Olen jo vuosia sanonut, että palkattoman työn todellisuuteen herätään vasta sitten, kun se sattuu omalle kohdalle. Ihmiset tuntuvat olevan vilpittömän hämmästyneitä, kun heille tarjotaankin vain palkatonta työtä:

Herätkää jo viimeinkin. Laki kieltää kuntouttavan työtoiminnan ja työkokeilun nimellä tapahtuvan palkattoman työvoiman käyttämisen palkkatyötä korvaavaan työhön, mutta siitä ei piitata. Lakia on helppo olla noudattavinaan, kun puhuu kauniisti työllistämispalveluista ja tuetun työllistämisen työpaikoista, vaikka niistä töistä ei ole pienintäkään aikomusta maksaa palkkaa. Ei nyt eikä tulevaisuudessa.

Otetaan esimerkiksi vaikkapa Espoon kaupungin verkkosivu, jonka mukaan kuntouttava työtoiminta ja työkokeilu ovat työllistymistä ja niihin pääseminen on suoranainen etuoikeus.

Ja entäpä sitten tämän etuoikeuden sisältö? Se on pääosin palkatonta työtä, jolla korvataan palkkatyötä vastoin lakia. Palkatonta työtä voi päästä tekemään vaikkapa pesulaan tai fillaripajalle.

Palkatonta työtä voi päästä tekemään myös kierrätyskeskukseen ja suunnilleen kaikki maamme kierrätyskeskukset pyörivät täysin palkattoman työvoiman varassa. Espoo ei tee poikkeusta, tarjolla on niin myymälätyötä, työkokemusta edellyttävää huonekalujen verhoamista, tavaroiden vastaanottoa kuin siivoamistakin.

Varsinaiset helmet löytyvät sivun lopusta. Kuntouttavana työtoimintana voi päästä palkatta purkamaan sähköromua, liukuhihnatyöhön kokoonpanotehtäviin, puuverstaalle tekemään veneitä, remontti- ja talonmieshommiin, ompelutöihin ja pyörittämään kahvilaa. Ja muistakaa, että kaikki tämä tapahtuu palkatta, pelkällä työmarkkinatuella ja yhdeksän euron päivittäisellä kulukorvauksella. Työsuhdetta ei ole eikä tule, eläketurvaa tai lomaoikeutta ei kerry.

Mikäs tässä on vialla, niinkö joku vielä kysyy? No se, että koko touhu on vastoin lakia. Kuntouttava työtoiminta on lain mukaan tarkoitttu vain niille, jotka eivät kykene palkkatyöhön tai muihin työvoimapalveluihin. Työllistämistoimenpiteillä ei saa korvata mitään palkkatyönä tehtävää työtä. Niillä ei myöskään saa vääristää kilpailua.

Miksi lakia sitten saa rikkoa näin avoimesti? Siksi, että kukaan ei piittaa. Kuntien päättäjistä suurin osa ei tiedä mitä heidän kunnassaan tapahtuu tai sitten he uskovat kaikki kauniit puheet työllistämisestä. Ällistyttävän monet kuntapäättäjät luulevat vieläkin, että työllistäminen tarkoittaa oikeaa palkkatyötä. Kun heille lisäksi puhutaan säästöistä kuntien maksuosuudesta työmarkkinatukeen eli sakkomaksuista ja vihjaistaan sohvalla lojuvien aktivoinnista, niin he nyökyttelevät päätään jämäkästi kulmiaan rypistellen. Nyt on oikea meininki, työ on parasta sosiaaliturvaa.

Lakia valvovat viranomaiset eivät piittaa. Työttömyysluvut ovat niin hirveät, että niiden kaunistelemista varten on luotu valtava koneisto. Se työllistää kaiken maailman työllistämiskoordinaattoreita ja työnohjaajia, jotka ainoina joukosta saavat palkkaa.

Ja ennen kaikkea kansalaiset eivät piittaa ennen kuin työttömyys sattuu omalle kohdalle. Kun työttömäksi joutunut tähän asti korvaamattomaksi itsensä kuvitellut tarttuu ”työtarjoukseen” ja huomaa tarjolla olevan vain palkatonta työtä, niin parku on suuri. Eihän tässä näin pitänyt käydä, ne palkattomat työthän piti olla vain luusereille, niille sohvilla makaaville syrjäytyneille.

Ei, kyllä ne nykyisin ovat kaikkia varten. Sitä mukaa kuin yt-neuvotteluissa potkitaan ihmisiä ulos, niin nämä rosvopajat työllistävät heidät mielellään palkatta.