Jacob och Saymom Neves, båda 29 år, började den långa processen för att få adoptera för drygt tre år sedan.

– Vi började den obligatoriska föräldrautbildningen vintern 2012, men i och med att den är väldigt inriktad på heteropar fick vi lite avsmak från det, säger Jacob Neves.

Paret lade planerna på att skaffa barn tillfälligt på is. Men då Saymom är född i Brasilien fanns möjligheten för dem att göra en så kallad enskild adoption, som Aftonbladet tidigare skrivit om.

En sådan går att göra om någon av föräldrarna har kopplingar till det aktuella landet.

Fick ansökan godkänd

Makarna Neves kunde ställa sig i den brasilianska adoptionskön och nu, ett drygt år senare, har de fått sin ansökan godkänd.

Det har krävts mycket slit.

– Brasilien är ett väldigt långsamt och komplicerat land och det är så många steg i processen. Vissa gånger har det varit väldigt tufft och vi har känt att "nej, snart skiter vi i det här." För att vi inte orkade med det psykiskt, säger Jacob Neves.

Vad är det som gjort att ni ändå orkat?

– Vi fick verkligen ta oss samman. Alla som adopterar går igenom en process som är tuff och detta har varit vår enda chans att få barn. Då kan vi inte stressa fram det.

"Kan bli i morgon"

När de får åka ner till Brasilien och hämta sitt barn vet de ännu inte. De går i väntans – och längtans – tider.

– Det kan bli i morgon, det kan komma om en vecka. Det är ingen som kan säga när ett barn föds, men vår unge kommer att få jättemycket kärlek. Det sägs att adopterade har en graviditet som en elefant. Den är dubbelt så lång, vilket gör att vi kanske väntar ännu mer, säger Jacob Neves.

Genom att berätta om sin och Saymoms resa för att få sitt efterlängtade barn hoppas Jacob Neves kunna inspirera andra i samma situation.

– Det vi vill få ut är att det inte är helt kört för samkönade att adoptera. Är man ett par där den ena har en bakgrund i ett annat land kan man adoptera den vägen och jag tror inte att det är så många som tänkt på det, säger han.

Hur känns det att bli pappa nu?

– Vi diskuterar och tänker mycket kring hur vi ska uppfostra barnet. Men det är som min syster säger, att det som ni tänker nu innan barnet kommer om hur ni ska uppfostra det, blir sällan så. Hon menar att mycket av sådant man tänker man ska göra inte alltid blir så. Med glimten i ögat.

– Det första jag vill göra är att skydda mitt barn och förklara om allas lika värde. Folk skriver i kommentarer att "stackars barn, det kommer inte kunna välja sina föräldrar." Men när en kvinna är gravid och får barn, den ungen väljer väl inte heller sina föräldrar?