Det var en sveivegrammofon som satte fart i lidenskapen. Foto: Thomas Halleland / NRK

– Det mest spesielle med dette rommet er ikke det som er i det, men det som er på det. Dette er den originale håndmalte tapetet med blekk og sjablong, sier Stig Roar Olsen fra Karmøy, mens han gestikulerer entusiastisk med hendene.

Han har sommerjobb som guide på museet i Mælandsgården i Skudeneshavn, og det er ikke så rart, 23-åringen har nemlig hatt interesse for alt som er gammelt helt siden han var fem år.

– Da fant jeg en sveivegrammofon i kjelleren til mormor, og av alle barnebarna som var i den flokken var det kun jeg som oppdaget den. Fra første gangen mormor trakk den opp og spilte en plate var jeg solgt, sier Olsen.

LES OGSÅ: Mer gjenbruk av møbler og klær

Et lite orgel har til og med fått plass i stua hans. Foto: Thomas Halleland / NRK

– Totalt misforstått

Han har en særlig lidenskap for hjemmets historie mellom 1875 og 1930. Han mener vi har mistet noe viktig i måten vi ser på våre hjem i dag, i forhold til før.

– Hvis vi ser på et hjem i dag, så har folk totalt misforstått hva et hjem er. I dag kjøper du et hus, du pusser det og går på bohus, IKEA eller møbelringen og kjøper møbler. Da har du et hus med møbler, men du har ikke et hjem, sier han.

Selv bor Olsen i en 19 kvadratmeter stor studenthybel i Stavanger. På utsiden er den moderne og minimalistisk stil, men på innsiden har 23-åringen så absolutt klart å sette sitt personlige preg.

LES OGSÅ: Gjenbruk er trendy

Stua er ikke typisk for en 23-åring. Foto: Thomas Halleland / NRK

Studenthybel med sjel

Et klassisk veggur henger i stua. Foto: Thomas Halleland / NRK

Det som møter NRK er en bitte liten stue med møbler av mørkebrunt tre og en liten grønn toseter. Stolbeina er buet, og sofaen har «kurver». Alt i gammeldags stil.

– Det er viktig at hjemmet skal gjenspeile den du er, og det skal bygges over tid. Dette er ting som jeg har samlet meg opp og fått. Alt som er her har en historie, og det gjenspeiler meg i et nøtteskall. Derfor har jeg valgt å innrede min hybel slik som dette. Hvite IKEA-møbler, det er ikke meg, sier han bestemt.

Olsen elsker gamle dager, men han er glad for at han lever i det moderne samfunnet.

– Det hadde vært interessant å være flue på veggen for å finne ut hvordan de hadde det, men med de bekvemmelighetene de hadde den gangen, så er jeg absolutt ikke i tvil om at jeg er laget for det 21. århundret, sier han bestemt.