S-ledaren Stefan Löfven tvingades idag ställa ett ultimatum till Omar Mustafa, ordförande för Islamiska förbundet, som kritiserats för förbundets kvinnosyn och för samröre med antisemiter: Välj mellan partiet och förbundet.

För Socialdemokraterna är affären naturligtvis en mardröm. I stället för att bygga vidare på en relativt lyckosam partikongress har man fått ägna veckan åt att först försvara – och sedan ta avstånd – från en ersättare i den egna partistyrelsen.

Till stor del har man sig självt att skylla. Att debatten ens har kunnat uppstå beror först och främst på ett valberedningshaveri. Omar Mustafa föreslogs till partistyrelsen samma dag som invalet skedde, vilket gjorde att kandidaterna inte hann granskas. En enkel googling hade dock visat att Mustafa är allt annat än okontroversiell.

Till det kommer att Socialdemokraternas krishantering varit saktfärdig. Partisekreteraren Carin Jämtins första kommentar var att hon antog att Mustafa delade partiets värderingar eftersom han var socialdemokrat. Det var ett cirkelresonemang som knappast lugnade någon.

Men att affären Omar Mustafa utvecklat sig till en långkörare beror också på att det hela tiden tillkommit nya uppgifter, som att Mustafa tagit ställning mot de franska styrkor som bekämpar islamistiska terrorgrupper i Mali.

Till slut blev det uppgifterna om kvinnosynen inom Islamiska förbundet som fick bägaren att rinna över för Löfven. För ett feministiskt parti som Socialdemokraterna är det naturligtvis ohållbart att ha en person i partistyrelsen som samtidigt leder en annan organisation som öppet förespråkar olika lagar för kvinnor och män.

Den slutsatsen hade nog Stefan Löfven kommit fram till även om inte framträdande socialdemokrater som Carina Hägg och Vivianne Macdisi gått ut och kritiserat Mustafa.

För om debatten inledningsvis handlade om att Omar Mustafa upplåtit en plattform för antisemiter, så ligger fokus nu snarare på att Socialdemokraterna upplåtit en plattform åt Mustafa.

Islamiska förbundets talesperson säger nu på lördagen att Omar Mustafa inte kommer att kandidera till posten som ordförande vid vårens årsmöte. Om Mustafa tror att det räcker för att stormen ska blåsa över tror han förmodligen fel. För Omar Mustafa har fortfarande frågor att besvara. Delar han Islamiska förbundets syn på homosexuella och på relationen mellan män och kvinnor? Om inte, på vilket sätt har han som ordförande i så fall agerat för att skriva om stadgarna?

I en demokrati står det naturligtvis alla fritt att propagera för de åsikter som Islamiska förbundet torgför. Men i partier som säger sig värna om kvinnors och homosexuellas rättigheter bör det rimligen vara lägre i tak.

Invalet av Omar Mustafa i Socialdemokraternas partistyrelse har fört det goda med sig att sökarljuset har riktats mot Islamiska förbundet och dess värderingar.

Socialdemokraten Evin Bakis skrev i veckan på Newsmill:

”Att Omar Mustafa och hans gelikar har en kvinnosyn som inte är förenlig med alla människors lika värde är inte något nytt för oss muslimer. Nu har det gått så långt att, i Tensta där jag växte upp, kan jag och mina väninnor inte längre gå klädda som vi vill på grund av trakasserier från likasinnade till Omar Mustafa.”

Islamiska förbundet påstås av flera vara det Muslimska Brödraskapets gren i Sverige och Mustafas företrädare på posten som ordförande heter Abdirizak Waberi, riksdagsledamot för Moderaterna.

Moderaterna kallar sig visserligen inte för ett feministiskt parti, men att Waberi varit ordförande för en organisation med så konservativa åsikter bör ändå vara problematiskt för moderater – även om han inte sitter i partistyrelsen.

Statsminister Fredrik Reinfeldt ville när han intervjuades av TT i veckan inte själv kommentera att Waberi som ordförande för Islamiska förbundet bjudit in antisemitiska föreläsare – utan hänvisade till att Waberi själv redan uttalat sig. Och andra moderata riksdagsledamöter har tidigare avfärdat kritiken mot honom som främlingsfientlig.

Men de frågor som nu ställs till Omar Mustafa och Socialdemokraterna bör rimligen ställas även till Abdirizak Waberi och Moderaterna.

Patrik Kronqvist