Östermalmstorgs tunnelbana, överfull perrong, rusningstrafik en ovanligt vanlig dag i januari. Två unga män går med bestämda steg mot perrongens ena ände. Där urinerar de helt öppet. Ingen reagerar. Jag tar fram mobilen och tar ett foto i samma sekund som den ene vänder sig om. De kommer mot mig, ställer sig nära, fräser att jag ska radera fotot. Jag ignorerar, vägrar, ”du bestämmer inte vad jag ska göra”. De vänder sig om, tiden håller andan. Ingen reagerar. De står någon meter ifrån, vänder sig om och ropar ”Jävla afro, muslim”. ”Jag kissar i varje fall inte inomhus”, hör jag mig själv svara.

Jag är rädd, men mest arg. Då spottar han. Ingen reagerar. Tåget kommer, vi går på i varsin vagn. Som om inget hänt trots att allt förändrats.