Syksyn työmarkkinakierroksella palkankorotusten yleislinjaksi on muodostumassa 3,2 prosentin korotus kahdessa vuodessa, katsovat Uuden Suomen haastattelemat ekonomistit.

Syksyn sopimuskierroksen avasi uusi Teollisuusliitto ja Teknologiateollisuus, jotka pääsivät neuvottelutulokseen kaikkiaan 2 prosentin yleiskorotuksista sekä 1,2 prosentin ”yrityskohtaisista eristä”. Teknologiateollisuus on päässyt myös YTN:n ja Pron kanssa neuvottelutuloksiin 3,2 prosentin korotuksista kuten myös Kemianteollisuus ja TEAM.

Ekonomistien mukaan korotukset eivät uhkaa suomalaista kilpailukykyä, mutta eivät sitä merkittävästi parannakaan kilpailijamaihin verrattuna.

Paikallisesta sopimisesta on myös muodostumassa neuvottelukierrosta leimaava piirre. Sen toivotaan hillitsevän niin kutsuttua palkkaliukumaa.

Tuleeko kaksivuotisesta 3,2 prosentin korotuksesta kierroksen yleislinja?

Juhana Brotherus, Hypo:

–Mielenkiintoista on nähdä, tuleeko siitä 3,2 prosentista katto, lattia vai normi ajatellen seuraavia neuvotteluja. Jos se muodostuu korotusten katoksi, tästä tulee sellainen taso, jolla Suomen talous ja työllisyys voivat jatkaa nykyisellä kehitysuralla. Jos se taas muodostuu lattiaksi ja siitä mennään yli, todennäköisesti se osaltaan hieman jarruttaa työllisyyden kasvua. Isoja aloja on vielä epäselvänä ja tietysti koko julkinen sektori.

–Toivotaan, että tässä ei nyt ajauduttaisi samaan tilanteeseen kuin vuonna 2005, jolloin Metsäteollisuuden työsulut aiheuttivat sen, että vahvan talouskasvu kääntyi pakkaselle. Ei se ala ole vähäpätöinen Suomelle vieläkään.

Aki Kangasharju, Nordea:

–Kyllä siitä sellainen Suomen malli rupeaa tulemaan. Tietenkin tässä voi tulla vielä mutkia matkaan, kun julkisen sektorin neuvottelut käynnistyvät ja lomarahaleikkaukset nousevat keskusteluun. Tällä hetkellä näyttää siltä, että tässä kovasti Suomen mallia rakennetaan.

–Suomen malli näyttää nyt rakentuvan siten, että vientisektorit asettavat palkankorotusten katon ja sitten paikallinen sopiminen on päivän sana. Tämä korotus oli sitten se hinta paikallisen sopimisen lisäämiselle.

–Ihmisiä saattaa sekoittaa ja moni varmaan käyttää nyt hyväkseen sitä, että Suomen talous on hyvässä vedossa. Mutta sitten jätetään mainitsematta joko tarkoituksella tai tahattomasti, että tämä kansainvälinen suhdanne on poskettoman hyvä. Se on yhtä hyvä kuin huippuvuosina ennen finanssikriisiä, kun talous oli ylikuuma. Tämä ei ole normaalia.

Jaakko Kiander, Ilmarinen:

–Siltä näyttää, että tästä tulee yleinen linja. En sanoisi, että tässä suurempiin korotuksiin olisi varaa. Kun meillä on yhteisesti tunnustettuna tavoitteena ollut kilpailukyvyn parantaminen, niin nyt on esitetty, että tälläkin korotustasolla kilpailukyky hieman paranisi, koska kilpailijamaissa palkkoja korotetaan vielä enemmän.

–Mutta kyllä sanoisin, että tätä kilpailukykytavoitteen kannalta nämä korotukset ovat hieman suurempia kuin odotin itse alun perin, eli yhtä prosenttia vuodessa. Tietysti nämä ovat pieniä eroja.

