Det är inte polisiär oförmåga eller att det satsas för lite på förebyggande åtgärder som är orsaken till 2000-talets invandrarrelaterade grova våldsbrottslighet. Det handlar inte heller som borgerliga politiker hävdar, om personligt ansvar. I stället handlar det om värderingskonflikter. Förövrarnas förakt för sina offer är sprungna ur deras värderingar. Sverige behöver politiker som förstår och agerar efter det, skriver Ronie Berggren.

Under 2000-talet har en ny brottslighet växt fram i Sverige som i stor utsträckning har med invandring att göra.

Gruppvåldtäkter, grova sexualförbrytelser, inbrott, ungdomsrån, klanstrukturer, förskingring, avrättningar, skjutningar, hot, knivvåld och brutal misshandel har ökat och går att koppla till invandringen.

Några av de senaste exemplen är syriern Mortada som våldtog en flicka i Umeå efter att ha hotat mörda hennes familj om hon inte gick med på samlag. Eller exemplet med två unga invandrare som rånade en 16-årig svensk, urinerade i hans mun och sa saker som ”jävla svenne, mammaknullare, horunge”.

Denna nya brottslighet har inte växt fram på grund av polisiär oförmåga utan på grund av klent politiskt ledarskap.

Socialdemokraterna, som dominerat svensk 1900-talspolitik, har baserat sin kriminalpolitik på den amerikanske sociologen Robert Mertons strainteori från 1930-talet, som hävdade att uppgivenhet över att inte nå fram till den amerikanska drömmen ledde till brott. Botemedlet var strukturförändringar.

Denna teori har länge väglett socialdemokratisk kriminalpolitik och gjort att även grova våldsbrott följt av ringa straff. Istället för att straffa har man önskat förebyggande strukturer.

I orättfärdiga samhällen där man svälter om man inte stjäl, är detta tänkande befogat. Men så är inte fallet i Sverige. Det är inte brist på mat eller husrum som föranleder gruppvåldtäkter eller förnedringsvåld.

Men det är inte heller avsaknaden av personligt ansvar, så som borgerlig kriminalpolitik hävdar.

2000-talets invandringsbrottslighet har med en värderingskollision att göra.

Statsvetaren Samuel P. Huntington varnade i mitten av 1990-talet för islamisk massinvandring till Europa:

”Det underliggande problemet för väst .. är islam, en annan civilisation vars folk är övertygade om överlägsenheten i sin egen kultur men besatta av underlägsenheten i sin egen styrka.” (Civilisationernas kamp)

En teologisk uppbackning av detta finns i Koranen 3:110:

”Ni utgör det bästa samfund som fått uppstå [bland och] för människorna: ni anbefaller det som är rätt och förbjuder det som är orätt och ni tror på Gud.”

Det här är grunden till den kvinnosyn som idag bereder ut sig i Sverige, där obeslöjade kvinnor betraktas som horor och orena. Det är grunden till det paranoida tänkande som får unga utländska män att förakta ”svenskar”, som livet tycks gå bra för trots att svenskar lever gudlöst.

Det handlar inte om bristande förmåga till ansvar. Ansvar tar man i förhållande till de värderingar man själv har.

Våldsverkarnas förakt härrör ur deras egna värderingar. Det är inte heller misslyckandet i att nå den amerikanska, eller i vårt fall den svenska Svensson-drömmen, som som ligger till grund för våldet, utan frustrationen över diskrepansen mellan en nedärvd teologisk eller kulturell islamisk självbild, och verkligheten så som den faktiskt är.

Vi måste få politiker som inser att vår tids problem härrör från denna värderingskollision och därefter stiftar lagar som ger myndigheter och polis befogenheter och resurser att vara tydliga: i Sverige gäller svensk lag och här dominerar svenska värderingar. Accepterar man inte det har man ingenting här att göra.

Bara så kan vi mota undan den laglöshet som just nu bereder ut sig i vårt land.