Olen puhunut jo pitkään siitä, että työnantajajärjestöillä ja ammattiliitoilla on jostain käsittämättömästä syystä oikeus toimia lain ulkopuolella. Niille on jo 1970-luvulta saakka annettu erityisasema verottomien jäsenmaksutulojen hankkimiseen. Lisäksi työmarkkinajärjestöjen sijoitusten tuottamat tulot ovat verovapaita, koska yhdistykset katsotaan yleishyödyllisiksi. Sitä taas emme voi arvioida, koska verolain soveltamiskäytännön ay-liitoilla ei ole ollut minkäänlaisia velvoitteita avata sijoitus- tai tilitietojaan.

Vasta viime viikolla julkistettu lakialoitteeni avoimuuden lisäämiseksi sai myös ay-pomot avaamaan sanaisen arkkunsa. Ilmeisesti he ovat olleet niin varmoja omasta pyhästä asemastaan, etteivät ole katsoneet tarpeelliseksi kommentoida Harkimon puheita. Argumentit olivat heillä heikkoja. Rakennusliiton varapuheenjohtaja Kyösti Suokas haukkui minua ”elvistelijäksi”, joka on toki tyypillistä suomalaista keskustelukulttuuria, mutta ei kovin hedelmällistä. Ei varsinkaan kun kyseessä on vakava asia: avoimuus ja oikeudenmukaisuus suomalaisessa yhteiskunnassa.

Suokas puhui ay-liikkeen ”roposista”. Se on tietysti yksi suuri sumutusyritys. Vai mitä pitäisi ajatella esimerkiksi niistä summista, joita olemme saaneet tietää osan varallisuudestaan ilmoittaneista: Rakennusliitolla ja PAMilla on sata miljoonaa omaisuutta, OAJ:lla kuuleman mukaan vielä paljon enemmän. Varmasti joidenkin liittojen kohdalla puhutaan sadoista miljoonista.

SAK:n Jarkko Eloranta hyökkäsi minua vastaan sanomalla, etten ”ymmärrä työmarkkinajärjestöjen roolia”. Mutta minähän olen vain sanonut, että valtion pitäisi verottaa niitä niin kuin muitakin yhdistyksiä ja saada näin 200-300 miljoonaa euroa lisää verotuloja. Niin Ruotsissakin tehtiin, eikä mikään ole muuttunut.

Kysymys on tietysti ay-järjestöjen työmarkkinataistelukyvystä, ehkä jopa sen liioittelusta. PAM on ilmoittanut, että heillä on 80 miljoonaa lakkokassassa. Tuskin on.

Toisaalta kyse on siitä, että ay-liike ei halua paljastaa omaisuutensa kokoa, koska se saisi monet kyseenalaistamaan niiden yleishyödyllisyyden ja jäsenet vaatimaan joko parempia palveluita tai alhaisempia jäsenmaksuja.

Totuus taitaa olla, että varallisuus on niin suurta, että sitä ei haluta paljastaa. Se ilmenee esimerkiksi tilinpäätöksissä, joita ei tavallinen tilintarkastaja edes ymmärrä. Siellä riittäisi paljon selvitettävää. Demarit meuhkaavat joka paikassa avoimuudesta, mutta eivät tältä osin – vaikka siis vaadin yhtälailla työnantajien kuin kuin työntekijöiden edusliittojen avoimuutta.

Siinä Eloranta on oikeassa, että minun mielestäni ay-liikkeillä on nykyään väärä rooli yhteiskunnassa. Nyt ne toimivat talouden kasvun jarruina ja kangistavat työmarkkinoitamme niin paljon, että työpaikkoja katoaa. Se ei ole kenenkään, ei edes työntekijöiden etu.