Mittens column in english is at the end of the page.

Om Patrice Evra

Av: Andy Mitten

Patrice Evra var en av flere kjente navn som besøkte Manchester Uniteds hotel i Los Angeles. Spillerne og støtteapparet bodde på det luksuriøse hotellet Beverley Wilshire, som er mest berømt for å være stedet «Pretty Woman» ble filmet.

David Beckham stakk også innom for å si hei, noe også skuespiller Ian McShane gjorde. 75 år gamle Paddy Crerand visste godt hvem han var, siden McShanes far, Harry, spilte for United på 50-tallet.

Evra var både glad og emosjonell da han sa farvel, men han er fortsatt sint over at han måtte dra fra United. Han ville bli, men var ikke fornøyd med ettårsavtalen han fikk fra klubben. Det er imidlertid sånn United gjør det med spillere som har passert 30. Ryan Giggs og Paul Scholes synes for eksempel at slike kontrakter var greit. Evra synes det ikke.

This article is copyrighted to United.no. If it gets copied and pasted onto another website, we’ll act accordingly for copyright infringement.

Ed Woodward var ikke til å rikke i saken. Det var uaktuelt å tilby 33-åringen en toårskontrakt og dermed gikk Evra videre med interessen fra Italia. Slik har det egentlig vært hele sesongen. Evra fortalte også Woodward nøyaktig hva han mente, men samtidig er reaksjonen hans egentlig bare helt normal. Det er veldig få spillere som drar fra Old Trafford som synes at tidspunktet er rett. Som regel mener de at de burde fått et bedre kontraktstilbud, mens noen mener det er feil at de ikke fikk noe tilbud i det hele tatt. Det er andre enn spillerne selv som avgjør, og som regel innebærer mangelen på et godt tilbud at spillerens tid på det absolutte toppnivå er over.

Evra har blitt koblet bort fra United de siste tre årene, men han har vært til å stole på, og sannheten er vel egentlig at han spilte for mye siden Alexander Büttner aldri var en god nok backup.

Det var bare David de Gea som spilte mer enn Evras 45 kamper forrige sesong. Wayne Rooney, på tredjeplass på denne lista, spilte sju færre kamper enn Evra, og sesongen før der igjen var det Evra og Michael Carrick som startet flest kamper av alle i troppen – 42. I 2011/12-sesongen, som endte med ting vi allerede har glemt, startet Evra seks kamper mer enn Rooney som startet nest flest kamper. Dermed skjønner du sikkert hva jeg prøver å si.

Patrice Evra har spilt flere kamper enn noen annen United-spiller siden han kom fra Monaco i januar 2006, og han føler sikkert at han har tre-fire år igjen på toppnivå. Kanskje har han også rett, men hvem vet? Han var også forberedt på en roligere tilværelse med færre kamper etter Luke Shaws ankomst, men United tror at Shaw er klar til å være et førstevalg allerede nå.

Evra vil bli husket som en legende som vant de største trofeene som kan vinnes innen klubbfotballen, og det er mange som mener at de vet sannheten bak avgangen hans.

En av historiene er at Evras kone ønsket å forlate Manchester, siden hun hatet litt av de som skjedde privat (Evra har flere ganger blitt avslørt for utroskap av britisk tabloidpresse, blant annet én gang med en Playboy-modell) og forbinder byen med utroskap. Den vil i så fall være ny for en by som stort sett forbindes med fotball, musikk og regn.

This article is copyrighted to United.no. If it gets copied and pasted onto another website, we’ll act accordingly for copyright infringement.

Franskmannen benekter på det sterkeste at kona ønsker å dra, men nå kommer familien til å flytte videre til Torino så fort ferien i Los Angeles er over. Evra hadde ferie etter det som var et veldig godt VM for hans del, hvor han også fikk kreditt for å være limet i den franske troppen. Det var oppreising etter den franske farsen i VM i Sør-Afrika for fire år siden.

Juventus er imidlertid ingen liten klubb. Torino er en undervurdert by og Evra kan spille i Champions League kommende sesong. Det er ikke en United-fan som ikke vil ønske ham lykke til, men det er ironisk at han forlater United samtidig som Uniteds backer nå blir bedt om å spille lenger frem på banen under Louis van Gaals 3-5-2-system.

Spesielt siden Evra fortalte Sir Alex at han ønsket en sånn rolle for fire år siden.

Den daværende United-manageren lo av Evras ønske om å bli midtbanespiller, og forklarte ham at han trengtes i backrekka. Det sier imidlertid mye om hvordan Evra så seg selv som en offensiv forsvarsspiller – noe som er akkurat hva man ønsker seg fra en spiller i en av verdens aller største klubber.

