4 din 10 români cu drept de vot s-au prezentat la alegerile parlamentare din 11 decembrie 2016. Dintre cei care au mers la urne, aproape jumătate au dat ales PSD și ALDE. În ciuda scorului zdrobitor, România este astăzi guvernată de două formațiuni care au obținut încrederea a peste 20% din cei care sunt pe listele electorale, adică puțin mai mult de 3,2 milioane de voturi.

S-a vorbit mult zilele acestea despre majoritatea parlamentară după căderea la limită a Guvernului Grindeanu. Existau voci care visau Opoziția unită la Palatul Victoria, unele invocau chiar guverne de uniune națională, altele care credeau că e momentul ca șeful statului să forțeze anticipatele.



S-a umplut Facebook-ul de oameni care visau, cereau, scriau scenarii cu următorii pași ai președintelui Klaus Iohannis, întărit de întâlnirile cu Trump, Merkel și Macron. Mulți sperau ca șeful statului va face slalom prin Constituție ca să repare ceea ce absenteismul la votul de la parlamentarele din decembrie 2016 a parafat în Parlament. Câteva imagini și fraze rămân la finalul zilei de 26 iunie 2017:

- Opoziția de pe scena politică e o adunătură de împiedicați, care cântă fals pe voci antagonice. Te apucă plânsul când la autogolul dat de PSD unii vorbesc despre cum ar dori să preia Ministerul Justiției (?!- USR). Unii îl înțeapă pe potențialul aliat cum că ar fi mai interesat de Basarabia decât de situația internă a României (PNL). Altul vine cu o propunere exotică- un europarlamentar din generația Macron și Troudeau. UDMR-ul devine tot mai unsuros, iar parșivenia acestor indivizi care stau de aproape trei decenii în Legislativ pretinzând că reprezintă interesele minorității maghiare mai că-ți provoacă silă.

- PSD este mai aproape de implozie. De azi, cel mai mare partid din România a devenit un fel de definiție a contradicției în termeni. PSD l-a dat jos pe Grindeanu pentru că avea relații cu serviciile secrete, ca să pună la șefia Executivului un domn cu școală și doctorat (plagiat) la S.R.I. Surpriză: un ministru care și-a dat demisia după ce a fost evaluat extrem de prost de eminența cenușie Vâlcov, și-a retras apoi demisia (document cu greșeli gramaticale copy/ paste) și a fost avansat la rang de premier. Dacă ar fi asistat la tâmpeniile atent meșteșugite în aceste zile, Caragiale și-ar fi rescris schițele și piesele de teatru într-o nouă lumină- probabil mai aproape de literatura absurdă.

- „Nu sunt specialist în doctorate, dar îmi aduc aminte că și Victor Ponta a fost acuzat de plagiat și a fost un premier foarte bun", a spus Liviu Dragnea, întrebat dacă plagiatul este o problemă de moralitate sau una de integritate, așa cum a enunțat președintele Klaus Iohannis. România a ajuns la această performanță - furtul intelectual e banal, dacă asta nu oprește de la desemnarea într-o funcție mare a unui plagiator.

Vinovată nu e puterea care-și face de cap după ce a câștigat la scor alegerile din 2016. Mai vinovați sunt, probabil, membrii opoziției pe care mulți nu-i văd în stare să guverneze prea curând. Celor care îi înjură pe tinerii care nu au fost la vot în decembrie 2016 le dau o temă asupra căreia să reflecteze cu atenție. Și dacă instinctele lor (acelea că Opoziția este pulbere) au funcționat? Vina aparține - în mare măsură - impostorilor care nu au fost în stare să aibă un proiect coerent pentru a-i convinge că merită încrederea lor. Uitându-vă la acest PNL fără direcție și impotent în a culege armele de pe jos pentru a lupta cu PSD sau la USR, cu scara aia hilară de oameni bucuroși că sunt importanți la Cotroceni pentru consultări, îi vedeți conducând o țară?



În fața unei opoziții eterogene, dacă nu pulverizate, oare când ar fi fost președintele Iohannis mai responsabil? Atunci când ar fi lungit criza politică în speranța că vor veni anticipatele, poate forțând o majoritate în jurul PNL-ului sau desemnând propunerea PSD+ ALDE pentru a forma un nou Executiv?