Lad mig begynde med et spørgsmål: Kan man det ene øjeblik give den som undergrundsheltinde i Ungdomshuset for så øjeblikket efter at gå ned i banken og indløse en check udskrevet af en af verdens største virksomheder? Nærmere bestemt Microsoft, der for ganske få år siden var under beskyldning for skatteunddragelse i Danmark for knap seks milliarder kroner.

Mø kan tilsyneladende. MØxSurface er navnet på et løbende kommercielt partnerskab mellem den danske popstjerne med punkrødderne og den multinationale tech-gigant Microsoft. Samarbejdet munder i dag ud i et såkaldt fanzine med titlen »Empty Billboards Overloaded Minds« – en hæftet pamflet på 25 sider med tegninger, digte, billeder og collager lavet af Mø og hendes fans, og som vil blive distribueret gratis til hendes koncerter i den kommende tid.

Isoleret set en fin måde at interagere med sine fans. Og projektet giver god mening, al den stund at Mø har en veldokumenteret baggrund i punkmiljøet, hvor fanzine-formatet traditionelt har trivedes som et kreativt gør-det-selv-magasin for de alternativt tænkende. Dem, der definerer sig selv som i opposition til mainstreamkulturen.

Der, hvor filmen knækker for mig, er, at hele projektet dybest set er en reklame for Microsofts OneNote-app og tabletten Surface Pro 4. Det er disse digitale platforme og værktøjer, som Møs fans har skullet benytte, hvis de ville være med. Mø sælger de facto sine fans til Microsoft. Eller rettere: Mø sælger sin troværdighed og gode navn til Microsoft, mens hendes fans står som de nyttige idioter i midten.

Principielt ok med partnerskaber

Projektet er symptomatisk for en tendens i de senere år, hvor musikere i stigende grad indgår kommercielle partnerskaber med virksomheder. Det er der som sådan ikke noget galt med, hvis matchet mellem kunstner og virksomhed giver mening. Og jeg har fuld forståelse for, at musikerne er nødt til at søge alternative indtægtskilder i en tid, hvor pladesalget er nærmest ikke-eksisterende.

Og det er fint, at der i udformningen af samarbejderne bliver snakket rigtigt meget om, »at skabe værdi for alle parter«. Både musiker, virksomhed og fans. Man bestræber sig i høj grad på, at den kommercielle del ligger i naturlig forlængelse af musikerens univers og image. Ellers fremstår det utroværdigt, og hvis musikerens image lider, lider virksomheden også.

I tilfældet Mø er en rigtigt stor del af hendes image hængt op på hendes punk-baggrund. Det er noget af det, der giver hende kant som popstjerne. Hun er cool, kreativ, uafhængig, fandenivoldsk og selvhjulpen. Og det er lige netop de værdier, som Microsoft køber sig ind på, og som Mø sælger. I en gensidigt lukrativ udveksling af kulturel og økonomisk kapital.

Jeg synes, at troværdigheden halter gevaldigt. Hendes undergrunds-image er så afgørende en del af hendes fortælling. Så sent som i efteråret dukkede hun pludselig op i Ungdomshuset til genforeningskoncert med sin gamle antifascistiske punkduo MOR. Og tankede derved en god portion kulturel undergrundskapital, som hun så efterfølgende kunne sælge videre til Microsoft.

Så spekulativ er jeg sikker på, at Mø ikke er. Jeg påpeger bare, hvad det er for en udveksling, der finder sted. Er hun selv klar over det? Er hun helt ligeglad? Eller fattes hun bare penge? Og hvad siger hun mon til følgende citat fra en af hendes helt store helte, Thurston Moore fra støjrockbandet Sonic Youth?

»Nogle ser rock ‘n roll som ungdomskultur, men når ungdomskulturen bliver monopoliseret af store virksomheder, hvad skal de unge så gøre? Jeg mener, at vi skal ødelægge den fup-agtige kapitalistiske proces, der ødelægger ungdomskulturen gennem massemarkedsføring og kommerciel paranoid adfærdskontrol.«

Er alt virkeligt til salg? Er der ingen idealisme tilbage? Ja, jeg spørger bare.