DOCUMENT: Ministerul Justiției recunoaște către Parlament că ”doar 2% dintre inculpați sunt achitați definitiv, un procent excepțional de redus comparativ cu alte state”! Argumentele lui Tudorel Toader despre acuzarea și pedepsirea nevinovaților sunt contrazise de cifrele și concluziile unicului raport trimis de MJ în ultimii 10 ani către Parlament

vineri, 2 martie 2018, 7:05

Un document obținut chiar de la Ministerul Justiției arată că acest minister și Parlamentul n-au fost preocupate de monitorizarea legalității și eficienței Parchetelor!

Deși legea le impunea miniștrilor rapoarte anuale de concluzii despre procurori, de la Robert Cazanciuc la Tudorel Toader niciun ministru nu a deranjat nici DIICOT, nici DNA, nici Parchetul General.

Doar Raluca Prună a întocmit un astfel de raport, în 2016.

Iar Parlamentul nu a fost interesat de el!

Unele dintre motivele pentru care ministrul Tudorel Toader cere revocarea Laurei Kovesi sunt reperezntate de multele cazuri de achitări.

Numai că raportul arată că România are achitări definitive mult sub media europeană!

De asemenea, în privința arestărilor preventive ale celor care nu au fost în final găsiți vinovați, ele au fost în 2015 în număr de 200, din 180.000 de cercetați și 60.000 de inculpați trimiși în instanță.

”Sunteți tineri, m-aș adresa fiecărui român în parte. Faceți un exercițiu: nu contează numărul de cazuri, contează existența unuia… Faptul că e unul arestat pe nedrept și stă în pușcărie o noapte, o lună, cinci ani, nu are cui să se plângă, după care e achitat si spunem „Ne pare rău, despăgubiri la instanță”. Nu doresc la nimeni să fie victima unei erori judiciare” Ministrul justiției, Tudorel Toader, 22 februarie 2018 ”Din 59.000 de inculpați trimiși în judecată, au fost achitați definitiv 1.193. E un procent excepțional de redus, comparativ cu alte state. Din 7.551 de arestați preventiv, 40 au fost achitați” Ministrul justiției, Raluca Prună, 4 aprilie 2016, raport către Parlament

Legea 304/2004 îl obligă pe ministrul justiției să meargă anual în fața Parlamentului.

El trebuie să prezinte ”concluziile sale asupra raportului de activitate al DNA, DIICOT și al Parchetului”.

Tudorel Toader, în 2017, și Robert Cazanciuc, în 2015, nu au făcut acest lucru.

În ultimii trei ani, singurul ministru care a solicitat ca MJ să respecte legea a fost Raluca Prună.

Fără succes.

Asta rezultă din răspunsul oficial pe care Ministerul Justiției l-a oferit cititorilor Gazetei, în urma întrebărilor ziarului despre soarta acestui raport anual.

Prună: ”Am trimis raportul Parlamentului, însă nu am primit niciun răspuns”

Pe 4 aprilie 2016, Raluca Prună, ministrul justiției, a trimis președinților celor două Camere, Călin Popescu Tăriceanu și Liviu Dragnea, concluziile sale privind performanțele, problemele și lucrurile de reglat în activitatea procurorilor din România.

”Erau chestiuni importante. Printre ele, modificările necesare în legi, ca să le punem în acord cu deciziile Curții Constituționale”, își amintește Raluca Prună, aflată acum la Bruxelles.

Și ați primit un răspuns de la Parlament?

”Nu, din păcate. Pe canale informale am insistat, se făcuse iulie, dar ideea finală e că n-am fost invitată să vorbesc în fața Parlamentului”.

Întrebat cum arată rapoartele similare către Parlament ale perioadelor miniștrilor Cazanciuc și Toader, MJ răspunde: ”Pentru anii 2015 și 2017 nu au fost identificate materialele solicitate”.

Nu au fost identificate pentru că nu sunt!

Iar, în 2016, când a vrut Guvernul să discute despre procurori, n-a vrut Parlamentul.

Așa au trecut 10 ani.

De ce e necesar raportul

Obligația ministrului justiției de a merge în fața Parlamentului ca să-și prezinte concluziile despre felul în care procurorii respectă legea face parte din jocul echilibrului puterilor.

E un raport de informare, făcut de Executiv în fața Legislativului.

Nu e un control, nu e o imixtiune în justiție, că Parlamentul nu votează apoi ceva, ci e o consecință a designului constituțional.

Constituția reflectă convingerea noastră că Guvernul, orice Guvern, nu e de absolută încredere când își exercită puterea de investigare și de punere sub acuzare a cetățenilor.

De aceea, Legea organizării justiției cere ca ministrul justiției, care nu e șeful procurorilor, dar are autoritate asupra conducătorilor Parchetelor, să explice reprezentanților cetățenilor cum au acționat magistrații care acuză în numele interesului public.

Timp de 10 ani acest lucru nu s-a făcut.

”Ultima care făcuse acest lucru, până la Raluca Prună, fusese ministrul Monica Macovei”, spune un om cu informații solide din MJ.

Prună și Kovesi

Dar ce spune raportul din 2016 trimis către Camere de către Raluca Prună?

