Tirsdag 5. februar forsøgte en attentatmand, forklædt som postbud, at myrde Lars Hedegaard. Det mislykkedes. Søndag 17. marts udsatte journalist Martin Krasnik, DR, Lars Hedegaard for et nyt mordforsøg.

Det sidste er så meget mere forunderligt, som Martin Krasnik hidtil har forekommet os at være en lødig og saglig journalist. Jeg har både læst og hørt ham med udbytte. Og jeg var så meget mere sikker på en lødig udsendelse i DR med Lars Hedegaard og Martin Krasnik, som jeg ved havde haft lejlighed til at læse Krasniks forberedende bemærkninger til Hedegaard, hvor Krasnik skriver:

»Jeg er en stor beundrer af din vedholdenhed og dit mod til at sige din mening! Det glæder mig utroligt meget, at du klarede det kujonagtige, rædsomme angreb på dig og er konstant forundret over den udbredte, manglende evne til at bakke dig klart og tydeligt op. Det ville være helt fantastisk og interessant at have dig i programmet til et langt interview.«

Det var derfor med forventning om en lødig samtale mellem Krasnik og Hedegaard, at jeg tændte for Deadline på DR2 17. marts. For en gangs skyld ville Lars Hedegaard tydeligvis få mulighed for at udtale sig sammenhængende og klart om sit anliggende.

Ja, godmorgen! Jeg er sjældent blevet så forbløffet. Lars Hedegaard var ikke bænket sammen med en vidende og videbegærlig journalist, men var til forhør hos en afhøringsofficer, hvis ambition var at afsløre og mistænkeliggøre den afhørte.

Det begyndte med, at Martin Krasnik meddelte seerne og Lars Hedegaard, at sidstnævnte havde sagt, at han 5. februar var søgt myrdet. Underforstået: Måske er det noget, du selv har fundet på. Og så indledtes i øvrigt en afhøring, hvis tydelige hensigt var at miskreditere Lars Hedegaard i seernes øjne og sprede tvivl og mistillid til hans lødighed og anliggende.

F.eks. meddelte Krasnik, at Lars Hedegaard var blevet citeret tre gange af Breivik, den norske massemorder, i det omfangsrige manifest, denne havde udarbejdet. Det blev ikke meddelt, at Win­ston Churchill er citeret 24 gange, George Orwell 13 gange, Mark Twain fem gange samt Aristoteles og andre klassikere i samme manifest.

På tilsvarende måde søgte Krasnik at mistænkeliggøre Hedegaards kritik af islam, idet han hele tiden hævdede, at denne var en kritik og forfølgelse af muslimer. Nej, svarede Hedegaard, jeg har intet imod muslimer, men jeg forholder mig kritisk og advarende til islam. Denne helt afgørende sondring kunne eller ville Krasnik ikke fatte.

I forlængelse af denne mistænkeliggørelse sammenstillede Krasnik Lars Hedegaards bog »I krigens Hus« med undertitlen »Islams kolonisering af Vesten« fra 2003 med den berygtede publikation »Zions Vises protokoller«, udarbejdet af det russiske politi i 1897 som en antisemitisk propaganda. Er det ikke samme propagandistiske linje, du forfølger i din bog, spurgte DRs fornemme afhøringsofficer den forbløffede Lars Hedegaard.

Og afhøringsofficeren gav ikke den afhørte mulighed for at svare. Hver gang, Lars Hedegaard søgte at forklare sig, blev han afbrudt af Krasnik, som ikke var interesseret i at lade sit afhøringsoffer komme til orde. F.eks. anvendte Krasnik Helle Merete Brix, medforfatter til »I krigens Hus«, som vidne imod Lars Hedegaard, idet hun har udtrykt sig afstandtagende fra det fortsatte arbejde i Trykkefrihedsselskabet, hvor hun tidligere var medarbejder. Lars Hedegaard undlod at sige en uelskværdig sandhed om den humørsyge dame. Han kunne ellers have sat også denne sag på plads, bl.a. via mig, der på samme måde som han selv er blevet genstand for et overfald, der alene bygger på et falsk citat fra Helle Merete Brix’ side. Det undlod han. I det hele taget var Lars Hedegaard imponerende taktfuld og stilfærdig i den byge af angreb og insinuationer, han blev udsat for fra Krasniks side. Når han ville svare, blev han afbrudt. Når han ville forklare sig, blev hans forklaringer løbet over ende af den insisterende afhøringsofficer.

Imponerende, at Lars Hedegaard end ikke løftede stemmen, endsige rejste sig og forlod DRs afhøringslokale.

Der var slet ingen grænse for de mistænkeliggørende påstande, som Krasnik præsenterede Lars Hedegaard for. Denne fik af Deadlines interviewer at vide, at han nu var helt isoleret og alene. Bl.a. meddelte Krasnik seerne og Lars Hedegaard, at den amerikansk-norske forfatter Bruce Bawer, som hidtil har været Hedegaards meningsfælle og medarbejder, nu har taget afstand fra Lars Hedegaard og Trykkefrihedsselskabet. Ikke sandt, du bliver stadigt mere isoleret? At Krasniks påstand er forkert, kan seerne jo ikke vide – men Krasnik kunne.

Og sådan gik det over stok og sten. Jeg var dybt imponeret over Lars Hedegaards ro og selvbeherskelse. Jeg mener – stillet ansigt til ansigt med en afhøringsofficer, som på enhver måde søger at myrde dig i seernes øjne, vil det være vanskeligt at bevare roen og elskværdigheden.

Jeg har hidtil ment, at Martin Krasnik var en lødig journalist. Efter dette mordforsøg nærer jeg ikke længere sådanne illusioner.