«KRISE-HANSSEN»: – Jeg er fortsatt overbevist om at det i ettertid er bedre å bli beskyldt for å ha tatt i for mye heller enn å være den lederen som møtte en alvorlig pandemi med bagatellisering, skriver Bjarne Håkon Hanssen. Foto: Kruse Larsen/Hallgeir Vågenes, VG

Debatt

Tidligere «krise-statsråd» Bjarne Håkon Hanssen: – Ledere må våge å krisemaksimere!

Politikere, myndigheter og bedriftsledere over hele verden strever akkurat nå med dette: Å si nok, men ikke for mye. De leter etter balansen. Den er alltid vanskelig å treffe. Men det er riktig å ta hardt i.

Oppdatert 11. mars

Dette er en kronikk. Kronikken gir uttrykk for skribentens holdning. Du kan sende inn kronikker og debattinnlegg til VG her.

Artikkelen er over 191 dager gammel, myndighetenes råd angående coronasmitten kan derfor være utdaterte. Du kan alltid holde deg oppdatert i vår spesial, eller gjennom FHIs nettsider.

BJARNE HÅKON HANSSEN, tidligere helseminister, partner i Kruse Larsen AS

De siste ukene har jeg jevnlig kunnet lese dette om meg selv i utallige norske medier:

«Om svineinfluensaen fortalte daværende helseminister Bjarne Håkon Hanssen at 1,2 millioner nordmenn kunne bli syke og 13.000 dø. Fasiten ble 32 omkomne, en brøkdel av dem som mister livet av vanlig sesonginfluensa.»

Variasjoner av dette sitatet har stått i medier over hele Norge. De fleste husker saken, og kallenavnet «Krise-Hanssen», og nå er begge deler hentet fram fra arkivene igjen.

Den virkelige historien bak hva som ble sagt, er noe mer komplisert, men hovedpoenget står. Sett i bakspeilet så gikk jeg, og vi, for hardt ut i 2009. Det er den store utfordringen i krisekommunikasjon. Om du går ut med det som virkelig er worst case og rigger opp til full krise, så blir du fort latterliggjort i etterkant om krisen ikke rammer så hardt som fryktet.

les også Mange kommer ikke igjennom på coronatelefonen: – Ikke blokkér livsviktige numre!

Stort sett slår jo ikke det aller verste til. Mange ledere, politikere og byråkrater sitter og kjenner på det akkurat nå. At det er skummelt å si hva vi frykter, at det virker for dramatisk å iverksette alle tiltakene vi kan. Ingen vil være den som overdriver og hauser opp. Men det er et lederansvar å ta krisen alvorlig og kommunisere deretter. Vi må våge å være den som går for langt i å forberede seg, for alternativet er altså at fellesskapet står igjen som for dårlig forberedt.

Dessuten: i disse dager så har andre medieklipp minnet oss om at de 400 respiratorene som ble innkjøpt i forbindelse med utbruddet av svineinfluensa-epidemien, sannsynligvis vil være et svært viktig tiltak for helsetjenestens evne til å håndtere syke som følge av korona-viruset.

God krisekommunikasjon handler ikke om å spre frykt eller uro, men om å sørge for at faktisk og riktig informasjon når frem. Borgerne får informasjon fra absolutt alle kanter nå. De er urolige. De har et stort behov for at ledere går foran og kommuniserer tydelig, løpende og grundig. At noen tar jobben med å sette standarden der den skal være og sorterer bort støy. Det er ingen bedrift i hele Norge som ikke trenger tydeligere retningslinjer, beredskapsplaner og eskaleringsplaner akkurat nå.

Kanskje ser vi ut som idioter om ett år fordi vi avlyste alle jobbreiser, avlyste frokostmøter og kommanderte folk til å være på hjemmekontor i flere uker våren 2020. Men det er bedre enn alternativet. Derfor lever jeg veldig godt med å ha vært «Krise-Hanssen» i 2009, selv om det den gangen heldigvis ikke slo ut i tråd med de mest verste scenariene.

