Kansalaisaloite haluaa kieltää Veikkauksen peliautomaatit julkisissa tiloissa. Tämä ei tietenkään käy Veikkaukselle ja rahoista nauttiville edunsaajille. Miljardituloista halutaan pitää kiinni, vaikka hintana ovat peliongelmat.

Perustelut pelikoneiden säilyttämiseksi kaupoissa ovat olleet erikoisia. Veikkauksen varatoimitusjohtaja Velipekka Nummikoski (kok) on väittänyt, että monelle pienelle kaupalle tai kioskille pelikone on ”elinehto”. Pelikoneilla on myös työllistävä vaikutus.

Veikkaus maksaa kauppiaille ja ravintoloitsijoille provisiota pelikoneista. Mitä enemmän pelikoneilla pelataan, sitä isompi on kaupalle tai baarille maksettava provisio.

Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että paljon pelaavien ihmisten ja peliongelmaisten rahoista nauttivat Veikkauksen edunsaajien lisäksi myös K-kauppiaat, S-ryhmä ja joukko erinäisiä ravintoloitsijoita ja kioskinpitäjiä.

Pelikoneet ovat kauppatilojen tuottavimmat neliöt: vuodessa yksi hyvin tuottava pelikone voi tuoda kauppiaalle ainakin 5 000 euron provisiot. Ison kaupan eteisessä voi olla jopa kymmenen konetta.

Vuositasolla Veikkaus maksaa pelikoneista provisioita jopa yli 80 miljoonaa euroa. Se on suora tulonsiirto kauppiaille ja ravintoloitsijoille.

Kysymys kuuluukin, miksi kauppiaat, huoltoasemayrittäjät, kioskinpitäjät ja ravintoloitsijat saavat hyötyä ihmisten pelieuroista.

Veikkauksen hyväntekijän logiikalla pelikoneita pitäisi sijoittaa kaikkiin pelien kannalta ”järkeviin” julkisiin kohteisiin: Esimerkiksi Kelaan, työkkäriin, sairaaloihin tai vaikkapa junan vessaan.

Myös eduskuntaan voisi sijoittaa 200 pelikonetta. Parhaimmillaan koneet ”tuottaisivat” valtiolle kansanedustajien palkkojen verran rahaa vuodessa.