– Rusavhengige utsettes for grov forskjellsbehandling ved Oslo legevakt, mener Arild Knutsen, leder i Foreningen for human narkotikapolitikk.

Gjennom Foreningen for human narkotikapolitikk har han lenge engasjert seg for de svakere stilte i samfunnet. På dagtid deler han ut rent brukerutstyr til stoffbrukere eller holder foredrag om rusmisbruk.

– Hvor godt et samfunn fungerer, måles i hvordan de behandler sine svakest stilte, sier Arild Knutsen.

– Blir kastet ut hoveddøra som sekker

På sin Facebook-side skriver Knutsen på torsdag: «Så ble det utrykning til Legevakten i kveld. Overdosetilfelle. Heldigvis ikke til dødsfare, konstaterte legen etter hvert. Passer på vedkommende til i morgen. Fysj for vektere som sitter bak glassvegger til venstre rett innenfor utgangen. Frekke nedlatende tullinger som ikke bør få snakke til pasienter og pårørende som disse gjør. Skreik til og med etter meg imens jeg ble geleidet innover av en sykepleier! Jeg hadde kun svart høflig, den høylytte nedlatende tonen deres til tross. Når straighte folk kommer dit, møtes de av helsepersonell, men jeg så (også) at når rusavhengige kom dit ble de møtt av de bryske tullingene og bedt om å gå. De hadde fortjent å bli kastet ut av hoveddøra som sekker, slik jeg vet de har gjort med flere rusavhengige som har kommet for hjelp tidligere».

– Hva gjør du her?

Knutsen ble oppringt av en rusavhengig som var livredd. Personen hadde fått i seg morfintabletter, legemiddelet rivotril og alkohol, en potensielt dødelig kombinasjon. Ifølge Knutsen er det høy terskel for å oppsøke legevakten i rusmiljøet, da ruspåvirkede ofte blir kontant avvist i døra. I dette tilfellet måtte pasienten vente uten tilsyn i en time og førtifem minutter før vedkommende fikk prate med lege, oppgir han.

Pasienten følte seg ikke ivaretatt, derfor tok jeg drosje dit for å bistå. «Vis Arild Knutsen inn til meg», ba den hjelpetrengende.

– Personen ble plassert på et isolert rom som lignet en glattcelle. Da jeg entret legevakten ble jeg konfrontert av en vekter ved inngangspartiet. «Hei! Hva gjør du her?», skrek han rett etter at jeg kom innenfor. Jeg svarte rolig og oppga navnet mitt samt navnet på pasienten, og forklarte rolig at hen ba meg komme. Den indignerte vekteren ropte: Du kan ikke bare komme inn her!, men da kom heldigvis en sykepleier som forsto situasjonen. Sykepleieren var vennlig og sa at vedkommende venter meg på et rom og fulgte meg videre inn. Selv da skreik vekteren etter meg og skulle ha meg ut. Han ga seg ikke før sykepleieren snudde seg mot han og slo oppgitt ut med armene. Det var rimelig spesielt.

– Mennesker har en grunnleggende aversjon mot avvik

Aksel Braanen Sterri er stipendiat i filosofi ved Universitetet i Oslo og tidligere kommentator i Dagbladet. Han har ved flere anledninger tatt til orde for en mer liberal og human ruspolitikk. Han forteller om en grunnleggende mangel på respekt for individer som lider av sykdom relatert til rus. Dette mener han er en konsekvens av kriminal- og helsepolitikken som føres.

– Slik jeg ser det, er behandlingen av rusavhengige, med manglende respekt og bakerst i køen i møter med det offentlige, en naturlig konsekvens av kriminalitets- og helsepolitikken. De fleste tunge rusavhengige trenger den helsehjelpen og omsorgen de oppsøker, men så lenge vi kriminaliserer det de anser for å være medisin og unnlater å gi dem den medisinen de oppfatter at virker, så gjør vi behandlingen vanskeligere. Da ender det lett med at den rusavhengige ikke får nødvendig helsehjelp.

Braanen Sterri mener det vil ta lang tid før vi blir kvitt stigmaet knyttet til rusproblematikk. Bedre blir det ikke av at rusavhengige må bo på gata, ta urent dop, gjøre seg til kriminelle for å skaffe seg dop og bruke hele dagen på å skaffe seg det.

– Mennesker har en grunnleggende aversjon mot avvik, og i dagens samfunn er skadene du får ved å leve et liv som rusavhengig egnet til å dytte deg utenfor det gode selskap. Det går utover selvrespekten deres, og det går utover måten de blir behandlet på, også i situasjoner som er ikke er relatert til rusbruken, kommenterer Braanen Sterri.

