Jeg vil starte med et tak til Mette Frederiksen (S) for at ville »skrive det næste kapitel i børnenes historie«. Hun siger, at hun vil være børnenes statsminister. Vil hun så sætte gang i diskussionen om børns stemmeret i dette nye kapitel i børnenes historie?

Vort politiske system er grundlæggende uretfærdigt, fordi hele 20 procent af borgerne – alle under 18 år – ikke har stemmeret. Fattige, kvinder og »personer ude af rådighed over eget bo« har efterhånden – næsten – alle fået stemmeret. Men ikke børnene og de unge. Nu er tiden kommet til, at vi sætter drøftelse af stemmeret for børn på demokratiets dagsorden.

Og hvorfor nu det? Det enkle svar er, at alle statsborgere i et demokrati må veje med samme stemmevægt ved valg. Stemmerettens fordeling må bringe os så tæt på dette ideal som muligt.

I mange årtier har dansk fjernsyn, litteratur og medier været mere børneorienterede end i andre lande. Forældres fokus på og tid sammen med deres børn har været stærkt stigende. Unge i Norden er mere politisk aktive end unge i andre lande. Det er i smuk forlængelse af disse traditioner at begynde en diskussion om udformningen af stemmeret for børn.

Skævt politisk system

Fra grundlovens start til i dag har forfatningens teknokrater leveret argumenterne til de politiske ønsker om, at denne eller hin gruppe ikke bør have stemmeret. De fleste af disse argumenter har ikke holdt til tidens test. Hvad skulle være anderledes for børnene?

Den principielle demokratiske mangel forstærkes af, at alle de vælgere, som stemmer ud fra egoistiske motiver, vil foretrække at finde de bedst mulige løsninger for de ældste borgere. Man har jo udsigt til selv at blive gammel – barndom og ungdom er væk.

Bedsteforældre, forældre og politikere vil lige nu og her givetvis sige, at de gør, hvad de kan for at dele sol og vind lige og for, at børnenes interesser er højt prioriterede. Men det er jo lappeløsninger eller undskyldninger. Det er det politiske system, som er skruet skævt sammen.

Det er med andre ord indbygget i vort nuværende politiske system, at forhold for ældre opprioriteres, mens forhold for børn nedprioriteres. Varetagelsen af børns interesser er ikke bygget ind i det politiske system.

Gammelmandsvælde

Systemets favorisering af vi gamles interesser, bliver mere grotesk, jo længere en beslutning rækker frem i tiden.

Tag f.eks. Brexit-afstemningen, hvor de unge stemte massivt for at blive i EU, mens de gamle stemte massivt for Brexit. Det er kalkuleret, at der netto dør 1.300 Brexit-tilhængere hver dag! De unges fremtid styres af politiske beslutninger, som de ikke er enige i.

Eksemplet viser, at der kan argumenteres for, at det politiske system snarere burde indrettes, så det især varetager interesserne for de borgere, som skal leve længst tid med konsekvenserne af de politiske valg.

Og det bliver værre. Det demokratiske underskud i det danske politiske system bliver større og større i de kommende årtier, hvor vi gamle bliver flere og flere. Vi er på vej ind i et gammelmandsvælde og har brug for en større vægt til de yngre i samfundet.

Lad forældrene stemme

Det ville være konstruktivt, hvis vi først kunne få en ren demokratidiskussion og konkludere, at i et demokrati bør alle levende statsborgere have samme stemmevægt ved valg. Hvad taler egentlig imod?

Derefter kan vi så begynde med den praktiske drøftelse af, hvordan stemmeret for børn kan indføres. Der findes flere tænkelige løsninger. Stemmeret forudsætter modenhed og selvstændighed. Et første skridt kunne være at indføre stemmeret for 16-årige, hvis der er tilslutning til det.

Professor Jens Elo Rytter har allerede for flere år siden her i Information beskrevet den nødvendige forfatningsmæssige ramme for at indføre stemmeret for børn.

Forældre har i dag en dobbeltrolle i demokratiet. De er selv borgere med egne interesser, og de skal samtidig varetage barnets interesser i politiske og andre sammenhænge. Så den nærliggende mulighed er, at et valgkort til barnet bruges af forældremyndighedens indehaver til at afgive en ekstra stemme for hvert barn.

Hvis der er delt forældremyndighed, kunne halvdelen af stemmevægten fra et barns valgkort bruges af hver forælder. Eller man kunne overveje om første valgkort kan bruges af moren, andet valgkort af faren, tredje af moren osv.

Hvordan vi end bliver enige om det, vil stemmeret for børn være i flot forlængelse af den fortsatte udvidelse af stemmeretten i den danske grundlov og et godt næste kapitel i børnenes historie.