Mit szól ahhoz Pacher Tibor, a tudóscsapat vezetője, hogy Magyarország is beszállt az űrversenybe? Podcast!

Mi köze a belarusz diktátornak az oroszokhoz? Miért belarusz, miért nem Fehéroroszország?

Miben tud egyetérteni a szélsőjobboldal és a Háttér Társaság? Dúró Dóra és Dombos Tamás a Helyzetben!

Lesz-e még bármi ugyanolyan, mint a járvány előtt? Jól költi-e el az állam a gazdasági akcióterv támogatásait?

A Helyzetben az abaújkéri Wesley János Iskolába látogattunk, hogy megtudjuk: mit jelent az ott tanulóknak és a pedagógusoknak a kormány megszorítása.

Orbán Viktor bejelentette, a Magyar Közlöny megírta: hétfőtől minden szórakozóhely és kocsma legkésőbb este 11 óráig lehet nyitva. Mit hoz majd magával a 23 órás zárás?

Romániában a megyei és helyi önkormányzatokban lévő női képviselők aránya eddig is eléggé alacsony volt, egy civil szervezet adatai szerint ez az arány a mostani választások után sem fog sokat javulni.

Az alkotmánybíróság elnöke külön leszögezte: a szájmaszk kötelező viselete nem sérti senki szabadságát, az alkotmány nem ad jogot a megtagadására.

Az ügyvédként dolgozó Alexandra Wilsont ketten is ki akarták küldeni ugyanazon a napon a tárgyalóteremből.

A 2020-ra tervezett játékokat a járvány miatt egy évvel elhalasztották – szakértők szerint 2021-ben sem biztos, hogy jó ötlet megszervezni, de a japán miniszterelnök ragaszkodik hozzá.

Az ellenzék továbbra sem nyugszik bele az elcsalt választásba, de Aljakszandr Lukasenka sem tűnik engedékenynek.

Ez itt egy véleménycikk, ami nem feltétlenül tükrözi az Azonnali álláspontját, de itt van, mert szeretjük a jól érvelő és érdekes szövegeket. Ha vitáznál vele, vagy küldenél egyet te is, csak bátran!

A műveltnek és fejlettnek mondott világ most pont azokat az európai alapértékeit árulja el a kurdokkal együtt, amelyek megvédéséről a legtöbbet papolnak nyugaton is és itt a nyugathoz legközelebbi keleten is. Mint ismeretes, Közel-Keleten az egyetlen olyan nyugati modell volt a szíriai kurd államkezdemény, mely elvileg is és az iszlám terrorállammal szemben a gyakorlatban is az egyetlen valós védelme volt az európaiságnak. A Nyugat leginkább csak fegyvert és kiképzést adott nekik, de a kurdok vitték vásárra a bőrüket a terrorállammal szembeni harcban. Az igazi véráldozatot ők hozták, hogy minket is védjenek a terrorral szemben.

Nyilván abban reménykedtek, hogy végre sikerül valahogy kapcsolatot teremteni a szíriai és iraki kurd területek közt, hogy a kialakult káoszban erősödhet az önrendelkezésük és körvonalazódhat valamilyen önálló Kurdisztán, amitől nyilván Erdoğan török államfő rettegett a legjobban, mivel náluk él a legtöbb kurd.

Abban reménykedtek, hogy talán nem áruljuk el őket ilyen hamar és ilyen gyalázatosan.

Cikkek tucatjaiban méltatta az európai sajtó a kifejezetten nyugati mintákra épülő kurd modellt: a Közel-Keleten abszolút példátlan női egyenjogúsággal, demokratikus önkormányzatisággal, etnikai és vallási toleranciával, mivel a most Erdoğan által lerohant szíriai kurd területeken több etnikum és felekezet él együtt.

Erdoğan kebelbarátja, Orbán Viktor még azzal tetézte a szégyent, hogy egyedül ő vétózta meg (a mi nevünkben) az EU török beavatkozást elítélő nyilatkozatát, amivel Orbán Viktor az agresszor Erdoğan oldalán állt. A mi nevünkben.

Nehéz erre szavakat találni vagy egyáltalán ilyen szégyenletes esetekben arra gondolni, hogy magyar állampolgárok vagyunk és a mi támogatásunkkal zajlik épp egy népirtás. Ami egyben az európai alapértékeink elárulása is.