I min tid som landbruksminister, måtte jeg håndtere både munn- og klovsyke og kugalskap. Da vi la ned forbud mot all import av utenlandske kjøtt- og melkeprodukter fra klovdyr i 2001, mente mange at vi gikk for langt og tok for hardt i. EU, og særlig våre svenske naboer, reagerte kraftig. Daværende statsminister Göran Persson ringte Jens Stoltenberg og protesterte meget høylytt. Men da, som nå, var det riktig å følge entydige faglige råd og ta hardt i for å være sikker.

les også Bent Høie: Innkalling til dugnad

De fleste statsråder føler nok at arbeidshverdagen handler om en blanding av fag og politikk. Ikke alle beslutninger er like politiske. Ofte er de faglige rådene så tydelige at politikken må vike. For å illustrere med et eksempel: som helseminister fikk jeg et entydig faglig råd fra både Folkehelseinstituttet og Helsedirektoratet om at vi måtte tilby hele befolkningen vaksine mot svineinfluensa. Sannheten er at det aldri var et reelt politisk valg å si nei til det. Det ville, med rette, vært umulig å finne en politisk begrunnelse for at man ikke ville følge et så soleklart råd fra fagmiljøene.

Og jeg mener at vi har et godt system for hvordan fagmiljøene skal agere i en krisesituasjon som nå. Folkehelseinstituttets samfunnsoppdrag er å produsere, oppsummere og kommunisere kunnskap. De har altså ansvaret for kunnskapsinnhentingen, som skal danne grunnlaget for hvordan korona-epidemien skal håndteres.

Helsedirektoratet har rollen som fag- og myndighetsorgan. Det betyr blant annet at de skal være en faglig rådgiver, iverksette vedtatt politikk og forvalte lov og regelverk innenfor helsesektoren. Og Helse- og omsorgsdepartementet kan gi Helsedirektoratet vide fullmakter til å iverksette tiltak, som de nå har fått.

Stortinget og Helse- og omsorgsdepartementet fatter beslutningene, basert på den kunnskapen man har, og de faglige rådene man får. Selvsagt kan det være krevende, men jeg tvilte aldri på at det var klokt å følge rådene. Den gang ble det som sagt ikke så alvorlig som vi fryktet. Nå kan vi stå overfor noe som viser seg å bli langt mer alvorlig.

les også Norge har maks 1400 intensivplasser til corona-krise

Man skal altså ikke skremme, skape panikk eller overdrive. Men skal man kunne håndtere en situasjon som det vi nå står overfor, må befolkningen forstå at det kan bli ille. Uten at folk blir bevisste på hva som er ønsket og uønsket adferd, uten at folk vil bidra til å begrense smitten, delta i det som nå kalles dugnaden, så vil situasjonen kunne bli så alvorlig at vi rett og slett mister kontrollen.

Den store kollektive jobben vi nå har, er å sørge for at smitten sprer seg gradvis. Altså at ikke for mange blir smittet samtidig. Det blir uansett krevende, men i verste fall blir det uhåndterlig.

Derfor skal norske ledere gjerne «ta for mye Møllers tran» i disse dager. Også for bedriftene vil det være viktig at ikke alle ansatte blir smittet samtidig. Da kollapser virksomheten. Også for bedriftene er gradvis smitte svært viktig. Derfor er det rett å avlyse arrangementer, begrense reising, ha lav terskel for hjemmekontor, legge beredskapsplaner for at ting virkelig kan gå galt – ja rett og slett følge rådene som framkommer på Folkehelseinstituttets hjemmesider.

Jeg er fortsatt overbevist om at det i ettertid er bedre å bli beskyldt for å ha tatt i for mye heller enn å være den lederen som møtte en alvorlig pandemi med bagatellisering.

--

Bjarne Håkon Hanssen var landbruks- og matminister i Stoltenberg I-regjeringen (2000-2001). Han var arbeids- og inkluderingsminister og senere helse- og sosialminister i Stoltenberg II-regjeringen (2005-2009).

Publisert: 11.03.20 kl. 13:20 Oppdatert: 11.03.20 kl. 13:36