Da 33-årige Kian Nielsen for mere end ti år siden fik besked om, at han var blevet optaget på sit drømmestudie på Københavns Universitet, var han ovenud lykkelig. Men i dag er lykken afløst af magtesløshed over en misligholdt studiegæld, som udgør 296.000 kroner og et studieforløb, der gik i vasken.

- Det virker ikke bare uoverkommeligt at betale pengene tilbage. Det er uoverkommeligt at betale pengene tilbage, som tingene ser ud lige nu, siger den tidligere filosofi-studerende Kian Nielsen og tilføjer:

- Den sky, som gælden er over en, er ikke hjælpsom i forhold til at få det bedre i livet.

Blev ramt af stor nedtur

Kian Nielsens problemer begyndte for alvor omkring årsskiftet fra 2014 til 2015. På daværende tidspunkt manglede han at færdiggøre tre semestre for at gennemføre sin kandidatuddannelse, men han var allerede ved at løbe tør for SU.

I december 2014 besluttede han sig derfor for at droppe ud af studiet for at starte sin egen virksomhed, mens han arbejdede som deltidsmedarbejder i posten.

Mindre end en måned senere på selve nytårsaften 2015 mistede hans bror livet i en tragisk fyrværkeriulykke. Det var en stor del af årsagen til, at han kort tid efter blev ramt af en voldsom nedtur.

- Det var på det tidspunkt, at jeg mistede mit arbejde og kom på kontanthjælp, siger Kian Nielsen, som forklarer, at han mistede sin bolig kort efter ulykken, fordi han ikke kunne blive boende på kollegiet. Som 21-årig fik han konstateret diagnosen skizotypi, og derfor døjer han ofte med depressioner og lignende.

Det er knusende og hårdt



Ifølge Kian Nielsen var han på grund af sin depression slet ikke var klar over, at gælden var blevet misligholdt og overdraget til SKAT. Han formoder, at det er sket i perioden, hvor han ikke havde et fast tag over hovedet. SKAT kræver nu, at han skal betale 1800 kroner af på gælden om måneden, mens han er på kontanthjælp.

- Det har i lange perioder været en svøbe omkring hverdagen at have den her gæld. Det er både knusende og meget hårdt, siger han.

Kian Nielsen fortæller, at han lige har været på prøvevagt som tjener på en café, hvor lønnen lå på 110 kroner i timen. Der var tale om en stilling på 15 timer om ugen. Derfor har han svært ved at se en ende på sine gældsproblemer.

-Det er utroligt svært, hvis jeg på kontanthjælp eller med en timeløn på 110 kroner skal betale pengene tilbage. Det vil være meget svært at sætte et så stort beløb af hver måned, siger han.

Drømte om at blive underviser

For ti år siden drømte Kian Nielsen om at bruge sin uddannelse til at blive underviser, journalist eller ansat som forsker på universitet. Han følte sig dengang temmelig sikker på, at han ville få et job efter studiet.

- Selvom jeg var bevidst om min baggrund, så håbede jeg, at det var en kamp, som jeg kunne overvinde, når jeg skulle ud på arbejdsmarkedet, siger han og forklarer, at han som regel fik gode karakterer i løbet af studietiden og arbejdede hårdt for at overkomme sine personlige barrierer.

På spørgsmålet om, hvorvidt han ville vælge et andet fag, hvis han kunne skrue tiden tilbage, svarer Kian Nielsen.

- Jeg havde nok valgt et studie, hvor jeg havde maksimeret min chance for at få et job og samtidig havde fået afløb for min glæde ved meget komplekse teorier og strukturer.

Føler sig som slave af systemet

Den tidligere filosofi-studerende erkender, at han på nogle områder ikke har været realistisk nok i sit studievalg, men han mener også, at samfundet på sin vis har stillet ham og andre humanistiske universitetsstuderende falske forhåbninger i udsigt.

- Jeg føler mig som en slave af systemet, der ikke har set, hvilken kontrakt jeg i sin tid skrev under på. Der var en voldsom optimistisk stemning omkring akademikeres muligheder for at få job, da jeg startede på universitetet, siger Kian Nielsen.

Han lægger også vægt på, at han ikke har fået det fulde handicaptillæg, da han ikke var klar over, at han havde ret til ekstra SU, fordi han led af skizotypi. Det betød, at han kun fik handicap-SU i tre ud af de otte år, hvor han studerede filosofi på Københavns Universitet.

- Det er tyngende. Det føles som et slæb, der ikke giver noget afkast for en selv, siger Kian Nielsen.