Islandski ste štediša i želite novac iz banke prebaciti u neku drugu zemlju. Nema problema, možete slobodno to napraviti, ali nakon što platite 39 posto posebnog poreza na taj novac. Ministar financija Islanda najavio je uvođenje posebnog poreza jer želi spriječiti odljev novca iz banaka, onih koje su 2008., kad je izbila kriza u Americi, bile prevelike da bi ih spašavali.

Island je prije krize bio jedna od najrazvijenijih zemalja svijeta, financijska meka za brokere, špekulante, bankarske proizvode svih mogućih vrsta, pa i kredita koje ste mogli dobiti s malo i nimalo prihoda. Kad je krenula kriza iz Amerike, u Europi je prvo pogodila Island.

Otpis dugova

Imovina triju najvećih banaka, koje su u tjedan dana pale kao domino kad su štediše navrle po novac, bila je 800 posto veća od islandskog BDP-a, pa su ih nacionalizirali, podijelili na dobre i loše, novac i obveze domaćih štediša zadržali u dobrima koje su sanirali državnim novcem i jamčili sigurnost štednih uloga, a onaj inozemnih štediša i kreditora ostavili u lošim bankama, isplatili dio, a za milijarde se tužili s Nizozemskom i Velikom Britanijom.Nije ovo jedina specifičnost otočne zemlje koja je površinom dvaput veća od Hrvatske, ali sa samo 300.000 stanovnika. Prije tri godine, svakom kućanstvu vlada je otpisala dug po svakoj hipoteci u visini do 24.000 eura, a uz to su banke dužnicima već bile oprostile dvije milijarde dolara dugova. No, to je stanovništvo izbijanjem krize pretrpjelo goleme udarce.Jedan od recepata Islanda za izlazak iz krize jest devalvacija. Dopustili su je i tečaj islandske krune srozali prema euru i po 50, pa i 85 posto uz galopirajuću inflaciju koja je skakala i do 19 posto. Prije krize imali su fluktuirajući tečaj, a kruna je bila precijenjena, euro je prije krize vrijedio 87 kruna, 2009. je već bio na 170 kruna, a lani 133 krune. No, bi li građani Hrvatske preživjeli rast cijena od 18 posto u jednoj godini kad u Hrvatskoj oko trećine mjesečnih prihoda pojede prehrana, a u EU-u je taj udjel oko 15 posto? Islanđani jesu.Danas neki ekonomisti smatraju da je precijenjena kruna uz galopirajući financijski sektor, nekretninski balon i bio jedan od uzroka krize.Hrvatska nije Island i nemojte odmah kazati “ajme šteta što nismo Island”, sjećajući se toga kako su otkantali Europsku uniju u koju su trebali ući s nama. Nisu htjeli ući jer nisu željeli ugroziti svoje ribarstvo i poručili su Uniji da o ribarstvu znaju više od njih.Vrijedi znati da su ulazak u EU zatražili u prvoj godini krize, onda kad su upali u gadne probleme. Možda bi bilo bolje da smo Island po tome što znamo živjeti od onog što imamo, a ta je zemlja jedan od najvećih svjetskih izvoznika ribe i aluminija, a jaki su i trgovci. Ono što su imali, uvijek su znali iskoristiti.

Pomoć sa strane

Kolaps sustava

I zaista su posebni, narod je na ulicama smijenio vladu smatrajući je odgovornom za krizu, na referendumu je narod dvaput ponovio da ne želi svojim novcem isplaćivati štediše Nizozemske i Velike Britanije, sami su napisali svoj ustav u kojem nisu ništa branili osim rasprodaje prirodnih bogatstava, ukinuli su valutnu klauzulu, imali su premijerku koja je prva deklarirana lezbijka na čelu neke vlade i prva žena na toj poziciji u Islandu, a bila je zabranila striptiz-klubove i sve oblike profitiranja na golotinji, pred sud su izveli i optužili šestoricu čelnika triju propalih banaka zatvorskim kaznama od po četiri, pet godina...Sada se o njima govori kao o zemlji koja se sama izvukla iz krize jer je imala svoj recept. Ipak, imali su i pomoć sa strane, a bili su pametni i imali sreću da su se imali čemu vratiti: ribarstvu, aluminiju, obnovljivim izvorima energije...Island je zemlja koja se prije desetljeća i pol od stabilnoga maloga gospodarstva počela okretati neoliberalizmu, privatizaciji državnih poduzeća i banaka, stranom kapitalu i ulaganjima, te je maksimalno liberalizirala svoj financijski sektor i iz njega izmakla državnu regulativu. Kredita je bilo za sve i svakog. Banke su nabujale i počele su širiti izvan malog Islanda. Islandske firme kupovale su tvrtke po sjeveru Europe, mahom tvrtke iz maloprodaje, što se nazivalo novom Vikinškom ekspanzijom.Burza je u četverogodišnjem razdoblju prije krize narasla 900 posto, dok su špekulanti, traderi i slični trgovci zarađivali bogatstva na raznim financijskim proizvodima i izvedenicama. Stvorene su on-line banke, internetske banke u koje su se slile goleme količine štednje iz Europe.Island je, nakon nacionalizacije banaka, zatražio pomoć MMF-a. Dobio je 2,5 milijardi dolara, a onda je mogao zatražiti pomoć drugih zemalja. Prema računici ekonomista, u prve dvije godine krize, ukupno su, računajući i MMF-ov novac i pozajmice nordijskih zemalja, Njemačke, Velike Britanije i Nizozemske, dobili oko 11 milijarde dolara ili gotovo 70 posto svog BDP-a iz 2008.Javni im je dug s 27 posto BDP-a iz 2007. skočio na 120 posto u 2012. Island je, unatoč općemu mišljenju da nije prošao nikakve rezove, smanjio plaće javnih službenika od 5 do 15 posto, zamrznuo ih na par godina, smanjio je najviše mirovine i subvencije...No, izdvajanja za naknade za nezaposlene uspjeli su povećati četiri do pet puta, a nisu dirali zdravstveni sustav. Dodajmo tome da su zabranili slobodnu trgovinu devizama po nalogu MMF-a s ciljem stabilizacije krune i da su Islanđani četverogodišnji mandat s Fondom završili godinu ranije.Island nije spasio banke, jer mu se tako prohtjelo. Banke su bile prevelike da bi ih sanirali novcem svojih građana, no zato su strane štediše koji su imali novac u islandskim bankama isplatile njihove vlade ili u konačnici porezni obveznici tih drugih zemalja...

sanja stapić

Veliki javni dug Dok je Hrvatska tek izašla tehnički iz recesije početkom ove godine, Island je odavno izašao iz recesije i BDP mu od 2012. do 2014. raste po stopama od 1,3 do 3,6 posto. Islandski javni dug od 13 milijardi dolara čini se malenim u odnosu na hrvatskih 48 milijardi dolara. No, Island je opterećen velikim javnim dugom koji po svakom stanovniku Islanda iznosi 40.819 dolara, dok taj dug po glavi Hrvata iznosi 10.289 dolara. U travnju je u Hrvatskoj stopa nezaposlenosti bila 17,5 posto, a u Islandu 4,3 posto, prije krize islandska stopa nezaposlenosti bila je 1,6 posto, u 2010. bila je osam posto.