Keď už mal hrať, prišiel koronavírus, predtým ho trápilo bedro a smolne prišiel aj o prvý zápas sezóny po boku momentálne najlepšieho dua v profilige. Tomáš Jurčo je v slovenskej karanténe, našiel si čas aj na veci, ktoré ho preslávili v juniorských časoch.

Skúsite odhadnúť, či sa skončila vaša sezóna?

„Ťažko povedať. Sme v takej situácii, že nevieme čo bude o dva týždne, o mesiac, alebo o dva. Vieme, že v NHL je veľká snaha, aby sa to ešte odohralo, na druhej strane viem aj to, že nechcú ohroziť ďalší ročník NHL. Otázok je viac. Uvidíme, či vírus bude pokračovať, alebo začne ustupovať.“

Ako vyzerá vaša komunikácia s klubom, je to na dennodennej báze?

„Už teraz nie. Nič sa nemení a pár týždňov je situácia podobná. Telefonát čakám len keď sa niečo zmení. Pokiaľ sa nič nové nedeje, čo teraz sa nedeje, tak nové informácie nedostávam.“

Dostali ste nejaký tréningový plán?

„My sme to v Edmontone nedostali. Neviem, ako iné kluby, ale asi každý si robí vlastné veci. Roky sa pohybujeme v športe a vieme, čo máme robiť. V kondícii sa chceme udržovať, ale momentálne to ide len v rámci možností.“ zdroj: HokejPortal.sk

Svojho času ste boli známy svojimi videami s rôznymi trikmi, teraz ste sa k tomu vrátili, Draisiatl, či McDavid neboli vyzvaní, aby vás napodobnili?

„Mal som jedno video aj so staršími trikmi, ktoré som kedysi robil častejšie. Ale bolo to zaujímavé sa vrátiť do skorších čias. Nevyzval som však žiadnych jednotlivcov. Skôr hokejových fanúšikov a ľudí nech si to skúsia. Ak budú úspešní, môžu mi to poslať.“

Ak by sa teraz skončila sezóna, ako by ste s ňou boli spokojný?

„Ťažko sa to hodnotí, keďže od decembra nehrám a už aj predtým to bol boj na tabletkách. Kemp výborný, potom pár zápasov, ale keď začali tie najväčšie problémy s bedrom, bol to len boj. Pred sezónou som si predstavoval, že to bude určite inak. Nič sa však nedá robiť, musím sa pozerať dopredu na ďalšiu sezónu.“

Čo sa stalo, že ste prípravné výkony nepreniesli aj do ligy?

„Jednoduchá odpoveď. V kempe som hral 17-18 minút v jednom zápase a bol som aj v prvej presilovkovej formácií. Vyťažovali ma v prvých dvoch päťkách. Prišla sezóna a hral som síce 12-13 minút v niektorých zápasoch, ale prišli dve prehry po sebe a tréner, i keď mi hovoril, že je s mojimi výkonmi spokojný, musel niečo poprehadzovať. Ice-time mi klesal, bolo to ťažšie. Podobný typ hráča ako ja, keď hrá málo a nedostáva sa na ľad počas presiloviek, je to vidieť. Potreboval som aj trochu šťastia, možno nejaký gól odrazený od kolena, hocijako. Nakoniec aj tak prišla operácia a skôr, či neskôr by som musel zo sezóny odstúpiť.“

So zranením ste hrali dlhšie, alebo to prišlo zo dňa na deň?

„Ja som s tým mal problém asi dva roky, ale zabrali mi vždy kortizónové injekcie. Tú poslednú som si dal v lete pichnúť v Košiciach a už som cítil, že má slabší účinok, než iné predtým. Kemp som ešte zvládol, ale na jeho konci sme sa s doktormi v Edmontone zhodli na tom, že je čas na ďalšiu. Bolelo ma to dosť. Bolo to presne v tom čase, keď som mal začať s Draisiatlom a McDavidom v prvom zápase ligy. Chcel som to teda oddialiť o týždeň a počkať na trojdňovú pauzu v našom programe, ale tréner Tippet nariadil, aby som sa to vyriešilo čo najskôr. Prvý zápas som teda vynechal, vyhralo sa a zostava sa nemenila. Začal som teda v štvrtej formácii a ďalej už vieme.“

Bola to náročná liečba?

„Štyri mesiace sú optimálny čas. Po trinástich týždňoch som už bol pripravený hrať. V Edmontone sa mi venovali super. Ja sám som robil veci čo najlepšie, aby som sa dostal do tempa. Už v minulosti som zvládol rehabilitáciu po operácii celkom dobre. Už som sa v podstate aj vrátil a keď som mal hrať, sezónu prerušili.“

Zažili ste Detroit a Chicago, bolo cítiť, že Edmonton je kanadský?

„Zrovna Chicago a Detroit sú na tie americké pomery na tom dobre. Takže až taký rozdiel to nebol, možno len malý. Rozdiel je iba v tom, že v Edmontone je hokej vlastne jediný šport, kým v Detroite i Chicagu je tá konkurencia športov o niečom inom. Z fanúšikovského pohľadu som ja mal vždy šťastie na dobré kluby.“

Vnímali ste na McDavidovom vystupovaní v kolektíve, že ide o možno najviac sledovaného hráča súčasnosti?

„Samozrejme, od 15 rokov sa vyrovnáva so záujmom médií a ľudí a to by pravdepodobne poznačilo každého. No aj napriek tomu je to v pohode chlapec ktorý sa na nič nehrá a aj napriek mladému veku je to výborný líder.“