El susține, pe anumite puncte, altceva decât a argumentat Tudorel Toader în cererea de revocare a Laurei Kovesi.

Iar Raluca Prună nu a făcut un raport favorabil lui Kovesi. De altfel, ea nu a fost o susținătoare necondiționată a șefei DNA.

La scurt timp după ce a fost numită ministru, într-o vizită la CSM, Prună a folosit în aceeași frază cuvintele ”procurorul șef DNA” și ”evaluare”.

Suficient pentru ca ea să fie privită cu suspiciune.

Media europeană a achitărilor: 7%

În raportul său trimis Parlamentului, Prună subliniază realizările DNA, dar și lucrurile care ar trebui îmbunătățite.

Ministrul se referă nu doar la DNA, ci la toate celelalte unități de Parchet.

2% este rata oamenilor achitați definitiv în România în 2015, din totalul celor trimiși în instanță

7% este media europeană a achitaților definitiv, potrivit ministrului Raluca Prună, autorul raportului

Raluca Prună evidențiază rata extrem de mică de achitați definitiv: 1.193 din totalul de 59.000 de inculpați trimiși în judecată în anul 2015.

E un punct forte, dar și o preocupare.

”În Germania, 20% achitați din cei trimiși în instanță nu e socotit deloc mult”, explică fostul ministru.

Pe de o parte, ministrul spunea că cifra de 2% e bună, pe de altă parte, ea era îngrijorată de diferența față de media europeană: 7%. Și de faptul că la DNA achitările sunt mai multe, în jur de 10%, dar ea crede că uniformizarea ar trebui să meargă mai degrabă către cifra DNA.

De ce?

”Procurorii trimit în instanță aproape numai cazurile de care sunt foarte siguri”

Scurt dialog cu Raluca Prună.

-2% achitări mă sperie, în calitate de cetățean. Statistic, se poate spune că procurorii decid condamnările.

-Judecătorii le decid.

-Sigur, e un fel de a spune. Ideea e că, odată pus sub acuzare, ai 98% șanse să fii condamnat într-o formă sau alta. Nu vi se pare mult?

-Ba da, iar asta se întâmplă pentru că, la noi, procurorii sunt foarte precauți cu ce trimit în instanță.

-Adică este exact invers față de ce a spus ministrul Tudorel Toader când a propus revocarea Laurei Kovesi invocând că o sumedenie de nevinovați sunt trimiși în instanță.

-Nu are sens să răspund într-un caz punctual. Lucrurile sunt acum încinse. Dacă apar nume, informația va fi recepționată partizan. Revenind, da, procentul achitărilor la noi,d e 2%, e foarte mic și pentru că CSM a stabilit drept criteriu al activității procurorilor numărul de achitări. Și atunci, Parchetele încearcă să scadă achitările și trimit în instanțe aproape numai cazurile de care sunt foarte sigure.

90% dintre condamnați sunt bărbați

Să rezumăm cifrele pe care ar fi putut să le aibă în față parlamentarii în 2016 și care vizau ultimii 10 ani.

Dar nu le-au vrut.

Anual, în România sunt cercetați de procurori cam 180.000 de oameni, sub 1% din populație.

2 din 3 cercetați sunt scoși din cauze chiar de către Parchete.

200 de milioane de euro sunt sentințele anuale ale prejudiciilor din dosarele DNA, din care nu se recuperează nici 10%

Ceea ce înseamnă că rămân aproximativ 60.000 de români care sunt trimiși în instanțe.

Dintre acești, între 58.000 – 59.000 dintre ei sunt condamnați.

Luând în calcul ultimii 10 ani, 10-12% dintre inculpați sunt arestați preventiv de către toate Parchetele.

Față de această medie națională de 10-12%, procentajul de 41% arestați preventiv de către DNA Ploiești continuă să fie o anomalie de cercetat.

Mai ales că însuși DNA, pe totalul celor 17 structuri naționale și teritoriale, se păstrează în media de 10-12% arestări preventive.

Mai bine de 90% dintre cei condamnați sunt bărbați și doar 10%, femei.

Iar prescripția este mai frecventă, la nivelul tuturor procurorilor, decât am crede noi, cei neinițiați: 11,6% cazuri prescrise în totalul cazurilor soluționate.

Nu că prescrierea Dosarului Microsoft ar avea vreo scuză.

Aproape 1.000 de copii au fost victimele infracțiunilor grave în familie: omoruri, violuri și vătămări

Un alt lucru interesant e acela că, deși energia dezbaterii publice este preponderent axată pe corupție, aceste cazuri reprezintă doar 2% din totalul infracțiunilor, cam cât adună și traficul de droguri.

653 de persoane au fost victimele traficului de persoane, dintre care 254 de minori în 2015

În 2015 de pildă, DNA a trimis în judecată 1258 de inculpați, în timp ce violența în familie a avut 1.938 de trimiși în judecată.

Nu e vorba de a compara mere cu pere, ci doar de a evidenția și alte tendințe în criminalitate.

Infracțiunile grave comise între membrii familiei (omor, viol, loviri sau alte violențe și vătămare corporală) au produs 1.938 de victime, dintre care 970 de minori.

Infracțiunile în familie sunt unele dintre formele de violență care cresc cel mai rapid în România.