Imatralainen-lehti julkaisi tänään artikkelin, jossa päätoimittaja Karri Kannala on peloissaan "yhteiskuntakelvottoman kannabissukupolven paisumisesta". Kannabiksen käyttö on kuulemma lukio-ikäisten keskuudessa paisunut suuresti ja asia on huomattu päihdehuollossakin. Nuorten kannabiksenkäyttö on ilmeisesti jonkinlainen päihdeasioiden erikoistapaus, sillä perisuomalaiseen tapaan ketään ei kiinnosta, kuinka paljon keskiketterää nautitaan viikonloppuisin, tai se, imetäänkö välitunnilla röökiä kaksin käsin.

Päätoimittaja on myös huolissaan sosiaalisesta mediasta, jossa nimimerkkien turvin voidaan käydä kannabispositiivisia keskusteluja. Bravo, saataisiinko tästä aikaan uusi nettifiltteriprojekti valtiolle? Toivottavasti ei.

Kannala jatkaa yhteiskuntakelpoisuuden menettämisestä loppuun saakka, mutta ei havaitse paradoksia. Itseasiassa milloin yhteiskuntakelpoisuus menetetään? Mitä jos poliisi aiheuttaakin tämän yhteiskuntakelpoisuuden menettämisen? Sopiva maininta rikosrekisterissä tai taustaselvityksen yhteydessä estää nuorelta työpaikan saamisen. Ainakin vaikeina taloudellisina aikoina pelkällä merkinnällä voi olla huomattavasti suurempi merkitys asioihin kuin kannabiksen käytöllä. Yhteiskunta tekee tässä tapauksesta yksilöstä yhteiskuntakelvottoman, ei yksilö itse. Ja se on oikeasti aika huono homma.

Olisi parempi, jos lopettaisimme jeesustelun, käsittelisimme kannabista yhtenä päihteenä muiden joukossa, lopettaisimme kotikasvattajien ja yksityiskäyttäjien kalliin kyttäämisen poliisin ja oikeuslaitoksen toimesta ja ohjaisimme varoja ongelmakäyttäjien hoitamiseen. Samalla yhteiskuntakelvottomuuskin vähenisi.

Janne Paalijärvi

Facebook: https://www.facebook.com/paalijarvi

Twitter: https://twitter.com/paalijarvi