Turkulaisveljekset rikastuivat Kanadan kultakentillä. Rahoillaan he pelastivat talousvaikeuksissa olleen Turun yliopiston.

Olipa kerran kaksi veljestä. Näin tarinan voisi aloittaa, sillä se on kuin suoraan saduista.

Karl Fredrik (s. 1865) ja Anton Fabian Johnsson (s. 1868) kasvoivat pienessä mökissä Turun Nummenmäellä.

Poikien isä Johan kuoli Karlin ollessa 5-vuotias. Veljekset joutuivat varhain tekemään raskasta työtä taatakseen perheen elannon. Karl oli jo 11-vuotiaana rakentamassa Turun lääninvankilaa.

Nuorempi veli Anton työskenteli nuorena konepajalla, ensin Turussa, myöhemmin Helsingissä. Kun Anton kuuli, että Amerikassa olisi kysyntää ammattimiehille, hän halusi kokeilla onneaan.

Anton saapui 1896 New Yorkiin, josta jatkoi länteen. Töitä oli tarjolla, mutta Antonia alkoi kiinnostaa kulta.

Isoveli Karl suomensi parikymppisenä sukunimensä Joutseneksi. Hän muutti Helsinkiin ja sieltä Pietariin. Poikien äidin kuollessa 1897 Karl palasi Turkuun järjestämään hautajaisia.

Turussa hän tapasi sukulaismiehen, joka kertoi Kalifornian kultalöydöistä. Karl päätti lähteä Amerikkaan.

­

Ylhäällä Karl Fredrik Joutsen (1865–1948) ja alemmassa kuvassa Anton Fabian Johnson (1868–1942).­

Veljekset eivät töiden perässä rientäessään olleet vuosiin tavanneet toisiaan. Kun Karl tuli Seattleen, sattuma puuttui peliin.

Siinä vaiheessa niin ikään jo Seattlessa ollut Anton kuuli, että kaupunkiin oli saapunut isokokoinen suomalaismies. Hän ajatteli, ehkä turhankin toiveikkaasti, mahtaisiko kyseessä olla oma veli.

Anton kiersi kaupunkia ja kapakoita, kunnes tapasi miehen, joka toden totta oli Karl. Tarinan mukaan he siltä istumalta päättivät lähteä Klondiken kultakentille Kanadaan, josta oli kantautunut keväällä ensimmäiset kultauutiset.

Veljesten tavatessa elettiin jo syksyä, mutta he halusivat lähteä matkaan talvea vasten. Kultakentille oli päästävä heti jotain ansaitakseen.

Heti tarkoitti tässä tapauksessa marraskuussa 1897 alkanutta puolen vuoden matkaa ensin halki vuoriston, kovassa pakkasessa ja lopulta peräti 1500:aa kiloa matkatavaroita mukanaan raahaten.

Veljekset ylittivät Chilikoot-vuoret matkalla Klondikeen.­

Rahoitusta veljeksillä ei ollut. Pääomaa ja tavaroita hankittiin matkan varrella hanttihommia tehden. Kanadan rajan yli ei edes päässyt, jos mukana ei ollut vuoden ruokavarastoa, noin 520 kiloa muonaa henkeä kohden.

Syy käytäntöön oli, että omat tarvikkeet takasivat kultakentillä rauhan. Kun kaikki olivat omavaraisia, riitoja syntyi vähemmän.

Klondiken kultakuumeen keskuspaikka oli Kanadassa Yokonin alueella sijaitseva Dawson. Se oli ensin pelkkä telttakylä, mutta kasvoi nopeasti isoksi kaupungiksi. Dawson oli perustettu 1896. Kaksi vuotta myöhemmin siellä oli 40 000 asukasta.

Kun suomalaisveljekset saapuivat toukokuun lopulla 1898 Dawsoniin, vuosi ensimmäisten kultauutisten jälkeen, kaikki valtaukset oli jo merkitty.

Ensin Karl ja Anton olivat työmiehinä toisten valtauksilla, sitten vuokrasivat valtauksen ja lopulta ostivat oman 1901.

Työ oli kovaa ja päivät pitkiä. Veljekset menestyivät, koska keksivät kullan kaivamiseen ja huuhtomiseen liittyviä parannuskeinoja. He hyödynsivät höyrykonetta routaisen maan sulattamisessa, maa-aineksen siirtämisessä ja kullanhuuhdontaan tarvitun veden kierrättämisessä.

