Det er sådan set en meget sympatisk ledelsesstil. Giv dog ordførerne mulighed for at markere sig. Særligt så tæt på et valg. Vi ved jo godt, hvem Kristian Thulesen Dahl er. Dansk Folkepartis stærke mand, ham med de gule lapper i Finansloven, der altid er sat med en tvetydig præcision. Ham, der dyrker Liverpool FC som en 12-årig.

Ja, ham kender vi godt. Hvorimod partiets sundhedsordfører, Liselott Blixt, kan købe kaffefløde og sukkerknalder helt ubemærket i SuperBrugsen. Så selvfølgelig skal hun tegne Dansk Folkeparti på dagen, hvor regeringen lancerede sin længe ventede reform af sundhedsvæsnet.

En reform, Storm P. ville være stolt af. Fuld af bestyrelser, fællesskaber, rettigheder og lidt flere bestyrelser. Hvor finansiering er et synonym for strategisk optimisme. Fuld af gode og rigtige intentioner, mødt med halvkvædet anerkendelse fra eksperter. Men som også har det lille tvist, at regionsrådene skal nedlægges. Hvor skørt kan det blive? Rendyrket centralisme, råber oppositionen anført af Over-Socialdemokrat Frederiksen. Og hende vil jeg nødigt udfordre i en dyst om hvem, der kan flest navne på nedlagte politistationer, lærerseminarier, plejehjem, lyskryds og pølsevogne i det danske land. Når det handler om at beskrive den ulmende armod i nationen, kan hun sit kram.