– Rusmisbrukere beordres ut

Knutsen har i over ti år fått meldinger fra vanskeligstilte som har følt seg avvist eller dårlig behandlet av legevakten i Oslo. For noen år siden var det for eksempel flere medieoppslag om en kvinne som kontaktet legevakten med sterke hodesmerter. Hun var ei rehabilitert amfetaminbruker. Da hun oppga navnet sitt, utbrøt de: «men du er jo rusmisbruker!». Så fikk hun ikke hjelp. Først da vennene klarte å ta henne til legevakten, og etter at legevakten nok en gang ba henne gå, viste det seg at hun hadde en alvorlig form for hjerneblødning, med stor dødelighetsprosent.

– De kommer for å få hjelp. Det legevakten gjør er å bruke vekterne eller politiet for å sende dem ut på gata igjen, fremfor å tilby hjelp, slik de gjør med andre pasienter. Bak den høye glassveggen deres, virker det som om enkelte vektere ser etter avvikende utseende og reagerer deretter. Rusmisbrukere beordres ut allerede ved ankomst. Dette så jeg med egne øyne i går. Mer etablerte mennesker, som personellet ved legevakten anser som verdige trengende, blir derimot vennlig mottatt.

Personen kunne mistet livet

– På vei ut ville pasienten ha seg en røyk og prate. Da fikk vi se at andre typer pasienter ble tatt imot av helsepersonell uten noen vansker. Igjen observerte jeg at rusavhengige som ankom straks ble konfrontert av vekterne.

Arild Knutsen karakteriserer den manglende oppfølgingen fra personell ved legevakten som «grav alvorlig».

– Jeg klarte ikke å sovne før klokken to om natten fordi jeg var så opprørt. I ytterste konsekvens medfører avvisningen at personer kan dø. Du kan selv tenke deg det ryktet som legevakten har i miljøet. De vet at de risikerer en brysk avvisning. Når en rusavhengig ankommer legevakten, er det derfor grunn til å anta at vedkommende har et sterkt behov for umiddelbar helsehjelp.

Knutsen mener legevakten, av alle, bør sende et signal om at vanskeligstilte skal behandles som enhver annen pasient.

– Mennesker bør tilbys nødvendig helsehjelp uansett. Det har blitt sagt mange fine ord på politisk plan, men lite har skjedd i praksis, slik jeg opplever det.

Vil opprette dialog

Konstituert avdelingsdirektør ved allmennlegevakten, Henriette Myhre Waitz, lytter gjerne til Knutsens erfaringer og fremhever at alle som ankommer legevakten i Oslo skal behandles med likeverd og respekt.

– Vi går gjerne i dialog med Arild Knutsen om hans erfaringer med legevakten. Allmennlegevakten behandler årlig i underkant av 3000 personer i forbindelse med rusmiddelforgiftning, og tilbakemeldinger fra pasienter og pårørende er viktig i vårt kvalitetssikringsarbeid.

Allmennlegevakten bruker et prioriteringssystem kalt «Manchester Triage System», som blant annet skal sikre at de som trenger rask helsehjelp prioriteres først, forteller Myhre Waitz.

Sender en formell klage

– Jeg kommer til å sende en formell klage til legevakten i morgen, opplyser Knutsen.

Han påpeker at han ikke er ute etter «å ta noen» eller generalisere, men at det er nødvendig å fortsette å sette søkelys på rusbrukeres rettigheter og samtidig fortsette å være kritisk når det trengs. Han mener torsdagens episode var «langt bak mål».

– Jeg er ikke ute etter å generalisere mot verken helsepersonell eller vektere, men noen er litt for glade i autoriteten sin. Det er åpenbart noe sykt ved helsevesenet og dets praksis. Særlig fordi rusavhengige er en gruppe som i over ti år har hatt pasientrettigheter på papiret. Sentralt og teoretisk har de rettighetene på sin side, men lokalt og i praksis blir de uglesett og grovt forskjellsbehandlet.

Han mener legevakten bør gå gjennom sine rutiner.

– Legevaktens møte med pasienten sviktet, fra ankomst til utsendelse. Denne personens sorg, depresjon og sterke dødsangst, som var høyst reell, ble det overhodet ikke tatt høyde for. Selv om en overdose ikke fører til døden, kan den likevel medføre varige skader i hjertet og hjernen. Dette holder bare ikke mål, mener Knutsen.

Episoden er tatt opp på video

Fagforbundet organiserer vekterne ved legevakten. Hovedtillitsvalgt i Fagforbundet, Stig Berntsen, synes det er vanskelig å uttale seg om en episode hvor han ikke var til stede.

– Jeg synes alle som opplever seg dårlig behandla skal klage. Siden området er videoovervåka, er det mulig å ettergå tidsfesta episoder. Det Arild Knutsen sier om diskriminering, vil jeg gjerne høre mer om, sier Berntsen.