, כאשר שיעור המחלה עומד על אחוז אחד מכלל האוכלוסייה. כדי לאבחן את המחלה הפסיכיאטר מנהל שיחה עם המטופל ועם בני משפחתו, בודק היסטוריה רפואית, עוקב אחר הסימנים כדי לשלול הפרעות אחרות, עורך בדיקות גופניות ובדיקות דם העוזרות לשלול מחלות גופניות המדמות סכיזופרניה, לצד בדיקות רפואיות כמו בדיקת שתן ודם כדי לוודא ששימוש באלכוהול או בסמים אינו גורם לתסמינים. כמו כן הרופא יכול להפנות לבדיקות נוספות כדי לשלול גידולים במוח או מחלות אחרות שיכולות לגרום לתסמינים דומים.



מלבד הטיפול התרופתי חשוב גם לפנות לקבלת ייעוץ פסיכו-סוציאלי בתחנות השונות לבריאות הנפש, כדי שהחולים יוכלו להתמודד טוב יותר עם המחלה ויצליחו להשתלב בחברה בצורה מיטבית.





סכיזופרניה היא מחלה כרונית, לכן יש ללמוד כיצד לחיות אתה לאורך כל החיים. כדי לעשות זאת חשוב להקפיד על מעקב רפואי ועל טיפול תרופתי. ישנן תקופות שבהן המחלה "שקטה" ובתקופות אחרות יהיו התלקחויות פסיכוטיות. או אז יעלה הצורךובהתערבות יותר אינטנסיבית ולו רק כדי לשמור על המטופל ועל סביבתו. כדי שהטיפול יהיה מיטבי על המטופל ובני משפחתו לשתף פעולה עם כל הגורמים הרפואיים המעורבים ולהקפיד על נטילת תרופות אנטי פסיכוטיות. תרופות אלו משפיעות על פעילותו של המוח והן צפויות לשפר את המצב לאחר כמה שבועות של שימוש. לעיתים הטיפול ישלב גם תרופות נוגדות דיכאון וחרדה.