Evra kan hevde at han er tidenes beste United-back, og er sammen med Ashley Cole den beste i Premier League det siste tiåret. Irwin-fansen blant dere vil kanskje være uenig med United-påstanden, men Evra var rask, utholdende og taklet bra.

Fansen elsket ham også for noen rare sprell og fryktløsheten hans – blant annet ansikt til ansikt med Luis Suarez og andre. Evra tok ansvar der mindre tøffe lagkamerater holdt seg unna.

Han var sjelden skadet, fikk regelmessig overtaket på motstandernes kantspillere og hoppet ofte høyere enn motspillere som var 30 centimeter høyere enn ham. Det var i alle fall slik under de fleste av hans åtte år i United. Eller, de fleste? Evras prestasjoner i 2010/11-sesongen, etter et katastrofalt VM, var ikke de beste. Forsøket på en Hollywood-klarering mot Bayern München i 2010, som endte med at Olic scoret, var heller ikke det beste. Han hadde et par ikke helt overbevisende kamper mot Aaron Lennon også, men om de to sammenlikner antall titler etter karrieren så vil Evra knuse Lennon.

Uansett om han spilte for United eller Frankrike, så hjalp han ikke alltid seg selv med uttalelser til media.

Han var interessant å intervjue i sine første United-år, og holdt seg unna klisjeene man ofte forbinder med fotballspillere. Historien om at han i én måned spilte med en liten bit med kjøtt i fotballskoene, fordi det føltes bedre da, er legendarisk, men han snakket av og til for mye. Han måtte heller konsentrere seg om det han kunne best, og det var å spille fotball. På gode dager, spesielt etter at Giggs mistet litt av tempoet sitt på venstrekanten, så var det nesten som å ha to spillere med Evra på backplass.

Fansen kunne hele tiden se hvordan Evra gjorde det utpå banen, men Evra bidro like mye i garderoben. Lagkamerater forklarte at han var glimrende å ha for å skape samhold, noe som også var synlig da han var en av de viktigste spillerne i Monacos gyldne periode, da de blant annet kom til Champions League-finalen i 2004. Evra kom godt overens med trener Didier Deschamps.

This article is copyrighted to United.no. If it gets copied and pasted onto another website, we’ll act accordingly for copyright infringement.

Det har vært litt av en karriere for Evra som er halvt senegaleser og halvt fransk, og som ble født i Dakar. Han vokste opp i syd-Paris, på det lille stedet Bregtgny-Sur-Orge, og som ung var han i Paris St. Germain. Han dro imidlertid videre til den italienske 3. divisjonsklubben Marsala i 1998 og var der i ett år før han dro videre til en annen italiensk klubb, Monza. I 2000 dro han videre til Nice hvor han fikk to sesonger i fransk 2. divisjon, før ferden fortsatte til Monaco i 2002. Han blomstret sent, men i Monaco ble han så lagt merke til av United.

Så send et par gode tanker Evras vei og ta vare på minnene. Mitt favorittminne? Da han gikk på et kjempeløp inn i 16-meteren i forkant av Ronaldos mål borte mot Arsenal i Champions League-semifinalen i 2008, og forarbeidet til sjansen som Giggs burde scoret på i Moskva. Det er imidlertid et annet minne jeg setter enda mer pris på: innlegget hans til Paul Scholes som scoret vinnermålet borte mot City. Deilig.

On Patrice Evra

By: Andy Mitten

Patrice Evra was one of several distinguished visitors to Manchester United’s team hotel in Los Angeles. The players and senior staff stayed at the luxury Beverley Wilshire, most famous as being the setting for Pretty Woman. David Beckham popped in to say hello, the actor Ian McShane too. At least Paddy Crerand, 75, knew who he was. McShane’s father Harry played for United in the 1950s.

Evra was all smiles and emotion as he said goodbye, but he’s still angry that he’s leaving Old Trafford. He wanted to stay but wasn’t happy with the one year deal offered by the club. That’s the norm for players in their early 30s. Ryan Giggs and Paul Scholes were happy to accept them, Evra wasn’t.

This article is copyrighted to United.no. If it gets copied and pasted onto another website, we’ll act accordingly for copyright infringement.

Ed Woodward wouldn’t budge and offer a 33-year-old a two year deal and Evra lined up a move to Italy. That had been the situation for most of this year. Evra told Woodward his feelings, but his reaction is the norm. Very few players leave Old Trafford thinking that the time is right. They usually thing they could have had a better contract or even any contract. It’s left for others to call time on their United career, and usually time on the fact that their spell at the very top is over.

