I strømmen av «gode» nyheter fra Kina, må vi ikke glemme hvem som spredte viruset.

Mens dødsfallene er på vei opp i hele verden, kommer nyheter om at livet er i ferd med å vende tilbake til normalen i Wuhan.

Det store spørsmålet er om vi kan stole på tall fra et regime som truet med å arrestere legen Li Wenliang da han forsøkte å slå alarm.

Nettopp mangelen på åpenhet og ytringsfrihet har etter alt å dømme kostet tusenvis av mennesker livet i en virusepidemi som fikk vokse ukontrollert de første ukene, og spre seg til resten av verden.

Ifølge Worldometer er det til nå 16.568 døde, og ytterligere 12.075 pasienter er i en kritisk tilstand. Det dør nesten 2.000 nye mennesker hver eneste dag, og både smitten og dødsfallene er på vei rett opp. Fra Kina har det dødbringende viruset spredt seg over hele verden.

SMITTE FRA KINA: Titusener av mennesker har allerede dødd av koronaviruset som ble spredt fra Kina. Foto: Verdens helseorganisasjon (WHO)

Forsker Gunnveig Grødeland forsker på influensavirus ved Institutt for klinisk medisin ved Universitetet i Oslo, og hun peker på et fellestrekk mellom korona og tidligere influensavirus:

- I 2002 og 2012 oppstod koronavirusene SARS og MERS som et resultat av smitte fra dyr til mennesker, og vi renger med at dette også er tilfelle for det nye viruset som nå har forårsaket et utbrydd i Kina. Et fiskemarked i Wuhan ble tidlig identifisert som det stedet der viruset sannsynligvis først smittet over fra dyr til menneske, men dette vet vi ikke sikkert ennå.

Les mer: Fakta om koronavirus

- Koronavirusene SARS og MERS begynte som flaggermusvirus, men smittet over til mennesker via henholdsvis katter og kameler, skriver Grødeland.

Hør også podcasten Stavrum & Eikeland: Gunveig Grødeland

Vanlig influensa sender hvert år mellom 2.500 og 3.000 mennesker på sykehus i Norge, og så godt som hver eneste vinter er dødeligheten blant folk over 65 år høyere enn forventet i influensasesongen.

I 2017/2018 ble drøyt 6.500 innlagt på sykehus, og rundt 1.400 mennesker døde, ifølge overlege Øystein Sørdal ved St. Olavs Hospital. Dødsårsaksregisteret viser at flere hundre dør av vanlig influensa hvert eneste år - de fleste i januar, februar og mars.

De siste årene har risikoen for å dø av influensa økt. I 2015 døde 2,5 personer per 100.000 innbyggere av influensa, året etter var det doblet til 5,1 og året etter nesten tredoblet til 7,4.

Svært ofte kommer virusene fra Asia og Kina.

- I asiatiske land er det også mange som jobber direkte med dyr, med svin og fugler som fungerer som reservoar for influensaviruset. Dermed øker faren for at nye influensatyper skal kunne smitte over fra dyr til mennesker, skriver forskning.no.

Asiasyken i 1957 fikk sitt navn fordi den startet i Kina, skriver professor Olav Dalgaard, som er fagansvarlig for virussykdommer, i Store Norske Leksikon.



Hong Kong-influensaen i 1968 spredte seg fra Hong Kong.



SARS-viruset forårsaket en global epidemi i 2002/2003, og kom fra Sør-Kina.

Til enhver tid sirkulerer det ulike influensavirus i befolkningen, men siden mange har hatt influensaen før er de immune, og det hindrer epidemier. Faren med koronavirus som SARS og årets Sars-CoV-2, er at de har mutert fra dyr til mennesker - og treffer en befolkning der ingen er immune fra før.

Inntil vi finner en vaksine er den eneste måten å bekjempe viruset å sørge for god håndhygiene, hoste i et papirtørkle eller i armkroken og begrense kontakten mellom folk.

Med andre ord: Jo før vi får vite om viruset, desto raskere kan vi reagere og hindre tusenvis av unødvendige dødsfall. Og det er her Kina sviktet. Det har resten av verden fått betale for gjennom tusenvis av døde og et virus som har fått verdensøkonomien til å knele, og gitt en arbeidsledighet i Norge vi må tilbake til 1930-årene for å finne make til.

Da viruset begynte å spre seg, forsøkte lokale leger som Li Wenliang å slå alarm. Men det totalitære regimet undertrykket alarmen og viruset fikk spre seg ukontrollert fra Wuhan. Hver eneste dag dør det mennesker i Norge og andre land som følge av denne mangelen på åpenhet og ytringsfrihet.

Søkelyset på de asiatiske matmarkedene og handel med levende, ville dyr har fått et kritisk søkelys, og det er bra. Ingen land kan handle med, og ha åpne grenser, mot land som utsetter oss for ekstrem risiko for pandemier og som holder advarsler nede.

Derfor er det vel og bra at smittetallene er på vei ned i Kina (hvis vi stoler på tallene), men vi må ikke glemme hvor smitten kom fra eller skjebnen til Li Wenliang. Når koronaviruset er nedkjempet, må Kina ta sin del av regningen for de ekstreme kostnadene landet har påført resten av verden.

Og aller viktigst; vise at Kina har lært en lekse om at åpenhet og ytringsfrihet er avgjørende i kampen mot dødelige virus.

PS! Hva mener du? Hvilke krav bør vi stille til Kina etter koronapandemien? Skriv et leserbrev!