Miltä kuulostaisi, jos sähköyhtiöt veloittaisivat sähköstä enemmän niiltä, jotka käyttävät sitä säästeliäästi? Tämä veisi kannattavuutta sähköä säästäviltä investoinneilta. Ostajat nousisivat vaatimaan samaa hintaa samasta sähköstä.

Juhana Vartiainen on varoittanut yrityskohtaisista työsopimuksista. Ranskassa ay-liikkeen voima ulosmitata yrityksen tuottavuuden nousu palkankorotuksina on johtanut haluttomuuteen investoida. Paikallinen sopiminen voi vaarantaa talouden kehityksen.

Samasta syystä kuin sähkön pitää maksaa kaikille yhtä paljon, pitäisi työn hinnankin olla kilpaileville yrityksille sama – myös Suomessa toimivissa lentoyhtiöissä. Jos jokin yritys ei näillä ehdoilla pärjää, sen on syytäkin vapauttaa työvoimansa tuottavampien yritysten käyttöön: luova tuho.

Vai onkohan sittenkään näin? Viime aikoina luova tuho on ollut melkein pelkkää tuhoa. Uusia työpaikkoja on syntynyt hitaammin kuin vanhoja on kuollut pois. Voisiko kannattamattomissa yrityksissä tinkiä yhteisestä palkkatasosta edes laskusuhdanteen aikana työpaikkojen turvaamiseksi?

Saksassa työehtosopimukset joustavat huonoina aikoina alaspäin. Yritys ja sen työntekijät voivat sopia valtakunnallista tasoa matalammista palkoista. Samalla työnantaja joutuu sitoutumaan säilyttämään työpaikat, mikä ei aina yrityksen tilannetta helpota.

Saksassa työttömyys on vähäistä, mutta työn tuottavuus on kehittynyt heikosti. Työpaikkojen suojeleminen luovalta tuholta hidastaa kasvua pitkällä aikavälillä. Saksan malli on hyvä, jos arvostaa enemmän taloudellista turvallisuutta kuin elintason nousua.

= = = =

Tekeeköhän EK viisaasti pakottaessaan liittokohtaisiin sopimuksiin? Työehtosopimusten ongelma on sopimusten sisäisissä jäykkyyksissä, ei eri alojen välisessä palkkarakenteessa. Liittokierrokset voivat johtaa nousukautena palkkainflaatioon ja sitä kautta nousun taittumiseen, kuten kävi vuonna 2007.

Työolojen yksityiskohtainen sääntely sopi entisaikojen paperitehtaisiin, mutta huonosti moderniin talouteen, jossa työtehtävät ovat kaikki erilaisia. Liittokohtaiset neuvottelut eivät takaa joustavampia sopimuksia.

Nyt sopimuksissa on paljon työntekijöiden eduksi tehtyjä jäykkiä määräyksiä, jotka maksavat työnantajalle paljon enemmän kuin hyödyttävät työntekijöitä. Paikallisesti olisi mahdollista sopia niistä toisin niin, että kaikki voittavat.

Tarvittaisiin myös joustoa yksilötasolla, koska luovilla aloilla yksilöiden tuottavuuserot ovat todella suuria. Matala inflaatio ei jätä varaa palkkaliukumille yleiskorotusten ja inflaation väliin. Työmarkkinat toimisivat paremmin, jos inflaatio olisi neljä prosenttia.

= = = =

Yksi haitallisista määräyksistä on sunnuntaityön kaksinkertainen palkka. Sen ansioista Suomessa perheiden ei ole tapana syödä sunnuntailounaita ravintoloissa. Melkein kaikki ravintolat ovat kiinni ja auki olevissa annokset ovat järkyttävän kalliita arkilounaisiin verrattuna.

Työntekijäjärjestöjen mukaan sunnuntaipalkka on osa kokonaispalkkaa. Sitä ei voi alentaa, koska palkka on muutenkin niin pieni. Sunnuntaipalkka ei voi olla osa kokonaisansioita, jos ravintola on sunnuntaisin kiinni. Kaikkia hyödyttävä ratkaisu olisi alentaa sunnuntaipalkkaa ja nostaa muiden päivien palkkaa pitäen kokonaisansiot ennallaan. Tästä pitäisi voida sopia työpaikkakohtaisesti, jotta paikallisesti löydettäisiin oikea korvaus sunnuntaityöstä. Ideaalia olisi maksaa sunnuntaista ja myös lauantaista juuri sen verran parempaa palkkaa, että vapaaehtoisia löytyisi.

Kaikki voittaisivat. Ravintolahenkilökunnan työllisyys paranisi, ravintoloiden kannattavuus paranisi ja perheiden valinnanvapaus paranisi.

Sunnuntain kaksinkertainen palkka on kirjattu työaikalakiin. Työmarkkinajärjestöt saavat sen kyllä muutetuksi, jos haluavat.

PAM:n kaivautuminen juoksuhautoihin ravintoloiden sunnuntain palkoissa osoittaa luottamuksen puutetta omaan neuvotteluvoimaan. Se voi olla realistista, mutta tarkoittaa samalla, että kaikki häviävät

Juha Sipilän hallitus teki suurta haittaa yrittämällä yksipuolisesti poistaa sunnuntaintyön korvauksen ilman, että palkkaa muilta päiviltä olisi vastaavasti korotettu. Se ruokkii epäluuloja.

===

Talous voisi paremmin, jos mitään työehtosopimuksia ei olisi, vaan palkat määräytyisivät markkinoilla, mutta työelämän heikoimpien kävisi perin ohraisesti, jos he joutuisivat yksin pärjäämään työmarkkinoilla.

Työehtosopimuksista on taloudelle haittaa, mutta ne ovat välttämättömiä heikossa asemassa olevien suojelemiseksi. Eikö niitä siis voisi poistaa ammattiryhmiltä, joiden asema on niin vahva, etteivät suojelua tarvitse?

Mitä Akava tekee tupo-pöydässä?

= = = =

Pienipalkkaisimpiin Suomessa kuuluvat kaupan osa-aikatyötä tekevät. He saivat pari vuotta sitten hallituksen budjettineuvotteluissa noin 200 euron korotuksen nettoansioihinsa, kun soviteltuun päivärahaan ja asumistukeen tuli 300 euron suojaosuus. Onko PAM saanut ikinä tupo-pöydässä näin suurta voittoa?

Pienipalkkaisten etujen puolustajan rooli on siirtymässä valtiolle. Jos huonosti tuottavasta työstä yritetään sopimalla saada parempaa palkkaa, työttömyys nousee.

Matalapalkkaisia auttaisi pieni perustulo. Sellainen ei korvaisi sosiaaliturvaa, mutta lisäisi oikeudenmukaisuutta työmarkkinoilla ja vähentäisi työttömyyttä.

[Kirjoitus on julkaistu Suomen Kuvalehdessä näkökulma-artikkelina]