Jó estét kívánok, Szűcs úr! Csak egy kicsit beszélek magyarul, angolul kéne folytatnunk.

Ezzel az akcentusmentes, szépen artikulált magyar mondattal kezdte rövid telefoninterjúnkat a 48 éves új-zélandi születésű, de magyar származású színész, Csókás Márton. Vagy ahogy Hollywood ismeri: Marton Csokas.

Nem nehéz kiejteni ezt a nevet az angolszász filmiparban?

Nehéz, de ebben a kérdésben nagyon konok és kitartó vagyok, türelmesen megtanítom mindenkinek a Csókás helyes kiejtését. Ez a nevem, és csak nagyon ritkán, egy-egy őrült éjszakán jut eszembe, hogy esetleg megváltoztassam. De természetesen sosem tenném meg.

Ennyire fontos önnek a magyarsága? Milyen gyakran látogat Magyarországra?

Sajnos nem elégszer. Legutóbb két éve jártam Budapesten, amikor ott forgattuk a Dead Europe című filmemet. Azóta is tervezek visszatérni,

mert nagyon hiányzik Magyarország.

Legutóbb Bukaresten jártam, ami tudom, hogy nem ugyanaz, mint Budapest, de legalább volt három napom megnézni Székelyföldet. Kolozsváron és Sepsiszentgyörgyön is nagyon jól el tudtam tölteni az időt, mert ott is mindenki magyarul beszélt, az ételek és a borok pedig ugyanolyan finomak voltak, mint Magyarországon. Csodálatos pár nap volt ez, de közel sem volt elég, úgyhogy a közeljövőben biztosan beiktatok egy hosszabb magyarországi autós túrát. És persze mindig arról álmodoztam, hogy lesz egy szép lakásom Budapesten, talán egyszer végre ez az álmom valósággá is válik.

Tud magyarul káromkodni?

Természetesen. A legelső magyar szavak, amiket megtanultam, káromkodások voltak. Édesapám ugyanis, aki egy elbűvölő, de hirtelen ember volt, még Új-Zélandon és Ausztráliában is mindig olyanokat kiabált, hogy

Isten picsája! Baszd meg! Kurva!

Ezek nekem is nagyon jól jönnek akkor, amikor káromkodhatnékom támad egy olyan országban, ahol senki sem értik a magyart.

Amit mindenki megkérdez Csókás Mártontól, mi viszont direkt nem Több filmes portál és bulvármagazin interjúzott már Csókás Mártonnal az elmúlt 15 évben, nagyjából azóta, hogy itthon felfedeztük a Marton Csokas nevet a Xena és A Gyűrűk Ura stáblistáján. Ilyenkor mindig szóba került, hogy Csókás Márton apja (szintén Csókás Márton) a második világháború után árván és nincstelenül hagyta el Magyarországot, majd Új-Zélandon telepedett le

bár otthon csak angolul beszélt az apjával, amikor olimpiai közvetítést néztek, mindig a magyaroknak szurkoltak

már fiatalon kíváncsi volt a gyökereire, de az első magyarországi utazásakor szomorúan tapasztalta, hogy már nem élnek Budapesten rokonai

lélekben mindig is magyarnak érezte magát

a mai napig szeret kolbászt és töpörtyűt enni, Kodályt hallgatni, valamint Márait, Adyt és Kosztolányit olvasni

évekkel ezelőtt ő maga kérvényezte a magyar állampolgárságát, annak ellenére, hogy az apja a sok keserű emlék miatt ezt végig ellenezte

Szinte mindig kelet-európai gengsztereket vagy középkori harcosokat alakít a filmjeiben. Ilyenkor bevállalja a lövöldözős-lovaglós akciójeleneteket is, vagy inkább kaszkadőrökre bízza?

Az elmúlt évtizedekben már kiválóan megtanultam vívni, lovagolni és fegyverekkel bánni, úgyhogy jó ideje bevállalom ezeket, ha a szerep megkívánja. Nem ijedek meg, ha olyan jelenetet kell felvenni, ahol karddal kell harcolni lovaglás közben, és 70 statiszta üvölt körülöttem. Ilyenkor tényleg csak akkor áll be a kaszkadőr a helyemre, ha valamit fel kell robbantani a díszletben, és nekem már nem lenne biztonságos ott lennem. Ez persze a filmstúdiók és a producerek részéről is elvárás, egyedül Tom Cruise tudott azzal elhíresülni, hogy minden akciójelenetet ő csinál, kaszkadőr nélkül.

Viszont aki jó férfi színész akar lenni, annek szerintem igenis tudnia kell legalább alapszinten lovagolni, vívni és lőni. De azt is tudnia kell, mikor kerülnek egy forgatáson a kaszkadőrök reflektorfénybe, akik az év minden napján ezt csinálják és az ilyen veszélyes jelenetekre edzenek.

Fotó: Scott Free Productions / 20th Century Fox Csókás Márton Ridley Scott Mennyei királyságában

Ismeri esetleg a híresen jó magyar kaszkadőröket?

Igen, már dolgoztam velük a Mennyei királyságban. Igazi profik a szakmájukban, és nagyon jó volt velük magyarul beszélgetni.

Legújabb filmjében, A védelmezőben is ön a gonosz maffiózó, Denzel Washington pedig a világot megmentő hős. Nem unalmas, hogy már megint egy ilyen szereppel találták meg?

