Børneopdragelsesbogen »Godnat og sov godt« har de seneste dage modtaget massiv kritik fra 724 psykologer. De har underskrevet et åbent brev til Gyldendal og bedt forlaget om at fjerne bogen fra deres hylder.

Gyldendals direktør, Morten Hesseldahl, giver ikke meget for psykologernes opfordring, som han kalder »pøbel-agtig« og »uakademisk«. Han ærgrer sig over, at man ikke blot kan bruge bogen som katalysator for en debat i offentligheden.

Står vagt om sine udgivelser

Hvad fortæller den her debat dig om det samfund, I udgiver bøger i?

»Det understreger i hvert fald vigtigheden af, at vi står fast på vores udgivelser - også når de bliver vurderet upopulære. Man må jo spørge sig selv, om man vil leve i et samfund, hvor udgivere bliver tvunget til at trække udgivelser tilbage, fordi der er nogle, der ikke bryder sig om det, der står. Det er klart, at man ikke skal have hovedet under armen, og hvis det viser sig, at der er et eller andet, der er farligt, må man forholde sig til det. Men man bliver nødt til stå vagt om sine udgivelser, også - og især - hvis de bliver udsat for stor kritik. Det undrer mig egentlig, at så mange akademikere, hvad psykologer jo er, tænker, at det er den rigtige vej at gå at sige »vi vil ikke have de holdninger derude«, frem for eksempelvis at komme i dialog med forfatterne, der jo stadig i live.«

Har I hos Gyldendal oplevet noget lignende tidligere?

»Der kommer jo mere og mere af det her, vil jeg tro. Der kommer en vækkelse eller ophidselse på de sociale medier, når nogle vil have trukket noget tilbage. Der er det virkelig vigtigt, at man står fast om sine grundprincipper. Vores er, at vi forsøger at være en ramme for alle mulige synspunkter og nogle af dem vil være super upopulære. Men det skal ikke få os til at trække den tilbage. Jeg forudser, at der kan komme stor kritik af, at vi udgiver kogebøger, hvori der indgår kød i opskrifterne. Nogle vil måske synes, at det er meget uetisk, at man spiser kød på grund af CO2-belastningen og dyrevelfærd. Der må jeg bare sige: Tag den diskussion i offentligheden.«

Har forlagsansvaret ændret sig?

»Nej, jeg mener sådan set, det er det samme. Kritikkens voldsomhed er dog blevet meget større på grund af de sociale medier. Samfundet har måske også ændret sig. Jeg synes hvert fald, det er meget iøjnefaldende, at der er så mange akademikere, der tilsyneladende ikke forholder sig akademisk til bogen, men udelukkende følelsesmæssigt. Den akademiske tilgang er , at hvis der er et synspunkt, så forholder man sig til det og fremsætter et andet synspunkt i håb om at kunne overbevise sin modstander om det. Men det, der er tilfældet her er, at man slet ikke vil have synspunktet. Hvis det er udtryk for en akademisk standard på psykologistudierne, så synes jeg, det er noget, man bør kigge på. Man forbryder sig mod helt fundamentale intellektuelle principper - nemlig at man skal kunne mødes i en uenighed i en offentlig samtale. At forbyde andres synspunkter, fordi man ikke kan lide dem, det er meget mærkeligt. Det får mig til at undre mig over, om det er en del af den praksis og kultur der er på psykologistudierne i Danmark.«

»Vi udvikler os gennem kritik«

Hvorfor er det så centralt, at opfordringen kommer fra akademikere?

»Tænk, hvis vi havde en universitetsverden, hvor man forbød bestemte holdninger. Det ville jo trække tæppet væk under hele oplysningstænkningen. Vi udvikler os gennem samtale og kritik og kommer frem til mere og mere sandsynliggjorte synspunkter igennem den akademiske praksis. Det er hele fundamentet for den vestlige verden. Og der, hvor man har set, at det ikke har kunnet fungere, det har været samfund, hvor der har været noget, der har været taburiseret og synspunkter, man ikke måtte fremsætte. Derfor er det meget centralt, at det er akademikere, der gør det her og ikke bare en tilfældig folkemængde.«

Men hvad så, hvis et forældrepar køber bogen udvidende om debatten?

Alle skal tænke sig om i alle livets situationer. Man skal ikke tro på alt, man læser, og man skal forholde sig kritisk til al slags information, der kommer til en. Jeg tror da også, man skal forholde sig kritisk til opfordringerne om, at man skal samsove med sine børn, så længe det er muligt. Det hele handler om, hvilket barn man har, og hvilken situation man er i. Og den kritiske tilgang skal selvfølgelig hjælpes af offentlige debatter, som for eksempel debatten om, om det er rigtigt, at man skal gå fra et barn, der ligger og græder.

Hvad har debatten betydet for jeres forlag?

»Vi er måske mere opmærksom på, hvad vi skal værne om, og at vi aldrig nogensinde skal lade os redigere af en eller anden stemning derude på nettet. Vi skal helt køligt sige: “Er der evidens eller er det bare forskellige synspunkter?” Hvis vi begynder at ryste på hånden i situationer som denne, så er der mange centrale ting i den offentlige debat, der vil tage skade.«