Förra veckan la stonerrockarna i Queens Of The Stone Age upp några kryptiska Instagram-bilder på gitarrer och studioutrustning, vilket många fans tog som ett tecken på att det kommande albumet inte längre ligger så långt bort. Detta innebär givetvis också att det är hög tid för oss på GAFFA att ranka deras album från "sämst" till bäst, vilket har gjorts i en gedigen lista här nedan.

6. Era Vulgaris

Bandets femte album, Era Vulgaris, visar ett muskulöst och rått QOTSA. Med ett antagonistiskt och hänsynslöst uttryck plöjer den animaliska ljudbilden genom både trumhinna och själ med en delikat härsken bismak. Josh Homme var med detta album mer öppen för att utforska bandets musikalitet och anammade ett mer analogt sound som kan liknas med bandets tidigare släpp, bortsett från de spridda skurarna av elektroniskt-klingande synthar.

Skivan bjuder bland annat på käftsmällen Sick, Sick, Sick, den sexuellt pumpade Make It Wit Chu, och den punkterande 3’s & 7’s.

5. Queens Of The Stone Age

Debutalbumet Queens Of The Stone Age framkallar för första gången det nya ljudet av Hommes förflutna i Kyuss, demonterat och ihopsatt till fokuserat pumpande gitarrer, minnesvärda hookar att sjunga med till och en nypa psykedelia för att hålla stonerrocken som ett levande element. Homme som också spelade bas på albumet under pseudonymen Carlo Von Sexron, skapade ett band som till skillnad från Kyuss var mer pop-baserat, samtidigt som de fortfarande behåller en stenhård grund att stå på. Skivans öppningsspår Regular John får vilken biltur till ICA som helst att kännas som om man skulle bränna igenom en oändlig öken i en skitig Mustang.

Andra låtar som sätter tänderna i ens kött och inte släpper taget är exempelvis den dröniga Avon, den släpiga tralldängan If Only eller decibel-krossande Mexicola.

4. Rated R

Efter första skivans stämplande grund av vad QOTSA:s fundament består av, så lät Homme Rated R få ett sannerligen friskt inslag av experimentell musikproduktion. Skivan är klart mindre tung i kanterna jämfört med självbetitlade debuten, men absolut inte mindre suggestiv, och framför allt mer kaotisk. Hommes gamle vapendragare från Kyuss, basisten Nick Oliveri, är ett välkommet inslag till ljudbilden, med sina stadiga basrytmer och hektiska skrik. Plattan har förutom sina mördande hooks väggar av förvrängda gitarrer och en fylligare ljudbild med mängder av oväntade ljud, skapade med hjälp av horn, vibrafoner, bongos, känsliga harmonier och allt annat Homme kunde få tag i. Öppningsspåret Feel Good Hit Of The Summer visar direkt på albumets kaotiska energi.

Andra låtar svåra att glömma är exempelvis den pricksäkra The Lost Art Of Keeping A Secret, den hypnotiserande Better Living Through Chemistry eller bandets kanske “skönaste” dänga någonsin; In The Fade, gästad av Screaming Trees Mark Lanegans berusande stämma.

3. Songs For The Deaf

De flesta människors formella introduktion till Queens Of The Stone Age kom tack vare Songs For The Deaf, med sin någorlunda återgång till klassisk vintagerock, men toppad med en otrolig originalitet och en Dave Grohl i högform bakom trummorna. Löst skapat som ett konceptalbum, som tar lyssnaren på en bilfärd genom den kaliforniska öknen från Los Angeles till Joshua Tree, samtidigt som olika radiokanaler tonar in och ut från städer längs vägen, tar Songs For The Deaf dig igenom bandets kanske tajtaste album. Med odödliga superklassiker som No One Knows, eller Go With The Flow är det ett album som har varit svårt att blunda för sen det släpptes 2002.

Andra låtar man inte får glömma från detta tidlösa epos är exempelvis den snuskigt riviga You Think I Ain't Worth A Dollar, But I Feel Like A Millionaire, tyfonen Song For The Dead, återigen med Mark Lanegan i spetsen eller varför inte den nästan mentalt påfrestande Hanging Tree.

2. ...Like Clockwork

Bandets kanske mest komplicerade album, med intensiva blandningar av vinande melodier och gitarrer som ena stunden låter som de begravts för att återuppstå från de döda, och andra stunden låter skarpare än en nyvässad kniv. Homme kan dessutom med ...Like Clockwork stoltsera med en imponerande lista gästmusiker; Trent Reznor från Nine Inch Nails, Alex Turner från Arctic Monkeys, Jake Shears från Scissor Sisters och ingen mindre än Sir Elton John. Albumet tar ljudbilden långt bort från den cementerade QOTSA-öknen, och tar dig istället till en dystopisk storstad med skyskrapehöga ruiner av genomarbetade, men samtidigt förfallna sinnesintryck.

Skivan briljerar med låtar som bulldozer-funkiga If I Had A Tale, det monstruösa mästerverket Kalopsia, skrevsparken My God Is The Sun och melankoli-godståget I Appear Missing.

1. Lullabies To Paralyze

Om du nu tagit dig så här långt genom listan tänker du givetvis ordagrant vid det här laget “Men va fan är det här? Varför står Lullabies To Paralyze på första plats?”. Innan jag förklarar detta måste du dock ta dig igenom lite skön historia om skivan. Innan Queens Of The Stone Age började arbeta på sitt fjärde album 2004, hade Josh Homme sparkat basisten och mångåriga samarbetspartnern Nick Oliveri, vilket ursprungligen var något som minst sagt sågs som en anledning till oro för fansen. Men Homme visar klart och tydligt med Lullabies To Paralyze att det är han som är Queens Of The Stone Age, och att bandets musik alltid kommer följa hans personliga färdplan. På skivan hittar du allt du någonsin kunnat kräva från detta Palm Desert-baserade band; fuzziga gitarrer, psykedeliska passager, livsfarliga hooks att sjunga med till, hänsynslös brutalitet och lekfullt experimentella utspel. Allt detta genom ett kusligt filter, som lämnar dig ensam i en mörk varulvs-fylld skog mitt i natten, med endast en fullmåne som igenkännbar trygghet.

Albumet hamnar på en välförtjänt förstaplats med låtar som exempelvis motorvägs-psalmen Medication, tidlösa In My Head, den snuskigt sensuella Little Sister och den obehagligt vemodiga, men samtidigt trallvänliga Long Slow Goodbye.



Nå, hur ser din lista ut? Kommentera här nedanför.

FÖLJ GAFFA PÅ FACEBOOK FÖR SENASTE MUSIKNYTT