Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

I sin nye, gode, selvbiografi forteller Jens Stoltenberg om sine kvaler under et besøk på en videregående skole i Akershus. Han var statsminister, og ville være varsom med å opptre for «partipolitisk». Dessuten mente han det ikke ville se pent ut om en statsminister midt i femtiårene gikk til motangrep på engasjerte 17-åringer.

Veltalende elever fra Fremskrittspartiets ungdom og Unge Høyre raljerte over ham og Arbeiderpartiet, som hadde vært for NRK-monopol og mot utvidete åpningstider. De argumenterte mot fedrekvote og for at kontantstøtte ga valgfrihet. Stoltenberg klarte ikke å legge bånd på seg. Han holder seg med et annet frihetsbegrep, og serverte en kraftig lekse tilbake. Budskapet var omtrent som følger: Alle har ikke samme utgangspunkt, derfor må politikken utjevne og legge til rette for at alle får like muligheter. «Det var deilig å få sagt det», avslutter han suverent.

Alle har heller ikke samme utgangspunkt når bokavtaler skal signeres. Noen er mindre profilerte enn andre. Bokavtaler og litteraturpolitikk i Norge er sterkt gjennomsyret av den sosialdemokratiske tankegangen som Stoltenberg argumenterte så heftig for overfor videregåendeelevene i Akershus. Noe av det siste Stoltenberg II-regjeringen gjorde i kulturpolitikken, var å vedta en boklov som rettsliggjorde bokavtalen. Standardavtalen mellom forlag og forfatter om royalty og inntektsfordeling respekteres også i rørende grad. Det er svært uvanlig at en sakprosaforfatter legger inn krav om ekstra høy royalty i forhandlinger med forlag.

Les også: Jens Stoltenbergs memoarer - Du får lyst til å si til politikere; ta dere sammen, ikke vær så selvopptatt

Likevel er det nettopp det Stolteberg skal ha gjort, skriver Dagens Næringsliv. Flankert av sin venn og meglersjef Knut Brundtland forhandlet han i følge avisa fram en avtale som sikrer ham høyere inntekter enn standardavtalen legger opp til. Dersom han fulgte normalen, ville han ha tjent 5,7 millioner med et opplag på 100 000 bøker. Den ligger nå på toppen av salgslistene.

Det er noe med sosialdemokratiske livsberetninger. Da faren til Knut Brundtland, Arne Olav, utga sin «Gift med Gro» i 1996, utnyttet han et smutthull i skattelovgivningen. Fordi han hevdet å ha skrevet boka på under 300 timer, slapp han en skatteregning på en halv million kroner. Imponerende! Både hastigheten og skattefinurligheten.

Dagbladets anmeldelse: Selvbiografi etter sveitserostmetoden: Velsmakende, men med hull

Stoltenberg har ikke vært like lynrask, avtalen med Gyldendal skal ha blitt framforhandlet allerede i 2007. Det er ingen forbrytelse å forhandle, men det lukter stramt når en sosialdemokrat vraker solidariske avtaleverk for å lirke til seg noen ekstra hundretusener.

Nå varsler også Norsk faglitterær forfatter og oversetterforening at de vil reforhandle standardavtalen. Stoltenbergs avtale kan ende med å koste alle forlagene dyrt.

Hvis Stoltenberg er litt lur bruker han de ekstra pengene avtalen sikret ham til å opprette et legat. Han kan kalle det «teori og praksis».