Herhjemme rimer konservative på konservesdåser. Et parti, der langsomt, men sikkert bevæger sig mod sidste salgsdato.

Men i det meste af Europa er det stadig de store kristendemokratiske borgerlige partier, som regerer og dermed også dominerer Europaparlamentet.

Prognoserne forud for søndagens valg til Europa-Parlamentet tyder på, at den såkaldte ’Gruppen for Det Europæiske Folkeparti’, EPP, stort set vil bevare sin styrke – bortset fra i Danmark, hvor Konservative risikerer at ryge helt ud, for første gang nogensinde.

LÆS: EU-modstanden i Danmark rykker fra venstre mod højre

Misforholdet mellem de konservatives dominans i Europa og den hensygnende tilværelse her i Danmark udstiller et paradoks: Mange vælgere stemmer ved europaparlamentsvalget alene efter hjemlig partifarve i stedet for at vælge efter de parlamentariske grupper, som man dels er enig med, og som dels har reel indflydelse i Bruxelles og Strasbourg.

Den hjemlige partifarve er sjældent retvisende. Tværtimod svarer den provinsielle attitude til at stemme en løsgænger eller lokalliste ind i Folketinget.

Magtkampene mellem på den ene side Kommissionen og Ministerrådet og på den anden side Europa-Parlamentet betyder, at beslutninger i mere end 70 procent af tilfældene træffes i kompromisser mellem de i dag 273 kristendemokrater og de 196 socialdemokrater.

Yderfraktionerne har reelt ingen indflydelse, og de to midtergrupper, De Liberale og De Grønne, er kun sjældent med på råd. Vælgere får derfor mest indflydelse for den enkelte stemme ved at vælge en konservativ eller socialdemokratisk kandidat.

Grønne borgerlige

Umiddelbart kunne man tro, at Danmarks to største parti ved valget på søndag, efter al sandsynlighed Venstre og Dansk Folkeparti, også vil være de to partier, som får størst indflydelse. Men sådan er det absolut ikke.

Mens en stemme på Dansk Folkepartis vidunderbarn Morten Messerschmidt ikke engang teoretisk kan veksles til realpolitiske resultater – alene på grund af Dansk Folkepartis tilknytning til skeptiker-fraktionen ’Gruppen for Europæisk Frihed og Demokrati’, EFD – kræver det også en mere end fri fantasi at tro, at Venstre vil få afgørende indflydelse gennem ’Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa’, ALDE, hvor Radikale Venstre i øvrigt også sidder med, hvis Morten Helveg stemmes ind.

Nok så mange højtråbende mandater i de små fraktioner kan ikke opveje blot et enkelt dedikeret medlem af enten den kristendemokratiske eller socialdemokratiske gruppe.

Det kan lyde kedeligt, men sådan er vilkårene i Europas gamle stål og kulunion.

Hvis man forholder sig kynisk til, hvor ens stemme gør størst forskel, lyder logikken derfor: Hvis du er enig med Morten Helveg Petersen, så stem på Bendt Bendtsen. Hvis du er mere enig med Ulla Tørnæs, så stem også på Bendt Bendtsen.

Som medlem af ’Gruppen for Det Europæiske Folkeparti’, EPP, kan Bendt Bendtsen være med til at trække de borgerlige i f.eks. en mere grøn retning, om ikke af egen drift så fjernstyret af den konservative danske klimakommissær Connie Hedegaard.

Sammenlignet med de øvrige medlemmer af EPP, og dermed de toneangivende medlemmer af Europa-Parlamentet, vil Bendt Bendtsen være en mere progressiv kraft og samtidig bedre kunne varetage danske, borgerlige interesser end kandidaterne fra Venstre, Radikale og Dansk Folkeparti.

Skeptikernes fremmarch, særligt den nationalistiske højrefløj, vil kun forstærke centrifugalkraften i Europa-Parlamentet og øge betydningen af et konservativt dansk medlem, som formentligt slet ikke stemmes ind.