Keskustelussa helikopterirahasta lukija kysyi:

” Jos kyseessä onkin ns sekulaarinen stagnaatio, voidaanko sitä vastaan mielekkäästi taistella elvytyksellä… jos tarvitaankin ”pysyvää elvytystä” velkarahalla -eikä siis vain tilapäistä- niin onko se enää kestävä ratkaisu.”

Vastaukseni on kyllä. Julkinen sektori voi pysyvästi olla alijäämäinen, jos pysyvästi ollaan tilanteessa, jossa taloudessa ei saavuteta täystyöllisyyttä vaikka korot ovat nollassa. Tämä ei silloin vääjäämättä johtaisi velkataakan kestämättömään kasvuun. Keskuspankki voi tässä tapauksessa varmistaa valtioiden rahoitusta, ilman huolia siitä, että inflaatio riistäytyisi käsistä.

Elvytystä nähdään yleensä ratkaisuna tilapäiseen suhdanneongelmaan. Huonoina aikoina valtio velkaantuu, ja nousukaudella velkaa maksetaan takaisin. Perusargumentti elvytyksen puolesta on kuitenkin, että on järjetöntä jättää yhteiskunnan voimavaroja hyödyntämättä. On tuhlausta jättää halukkaita työntekijöitä työttömäksi, kun yhteiskunnasta löytyy tarpeita, joita voidaan kyseisellä työvoimalla täyttää. Tämä pätee yhtä hyvin, jos heikon kysynnän ongelma on pysyvä.

Ääritapauksessa jossa nähdään heikon kysyntätilanteen olevan pysyvä, velan kasvulla ei itse asiassa ole mitään merkitystä. Velasta ei synny mitään velanhoitokuluja, jos korot ovat pysyvästi nolla. Keskuspankki voi valtionlainaostoilla varmistaa, että valtionvelan korot pysyvät nollassa, niin kauan kuin inflaatio pysyy alle inflaatiotavoitteen. Inflaation kiihtymisestä puolestaan ei pitäisi olla huolta, kun talouden ongelmana on liian heikko kysyntä, ja elvytyksestä on tarvetta.

Velkaantumisastetta voi vakauttaa, vaikka velanotto jatkuu

On kuitenkin syytä varautua siihen, että jonain päivänä tilanne muuttuu. Keskuspankin täytyy silloin antaa korkojen nousta, jotta inflaatio ei riistäytyisi käsistä. Silloin liian korkeaksi kasvaneen velan hoitaminen voi muodostua ongelmaksi.

Velkaantumisasteen kasvua voidaan kuitenkin pitää rajallisena, vaikka valtiolla on jatkuvasti primäärialijäämä (eli menot ylittävät tuloja ilman velanhoitokuluja). Velkaantumisaste ennen pitkää vakiintuu, jos vain valtionvelan reaalikorko on alle talouden kasvuvauhdin-

Oletetaan esimerkiksi, että täystyöllisyyden ja kahden prosentin inflaatiotavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan jatkuvaa suoraa velkaelvytystä, joka vastaa kolmea prosenttia BKT:sta. Elvytyksen avulla talouskasvua saadaan nostettua vaivaiseen prosentin vauhtiin johtuen rakenteellisesti heikoista kasvunäkymistä. . Velkaantumisaste (Velka/BKT) on lähtökohtaisesti 94 prosenttia, mikä vastaa keskimääräistä julkisen sektorin velkaantumisasterr euroalueella 2015. Euroalueen keskimääräinen primäärialijäämä oli nolla.

Tässä tapauksessa velkaantumisaste kasvaa hitaasti ja kasvu ajan myötä hidastu. Velkaantumisaste vakiintuu 100 prosenttiin.[1] Alijäämä toki jatkuvasti kasvattaa velkaa, mutta BKT:n kasvu hillitsee velkaantumisasteen kasvua. Velan reaaliarvoa nakertaa lisäksi kahden prosentin inflaatio. Kun korko on nolla, reaalikorko on -2%.

Jos sekulaarinen stagnaatio on pahempi ja talouden kasvu jää nollaan, velkaantumisaste kasvaa hivenen ripämpi mutta jälleen hidastuvaa vauhtia, ja vakiintuu (sadan vuoden kuluttua) 150 prosenttiin.

Jos tätä velan kasvu-uraa pidetään hälyttävänä on vielä yksi konsti. Reaalikorkoa pitää laskea, eli inflaatiotavoitetta pitää nostaa. Voidaan kasvattaa elvytystä hetkellisesti hivenen lisää, kunnes inflaatio saadaan kiihdytettyä kolmeen prosenttiin. Silloin velkaantumisastetta saadaan jälleen vakiintumaan 100 prosenttiin BKT:sta.

Sen enempää pysyvä julkinen alijäämä kuin inflaatiotavoitteen nostaminen ovat kovin mieluisia vaihtoehtoja. En ole suinkaan vakuuttunut siitä, että kumpaakaan tarvitaan. Jos ne ovat ainoat vaihtoehdot talouden jatkuvaan lamaan niin ne ovat kuitenkin tautiin verrattuna suhteellisen kivuttomia lääkkeitä.

[1] Velkaantumisasteen muutos = (r-g)*D + p,

Jossa

r = reaalikorko

g = talouden kasvuvauhti

D = velkaantumisaste, velka/BKT

p = primäärialijäämä/BKT

Primäärialijäämä ja velalle maksettavat korot kasvattavat velkaa, mutta talouskasvu vähentää velkasuhdetta)

Velkaantumisaste vakiintuu jos (r-g)*D + p =0

Tämä tapahtuu, kun D=p/(g-r). Eli esimerkissä, jossa p=3% g=1%, r=-2% velkaantumisaste vakiintuu tasolle 3%/(1%-(-2%)) = 3%/0.03 = 100 %.