Kommentar: Thomas Delaney er i færd med at spille sig ovenud af Superligaen og ind som landsholdets omdrejningspunkt

Lørdag eftermiddag var der 1347 tilskuere til en halvtrist Superligakamp i Hobro. SønderjyskE vandt helt efter forskrifterne og placerede sig på ligaens 2. plads. Men 1347 tilskuere? Sådan skal Superligaen ikke være.

Skift til søndag aften i Parken. 18.089 tilskuere og sæsonens bedste kamp i Alka Superligaen. FC København 5 – FC Midtjylland 3. Fantastiske mål, spektakulær fighting-spirit og store enkeltmands-præstationer. Sådan skal Superligaen være.

Peter Brüchmann Peter Brüchmann har beskæftiget sig med dansk topidræt i 30 år. Han var i ni år sportschef på BT og skabte Danmarks Sportsavis. Han var også ansvarshavende chefredaktør på BT og har været chefredaktør for TV 2's digitale arbejde. I dag har han sit eget firma, ’Brüchmann’, og laver bøger, foredrag, ledelsesudvikling og journalistik.

Ståle Solbakkens FCK afgjorde – igen – Superligaen, hvis nogen ellers havde været i tvivl. Kampen blev en delvis magtdemonstration af københavnerne, en delvis opvisning i den kultur, som Jess Thorup er ved at få genopbygget i FCM og bare en generelt fremragende underholdning.

Topkampen blev også et billede på, hvad det er, der skal til, når man i disse år ser ligaen være presset på tilskuertal, tv-tal og generel bevågenhed, når vi med et enkelt tryk kan zappe til Manchester United-Leicester, Southampton-Manchester City og alverdens godt fra Madrid, Torino og München.

Endelig blev kampen et billede på et særligt makkerpar hos FC København, der både er centrale i forårets mesterskabskamp, centrale på landsholdet og kan blive særdeles centrale i sommerens transfervindue.

Velkommen til denne uges Superliga-rundtur med titlen ’Det taler de om i Superligaen’.

1: Thomas Delaney – og hvorfor han ikke laver en ’Steven Gerrard’

Kig lige engang på listen over markante landsholdsspillere og et særligt mønster:

Kasper Schmeichel – har aldrig spillet i Superligaen.

Christian Eriksen – har aldrig spillet i Superligaen

Pierre-Emile Højbjerg – har aldrig spillet i Superligaen

Andreas Christensen – har aldrig spillet i Superligaen

Og lad os bare tage Nicklas Bendtner med under de markante – har aldrig spillet i Superligaen.

Og så har vi altså Thomas Delaney, 24 år og med 148 kampe for FC København i Superligaen. 210 i alt.

Han er i den grad den atypiske landsholdshistorie. Og Thomas Delaney er ligeledes en af de mest interessante historier omkring det danske fodboldlandshold. FC Københavns anfører er lige nu i færd med at afgøre Superligaen - i foråret især med selskab af Nicolai Jørgensen. Han er samtidig på vej til at spille sig ovenud af Superligaens top og på vej til en spændende udlandskarriere.

Når han sammen med formentlig Nicolai Jørgensen forlader FC København, efterlades et dobbelt tomrum af dimensioner, som selv den samlede scouting-stab, et solidt transferbudget og alle Ståle Solbakkens kompetencer for at bygge et nyt storhold får besvær med at fylde ud. De to vil blive kolossalt savnede, når der til efteråret skal spilles om europæisk puljespil, hvis de som ventet rejser ud til sommer.

Det helt særlige ved Thomas Delaney er, at han i en alder af 24 år står til en udlandskarriere, der ikke følger det gængse mønster som tegnes af ovenstående liste. Han er dybest set for gammel til at være øverst på listerne i de store klubber, hvor man i stadig stigende grad kigger på de teenage-emner, som for eksempel Brøndby-trioen Pierre-Emile Højbjerg, Andreas Christensen og Patrick Olsen udgjorde, da de rejste ud, længe før de kunne begynde på køretimer.

