KRITISK: – Jeg mener #VilleBarePrateLitt bidrar til å gjøre oss kvinner svakere og enda mer sårbare, skriver Ane Lykke Jørgensen. Foto: Privat

Debatt

Jeg er lei av kvinner som klager

Christine Krieg har sett seg lei av uønsket oppmerksomhet fra menn som «bare vil prate litt» Jeg har sett meg lei på kvinner som «bare vil klage litt».

19. juni 2019

Dette er en kronikk. Kronikken gir uttrykk for skribentens holdning. Du kan sende inn kronikker og debattinnlegg til VG her.

Artikkelen er over ett år gammel

ANE LYKKE JØRGENSEN, butikksjef og initiativtaker til Facebook-prosjektet «Prosjekt Girlpower»

Det som sikkert er nok en velment kampanje for å få menn til å skjerpe seg, mener jeg vitner om en ukultur hos svært sårbare kvinner. Det er skummelt at en «sosiale medier-profil» med såpass mange følgere og dermed mye makt kan uttale seg så unyansert og lite strategisk om kommentaren til Markus Sanden.

Sanden sin kommentar på nrk.no handlet om frykten for å bli avvist i det offentlige rom, og et ønske om å ha et åpnere samfunn. Dette har Christine Krieg klart å vri om til noe svært negativt og kvinnefiendtlig, og en ny hashtag ble dermed født.

Jeg mener #VilleBarePrateLitt bidrar til å gjøre oss kvinner svakere og enda mer sårbare. Å ta kontakt med et ukjent menneske bør ikke være et problem, med mindre man respekterer å få et nei. Noe Sanden også presiserer i sin kommentar : “Alle mennesker i verden kan ikke finne meg interessant og det må jeg tåle. Det er også slik at folk ikke alltid er gira på å ha en samtale eller bli kjent med en fremmed, og det må da være lov. Sånn er det for meg også.”

les også Hashtagen #VilleBarePrateLitt tar av på Twitter: – Drittrist

Jeg mener at vi skal være rimelig forsiktige med å få i gang nok en kampanje som skaper enda større distanse mellom kjønnene, og samtidig gå hardt ut mot å ta kontakt med ukjente mennesker, å skape både splid og enda mer frykt i et samfunn som allerede er kaldt nok som det er.

Jeg er selv kvinne. I 30 år har jeg opplevd flere uheldige sider av det motsatte kjønn. Alt fra uskyldig flørting, keitete forsøk på å kapre telefonnumre og elendige sjekketriks, til å bli klasket på rompa på vei hjem fra byen. Da jeg hadde sommerjobb som servitør, ble jeg ved flere tilfeller tafset på puppene og som bartender var det et tilfelle der en mann tok meg mellom bena.

les også Det beste en kan si er at han i hvert fall ikke ble sykmeldt

Jeg har, som de fleste andre, også fått slengt slibrige kommentarer etter meg på gata, utallige ganger. Er dette greit? Absolutt ikke. Kan dette sammenlignes med å bli pratet til på bussen eller på butikken? Absolutt ikke.

Jeg var en av de mange som jublet frem Metoo-kampanjen og alt det den opprinnelig står for. Kampanjen fikk satt lys på viktige temaer som vi burde tatt på alvor for lenge siden og har bidratt til at flere menn fokuserer på egen oppførsel. Flere har fått straffen de fortjener. Flere kvinner har turt å stå frem med sine historier.

Det jeg derimot ikke liker er kjølvannet av #metoo, som vi nå befinner oss i. Ettermælet av en ball som ikke lenger bare ruller rett på, men som blir til små, hissige klinkekuler uten mål og mening. Det har rett og slett gått for langt, når vi ikke lenger skal kunne godta å bli pratet til av det motsatte kjønn i det offentlige rom. Er det sånn vi vil ha det?

les også Står frem med anklager mot komiker Ørjan Burøe: – Si ordentlig unnskyld!

Dette har ikke med maktbalanse mellom kjønnene å gjøre. Det har heller ikke med freidig og uakseptabel oppførsel å gjøre. Dette handler om en manglende evne til å se konteksten i en situasjon, og en lite gjennomtenkt måte å skape oppmerksomhet rundt en sikkert velment kampanje.

Grunnmuren til denne kampanjen er Kriegs private historie, som nå blir delt i sosiale medier. På sin Instagram-profil beskriver hun seg selv som introvert. Og det er her jeg synes det begynner å skurre.

les også Fredrik Virtanens oppgjør med svensk presse etter metoo: – Burde be om unnskyldning

Historien hun deler under #VilleBarePrateLitt har et innhold som ikke samsvarer med det Markus Sandens kommentar handler om. Hun forteller om en mann som tok kontakt på nattbussen, og at hun deretter følte seg presset til å bli hans Facebook-venn. Hva som førte til dette presset nevnes ikke, og dermed heller ikke hva dette har med kjønn å gjøre.

Jeg tror de aller fleste har fått forespørsel om å bli lagt til på Facebook opptil flere ganger i sitt liv. Det må være lov å spørre på en høflig måte om man ønsker å ha kontakt med et annet menneske, uansett kjønn. For all del, lag en hashtag om å tråkke over grenser, men ikke bland kontekster og lag en unyansert kampanje som går ut på å farliggjøre sosial kontakt mellom ukjente mennesker og spesielt mellom kjønn. Det siste vi nordmenn trenger, er enda mer redsel for hverandre. Det blir som å tro at alle muslimer er terrorister.

les også Kritiserer NRK-dokumentar: – Svært uheldig

Om alle menn som ønsker å ta kontakt med oss kvinner, skal bli hengt ut og få nok en hashtag slengt etter seg - ja, da bidrar det til at likestillingen blir vrengt ut av proporsjoner.

Er vi virkelig så svake at vi ikke lenger klarer å bli pratet til uten at det skal tolkes som et overtramp på integriteten vår? Jeg blir provosert av at andre kvinner er med på å latterliggjøre meg som kvinne. Jeg klarer å se forskjell på gode og onde intensjoner. Jeg skjønner forskjellen på overgrep og prat. Gjør Krieg?

Vi du delta i debatten? Send ditt leserinnlegg til debatt@vg.no.

Her kan du lese retningslinjene for å skrive kronikk eller debattinnlegg til VG.

Publisert: 19.06.19 kl. 10:31

Mer om Kjønn Metoo