Avui fa 5 anys que una gran nevada va deixar les comarques de Girona a les fosques i les Gavarres trinxades. Una nevada qualificada d’excepcional va vinclar com si fossin plastilina més de 3.000 torres elèctriques de diferent calibre deixant 14 subestacions sense corrent a tot Catalunya, incloses les 3 que abasteixen la Costa Brava. A comarques de Girona, 90.000 hectàrees de bosc es van veure afectades i una tercera part molt afectades; la majoria, a les Gavarres.

Diu Endesa que 142 municipis es van quedar sense subministrament a tot Catalunya. La immensa majoria eren a comarques de Girona. Alguns punts van estar una setmana sense corrent. Milers de cotxes i persones atrapades a les carreteres i més de 20.000 empreses paralitzades van acabar de configurar un panorama que hagués fet les delícies d’El Bosco.

La suma total de les pèrdues és inquantificable però la Generalitat va sancionar Endesa amb 870.000 euros de multa. D’una forquilla que podia anar dels 600.000 € als 6 milions es va quedar aquí. La major part de la sanció va ser per la gestió de la crisi.

I és que la resposta inicial de la companyia va deixar insatisfets molts ajuntaments. Jordi Soler, alcalde de Calonge i Sant Antoni diu que, al principi, “hi va haver confusió” i que la companyia “no ens va atrendre com mereixíem”. També reconeix que, després de fer “les queixes pertinents, la direcció d’Endesa a Girona va reaccionar de manera positiva i va complir els compromisos adquirits”.

No es pot negar que Endesa es va acabar posant les piles, mobilitzant més d’un miler d’operaris, buscant grups electrògens per donar llum allà on encara no es podien reparar línies i supervisant línies amb helicòpters… Es van canviar més de 200 kms de cables i la inversió final va superar els 60 milions. La normalitat completa va trigar 4 mesos en arribar.

Malgrat aquesta inversió en cables i torres, si tornés a nevar d’aquella manera passaria exactament el mateix. És el que opina l’enginyer i expert en energia, Joan Vila: “només han reposat el que ja hi havia i, per tant, si hi ha el mateix material i hi tornés a haver una nevada com aquella, que pot tornar a ser… estaríem en les mateixes”.

El motiu és que només es va fer un canvi de material i no de criteris, un extrem que confirma la pròpia companyia, que no ha volgut aportar ningú en aquest reportatge més enllà de les dades.

Segons Vila, els criteris de les línies a la plana i a la costa s’haurien de canviar. Les torres haurien d’estar disenyades pensant que, com passa a la muntanya, poden haver de suportar nevades i ventades importants. “Possiblement no passen amb tanta freqüència que a la muntanya però a la plana i la costa hi ha circumstàncies excepcionals”, sentencia Vila. La seva demanda no va ser atesa.

El bosc

La neu va deixar-nos a les fosques i l’altre gran damnificat va ser el bosc. La meitat de les Gavarres van quedar destrossades i es van convertir en un polvorí al que la Generalitat va destinar una inversió mai vista; més de 20 milions d’euros. Melcior Soler, president de l’ADF de les Gavarres i també de l’associació de propietaris de la zona diu que “s’ha de reconèixer aquell esforç” però lamenta que només va servir per netejar “els accessos principals i les zones més afectades”. “La zona de dins -afegeix- no s’ha pogut endreçar i, a més a més, ja estava desendreçada”, afegeix.

Com sempre després d’un cisma, obrim debats, diem que aprenem lliçons… La reclamació de la MAT va canviar de marxa (ja funciona) i també es van multiplicar les veus reclamant la necessitat de poder tornar a treure rendiment del bosc. I es va parlar de calderes de biomassa, de producció d’electricitat amb biomassa, d’aprofitaments forestals… Segons Soler, ens hem quedat a mig camí: “ha quedat la conscienciació, alguns experiments, alguns projectes” però la implantació de calderes de biomassa continua a les beceroles, la primera planta de producció d’electricitat amb biomassa continua encallada per falta de finançament i perquè la rendibilitat no està assegurada.

Conclusions

Si les torres tornarien a caure i les Gavarres continuen sent un polvorí… tot continua allà mateix. És així. Malgrat tot, hi va haver coses positives, com la solidaritat. L’alcalde de Calonge diu que “tot i que hi va haver gent que es va escaquejar, també hi va haver molta gent es va oferir per treballar, per portar aliments i les famílies van tornar a xerrar perquè no hi havia tele”.

La ràdio –que només necessita piles- va fer molta companyia aquells dies, permeteu-m’ho dir. Ho vaig poder constatar en aquells dies de feina intensa trencant-nos les banyes per saber on hi havia llum i on no i per fiscalitzar uns responsables que, en un primer moment, va semblar que no eren conscients de la magnitud del desastre. Va trucar gent explicant que omplia el congelador amb neu per salvar la carn, gent gran donant senyals de vida a familiars amb els que no podia parlar, persones explicant que havien donat aixopluc a persones que havien quedat tirades o d’altres intentant trobar grups electrògens o algun panader amb pa del dia… I ja fa 5 anys!