Jos punkkarit saisivat päättää, vaalivoittaja olisi vasemmisto ja hallitusneuvotteluja vetäisi nyt Juha Sipilän sijaan Paavo Arhinmäki. Pian julkaistava Valtio vihaa sua -punkhistoriikki valottaa punkin suhdetta yhteiskunnalliseen aktivismiin.

– Punk on aina poliittista. Yleensä vasemmistolaista, mutta punkin marginaalissa on myös oikeistolaisesti ajattevia.

Näin arvioi ensi viikolla julkaistavanValtio vihaa sua – Suomalainen punk ja hardcore 1985-2015-kirjan toinen tekijä Mervi Vuorela, itsekin punkkari.

Like kustantamon "Valtio vihaa sua" -julkaisu. Yle

Yhteiskunnallisuus nousi punkin keskiöön edellisen laman aikaan, 1990-luvulla.

– Koskaan aikaisemmin punkkarit eivät olleet eturintamassa, kuten silloin. Oli sitten kyse siitä, että mentiin vapauttamaan eläimiä koe-eläinlaboratoratoriosta, tapeltiin natseja vastaan Joensuun torilla tai järjestettiin parodisia Kauko Juhantalo -tukikonsertteja sen jälkeen, kun hän olisi sössinyt raha-asiansa.

Historianko ironiaa, mutta Juhantalo ponnisti eilisissä vaaleissa takaisin eduskuntaan? Vuorelan arvion mukaan myös osa punkkareista kävi vaaliuurnilla ja äänesti todennäköisesti vasemmistoa.

– Jos nyt pidettäisiin punk-vaalit, Vasemmistoliitto voittaisi, arvelee Vuorela.

Suomi-punkin voimahahmo,Pää kii-yhtyeen Teemu Bergman kävi äänestämässä ja suosittelee sitämuillekin. Musiikki on kuitenkin Bergmanille ensisijainen tapa vaikuttaa.

Pää kii -yhtyeen Teemu Bergman. Yle

– Esimerkiksi Pirihuorasta perheenäidiksi -kappale on yhteiskunnallinen, vaikkei se olekaan suoraa julistusta. On aika 15-vuotiaitten näkemys sanoa "kytät on natsisikoja", että tyhmäkin ymmärtää. Sen sijaan kaikenlainen pahoinvoinnin kuvaus on yhteiskunnallista.

– Aloin aikanaan kuunnella punkkia juuri sen takia, että sanoitukset puhuttelivat. Hevibändit lauloivat ruumiinavauksista, lohikäärmeistä ja saatanasta. Tajusin, että saatana löytyy paljon lähempääkin.

Punk ja lama kulkevat käsi kädessä

Edustuksellinen demokratia ei siis ole kirosana punkkareille. Onko anarkismi kuollut nykypunkista?

– Ainahan anarkismi kuuluu punkkiin. Tosin järjestäytyneenä muotona se on siirtynyt enemmän yliopistoväen keskuuteen. Punkit ovat nousseet vastarintaan muun muassa Itsenäisyyspäivänä, Kuokkavieras-mielenosoituksissa. Sen sijaan Tampereella järjestetty Kiekkovieras-tapahtuma oli enemmän persu-tempaus, sanoo Mervi Vuorela.

Eläinaktivismin ja punkin suhde on Vuorelan mukaan läheinen.

– Koko radikaali eläinoikeusliike lähti versoamaan punk-skenestä. Kun vegaanit ja streittarit yhdistivät voimansa vuonna -93, liike radikalisoitui, mikä johti muun muassa eläinten vapauttamisiin.

Nykyään muodikkaan veganismin juuret ovat siis ainakin osin punk-liikkeessä. Myös 90-luvulla paljon julkisuudessa ollut "kettutyttö", eläinaktivisti Mia Salli tulee punk-piireistä.

Streittareiden eli tämän päivän raittiusliikkeen joukosta löytyvät marginaalin marginaalit eli oikeistopunkkarit. Vuorelan mukaan punkissa, kuten kaikissa liikkeissä, on toisiaan kyräilevät klikkinsä.

– Aina on kuppikuntia. Amerikan itärannikolta on rantautunut niin sanottu hupparihardcore, johon kuuluu väkivaltainen tanssi. "Peace"-punkkarit karttavat porukkaa, jonka keikoilla silmäkulmat aukeaa ja hampaat lentää suusta.

Yle

Sekä Bergmanin että Vuorelan mukaan Suomi-punk elää nyt hyvää vaihetta. Teemu Bergmanilla on selitys punkin elinvoimalle.

– Punk ja lama kulkevat käsi kädessä. Niinkuin Thatcher ja Reagan kulkivat punkin kanssa käsi kädessä. Mitä kusisemmat ajat, sitä paremmin punkilla menee.