Știți ce făceau românii la începutul anilor ’90? E suficient să luăm un Anunț Telefonic de pe vremea aia și ne facem imediat o idee. Ia să vedem:

Închideți un pic ochii. Suntem în… să zicem 1992. Viața românilor curge interesant. Un cetățean vinde “anticoncepționale orale, 60 lei cutia, valabile până în 1995”, altul smoală pentru acoperiș, iar alții aracet, butelii, bijuterii, elemenți de calorifer, cârje, saltele, plăpumi, borcane, triciclete, șampon, mileuri, ceai de ghimpe și mașini de tocat carne. Cei care țintesc să devină antreprenori sunt invitați să dea un telefon. Citez: “Cea mai simplă afacere. Sunați-o pe Lucica la telefon. După 16”. Aș suna-o și eu pe Lucica fără să ezit, căci mor de curiozitate, dar nu mai e bun numărul.

Chiar și în vremuri interesante rămân dezbrăcate mașinile de spălat, așa că un alt român caută “tinichigiu pentru îmbrăcat mașină de spălat”. Nu are nici cea mai vagă idee că, în vremea asta, “un tânăr simpatic, apt şi capabil de o prietenie sublimă, durabilă”, căruia nu i-a rămas mașina de spălat în fundul gol, își aşteaptă, “miniona compatibilă”. O mică orchestră vocal-instrumentală anunță că vrea să cânte la nunți, cu prețuri mici, fără să se gândească că lumea mai și moare și, două anunțuri mai jos, cineva schimbă un loc de veci în Craiova cu unul în București.

“Angajez meseriași care știu să îndrepte stuf pentru pescuit”, strigă din paginile ziarului un român întreprinzător, al cărui destin nu se va intersecta probabil niciodată cu destinul asistentei medicale interesate să efectueze “tratamente injectabile în zona Cișmigiu”. De ce doar în zona Cișmigiu și de ce doar injectabile nu am idee. Dacă o va solicita cineva să-i dea doar cu alifie, va refuza oare?

Un “pensionar incoruptibil cu experiență” dorește să efectueze “servicii pentru firme”, un sportiv vrea să “asigure protecție și pază”, un “domn serios, cu recomandări, aprovizionează magazine”, cineva vinde numere din revistele Pentru Patrie și Poliția română, iar un telespectator fervent schimbă “icoană ulei pe lemn ferecată cu argint” cu Telecolor nou. Vrea să-l țină numai pe Trinitas, normal, dar va trebui să mai aștepte niște ani pentru sta, că nu exista postul în 1990.

“Doresc viză sau chemare în Spania, ofer 100.000 lei”, zice altcineva. Sigur nu e anunțul unui manager bancar minion. Pentru că managerul bancar de 33/1,60/55 dorește “economistă (studentă), 20-25 de ani, inteligentă, fascinantă, realistă, uluitoare”. Pentru “week-end la munte”. Ca să discute cu ea niște bilanțuri contabile, logic.

“Mucegaiul apărut în locuinţă îmbolnăveşte grav locatarii. Se distruge rapid, ieftin şi garantat”, zice un ucigaș de mucegaiuri. Asta în timp ce “Grădina Zoologică” vinde “blană de jaguar argăsita, unicat”, cu 130.000 lei. Hm… Ce e și mai ciudat e că oferă relații la telefon numai “după ora 19″. Da, ea, Grădina Zoologică.

Închei cu un anunț care ar arunca Coaliția pentru Familie într-o salbă de preinfarcturi:” Doamnă 40 ani, încadrată, doresc parteneră vîrstă apropiată, prietenie, eventual căsătorie”. N-o să aflăm niciodată dacă e ceea ce pare a fi sau e doar o greșeală de tipar.

Dacă v-am făcut poftă și mai vreți să vă dați cu mașina timpului, puteți răsfoi personal mai multe ediții ale Anunțului Telefonic din 1992. Primul număr al publicației de anunțuri a apărut pe 7 iunie, acum 27 de ani, iar, din 2015, ziarul și-a făcut obiceiul de a republica în fiecare an o ediție veche și a o atașa ediției aniversare. Ziarul care e săptămâna asta la chioșcurile din București are ca supliment o ediție din iunie 1992 (cea de aici), iar online putem răsfoi nu una, ci trei ediții în variantă digitală: aici, aici și aici.

Pe mine m-au marcat anunțul Grădinii Zoologice și ăla cu Lucica. Pe voi?