Kiky-sopimuksen yhteydessä julkisten alojen lomarahoja leikattiin 30 prosenttia ja sitä on vaadittu jo peruttavaksi. Millaiset neuvottelut julkiselle puolelle tulee ja onko julkisella puolella varaa 3,2 prosentin korotuksiin?

Kiander:

–Odottaisin ja toivoisin, että julkinen ala pysyy tässä yleisessä linjassa. Lomarahaleikkaus sovittiin alun perin määräaikaiseksi. Kun se aikanaan palautetaan, siitä tulee tuntuva kustannus vuodelle 2019.

–Jos sitä lähdetään aikaistamaan, niin se tietysti muuttaa rajusti kustannusvaikutusta. Sillä on iso vaikutus julkiseen talouteen, koska lomarahaleikkaus merkitsee kahta prosenttia julkisen sektorin työvoimakuluista.

Brotherus:

–Kikyssä tehtiin tietynlainen sisäinen devalvaatio, kun julkisen alojen työntekijöiden lomarahoja leikattiin 30 prosenttia. Jos tämä jo seuraavana vuonna sovitaan jo pois, niin sitten kyllä kikyn ansiot jäävät aika vaatimattomiksi ja väliaikaisiksi.

–Tällä kierroksella ajatuksena on ollut, että avoin sektorisi määrittelisi palkankorotusten katon. Silloin se tarkoittaisi, että tästä ei mentäisi yli ja sitä tässä tietysti haetaan. Kun Teknologiateollisuuden ja Teollisuusliiton avaus vielä sisälsi erilaisia yrityskohtaisia eriä, tuntuisi 3,2 prosentin yleiskorotus julkisella puolella tätä taustaa vasten vähintäänkin arveluttavalta.

Kangasharju:

–Kun määräaikainen leikkaus loppuu vuonna 2019, kysymys on ensi vuodesta. Voihan sellainenkin olla mahdollista, että lomarahojen palautuksella ostetaan maltillisemmat korotukset. En tiedä. Luulen, että siitäkin keskustellaan.

Julkisuuteen tuoduissa neuvottelutuloksissa on korostettu paikallista sopimista. Tuleeko siitä tätä kierrosta leimaava piirre?

Kangasharju:

–Ajatellaan niin, että jos meillä on yksi paperikone, jonka liikevaihto voi olla pari sataa miljoonaa, niin yksi paperikone taistelee Etelä-Amerikan eukalyptuksen kanssa, josta tehdään aikakausilehtipaperia ja toinen taistelee sitten pakkauspahvimarkkinoilla. Kilpailutilanteet ja kysyntä ovat ihan erilaisia, ja siksi kustannusten tulee myös kehittyä eri tavalla.

–Tänä päivänä on järjetöntä ajatella, että yksi ja sama kustannustason nousu sopisi kaikelle, eikä keskimääräinen kelpaa oikein kenellekään. Korotusten pitäisi mennä tuotelinjakohtaisesti – siis paikallisesti.

Brotherus:

–Tietysti työantajapuoli on tätä korostanut, mutta ei työntekijäpuolikaan ole millään tavalla irtisanoutunut näistä. Kun näissä neuvottelutuloksissa on korostettu, että lopputulos on 1,6 prosentin korotus tai paikallisesti sovittu erä, niin on mielenkiintoista nähdä, kummalla linjalla mennään. Se ei ole täysin yhdentekevä asia.

–Paikallinen sopiminen voi aiheuttaa, että liukumat jäävät entistä pienemmiksi, kun sovitaan toiminto- tai yrityskohtaisesti enemmän. Tässä ollaan uudessa tilanteessa monessakin mielessä. Keskusjärjestö EK on astunut syrjään palkkasopimisisesta, on kilpailukykysopimuksen jättämät arat tunnelmat, on pitkän taantuman ja laman jälkeen vahvasti kasvava talous. Tämä on yhdistelmä, jota ei aikaisemmin ole nähty.

Kiander:

–Tämä on ollut pitkäaikainen tavoite varsinkin työantajapuolella. Minusta tämä on sen pyrkimyksen jatkoa. Tätä on nyt jonkun verran harjoiteltu, ja ehkä se vähitellen lähtee siitä sujumaan. Eri alojen välillä on isoja eroja ja esimerkiksi Teknologiateollisuuden aloilla tälle on pitkät perinteet.

