„Îmi este indiferent dacă în istorie vom intra ca barbari” e o frază rostită de Mihai Antonescu în Consiliul de Miniștri, în iulie 1941, într-o intervenție în care propunea „descătușarea etnică” și „purificarea neamului nostru”, justificând ideologic carnagiul pe care l-a dus la bun sfârșit armata română la Odessa în toamna aceluiași an.

„Îmi este indiferent dacă în istorie vom intra ca barbari” e și cel mai nou film al lui Radu Jude. După cum declara regizorul într-un interviu pentru Suplimentul de cultură, „e un film despre cum cinemaul poate discuta istoria și care sunt limitele unui demers de acest tip”.

Mariana Marin, o regizoare interpretată tenace&seducător de actrița Ioana Iacob, lucrează la un spectacol-reenactment mai puțin ortodox al masacrului de la Odessa, inclusiv al unui episod în care militarii români îi duc pe evrei într-o baracă, unde le dau foc. Mariana se contrează în câteva scene excelente cu domnul Movilă, funcționar la primărie, jucat briliant de (regizorul de teatru) Alexandru Dabija, un avocat mucalit al diavolului care îi pune constant bețe în roatele argumentelor ei istorice și morale. E unul dintre felurile lui Jude de a-și chestiona propriul demers: Oare chiar așa a fost? Ce rost mai are să vorbim despre asta? Nu mai bine făcea ceva frumos, să placă la toată lumea?

Am luat câteva dintre replicile personajului Movilă și le-am transformat într-o serie de întrebări pentru regizorul și scenaristul Radu Jude. Ele formulează multe dintre obiecțiile care sunt ridicate în general când vine vorba de participarea activă a României la Holocaust, dar și de opțiunea unui regizor de a face un film care să atace relația noastră delicată cu istoria recentă.

Filmul poate fi (și trebuie) văzut în cinematografele de la noi începând de vineri, 28 septembrie. Spun „trebuie” pentru că nu cred că există un moment mai potrivit ca Centenarul pentru a privi în urmă fără mânie, dar cu spirit critic.