Hieman yli 2000 euron pikavippilainasta kasvoi riita, joka maksoi luoton nostaneelle miehelle pelkkinä oikeudenkäyntikuluina yli 32000 euroa. Summalla olisi saanut keskihintaiseen uuden henkilöauton.

Nelikymppinen oululaismies sai elämäänsä sisältöä, kun 2010 euron pikavipin myöntänyt yhtiö vaati häntä maksamaan lainan korot ja pääoman. Yhtiö vaati saamisiaan kanteella Päijät-Hämeen käräjäoikeudessa.

Mies oli vipin keväällä kaksi vuotta sitten nostaessaan hyväksynyt lainaehdot, sillä ilman hyväksyntää hän ei olisi luottoa edes saanut. Hän nosti lainan netistä yhtiön sivustolta. Aiemminkin hän oli vieraillut sivustolla lainausasioilla ja kyse oli tutusta tapahtumasta.

Lainan nostanut kritisoi epäselviä luottoehtoja ja korkeaa vuosikorkoa. Hän laski koron suuruudeksi 118 prosenttia. Käräjäoikeuden matematiikan mukaan lainan vuosikorko oli peräti 446,2 prosenttia. Yhtiön lainaehdoissa ilmoitettiin vain päiväkorko, joka oli 0,5 prosenttia.

Miehelle myönnetyn luoton luottoraja oli 2010 euroa, mikä tarkoitti sitä, että laina ei kuulunut kuluttajansuojalain 7 luvun 17 a pykälän soveltamisalaan.

Käräjäoikeus toteaa, että myöntämällä oululaismiehelle hieman yli 2 000 euron luoton, luotonantajan on kiertämällä kuluttajan suojaksi säädettyä pykälää saanut aikaan sen, että koron määrää ei rajoitettu.

Kuluttajansuojalain mukaan luoton todellinen vuosikorko saa olla enintään viitekorko lisättynä 50 prosenttiyksiköllä, jos luoton määrä tai luottoraja on alle 2 000 euroa.

Mies nosti lainan viidessä erässä. Hän otti lisäpalveluna 302 euron eräpäiväsiirtopalvelun, jolla eräpäivä siirtyi muutamalla viikolla.

Luoton nostanut kiisti kanteen osittain. Hän piti korkoehtoja kuluttajansuojalain vastaisina ja mitättöminä. Hän kritisoi erityisesti sitä, ettei sopimusehdoissa ole esillä vuotuista nimelliskorkoa. Hän tulkitsi, että maksamalla eräpäiväsiirtopalvelumaksun pieneni pääoma vastaavalla summalla.

Käräjäoikeus toteaa, että luotonsaaja oli saanut tarvittavat asiakirjat ennen luoton maksamista ja hänellä oli aikaa tutustua niihin. Luotto olisi ollut peruutettavissa 11 minuutin aikana ennen luoton maksamista, mutta myös 14 vuorokauden kuluessa luoton myöntämisestä.

Käräjäoikeus toteaa, että kyse on kuluttajaluottosopimuksesta, joka on tehty yhtiön verkkopalvelussa. Lainasopimuksesta ilmenee 0,5 prosentin päiväkorko. Oikeuden päätöksessä todelliseksi vuosikoroksi lasketaan 446,2 prosenttia. Kyse oli 30 päivän luotosta, joka piti maksaa yhdellä kertaa pois.

Tiedot luoton takaisinmaksusta ja viivästyksen seurauksista on oikeuden mukaan ilmoitettu ymmärrettävästi ja ennen sopimuksen tekemistä kuluttaja on voinut riittävällä tavalla ne ymmärtää. Luottoehdot on laadittu käräjäoikeuden mielestä siten, että ne täyttävät kuluttajansuojalainsäädännön vähimmäisvaatimukset.

Luottokorkoa oikeus pitää määrältään suurena. Nimelliskorko ja todellinen vuosikorko eivät oikeuden mukaan kuitenkaan nouse kohtuuttomiksi lyhyen laina-ajan vuoksi. Käräjäoikeuden mukaan ei ole näyttöä siitä, että luottosopimus olisi ollut epäselvä. Eräpäiväsiirtomaksua oikeus ei pitänyt kohtuuttomana.

Käräjäoikeus määräsi oululaismiehen maksamaan yhtiölle saatavansa, jotka korkoineen ja perintäkuluineen nousivat yli 2 300 euron. Summan päälle tulevat vielä kahden vuoden viivästyskorot.

Lainanottoaja oli ratkaisuun tyytymätön ja vaati Itä-Suomen hovioikeutta kumoamaan käräjäoikeuden joulukuisen ratkaisun. Käräjäoikeus ei muuttanut päätöstä.

Oululaismies joutuu maksamaan omansa ja lähes kaikki vastapuolen oikeudenkäyntikulut. Summa on yli 32 000 euroa. Yhtiö on maksettava noin 3 000 euroa omia kulujaan.

Hovioikeuden tiistaiseen ratkaisuun on mahdollista hakea muutosta korkeimmasta oikeudesta, jos se myöntää valitusluvan.