Delaney er også usædvanlig, fordi han har overvejet at lave en Steven Gerrard – altså at gennemføre hele den centrale del af sin fodboldkarriere i én og samme klub og blive en ’klubspiller’, som Delaney kalder det. Ja, jeg ved godt, at Gerrard tog en ekstra runde udenfor Liverpool, men nu snakker vi den centrale del af karrieren. Det ville være smukt, usædvanligt og ville formentlig sikre ham en sikker plads i den Legends Club, som Sibusiso Zuma er blevet optaget i.

Men overfor det står muligheden for en karriere-indtjening på et to-cifret millionbeløb. Altså at vende hjem som f.eks. 30-årig og have en livsopsparing på 10, 15, måske mange flere millioner med sig hjem på bogen. Det ville aldrig være muligt i Superligaen, selv ikke om Ståle Solbakken og FCK så levede op til de bestræbelser, som Solbakken har talt om, nemlig at lave det flotteste tilbud i klubbens historie.

Jo, med mindre Delaney køber meget store biler og giver lidt for mange omgange på Bendtner-ruten, så vil han kunne lave en pæn opsparing, men ikke i det niveau, som de klubber, han kan komme på tale hos, er i stand til at betale. Og til en helt anden beskatning. Så vi snakker muligheden for at være sikret for livet.

2: Delaney – landsholdets fyrbøder

Den sportslige rolle for den 24-årige FCK-anfører også dobbelt interessant. Når Solbakken har ønsket at spænde den økonomiske bue hårdere, end man har gjort siden formentlig Brian Laudrup, så handler det om klubbens målsætning om at kvalificere sig til Champions Leagues puljespil. Solbakken bygger op til ny storhed, men han ved, at nogle af rivalerne på Balkan, i Øst- og Mellemeuropa er trukket fra FC Københavns økonomiske formåen, siden årene 2009-2011, hvor det sidste Solbakken-hold toppede.

Så derfor er kontinuiteten afgørende, og det er den, han mister med den sandsynlige timing af de to ventede salg.

Delaney og Nicolai Jørgensen vil blive savnet næsten uanset, hvor hurtig en succes Rasmus Falk måtte blive og uanset, hvor meget plet man måtte ramme, når man skal ud at finde en profil i arven fra Delaney, Kvist, Tobias Linderoth, Atiba Hutchinson, m.fl. Jo, det kan lade sig gøre, men ingen topspiller er kørt ind i den rolle på tre ugers sommeropstart.

Og på landsholdet kan Åge Hareide se, at Thomas Delaney er den fyrbøder, der skal til for at give landsholdet al den energi, som holdet manglede i den sidste periode før trænerskiftet. Selvfølgelig kan man ikke på baggrund af kampe mod Island og et skotsk B-landshold fastslå, at Delaney vil være lige så central, når man skal op det øverste internationale niveau.

Men det er stadig bemærkelsesværdigt, at en Superligaspiller kan være så dominerende i så mange sammenhænge. Jeg har flere gange siddet sammen med scouts på danske stadions og hørt dem om deres syn på Thomas Delaneys niveau, og endnu har jeg ikke mødt de store reservationer. Han er ikke i spil til storklubberne, men han betragtes som en solid ligaspiller til de fleste ligaer.

FCK kunne selvfølgelig vælge at holde på de to spillere, der har kontrakt til sommeren 2017. Sådan var det ’gamle’ FC København under Flemming Østergaard og Dan Hammer, hvor man ikke var en såkaldt ’sælgende klub’. Men det vil være et brud på den nuværende ledelses strategi.

3: Gør klar til det vildeste transfervindue

I det hele taget tyder meget på, at der gøres klar til et af de mest spektakulære transfervinduer meget længe. Hvis man tager det klub for klub, så kan toppen i en række pyramider forsvinde, og det i en sæson, hvor der mere end nogensinde kan forventes fokus på at komme gennem den port, der handler om slutspillet i den kommende Superliga-struktur med plads til seks hold.

