan hiihtomaajoukkueeseen kelvollinen, päätin suorittaa toimenpiteen itse ja päästää auton astman nihkeistä kourista. Uusi suodatin maksoi KL-varaosilla 22€ ja oma työni on luonnollisesti ilmaista. Hommahan on niin yksinkertainen, että moottoritilasta avataan kolme torx-kantaista pulttia ilmansuodattimen kotelosta, jonka jälkeen vanhan suodattimen saa ujutettua ulos ja uuden tilalle. Kuvassa 1, illustroin avattavat pultit:

Nämä pultit avattuasi, voit hivuttaa vanhan törkyisen suodattimesi ulos ja todeta että kannatti tehdä. Itse en ole havainnut suorituskyvyssä mitään muutoksia, mutta suodatin kannattaa silti silloin tällöin vaihtaa – varsinkin kun sitä ei todellakaan ole hinnalla pilattu! Ja nyt kun jälkikäteen ajattelee, niin ehkä se hieman nätimmin kulkee…

Kun vanha suodatin on herennyt pesästään, voit näyttää uudelle yksilölle päivänvalon ja sujauttaa sen sisään. Huomasin että kotelossa oli melkoisesti irtolikaa, jonka pyyhkäisin ensin pois kostealla rätillä. Kun uusi suodatin on koteloitunut, voit sulkea pultit ja voilà! Säästit juuri 37€!

Kun auto palautui huollosta, oli palautteena ruostunut toinen takajarrulevy. Tämä on oirellut jo pitkään siten, että kovista nopeuksista jarruttaessa auto on rymissyt kuin seitsemännen luokan maanjäristyksessä Richterin asteikolla. Hitaissa nopeuksissa sen on huomannut, mutta ei niin että paikat lähtisivät hampaista (jos sellaisia olisi). Päätin, että nyt on aika tehdä asialle jotain. Olin jo aikaisemmin lukenut, että levyistä voi niiden ruostuessa irrota paloja ruostetta, joiden jättämät kolot sitten rymistävät jarruttaessa.

Olen toki jo kattanut jarrulevyjen ja palojen vaihdon esimerkiksi Baijerilaisen kohdalla mutta niissä jarrusatulan rakenne on erilainen, joten katsoin parhaaksi palata asiaan uudelta kulmalta ja itsekin opetella tämäntyyppisten jarrujen sielunelämän. Vanhassa Bemarissa jarruissa on yksi jarrumäntä ja liukutappien varassa liukuva jarrusatula, mutta tällaisessa Mercedeksessä ja varmasti monissa muissakin, on jarrussa kaksi jarrumäntää, molemmille paloille omansa, joten palojen vaihto ja satulan irrotus ovat olennaisesti erilaisia. Asiaan.

Löysennä pyörän pultit ja nosta auto tunkin varaan (varman päälle pelatessa pukille).

Auton saavuttaessa lakikorkeutensa, voit poistaa renkaan ja todeta että levy on härskissä kunnossa eikä sitä todennäköisesti ole vaihdettu ikinä.

Seuraavaksi irrotetaan jarrupalat. Toisin kuin edellisellä kerralla, jarrupalojen vaihto ei vaadi jarrusatulan irrotusta, vaan jarrupalat paikallaan pitävä tappi irrotetaan, jonka jälkeen palat voi vetää ulos pyörän navasta piirretyn säteen suuntaisesti. Tapin irrotus teoriassa tapahtuu niin, että sitä naputetaan sisäänpäin kunnes sen voi takaapäin vetää ulos. Käytännössä sitä pitänee voidella kuin eteläeurooppalaista virkamiestä ja antaa sille varmoja ja harkittuja napautuksia vasaralla ja aputapilla, jonka voit nähdä kuvassa 8. Jos tappi on tiukassa, sitä saa kuulemma piestä kuin vierasta sikaa.

Kun tappi on irtautunut ja palat vedetty ulos, voidaan jarrusatulan takaa avata koon 17 pultit, jonka jälkeen satulan voi irrottaa sijoiltaan. Tämän jälkeen jarrulevystä voi irrottaa torx-kantaisen pultin (kuvassa 7), joka pitää levyä paikoillaan. Viimeistään tässä vaiheessa kannattaa muistaa, että takajarruja vaihtaessa on syytä pitää seisontajarru pois päältä, sillä sen jarrukengät pitävät levyä kiinni sisältäpäin.

Kun kaikki tämä on tapahtunut, voit vetää jarrulevyä itseesi päin kunnes se irtoaa. Sitä saa todennäköisesti vetää eri suunnista, sillä seisontajarrun kengät ovat yleensä jossain määrin syöneet uraa levyn sisäpintaan ja ovat siinä urassa kiinni. Riuskasti vetämällä levy kyllä irtoaa. Verkkokalvoillesi lankeaa seuraava näky:

Jos olisit vaihtamassa seisontajarrun kenkiä, nyt olisi se hetki tehdä se. Me emme ole, joten jatketaan eteenpäin. Seuraavassa kuvassa voit katsastaa millaisessa kunnossa vanha levy on ja miltä näyttää uusi. Kun uusia levyjä asennetaan, on hyvä puhdistaa levy niihin tarkoitetulla puhdistusaineella, sillä vaikka levyssä ei olisikaan varastorasvaa, ei puhdistus myöskään haittaa ja puhtaita osia on aina mukava asentaa.

Uuden levyn asennus tapahtuu täysin päinvastaisessa järjestyksessä. En muistanut ottaa kuvia jarrupaloista mutta sellaiset hankin ja asensin. Itse en halua säästää näissä asioissa ja ostin suoraan OEM-laatuiset levyt ja palat. Hinnassa voittaa yleensä suhteellisen vähän, vaikka halvat palat ovatkin puolta halvemmat (17€ vs. 34€). Koko jarruremontti maksoi noin 105€ osien osalta – halpisosilla hinta olisi ollut about 60€ luokkaa. Henkilökohtaisesti laitan mielelläni 40€ lisää siitä, että osat kestävät ja ovat varmasti hyvät, vaikka voivat ne halvatkin olla ihan käypää tavaraa.

Monesti halvat jarrupalat saattavat esimerkiksi vinkua, mutta eivät tietenkään aina. Asennettaessa voi vielä sopiviin paikkoihin laittaa kuparitahnaa tai jarrutahnaa vikinän minimoimiseksi. Hyvän käytännön mukaisesti molemmat puolet tehdään, eikä vain viallinen. 😉

Tässä tämänkertainen oppitunti ja nyt vaan kaikki rientäkää jarruremonttia tekemään! Näkemiin!