Jeg gikk fra 1 til 6 på eksamen. Hæ? | Marie Ulven

Marie Ulven (19)

4. juli 2018 05:56 Sist oppdatert 4. juli 2018

Det er helt feil at sensors subjektive mening skal være avgjørende for elevens fremtid, mener Marie Ulven (19). Privat

Jeg fikk panikk. Skulle DENNE karakteren ødelegge alt?

Si ;D-innlegg

Dette er et Si ;D-innlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning. Innlegg kan sendes Dette er et Si ;D-innlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning. Innlegg kan sendes hit

Jeg har bladd forbi en haug av artikler med overskriften «Eksamen må fjernes!», men som den usjarmerende og egosentriske tenåringen jeg er, har jeg ikke brydd meg. Før nå, da. Nå som det angår MEG, er det jo kjempeviktig. Nå som det er JEG som er offeret, må noen bry seg!

Eksamen har vært den underliggende angsten ved å gå på skole. Videregående er litt som å være i en kronisk filmscene, der noen peker en pistol mot hodet ditt og tvinger deg til å tømme hele kassa for penger på en bensinstasjon ute i ødemarken i Vestfold. Hvis ikke, blir du drept på stedet, eller strøket, i dette tilfellet.

BAM! Jeg fikk ullundertøy

Da jeg leverte eksamensbesvarelsen min, hadde jeg en god følelse. Jeg var genuint fornøyd med oppgaven min. Jeg sendte den til og med til mamma.

Jeg følte meg som et lite barn som stolt viste frem den stygge krussedulltegningen fra SFO.

20. juni fikk vi karakterene tilbake. Det var helt sånn: snart-åpne-pakker-på-julaften-jeg-er-seks-år-stemning da jeg logget meg inn på SkoleArena for å se hva karakteren ble.

Fakta Hva er et Si ;D-innlegg? – Si ;D er Aftenpostens debattsider for ungdom mellom 13 og 21 år – Vi publiserer cirka 20 innlegg i uken både på papir og nett – Målet er å løfte frem unge stemmer i samfunnsdebatten – Har du noe på hjertet? Send ditt innlegg til sid@aftenposten.no – Usikker på hvordan du skriver debattinnlegg? Her er noen tips på veien. Vis mer

Og så bare BAM! fikk jeg ullundertøy. Nå tenker du kanskje: Hva snakker du om, ullundertøy? Men for ALLE bortskjemte barn er dette den absolutt verste gaven man kan få. Den tilsvarer karakteren 1 (stryk).

Hele den boblen «eksamensdebatten angår ikke meg» ble ganske raskt sprukket da jeg så at jeg strøk. Skulle DENNE karakteren ødelegge alt? Argh! Til helvete med eksamen! JEG STEMMER RØDT! Jeg fikk rett og slett panikk.

Jeg fortjener ikke dette

Mamma satt på sengekanten mens jeg gråt, hyperventilerte og sa at livet var ødelagt. Ikke for å være dramatisk, liksom.

Heldigvis kom ullundertøyet med byttelapp, altså jeg sendte klage med en gang. Fordi hallo, JEG fortjener jo ikke dette! JEG hadde jo planer om å gå på Westerdals og å være hip og kul i Oslo!

Her er begrunnelsen fra Klagenemnda (artikkelen fortsetter under bildet):

I dag fikk jeg klagekarakteren, og jeg fikk 6. Først tenkte jeg «så jævlig chill!», men så tenkte jeg «hva faen?». Hvordan er det mulig å gå fra stryk til toppkarakter?

Det er helt feil at sensors subjektive mening skal være avgjørende for elevens fremtid. Når det spriker fra stryk til toppkarakter basert på hvem som sensurerer, er det helt klart at denne vurderingsmåten verken er presis eller fungerer.

Så dette er en langefinger til den inkompetente sensoren som strøk meg, en shoutout til sensoren som ga meg 6 og en oppfordring til å begynne å se elever som individer og ikke et forbannet kandidatnummer.