TUKHOLMA Södermalmilla sijaitsevan kerrostalon ovessa lukee Arell ja Räms. Hyväntuulinen Arell avaa oven valoisaan läpitalonhuoneistoon, jossa voisivat asua tavalliset keskiluokkaiset svenssonit.

Kodista puuttuvat kaikenlaiset viittaukset isännän asemaan. Olemme sentään Ruotsin suurimman taidemuseon, Nationalmuseumin, entisen pääjohtajan kotona.

Yhdellä seinällä on ranskalaisen valokuvataiteilijan Bettina Rheimsin kookkaita mustavalkokuvia naisten alusasuihin pukeutuneesta transsukupuolisesta. Toista seinää koristavat ortodoksiset ikonit.

Arell on kääntynyt ortodoksiksi myöhemmällä iällään. Tukholman suomalainen ortodoksinen kirkko sijaitsee kivenheiton päässä, ja siellä entinen museonjohtaja käy rauhoittumassa.

Suomesta Ruotsiin yli kuusi vuotta sitten muuttanut Arell, 58, vaikuttaa tyytyväiseltä elämäänsä.

Toista oli reilut viisi vuotta sitten. Silloin entinen miesystävä hakkasi häntä.

Berndt Arell asuu Södermalmilla. Jari Kovalainen / Yle

”Kävelin ovea päin”

Viitisen vuotta sitten Arell aloitti tavallisen työpäivänsä Ruotsin kansallismuseossa. Ensi töikseen hän tapasi museon johtoryhmän, eli keskeiset työtoverinsa.

He katsoivat ihmeissään Arellia, joka tuli kokoukseen silmät mustina.

– Nyt on vaikea ymmärtää sitä tilannetta, koska kukaan ei sanonut silloin mitään, Arell muistelee tilannetta hämmentyneenä.

Ainoastaan kaikkein lähimmät työtoverit uskalsivat kysyä myöhemmin asiasta, ja heille museonjohtaja kertoi törmänneensä oveen.

Muutettuaan Tukholmaan talvella 2012 Arell tapasi miehen, johon hän rakastui. Tämä oli yli kaksikymmentä vuotta Arellia nuorempi. Miehet muuttivat kesällä yhteen.

Ensimmäinen isku tuli syksyllä, ja Arellin laskujen mukaan miesystävä hakkasi hänet vuoden sisällä kuusi kertaa.

Kerran Arell joutui väkivallan seurauksena sairaalaan, kun kylkiluita oli mennyt poikki.

Alkoi itsesyytösten ja häpeän aika. Arell tajusi ensimmäisen lyönnin jälkeen, että suhde pitää lopettaa, mutta siitä ei tullut mitään.

Arell ajatteli, että väkivalta on vain tilapäistä ja menee ohi.

Väkivaltaiseksi muuttunut suhde päättyi vasta yli vuoden seurustelun jälkeen, kun Arellin miesystävä muutti opiskelemaan Kööpenhaminaan ja jäi kiinni pettämisestä.

Silloin Arell pani välit poikki.

Sitten alkoi tapahtua. Arellin väkivaltaisen ex-miehen ystävä soitti Arellille ja kertoi, että mies puhuu uhkaavasti Arellista. Ystävä vaati, että Arell ottaa hetimmiten yhteyttä poliisiin.

Berndt Arell viihtyy valokuvataiteen keskellä. Taustalla amerikkalaisen Mark Morrisroen teoksia. Jari Kovalainen / Yle

Miesten välinen parisuhdeväkivalta on tabu

Ulostulosta poliisille alkoi pitkä toipumisen prosessi, johon liittyi alussa paljon häpeää.

Parisuhdeväkivallasta kertominen tuntui erityisen vaikealta, koska kyse oli kahdesta miehestä. Asia on tabu.

On kiinnostavaa, että Ruotsissa media ei ole tarttunut aiheeseen, vaikka se on ollut tarjolla.

– Se ei sovi täällä kerta kaikkiaan kuvaan, Arell puuskahtaa.

Häneen kohdistuneesta parisuhdeväkivallasta kertoi ensin suomenruotsalainen media.

Entinen museonjohtaja löytää syyn ruotsalaisesta yhteiskunnasta.

Se ei ole Arellin mukaan aivan sellainen kuin me suomalaiset luulemme: suvaitsevainen, ymmärtäväinen ja avoin.

– Ruotsalainen yhteiskunta ei ole sen kummempi kuin suomalainenkaan. Vaikeista asioista puhutaan täällä yhtä vähän, Arell sanoo.

Lisäksi hänen asemansa Kansallismuseon johtajana vaikutti asiaan.

Vanhojen kulttuurilaitosten ympärillä pyörii Arellin mukaan raharikas yläluokkainen eliitti, aristokraatit ja miljardöörit. Lisäksi kuningashuone on Arellin mukaan erittäin lähellä museota.