Orbán már négy évvel ezelőtti kötcsei beszédében elárulta, hogy a pszichopata skizofréniáig képes elvinni álpragmatikus cinizmusát, mivel továbbra is részt vettünk abban az iraki gyarmatháborúban, melyet ugyanakkor súlyos szavakkal elítélt és kontraproduktívnak nevezett, sőt: bevallotta, hogy ezzel a felelőtlenséggel lényegében a mi beavatkozásunk indítja el a legfenyegetőbbnek vélt migrációs, illetve terrorhullámot.

A magyar fogyasztók is osztoznak a gyarmatosítók globális felelősségében

Ilyenkor szokták nálunk bedobni a jolly joker „érvet”, hogy nekünk persze ebben sincs semmi felelősségünk, mert mi nem vagyunk gyarmattartó ország, sőt: inkább áldozatai vagyunk mi is a nagyhatalmi politikának. Na, persze.

Fel kéne nőni végre valamilyen felelős felnőtt nemzettudathoz ebből a téveszmés gyermeteg felelősséghárításból, a csonkamagyarkodásból. Szembe kéne nézni a pőre ténnyel, hogy minden fogyasztói társadalom gyarmattartó, a magyar is és nemcsak ökopolitikailag, az élővilággal, illetve a természettel szemben lép fel minden egyes fogyasztó kizsákmányolóként és gyarmatosítóként.

Bizonyos szempontból a magyar piac még inkább gyarmatlogikát követ, mint a nyugatibb országoké: mivel itt az olcsó tömegtermékek uralják a piacot, melyek kivétel nélkül a globálgyarmatosítás (outsourcing) termékei, akkor is, ha nem a harmadik világban készülnek, hanem itt. A nyugatibb országokban a piacon jelentős részesedése van ugyanis a magasabb hozzáadott értéket tartalmazó helyi, illetve régiós termékeknek, melyek nem gyarmatáruk, a Tesco gazdaságos típusú globális tömegtermékekkel ellentétben.

Ilyen típusú termékek azonban gyakorlatilag elvétve kerülnek nálunk piacra és hamar eltapossák őket a multik tömegtermékei, illetve az, hogy a magyar piacon szinte kizárólag árverseny (azaz mennyiségi verseny) van, minőségi verseny alig. Ezért állnak kínai áruházak nemcsak a vidéki városaink központjában, de bizony Budapest nagyobb részében is az egyes negyedek központjaiban, leszámítva a főváros mintegy nyolcadát lefedő belvárost. Ez a realitás, a gyarmatgazdaság uralja az országot. Mi tehát még kevésbé engedhetnénk meg magunknak, hogy eláruljuk és semmibe vegyük a kurdokat.

Mi ebből a tanulság?

Ha a világon bárhol, bármelyik nép azt venné a fejébe, hogy a nyugati alapértékekre építené társadalmát és kész ezekért a nyugati nagyhatalmak szolgálatában jelentős véráldozatot hozni, akkor hiába teszi. Az első adandó alkalommal el fogjuk árulni. Mivel ahhoz gyávák vagyunk, hogy személyesen mi lőjük hátba, inkább hagyni fogjuk, hogy a legpiszkosabb munkát más végezze el helyettünk.

Persze az általunk szállított fegyverzettel, miután az áldozatoknak is mi adtunk fegyvereket.

Mivel a művelt és fejlett világ már előre tudta, hogy el fogjuk árulni a kurdokat, nehézfegyvereket nem adtunk nekik az iszlám terrorállammal szembeni harchoz sem, nehogy képesek legyenek megvédeni magukat a már előre borítékolt árulásunkkal szemben is.

Csak azt nem tudom, milyen alapon és kitől akarjuk megvédeni azokat az európai alapértékeket, melyeket az egész történetünkben kábé csak azok a kurdok képviseltek igazán hitelesen, akiket épp most lövetünk hátba.

Azt hisszük, mi nem tehetünk semmit a kurdokért?

Dehogynem tehetünk. Az ugyanis a másik tuti felelősséghárítási séma, hogy hát ugyan konkrétan mit tehetnénk mi a távoli kurdokért?

Nem csak a korrupt politikai vezetés lecserélésével tehetünk értünk – akik most a mi nevünkben árulják el a kurdokat és az európai alapértékeket. Ennél kézzelfoghatóbban még azzal lehetne támogatni a kurdokat, ha az általuk működtetett „török” helyeken eszünk.

A kurd ellenállás bevételeinek jelentős hányada ugyanis a világon mindenhol ilyen forrásokból származik – és a budapesti török döneresek nagy része valójában kurd. Hát így.

Olvass még többet Kardos Gábortól az Azonnalin!

Please enable JavaScript to view the comments powered by Disqus.

Disqus