Csókos Csókásból örök rosszfiú Fotó: MCA Television / Renaissance Pictures Csókás Márton már nem Magyarországon, hanem az új-zélandi Invercargillben született, 1966-ban. 1989-ig több művészeti iskolát is elvégzett, a '90-es évektől pedig fejest ugrott az új-zélandi színházi életbe és ott készülő sorozatok világába. Első jelentős tévészerepét a Kevin Sorbo-féle Herkulesben kapta, és bár ezt a munkát végig poénnak fogta fel, a szintén Új-Zélandon forgatott Xenában már 10 epizódon át játszhatta a főszereplő amazonnal is intim viszonyba keveredő hun harcost, Boriast. Nagyjából ekkor könyvelte el a szórakoztatóipar markáns arcú, durva verőlegénynek Csókást, így a mai napig kap ilyen típusú szerepeket.

Íme a Herkules után leforgatott mozifilmjei: Broken English (1996)

Chicken (1996)

Hurrah (1998)

A majom álarca (2000)

Eső (2001)

A Gyűrűk Ura: A gyűrű szövetsége (2001)

Star wars II. rész - A klónok támadása (2002), bár itt csak a Dooku gróffal lepaktáló szárnyas űrlények hangját kölcsönözte

xXx (2002)

Garázsrock (2002)

Kenguru Jack (2003)

Evilenko (2004)

A Bourne-csapda (2004)

Asylum (2005)

Mennyei királyság (2005)

A nagy mentőakció (2005)

Æon Flux (2005)

Romulus, az apám (2007)

Alice csodaországban (2010)

A fa (2010)

South Solitary (2010)

L'âge de raison (2010)

Adósság (2010)

Álmok otthona (2011)

Dead Europe (2012)

Abraham Lincoln, a vámpírvadász (2012)

Pawn (2013)

Noé (2014)

A csodálatos Pókember 2 (2014)

Sin City: Ölni tudnál érte (2014)

A védelmező (2014)

Ebben a filmben nem csak egy szokványos, szociopata orosz bérgyilkos vagyok. Inkább egy rideg, gátlások nélküli, alvilági problémamegoldó, aki bárkit bármikor képes megölni, ám amikor egy izgalmas macska-egér játszmába keveredek Denzel Washingtonnal, kiderül, hogy ez a figura is legalább olyan elszánt, mint ő, és ezzel máris egyenrangú ellenfelekké válunk. A rendező, Antoine Fuqua mestere az ilyesminek, és Denzel Washingtonnal is nagyon jól kijöttünk a forgatás alatt, élmény volt velük dolgozni. De az egész stábot meg kell dicsérnem, mert profin összehozták ezt a komor hangulatú akciófilmet.

Fotó: Columbia Pictures / intercom Így néz ki Csókás Márton szénné tetovált orosz maffiózóként A védelmezőben

Hasonlóan sötét tónusú a másik új filmje, a Sin City 2 is. Ráadásul ez nem is az első képregényfilmje volt idén: szerepelt A csodálatos Pókember 2-ben is. Ön képregényrajongó, aki direkt keresi az ilyen szerepeket, vagy csak jöttek a felkérések, és elvállalta?

Nem voltam különösebben nagy képregényrajongó gyerekkoromban, ez nekem valahogy kimaradt. Felnőtt fejjel kellett bepótolnom Az ölni tudnál érte című Sin City kötetet is, de megérte, iszonyúan tetszett. A Pókember-mozifilm pedig azért volt érdekes munka, mert Dr. Kafka egy erősen eltúlzott, vígjátéki figura volt, az őrült tudósok karikatúrája, Marc Webb pedig minden jelenetben hagyott improvizálni. De nem lettem a filmtől Pókember-rajongó, ez inkább csak egy érdekes munka volt a sok közül.

A mostani képregényfilmes dömping idején sem gondolt arra, hogy belebújjon valamelyik szuperhős jelmezébe?

Nem igazán. Dr. Kafkát természetesen szívesen eljátszanám egy folytatásban, de most nem tudnék egyetlen kedvenc szuperhőst sem mondani. Ha az ér, akkor egy drámaibb, fekete-fehér képregényekből merítő, látványos Frankenstein-filmben szívesen lennék Dr. Frankenstein.

Csókás Márton filmes díjai Fotó: New Line Cinema / giphy.com Az Ausztrál Filmintézet díja a Romulus, az apám című, 2007-es életrajzi drámáért

Az Ausztrál Filmkritikusok Szövetségének díja, szintén a Romulus, az apámért

A Gyűrűk Urában ön volt a tünde király, Celeborn. Gyakran felismerik az utcán a Tolkien-rajongók?

Igen, főleg akkor, ha valami jelmezes fesztivál vagy rajongói találkozó van az adott városban, ahol épp vagyok. Ilyenkor mindig rám köszönnek, és feltesznek egy csomó kérdést. A Gyűrűk Ura már akkor is őrületesen népszerű volt, amikor még csak könyvben létezett, a mostani sikerét pedig a mai napig is nehezen kezelem. Egyszerűen mindig zavarba jövök, amikor megrohannak a lelkes Tolkien-rajongók. Természetesen próbálok velük mindig kedves lenni, kicsit elbeszélgetünk, de aztán mindenki megy a dolgára.

Ha már szóba került A Gyűrűk Ura regény: mit olvasott legutoljára? Van egyáltalán idő ilyesmire ennyi film- és sorozatforgatás mellett?

Legutóbb a Short History of Decay-t olvastam el, ami egy román filozófus, E. M. Cioran műve. Ha van egy kis szabadidőm, szeretek hanglemezboltokban és könyvkereskedőknél kutakodni. De többnyire csak felugrok a motoromra és elindulok az ismeretlenbe.