Hos FC København får man ikke hele spillertruppen på nakken, hvis man siger, at Nicolai Jørgensen og Thomas Delaney er sæsonens mest centrale spillere. FC Midtjylland vil i hvert fald ikke protestere.

Hos AaB rejser Lukas Spalvis fra topscorerrollen til Lissabon, mens Nicolaj Thomsen kan være et emne for et smerteligt sommersalg (i hvert fald smerteligt for AaB). Endelig kan Kenneth Emil Petersen vel heller ikke ligefrem siges at tilhøre, hverken nederste eller det bløde mellemlag i AaB. Han rejser til OB.

I Brøndby kan Daniel Agger være på vej mod et karrierestop fra truppens top, mens det mere er på den økonomiske side, at Johan Elmander efterlader (læs: frigør) et hul. Flere andre her kan være på vej ud, men lad os i denne gennemgang holde os til den øverste top.

Rasmus Falk forlader OB og rejser til hovedstaden. Klart OBs mest markante spiller, mens han til gengæld skal træde et niveau op og blive både mere stabil og især mere målfarlig, før han bliver en varig succes i Parken.

Randers har sagt farvel til Jonas Borring, og Christian Keller sidder i Colin Todds skammekrog og kigger efter sit gamle anførerbind.

Og så kommer den jagt, hvor der vil blive fokuseret på f.eks. SønderjyskE-profiler. Pierre Kanstrup er allerede nævnt som et emne i Brøndby. Ikke som rygte, men som forslag. Handler i det niveau kan blive hyppige både internt i Superligaen og på de hylder, som hårdt satsende, men også økonomisk bevidste klubber kan nå op på.

Det internationale transfermarked ventes at gå amok. ”Jeg skal i hvert fald følge mere med på nyhedssiderne, end jeg plejer, denne sommer,” som Manchester Uniteds tidligere sponsorchef Casper Stylsvig fortalte mig forleden om den tv-indsprøjtning på rekordhøje milliard-beløb, der ryger ind i Premier League og vil sprede sig igennem hele det internationale system. Stylsvig tiltræder mandag som Chief Revenue Officer i Fulham FC, der i øvrigt har en pakistansk-amerikansk milliardær som ejer.

Så der vil både blive tale om international kædereaktion og en ret usædvanlig karrusel i Superligaen på nationalt niveau.

4: FC Midtjylland – den nye faste førsteudfordrer

Nu skal man aldrig skrive AaB ud af nogen ligning i toppen, fordi spillere rejser. Heller ikke, fordi nordjydernes lønbudget stadig hører til i den nederste halvdel. Men Lars Søndergaard skal virkelig være dygtig med de mange talenter, der kommer op i førsteholdstruppen til sommer for igen at mejsle AaB ind i Superliga-toppen. Også selv om spillet mod Brøndby igen var lovende og flot.

Man må også have forventninger til OB trods Falks farvel, fordi mange ting i Kent Nielsen og Jesper Hansens arbejde begynder at pege i den rigtige retning. Men hvor langt er de kommet til juli?

Og er SønderjyskE steget op til medaljekampe for at blive i top 3, 4, 5 eller 6?

AGF nævner vi ikke her. Jeg tror, at hele det samlede Superliga-Danmark håber på et Aarhus, der vågner som i pokalen, fordi interessen er så kolossal. Men lige nu er der også så mange tråde, der skal knyttes sammen for Glen Riddersholm, at det ligner den store korsstings-eksamen. Den kan godt kræve tid. Meget tid.

Men umiddelbart vil ovennævnte betragtninger føre til, at FC Midtjylland ligner den mest oplagte førsteudfordrer til FC København næste sæson. Måske rejser Petter Andersson. Måske er der stadig salg i stakkels forventningspressede Pione Sisto. Men umiddelbart er kontinuiteten på FCMs side i forhold til de andre hold.