– Tällaisista asioista ei puhuta niissä piireissä.

Berndt Arell haki apua parisuhdeväkivallasta toipumiseen Rikosuhripäivystyksestä. Jari Kovalainen / Yle

Poliisikuulustelu aukaisi haavat

Arell luuli päässeensä parisuhdeväkivallan yli, kun suhde väkivaltaiseen mieheen oli päättynyt, mutta se ei ollut totta.

Poliisikuulustelu aukaisi kaikki mahdolliset haavat.

Kuulustelussa hän joutui käymään uudelleen läpi kipeät yksityiskohdat: Kuka löi ja milloin? Ja millä kädellä? Mihin lyönnit osuivat, ja mitä sen jälkeen tapahtui?

– Asioiden yksityiskohtaisuus oli raadollista. Silloin ymmärsin, että minun pitää saada puhua asiasta ammatti-ihmisen kanssa.

Siitä alkoi puolen vuoden mittainen terapia, jossa Arell kävi kahdesti viikossa.

Sinne hän löysi Rikosuhripäivystyksen kautta. Organisaatiolla oli erikseen asiantuntija, joka oli erikoistunut samaa sukupuolta olevien parisuhdeväkivaltaan.

– Olin epäilevä, mutta sain aivan loistavan naisterapeutin. Hän oli taitava, Arell kehuu.

Onnistuneesta terapiasta huolimatta parisuhdeväkivallan jättämä möykky ei lähtenyt Arellista.

Poliisikuulustelujen jälkeen hän joutui jännittämään, nostaisiko syyttäjä syytteen Arellin entistä miesystävää kohtaan. Aikaa kului melkein vuosi.

– Asia ei ollut minun päätettävissä. Piti vain odottaa, Arell sanoo.

Syyte nostettiin, painajainen syveni.

Kun poliisi kuulusteli Arellin entistä miesystävää, tämä väitti, että Arell oli hakannut häntä, eikä toisin päin.

Arell joutui taas poliisikuulusteluun, mutta pian kävi ilmi, ettei entisen miesystävän puheille ollut näyttöä.

Sekä poliisi että Arellin asianajaja kertoivat, että parisuhdeväkivaltatapauksissa tarina kääntyy usein toisinpäin, kun epäiltyä syyllistä aletaan kuulustella.

Oikeuden päätöksellä Arellin ex-mies passitettiin mielentilatutkimukseen ja diagnoosin jälkeen avohoitoon. Sen lisäksi mies sai yhdyskuntapalvelua sekä oikeudenkäyntikulut maksettavakseen.

Arell ei ole kuullut miehestä sen koommin. Oikeuden päätös tuli voimaan viime vuoden alussa.

– Kun seurustelimme, tiesin, että hän oli sairas, mutta en halunnut hyväksyä sitä, Arell toteaa.

Arellin ottamat selfiet päätyivät todistusaineistoksi oikeudenkäyntiin. Kuvissa hän poseeraa hakattuna. Selfiet hän otti alun perin selvittääkseen itselleen, voisiko töihin jo mennä, vaikka naama oli ruhjeilla.

– Nyt tiedän kokemuksesta, että menee ainakin pari kolme viikkoa ennen kuin mustelmat häviävät, Arell sanoo.

Oikeudenkäyntiin hän pyysi todistajaksi kollegansa Ruotsin kansallismuseosta.

Tämä kertoi tienneensä alusta asti, mistä Arellin mustelmissa oli kyse, vaikka työpaikalla ihmiset esittivät muuta.

"Väkivaltaisesta parisuhteesta pitää kävellä heti ulos" Jari Kovalainen / Yle

”Suhteesta pitää lähteä heti”

Aurinko paistaa keittiön ikkunasta sisään, kun Arell keittää ruotsalaista suodatinkahvia.

Ikkunalauta on täytetty pienillä designesineillä.

Museonjohtajana uransa Suomessa ja Ruotsissa tehnyt Arell on poikkeuksellinen korkean tason virkamies, sillä hän on avannut yksityiselämäänsä julkisuudessa.

Arell kokee, että asemansa takia hänen on helpompi puhua parisuhdeväkivallasta kuin monen muun. Voisi kuvitella, että asia olisi juuri päinvastoin.

– Minulla on hyvä, taloudellisesti turvattu asema. Jos minä en uskalla kertoa tästä, niin kuka sitten uskaltaa, Arell kysyy.

Kun ensimmäiset jutut Arelliin kohdistuneesta parisuhdeväkivallasta julkaistiin viime vuonna, moni vieras ihminen otti häneen yhteyttä. Heillä oli samanlainen tarina.

Arellin yllätykseksi myös lähipiiristä tuli yhteydenottoja.

– En itse ollut tiennyt niistä eli oma esimerkkini toimi juuri niin kuin toivoin, Arell sanoo.