Palkkakehitys on Suomessa usein yleiskorotuksia positiivisempaa ja ekonomistit kutsuvat tätä palkkaliukumaksi. Miten paikallinen sopiminen vaikuttaa liukumaan?

Kiander:

–Luulen, että tässä on pyrkimyksenä se, että tähän päälle ei enää tulisi sitä niin kutsuttua liukumaa, vaan se hoituisi paikallisesti sovittavilla erillä. Jos liukuma jää entistä pienemmäksi, niin kokonaisvaikutus pysyy lähempänä sopimustasoa.

–Ilmarisen ennusteessa olimme laskeneet puoli prosenttia liukumaa prosentin palkankorotusten päälle, jolloin kokonaistulos olisi 1,5 prosenttia. Jos liukuma on ajateltu sisällytettäväksi paikalliseen sopimiseen, niin lopputulos ajautuu lähelle 1,5 prosentin nousua.

Brotherus:

–Oma odotukseni on, että jos – ja nyt iso jos – tästä 1,6 prosentista tulee ensi vuoden korotuksille ”lattia”, se tarkoittaa todellisuudessa, että palkat nousevat yli 2 prosenttia, koska palkkaliukumat nousukaudella ovat positiivisia. Siitä pehmeitä merkkejä on jo näkyvillä: ihmiset vaihtavat työpaikkoja ja työnantajilla on alkanut kisa osaavista työntekijöistä.

–Paikallinen sopiminen voi aiheuttaa, että liukumat jäävät entistä pienemmiksi, kun sovitaan toiminto- tai yrityskohtaisesti enemmän. Tässä ollaan uudessa tilanteessa monessakin mielessä. Keskusjärjestö EK on astunut syrjään palkkasopimisisesta, on kilpailukykysopimuksen jättämät arat tunnelmat, on pitkän taantuman ja laman jälkeen vahvasti kasvava talous. Tämä on yhdistelmä, jota ei aikaisemmin ole nähty.

Kangasharju:

–Jos näistä asioista väittelee SAK:n tai demarien edustajien kanssa, he ovat jo pitkään sanoneet, että ei ole mitään estettä sopia liukumista toisin. Silti Suomessa on liikuttu vain ylöspäin eikä koskaan alaspäin. Jospa tämä paikallinen sopiminen murtaisi tämän tavan tehdä palkkapolitiikkaa.

–Jos liukumissa ei tapahdu merkittävää muutosta kilpailukyvyn paraneminen pysähtyy, mutta ei tässä vielä mitään tuhota. Mutta jos paikallista sopimista ostetaan palkankorotuksilla, sen pitäisi näkyä myös liukumissa.

–On kaunis toive, että palkkakehitys toteutuisi sopimusten mukaisesti, mutta kyllä tässä kylmä rinki on otsassa, kun tämä suhdannetilanne on niin hyvä. Mutta jos paikallisesti sovitaan, niin työnantajat ainakin tietävät, mistä sopivat. Ei siinä sitten mitään, jos he katsovat pystyvänsä maksamaan paremmat korotukset.

Lue myös:

Sovintoesitys sähköalalle: ”Riidan pitkittyminen ei lisää ratkaisumahdollisuuksia”

Metsäjätti ajoi paperikoneen alas työkiistan vuoksi: ”Vaikea nähdä, kenen etua liiton päätös ajaa”

Erkki Liikanen palkkaneuvotteluista KL:lle: ”Puitteet luodaan avoimella sektorilla ja muut siihen sopeutuvat”

Paperiliitto taipui vielä neuvotteluihin: ”Osa halusi aloittaa lakon”

Yllätyssopu 145 000:n palkankorotuksista: Insinööreille 3,2 % kahdessa vuodessa

1,5 %:n palkankorotus tuplana? – Metsäteollisuus tarjoaa sopimusta, haluaa eroon ”+300% -pyhistä”