25 milliarder grunner til å si nei

Kim Rand-hendriksen

16. juli 2013

På tross av den enorme risikoen og de store kostnadene, er både Idretts-Norge og Oslo kommune pådrivere for OL, skriver Kim Rand Hendriksen. Her mottar kulturminister Hadia Tajik (Ap) søknad om statsgaranti for søknad om OL til Oslo i 2022 av idrettspresident Børre Rognlien og byrådsleder Stian Berger Røsland. <B>HÅKON MOSVOLD LARSEN/NTB SCANPIX</B>

OL er dyrt, risikabelt, og de varige investeringene har stort sett begrenset varig nytte.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Idretts-Norge, Oslo kommune og en rekke politikere ønsker å søke om vinter-OL i 2022. Budsjettet er for øyeblikket på 20–25 milliarder kroner, med et ventet underskudd på mellom 9 og 12 milliarder kroner. En artikkel fra universitetet i Oxford viser at samtlige OL fra 1960 til 2012 har gått over budsjett, i snitt med 179 prosent. Forfatterne konkluderer med at OL er den mest risikable formen for megaprosjekt de har klart å spore opp, og den typen som med størst sikkerhet går over budsjettet. Men la oss se på hva kostnadene innebærer dersom OL i Oslo, mot alle odds, likevel ikke blir dyrere enn kommunen budsjetterer.

En månedslønn pr. person i Oslo

Hvor mye er egentlig 25 milliarder kroner? Statsbudsjettposten i 2012 for hele universitets— og høyskolesektoren var på 26 milliarder. Oslo kommunes samlede inntekter fra skatt i 2012 var 23,4 milliarder kroner. Oslos samlede budsjett i 2012 var på 45 milliarder, så OL vil etter planen koste over et halvt Oslo-budsjett. Den totale bypotten i Nasjonal transportplan 2014–2023 er på 26 milliarder. Men alt dette blir abstrakt. Tenk at en flunkende ny bil koster 400000 kr. Da vil 25 milliarder være nok til å kjøpe 62500 biler. Et middels stort parkeringshus har plass til omkring 400 biler, så det ville være nok til å fylle over 150 parkeringshus.

Kommunen beregner et tap på rundt 10 milliarder, et tap som må dekkes av det offentlige – dine og mine skattepenger. Basert på historikk fra tidligere OL er det grunn til å tro at dette tapet blir mange ganger større, men hva betyr 10 milliarder i en kommune som Oslo? I dag har Oslo rundt 350000 skatteytere. 10 milliarder tilsvarer omtrent 30000 kr pr. skatteyter, mer enn en gjennomsnittlig månedslønn. Et gjennomsnittlig Oslo-par kunne kjøpt et nytt kjøkken for den samme summen. Og det er nok pr. person til nesten én øl pr. dag i et helt år på Aker Brygge. Hvis det er folkefest man ønsker, er ti milliarder nok til å kjøpe flere hundre liter øl til hver eneste av byens innbyggere. Og det er dersom alt går til budsjett – noe Olympiske leker aldri gjør. Dette blir dyrere. Mye dyrere.

OL lønner seg ikke

Det er forsket en del på de økonomiske konsekvensene av å holde Olympiske leker, og det er trist lesing. OL lønner seg ikke. Slett ikke. OL er dyrt, risikabelt, og de varige investeringene har stort sett begrenset varig nytte. Arbeidsplassene som skapes under planlegging og gjennomføring ville også blitt skapt dersom man brukte pengene på andre ting, men da ville gevinstene være større og mer langvarige. Etter at festen er over, forsvinner de ekstra arbeidsplassene, og en del tusen bygningsarbeidere og andre har opparbeidet seg rettigheter hos Nav. Selv handelsorganisasjonen for europeiske turistoperatører skrev i en rapport fra 2006 at «Attendances at the Games displace normal visitors and scare tourists away for some time. There appears to be little evidence of any benefit to tourism of hosting an Olympic Games, and considerable evidence of damage.»

Idrettens egeninteresse

På tross av den enorme risikoen og de store kostnadene, er både Idretts-Norge og Oslo kommune pådrivere for OL. At idretten er for, er ingen overraskelse – selv om OL på ingen måte lønner seg for samfunnet, er det bra for idretten, ettersom mesteparten av (skatte pengene blir tatt fra andre områder. Ren egeninteresse. Politikernes motiver er vanskeligere å forstå, men kan antagelig forklares ved en blanding av blindhet for risiko, mediekåthet og ønske om å få være med på noe stort. Let’s face it: det er mer gøy å planlegge et OL enn å vurdere plassering av sykehjem, småhusplaner, barnehagetilskudd, skoler, kloakkrør, vanntilgang, helsevesen og det meste annet fornuftig skattepenger bør brukes til. Og om festen koster hver og én av oss en ekstra månedslønn eller tre før billettene er til salgs, so be it.