Hän kannustaa parisuhdeväkivallan uhreja lähtemään suhteesta.

– Siitä pitää kävellä heti pois. Tilanne ei muutu takuulla ikinä paremmaksi. Väkivalta vain toistuu ja muuttuu yhä pahemmaksi, Arell toteaa.

Hän muistuttaa, että pitkään jatkunut väkivaltainen suhde voi alkaa tuntua normaalilta, koska oma kynnys ottaa iskuja vastaan madaltuu. Se on sairasta.

Arell haluaa esimerkillään osoittaa, että parisuhdeväkivallasta voi päästä ottamalla ohjat omiin käsiin. Helppoa se ei silti ole.

– Se oli elämäni tuskallisin asia. Sen ylipääsemiseen meni vuosia, Arell sanoo.

Arellin kotikulmilta avautuu näkymä Tukholman kaupungintalolle. Jari Kovalainen / Yle

”Suomalaisen vaikea päästä sisään yhteiskuntaan”

Ruotsin kansallismuseon entisenä pääjohtajana Arelilla ei ole Ruotsissa hädän päivää. Hän voisi jäädä jo nyt eläkkeelle, mutta ei halua.

Hän tekee freelancerina töitä Fotografiskalle, Tukholman valokuvataiteen museolle, joka laajenee kovaa vauhtia maailmalle.

Arell tuottaa Fotografiskan uusiin museoihin näyttelyjä, jotka tehdään yhteistyössä tunnettujen ulkomaisten museoiden ja säätiöiden kanssa.

Kansallismuseon suomalaisena pääjohtajana hän joutui Svenska Dagbladetin silmätikuksi. Lehti nosti viime vuosina tämän tästä esiin Arellin toimintaan liittyviä epäselvyyksiä.

Ne koskivat museon sponsoriauton väärinkäyttöä, ystävien suosimista rekrytoinnissa sekä esimerkiksi matkabudjetin ylittämistä.

Arell kuittaa väitteet olankohautuksella.

Hänen mukaansa Svenska Dagbladet nosti esiin sellaisia pieniä yksityiskohtia hänen toiminnastaan, joilla oli vain vähän tekemistä kokonaisuuden kanssa.

– Sitä paitsi mikään budjetti ei paukkunut yli, Arell puolustautuu.

Hän uskoo, että joku museon sisältä ruokki tarkoituksella juuri Svenska Dagbladetia Arellille epäedullisilla jutuilla.

– Täällä on aika vaikea päästä yhteiskuntaan sisään suomalaisena, Arell sanoo.

Hän viittaa verkostoihin, jotka Ruotsiin muuttaneilta suomalaisilta puuttuvat Ruotsissa: esimerkiksi koulu-, armeija - ja opiskelukaverit.

Lisäksi johtajan asema on Ruotsissa erilainen kuin Suomessa.

– Ruotsissa päätöksenteko on kollegiaalista, mutta johtajalla on vastuu. Jos jokin asia ei toimi, muut sanovat, että se oli johtajan päätös, Arell toteaa.

Arell johti Ruotsin kansallismuseota kuusi vuotta. Jatkokausi jäi saamatta. Jari Kovalainen/Yle

Arellin kuuden vuoden pesti Kansallismuseon pääjohtajana olisi voinut jatkua vielä kolme ylimääräistä vuotta, mutta Ruotsin hallitus ei jatkanut sopimusta.

Peruskorjatun, uudistetun museon avaa lokakuussa Ateneumin johtaja Susanna Pettersson, joka valittiin Arellin seuraajaksi.

– Vuosi lisää olisi ollut hyvä, jotta olisin päässyt avaaman museon. En tosin ole ollut koskaan pitkään töissä yhdessä ja samassa museossa, Arell toteaa.

Kuusi vuotta Ruotsin kansallismuseossa on ennätys Arellin uralla museonjohtajana.

Kahvit on juotu ja jossain vaiheessa Arellin aviopuoliso, graafinen suunnittelija Mattias Räms tulee kotiin.

Miehet tapasivat yli kolme vuotta sitten sen jälkeen, kun Arell oli jättänyt väkivaltaisen miesystävänsä.

Naimisiin Arell ja Räms menivät viime syksynä.

Arell on itse asiassa osa suurperhettä, sillä hänellä on kolme lasta avioliitosta suomalaisen naisen kanssa.

Se liitto kesti melkein 20 vuotta, kunnes Arell päätti alkaa elää yhdessä miehen kanssa.

Se tapahtui 1990-luvulla, kun Arell oli Turun taidemuseon johtaja.

Arell puhuu humoristisesti ja lämmöllä aviomiehestään.

Räms on minimalisti, eikä oikein pidä siitä, että Arell on täyttänyt keittiön ikkunalaudan pikkuesineillä.

Riitaa siitä ei kuitenkaan synny.