Evra has been linked with a move away for the last three years. He’s been hugely dependable and, if anything, United played him too much for Alexander Buttner wasn’t a capable understudy.

Only David De Gea played more than Evra’s 45 games last season. Wayne Rooney, in third, started seven fewer games than Evra. In 2012-13, Evra and Michael Carrick both started more games than any other player – 42 each. In 2011-12, a season which ended in events that have been erased from memory, Evra started six more games than the second most represented player, Rooney. You get the picture.

Patrice Evra has played more games than any other United player since he signed from Monaco in January 2006. He may well feel that he has another three or four years left in him at the highest level. He may be right, but who is to know? He was also prepared to ease back and play fewer games with the arrival of Luke Shaw, but United are confident that Shaw is ready to be a regular.

Evra will be remembered as a legendary player who won the biggest trophies there are to win in club football and the truth about his departure will long be clouded in a fog of opinion.

This article is copyrighted to United.no. If it gets copied and pasted onto another website, we’ll act accordingly for copyright infringement.

There’s a story that Evra’s wife wanted to move the family out of Manchester, with murmurings that she was sick of goings on in his private life (he’s been exposed several times for infidelities with other women by the British tabloid press, once with a Playboy model) and associates the city with his infidelity. That’s a first, for a city usually associated with football, music and rain.

The Frenchman strenuously denies that his wife wants to move, but the family are relocating to Turin once their holidays are over in Los Angeles. Evra had a break after a very good World Cup in which he was credited with holding the French team together. That was a redemption after the farce of France in South Africa four years ago.

Juventus are hardly a village club, Turin is an underrated city and Evra can play in the Champions League this year. There’s not a United fan who won’t wish him well, but it’s ironic that he leaves as United’s full-backs are being told to play in more advanced roles under Louis van Gaal in a 3-5-2 formation. Evra told Sir Alex that he wanted to play in such a role four years ago. The United manager laughed at his suggestion that he wanted to play as a midfielder and said that he was needed in defence, but it shows how Evra saw himself as a more attack-minded defender. Which is exactly what you need to be at one of the top clubs in the world.

Evra can lay claim to be United’s greatest ever full-back and, alongside Ashley Cole, the best full-back in the Premier League of the last decade. Irwin-o-philes may disagree about the United bit, but Evra was quick, tenacious and tackled well.

He was also loved by fans for his more bonkers moments and his fearlessness – in the face of Luis Suarez and others. Evra rushed in where angels feared to tread.

He was seldom injured, regularly dispossessed opposing wingers and out jumped opponents who had half a foot (30 cms) height advantage over him. He did all of this consistently for the best part of eight years. Best part of? Evra’s performances around 2010-2011 after his disastrous 2010 World Cup with France weren’t his best. His attempt at a Hollywood clearance against Bayern Munich in 2010 after which Olic scored was a nadir. Maybe he was getting used to not winning a league title with United – he won the league in each of his first full three seasons at the club.

He had a couple of dodgy games against Aaron Lennon, but when they compare their respective trophy hauls at the end of their careers, Evra will have blitzed Lennon.

For club and country, Evra didn’t always help himself with his outspoken quotes to the media. He was an engaging interviewee in his first years at United and far from the clichéd footballer. His story about playing for a month with a small piece of meat in his boots as they felt more comfortable that way is legendary, but he spoke too much and needed to button his mouth and concentrate on what he did best – out on the pitch. On a good day, especially one when Giggs’ lack of mobility on the left was becoming an issue, Evra was like having two players.

This article is copyrighted to United.no. If it gets copied and pasted onto another website, we’ll act accordingly for copyright infringement.

The fans could see his attributes on the field, but one of Evra’s greatest contributions was in the dressing room. Players said he was excellent for team spirit – that had been evident when he was one of the most important team members for Monaco in their golden period when they reached the 2004 Champions League final. Evra was close to coach Didier Deschamps.

That was some rise for a half Senegalese and half French player born in Dakar. He grew up in the southern Parisien suburb of Bregtigny-Sur-Orge and was a young footballer with Paris St Germain but moved to third division Italian club Marsala in 1998. He was there a year before moving to Monza, also in Italy. In 2000, he moved to Nice and played two seasons in the French second division before joining Monaco in August 2002. A late developer, that’s where he came to the attention of United.

So remember Patrice well and cherish those memories of him. Mine? His burst into the box to set up Ronaldo’s goal at Arsenal in the Champions League semi-final of 2008 and the set up which Giggs should have buried in Moscow, but there was another which raised an even bigger smile – his cross for Paul Scholes to score the winner at City. Get in!