– Jeg har oppdaget mange banneord som jeg ikke har i mitt vokabular. Særlig i diskusjonsforumet til VG er det mange sinte folk uten sperrer. Der har jeg funnet veldig mye rart, ler språkforsker Ruth Vatvedt Fjeld.

Gjennom et langt arbeidsliv har hun åpnet ørene litt ekstra når folk rundt henne har bannet på trikken og på gata. Hun har lest seg opp på gamle romaner og skuespill og studert språket til ungdommene i Skam og Big Brother.

Interessen for banneordene startet for alvor da hun jobbet som språkkonsulent i NRK.

– Da jeg var i NRK, måtte jeg slå hardt ned på disse tabuordene. Dette var ord det ikke var lov til å si, og det var jeg som måtte svare når folk klaget over banning på lufta. Det førte til at jeg hørte veldig etter når folk bannet, forteller hun.

En del av kulturhistorien

Nå er Fjeld i ferd med å sluttføre det som skal bli Norges første banneordbok. Den består av 1000 ord og uttrykk fra en lang norsk historie med språklig styggedom.

Ordene er beskrevet med betydning og opphav og en forklaring på hvilke situasjoner de kan brukes i. Banneordene er også gradert fra 1–3 etter hvor stygge de er.

– Banneordene har vært tabu i alle år, så de står ikke i vanlige ordbøker. Det er ord man egentlig ikke skal bruke, men alle bruker dem jo. Alle banner og noen banner veldig mye. Det er en stor og viktig del av språk- og kulturhistorien vår som ligger i disse ordene, sier hun.

Fjeld har også delt banneordene inn i fem ulike kategorier:

Kategorier i banneordboka Ekspandér faktaboks Gud – Herregud, bevare meg vel, Jesus.

Djevelen – Faen i helvete, tykje, steike.

Sex – Fuck, motherfucker, kuk

Ekskrementer – Drit, piss meg i øret

Sykdom og død – Pokker (av sykdommen kopper).

Fra sykdom til incest

I arbeidet med ordboka har språkforskeren også merket hvordan banningen har forandret seg med årene. Tidligere var banningen sterkt knyttet til kristendom og overtro, og man trodde at man kunne få sykdommer av å si feil ord.

– Pokker betyr kopper, som jo var en veldig smittsom sykdom. Det var det samme med uttrykk som «piss meg i øret» og «drit og dra». Ekskrementer kunne jo være smittefarlig, og før i tiden trodde de det var farlig bare å si ordene.

Den moderne banningen er gjerne mer knyttet til kjønn og sex. Og nordmenn bruker stadig oftere engelsk når de skal banne i hverdagen.

– Å ja, jeg har tatt med «fuck», «shit» og alt sammen. Og «motherfucker», som jo er ha sex med sin egen mor, altså incest, noe som alltid har vært forbudt. Banneordene er noe av det første vi plukker opp når vi skal lære et nytt språk. De fleste av oss kan nok banne på både tysk, engelsk og fransk, selv om vi ikke er flytende i de språkene, sier Fjeld.

Ruth Vatvedt Fjeld er professor i nordisk språkvitenskap ved Universitetet i Oslo. Hun er snart aktuell med Norges første banneordbok. Foto: Sara Vilde Solås/NRK

Prøver å lure Gud

Men det er også funnet plass til mange gamle ord og uttrykk fra Norge som ikke er så mye i bruk lenger. Også ord som blir brukt for å kamuflere banning, men som dermed har blitt til banning i seg selv.

– Det som er interessant, og nesten til å le av, er at det gjerne er de som tror på Gud, som prøver å skjule at de banner. De skal lure Gud. Men han som skal skjønne alt, skjønner vel i hvert fall at de mener «satan» når de sier «søren», ler Fjeld.

– Når kommer ordboka?

– Jeg sitter og leser korrektur nå, og har frist til etter sommeren. Boka kommer ut i høst.