En genomgång av TT som publicerades samma dag som Ikea-morden inträffade visade att det sedan den 1 maj skett över 50 skottlossningar eller explosioner där människor, bilar eller byggnader skadats. I denna siffra ingick händelser som har rapporterats i media, men många skottlossningar där ingen skadas blir aldrig kända för allmänheten. Hittills i år har det skett 70 konstaterade skjutningar jämfört med 88 under hela 2014 och 90 under 2013. Skottlossningarna sker oftare på ställen där folk är samlade, exempelvis i parker, på gator och torg. Och i går skrev denna tidning om nya siffror från Brå: "Antalet anmälda butiksrån med skjutvapen under årets sju första månader har ökat med 50 procent jämfört med samma period i fjol".

Det grova våldet har ökat under flera år, även om det dödliga våldet minskat. Hur hänger det ihop? I USA har det dödliga våldet sjunkit de senaste två decennierna trots att skottrelaterade skador ökat, vilket beror på allt bättre sjukvård. Att antalet mordförsök i Sverige enligt Brå inte minskat tyder på att något liknande skett här – sjukvården har blivit allt bättre på att behandla livshotande skador. I dag skickas svenska kirurger till Sydafrika för att lära sig behandla skottskador, knivhugg och andra allvarliga skador.

**Det dödliga våldet **är alltså ett missvisande mått på hur våldsamt ett samhälle är.

Våldet och otryggheten är dessutom knutna till vissa områden. I Sverige finns enligt Rikspolisstyrelsen 55 områden i Sverige där polisen inte kan upprätthålla lag och ordning. Det är områden där de boende anser ”att det är de kriminella som styr i områdena”. Dessa områden överlappar med de 186 utanförskapsområden Sverige har (det fanns endast tre 1990).

DN gav sig dock inte i sin uppfostran av folket. Den 17 augusti skrev man artikeln: ”Massgrav vittnar om våldsam stenålder”. Jaja, vi fattar, vi fattar. Våldet har verkligen minskat…