Jess Thorups hold blev ganske vist tromlet helt baglæns de første ti minutter i Parkens topkamp og lignede et hold, der var blevet bedt om at genopføre en vis Napoli-kamp i Parken. Men holdet viste flot moral og løftede omverdenens tiltro til holdet på en fin 2. halvleg.

Den økonomiske side er stadig en interessant faktor med hensyn til FCM. Jeg betragter fortsat den satsede model som sårbar, men denne sårbarhed vil først vise sig for alvor, hvis man kikser i Europa, og bestyrelsesformand Rasmus Ankersen betragter ikke et enkelt års fravær fra puljespil som en fiasko. Det ligger i regnestykket om tre puljespil på fem år.

5: Brøndby – holdet der sætter de andre tophold i gang

Søndag var 1. maj, den store dag for Fællesskabet. Det er også, hvad Brøndby taler om. Men det var i den grad det maste fællesskab i grønne trøjer, der stod på bagbenene, da AaB skruede op i Aalborg. 3-0 til AaB i en kamp, hvor boldbesiddende fodbold blev demonstreret i den direkte, chanceskabende og målfarlige variant.

Auri Skarbalius havde i den grad ikke ramt plet på tavlen, da han satte sit hold op til kampen. Og Brøndby må nu konstatere, at det mere og mere ligner holdet, som de andre tophold elsker at spille imod:

Da SønderjyskE var kommet helt skævt ud til foråret og fik pokalklø af AGF (0-3), var det Brøndby, der bragte Haderslev-holdet tilbage på medaljekursen.

Da FC Midtjylland sejlede mest, var det et besøg af Brøndby, der bragte Herning-holdet på kurs med fire kampe med 10 point.

Og nu mod AaB blev Brøndby igen holdet, der med et besøg på en ny udebane sørgede for, at modstanderen fandt sig selv.

Målsætningen om medaljer er om ikke fortonet, så blevet noget sværere at indfri.

Brøndby har i denne sæson scoret 1,22 mål i snit i 27 kampe. AaB ligger som rækkens bedste med 1,89 mål i snit pr. kamp. Og nej, det handler ikke kun om en angriber. Kig bare på AaB. Det var ikke Lukas Spalvis’ tilbagekomst, der satte AaB i gang. Det var det pres, som holdet var i stand til at lægge, det var især de backs, der igen kunne og turde spille fremad og dermed blev det AaBs evne til at spille igennem Brøndbys pres. Og ja, så bliver Spalvis farlig. Men den slags handler altså ikke bare om en angriber. Sat lidt på spidsen: Kamil Wilzcek havde altså også scoret, hvis han havde spillet for AaB søndag.

6: Emre Mor og Pione Sisto – skal vi pakke dem ind?

Til sidst et lille PS om de unge talenter og vores og klubbernes omsorg for dem. Søndag blev Emre Mor udvist for brok og film. Han blev forsvaret af Kasper Hjulmand, fordi Mor inden den episode, der udløste kort nummer to, burde have været tilkendt et frispark.

I FCM forsvarer Jess Thorup flittigt Pioni Sisto med snakken om prisskilte, mediernes forventninger, landsholdssnak og så videre. Altså en historie om den stakkels unge mand, vi skal give ro.

Men undskyld: Disse knægte vil ud og præstere i et internationalt miljø. Skal de pakkes ind i vat? Eller skal de lære, hvad det internationale miljø handler om?

Jeg ved, at flere trænere arbejder med denne dimension. Jeg ved også, at Hjulmand er meget bevidst om denne skoling af Emre Mor. Men helt generelt: Hvis du vil præstere på en stor scene, skal du både kunne synge rent og ikke lide af sceneskræk.

Det var bare min 25 øres morfar-opsang..

Ha’ en dejlig uge.