16. august skulle de første bade­gæster være hoppet i det nyetablerede havnebad Sandkaj ved Nordhavn i København. Men man opgav at sende folk i vandet, da det var forurenet med – ja, undskyld udtrykket – lort. Det viste sig nemlig, at spildevandsledninger fra flere af de nybyggede etageejendomme var koblet til hovedledningen for regnvand og dermed ledt direkte i havnen.

Man tror ikke sine egne ører, når man hører, at det ikke bare er en enkelt kloakmester, der har sjusket, men at fejlkoblinger åbenbart er sket på så mange af Nordhavns byggerier, at alle endnu ikke er fundet her fire måneder efter. Hvor svært kan det være at finde den rigtige ledning, når der kun er to at vælge mellem?

Åbenbart svært, for det er ikke noget nyt problem. I 2011 fortalte miljøingeniør Thomas Aabling til Ingeniøren, at han i seks ud af syv oplande til søer fandt den slags fejl i spildevandssystemet, og ifølge en projektleder i Faxe Forsyning er tommelfingerreglen, at der er fejl i omkring 10 pct. af koblingerne i kloaksystemet. I 2016 vurderede seks spildevandsforsyninger, at der var mellem 1 og 15 pct. fejlkoblinger i separatkloakerede områder.

Spildevand koblet på regnvandsledninger er skidt for søer og have. Men det er heller ikke godt, hvis regnvandsledninger tilsluttets spildevandsnettet. Regnvand i spildevandssystemet giver risiko for tilbageløb og oversvømmelser, når det styrtregner, og det øger energiforbruget til pumpning og rensning.

Ét er fejlkobling fra en enkelt villa, noget andet er, at når det sker fra etagebyggerier, hvor én fejlkobling udleder spildevand fra mange husholdninger. Problemet bliver ikke mindre, efterhånden som der etableres flere separate regnvandsledninger i forbindelse med den galopperende byudvikling og klimatilpasning landet over.

Fejlene kan betyde årelang forurening. Som Københavns Kommune erkender i sagen fra Nordhavn, er det kun, fordi området huser et havnebad, at kommunen tog prøver af vandkvaliteten. Hvor kommunerne før i tiden førte tilsyn med nybyggerier, der kunne opfange sådanne fejl, er det i dag overladt til bygherrer og autoriserede kloakmestre. Men de kan eller vil tilsyneladende ikke tage deres faglighed alvorligt, hvorfor kommune og borgere må ud i et besværligt udredningsarbejde, hvis fejlen vel at mærke bliver opdaget.

Nogle fejl kan nok undgås, hvis bygherrer og kommuner strammer op med dokumentationskrav til det udførende led. Men hvorfor ikke lave et system, hvor disse fejl slet ikke kan ske? På andre områder, hvor menneskelige fejl kan lave skader, har man fundet oplagte løsninger: På tankstationer er der forskellige diametre på hanerne til diesel og benzin, på hospitalerne undgår man fatale fejl med medicinske gasser på samme vis, og på selv det mindste stykke legetøj er angivet pluspol og minuspol til batterierne.

Tilsvarende må det være muligt at indføre forskellige standarder for hhv. regn- og spildevandsledninger, så de ikke kan fejltilsluttes – eller i det mindste afmærke tydeligt, hvad der hører sammen. Det må også være muligt at udstyre rørene med billige sensorer, der kan advare hurtigt, når det alligevel går galt.

I en tid, hvor teknologien kan fortælle mig snart sagt alt, virker det håbløst gammeldags, at min badetur skal aflyses, fordi nogle håndværkere ikke kan kende forskel på spildevand og regnvand. Løsningerne ligger ligefor. Vi mangler bare en branche, nogle myndigheder og politikere, der vil tage ansvaret, inden problemet breder sig som – undskyld igen – lort i vandet.