De to mænd står over for hinanden med let hængende arme, digteren og filmmanden på den ene side, pressefotografen på opgave på den anden.

Jørgen Leth, for det er ham, der er digteren og filmmanden, har mundbind og tynde plastikhandsker på. Faktisk har han slet ikke haft dem af, mens vi har tilbragt tid med ham. Alligevel er det nemt at genkende den høje mand med det let pjuskede og gråhvide hår, som han står her i en halvtom privat gård i Indre By i København, og en forbipasserende beboer råber da også noget om at gerne ville tage en »selfie på afstand«.

Selv om anledningen til interviewet, coronakrisen og dens mange konsekvenser, er alvorlig, har den netop overståede fotoseance været præget af idyl. Musvitterne omkring os fløjter højere, end vi snakker, og himlen står så blå, så blå, helt uden hvide striber langt over os. ​