He rakensivat myös lammen, jonka kautta pystyivät kierrättämään samaa vettä uudelleen ja uudelleen eivätkä siten olleet riippuvaisia vesistöjen virtausten muutoksista. Yhden palstan vedentarve saattoi pahimmassa tapauksessa viedä vedet kaikilta muilta.

Uudistukset vaativat investointeja, jotka maksoivat itsensä nopeasti takaisin. Joka vuosi valtauksen tuotto tuplaantui.

Lisäksi veljekset olivat äärettömän tarkkoja. Karl ja Anton huuhtelivat viimeisetkin kultahiekan rippeet talteen sakasta, joka useimmilla valtauksilla heitettiin pois.

Tuhlailun ymmärtää, sillä kultaa oli alueella valtavia määriä. Hyvän valtauksen vuosituotto saattoi olla hevoskärryllinen kultahiekkasäkkejä, joissa yhdessä oli kultaa pari kiloa.

Kun alkoi vaikuttaa siltä, että kultavaranto oli ehtymässä, varsinkin Anton haikaili kotiin. Vuonna 1904 veljekset myivät valtauksensa.

Veljekset ostivat Amerikan-varoilla tämän kivitalon Esplanadilta.­

Tyhjätaskuina maailmalle lähteneet veljekset palasivat vuonna 1905 kotiin rikkaina miehinä. Matkaa varten he teettivät uudet hienot puvut, komeat kultasormukset sekä hankkivat taskukellot kultahipuista tehdyin vitjoin.

Tarkka Suomeen tuotu kultamäärä ei ole tiedossa. Suurin osa omaisuudesta oli talletettuna pankkiin.

Suomessa veljekset jatkoivat toimintaansa liikemiehinä ja sijoittajina. Ensi töikseen he ostivat kokonaisen kivitalon Helsingistä osoitteesta Pohjoisesplanadi 35. Sen viidennessä kerroksessa sijaitsi sekä heidän toimistonsa että kotinsa, jossa he asuivat loppuikänsä.

Kultakentillä Johnsson Brotherseina tunnettu kaksikko jatkoi rikkauksista huolimatta vaatimatonta elämää. Tallella on esimerkiksi kuitti, joka paljastaa Karlin suurentaneen vaatteitaan, sen sijaan että olisi hankkinut uudet.

Rikkaus ei näkynyt ulospäin. Tarinan mukaan Pohjoisesplanadilla liikkuneita veljeksiä luultiin toisinaan kulkureiksi, joita ärtyneimmät kehottivat hankkiutumaan töihin.

Vaikka veljekset eivät olleet juurikaan käyneet kouluja, he ymmärsivät sivistyksen merkityksen. Antonin kuoltua 1942 Karl pohti omaisuuden kohtaloa. Rintaperillisiä ei ollut. Hän päätyi testamenttaamaan osan varoista koulutusta ja sivistystä tukevalle Johnsson-suvun rahastolle.

Turun yliopiston vuonna 1954 valmistunut kirjasto on rakennettu Joutsenen veljesten perinnöllä.­

Jo elinaikanaan Karl lahjoitti 15,5 miljoonaa markkaa isoissa rahavaikeuksissa olleelle Turun yliopistolle. Kun Karl kuoli 1948, hän testamenttasi yliopistolle peräti 250 miljoonaa sekä yli kymmenen miljoonaa muuta kuolinpesän varallisuutta.

Rahalla ryhdyttiin rakentamaan uutta kampusaluetta. Ensimmäisenä rakennuksena nousi yhä olemassa oleva Turun yli­opiston kirjasto.

Testamentin ehtona oli, että lahjoittajaa ei saa paljastaa.

Vasta 1970 kirjaston seinään ilmestyi pieni laatta: ”Tämä kirjastorakennus on rakennettu Alaskan kullalla, jonka K.F. Joutsen on kaivanut yhdessä veljensä kanssa ja lahjoittanut Turun yliopistolle 1948".Lähteet: Museoamanuenssi Niina Tanskasen haastattelu sekä Joutsenten kultaa -näyttelyn esittelytekstit.Joutsenten kultaa -näyttely Liedossa Vanhalinnan Makasiini -rakennuksessa, Vanha Härkätie 111 27.8.2017 asti.