- Maria-Irina Stanciu (S), Mirela Grăjdeanu (Centru), Ligia Tomuța (D) -

Ligia Tomuța: Orice român suferă. Se creează o solidaritate. În 1919 au sosit Regele Ferdinand și Regina Maria și în Oradea nu exista unde să-i găzduiască, iar episcopul Demetriu Radu a dispus să se grăbească cu amenajarea clădirii. Bunicul meu a fost martor al acelui moment, când episcopul s-a dus în întâmpinarea Regelui. Când s-a apropiat alaiul, lumea, văzându-l pe episcopul Radu, călare, falnic și cu mantia în vânt a început să strige: „Trăiască Regele!” Au crezut că el e regele, așa falnic era. Ferdinand era modest, îmbrăcat în militar, dar el nu ieșise din rânduri.

E un miracol ce bine arată clădirea în exterior. Ai impresia că nu a ars nimic. (...) Important e să ne unim între noi, importantă e solidaritatea. O solidaritate s-a creat între oameni, dar e păcat că pe durere.

Maria-Irina Stanciu: În noaptea aia era lume în piață ca la concerte. Să-i vedeți pe orădeni cum au ridicat mașini care erau parcate aproape... Tatăl meu s-a sfințit preot în catedrală și preasfințitul Frențiu avea obiceiul să invite la masă aici (în palat), în sufrageria mare, la o agapă, preoți, familiile lor, rudenii. Tatăl meu ne povestea când eram copii despre această agapă la care a fost invitat și el. Asta este o legătură a mea de suflet cu această clădire. Fiind fiică de preot, pe vremea comuniștilor, eram considerată a avea o origine nesănătoasă și am intrat la fără frecvență mai târziu și veneam și studiam în sala de lectură a bibliotecii, fosta sufragerie a palatului și aveam un randament extraordinar la învățat. După preluarea de după 1989, se știa că este punctul de reper al greco-catolicilor. După renovare, toată lumea a început să admire clădirea. Erau fresce și vitralii deosebite. Mai există și alte valori, care, din fericire, nu au fost atinse. În acea noapte biserica ortodoxă a făcut o slujbă în sprijinul comunității greco-catolice. Eu atât am plâns... Când e nevoie, românii se unesc, românii își revin.

Mirela Grăjdeanu: Noi suntem greco-catolici și suntem suferinzi.