Huumeiden käyttäjien omaiset saavat usein tuntea nahoissaan ympäristön asenteet. Kun perheessä paljastuu päihdeongelma, mitataan myös se, kuka on tosi ystävä ja kuka ei. Kannabikseen liittyvä valistus pitäisi ottaa samanlaiseksi aiheeksi kuin tupakka ja seksuaalisuuskin, sanoo Merja Kytöaho.

Tuolla niitä huumehörhöjä taas menee. Onneksi ei koske meidän perhettä.

Ei näin.

Huumeet kulkevat näppärästi salkussa tai tanssiharkkoihin menossa olevassa repussa. Huumeet pukeutuvat hyvin, ovat koulussa ja käyvät töissä.

Kotiin voi aina tulla syömään ja pesulle, mutta missään tapauksessa käyttäjälle ei saa antaa rahaa. Merja Kytöaho

Huumeet voi tuulettaa pois tai ne voi hävittää kertomalla uskottavan jutun. Perheen nuori voi käyttää esimerkiksi kannabista jopa useita vuosia ennen kuin jää kiinni. Silloin kieltämiseen turvautuneet vanhemmat ovat totisen paikan edessä, kertoo Merja Kytöaho kokemuksesta.

– Käytännössä kotiin tulee yksi asukas lisää. Alku on shokki, kun kaikki kriisiytyy yhtä aikaa. Yksi turvautuu asian kieltämiseen, kun taas toinen hyväksyy paremmin. Eniten apua vertaistuesta hakevat äidit.

– Perheen vanhempi alkaa miettiä omaa paikkaansa yhteiskunnassa, ja itsesyytökset ovat kaikista pahimmat. Mitä tein väärin? Juuri niihin tarvitaan eniten vertaistukea, sillä täytyy muistaa, että koti on harvoin suurin syypää tilanteeseen, painottaa Kytöaho.

Koko perheen yhteinen vihollinen

Silloin kun pajastuu, että perheen nuorella on huumeongelma, vanhempien kannattaa suoristaa rivinsä mahdollisimman nopeasti. Vihollinen on yhteinen, ja aikaa on vähän.

– Totta kai siinä on parisuhdekin koetuksella. Mutta siinä tilanteessa ei auta enää syyttää toista ja muistella kauheasti menneitä vaan tarttua yhdessä siihen, mitä pitäisi tehdä. On myös todella tärkeää pysyä itse harrastusten avulla kunnossa, että jaksaa taistella lapsensa eteen.

– Romahduspisteessä olevasta vanhemmasta ei ole apua kenellekään. Silti suhde käyttäjään pitäisi pystyä ylläpitämään. Kotiin voi aina tulla syömään ja pesulle, mutta missään tapauksessa käyttäjälle ei saa antaa rahaa, kertoo Merja Kytöaho.

"En pysty muuttamaan sinua"

Mitä joutuu hyväksymään silloin kun lapsi käyttää huumeita?

Se on varmaa, että jos asioista kertoo, niin löytää ne todelliset ystävät. Merja Kytöaho

– Surutyö kuuluu asiaan. Joutuu suremaan lapsensa tekemiä valintoja, omaa syyllisyyttään ja vikojaan. Sitten surraan sitä, kuinka lapsi saadaan kaidalle tielle takaisin ja siinä varsinkin täysi-ikäisen suhteen keinot ovat todella vähissä. Suru on läsnä koko ajan. Huumeiden käyttöön liittyy myös vaikeus päästä niistä irti. Kuiville pääsyn jälkeen seuraa usein romahdus, joten pelko ei väisty, kertoo Merja Kytöaho.

– Ja jos perheessä on muita lapsia, pitää olla aikaa myös heille. On haettava omaa elämää ja pitää hyväksyä se, ettei voi elää toisen elämää. Ei äiti voi lopettaa huumeiden käyttöä lapsen puolesta. On pakko hyväksyä, että "en pysty muuttamaan sinua", kertoo Merja.

Vertaisryhmässä ei tarvitse hävetä

Me, kunnon kansalaiset. Nuo toiset huumeidenkäyttäjät tuolla. Yleinen asenteemme tekee monen perheen elämästä raskasta.

– Jotkut haluavat salata kaiken kaikilta, toiset taas uskaltavat kertoa enemmän. Jotkut sukulaisille, toiset jopa työkavereille. Se on varmaa, että jos asioista kertoo, niin löytää ne todelliset ystävät. Ihmisten käsitys on edelleen se, että huumeiden käyttö näkyisi aina jotenkin erityisesti ulospäin.

– Oma kokemukseni on se, että jos lapsesi käyttää huumeita, sinussakin on jotain vikaa. On todella loukkaavaa, jos sekä muut lapset että koko perhe leimataan. Usein viesti on se, että "et enää kuulu joukkoon, jos sun perheessäs on huumeita", sanoo Merja Kytöaho.

– Sitä tavallaan säästää itseään, kun ei kerro asiasta muille. Tämän vuoksi vertaisryhmä on tarpeellinen. Siellä voi puhua häpeämättä asioista sellaisina kuin ne ovat. Kaikilla ryhmäläisillä on samoja kokemuksia, kannustaa Merja Kytöaho.