Hvorfor kom politiet ikke, spørger voldsoffer.

Annonce

Tobias Ruhnke glemmer med garanti aldrig sin 24 års fødselsdag. Af den årsag, at han den dag blev overfaldet så voldsomt, at han nu må udsætte sin eksamen.

Sammen med sin forlovede var han den pågældende dag - fredag 6. juni - taget fra sin bolig i Skjoldhøjkollegiet i det vestlige Aarhus ind til China Palace ved Storcenter Nord for at spise.

Efter endt spisning går turen hjem ved 20-tiden. Problemerne begynder, da parret ved Silkeborgvej stiger på Linie 4A med kurs mod Brabrand.

»Vi sætter os i bagerste halvdel af bussen ved siden af hinanden. Turen forløber roligt, indtil vi nærmer os City Vest. Da får jeg en ordentlig spytklat i nakken. Jeg kan mærke noget varm og vådt på nakken, så jeg er ikke i tvivl om, hvad det er, forklarer Tobias Ruhnke, der læser medicinalkemi på Aarhus Universitet.«

Spyttet er så kraftigt, at også hans forlovede, Henriette Buur Nielsen, får dråber på sin kind.

Det vil Tobias Ruhnke ikke finde sig i.

»Det er megaulækkert at blive ramt af sådan en spytklat. Så jeg rejser mig og spørger dem, der sidder bag mig, hvem der gjorde det.

Bag dem sidder fire-fem unge af udenlandsk herkomst. Ingen af dem siger noget.

Men så er der en, som siger: »Det var mig!«

»Han er ved at gå ud, så jeg går hen til ham for at få en forklaring på, hvorfor han spyttede på mig. Han svarer: »Skal vi tage det udenfor?«

Tobias Ruhnke har ikke lyst til forlade bussen. Det siger han til fyren, der har spyttet.

»Jeg spørger ham igen, hvorfor han spyttede på os. Så giver han mig pludselig en knytnæve i ansigtet.«

I det samme giver en anden fra gruppen Tobias Ruhnke en knytnæve.

»Så begynder slagene at hagle ned over Tobias. Han får måske 20-30 slag. Pludselig er der nogle, der forsøge at hive ham ud af bussen, og det vil jeg forhindre, så jeg hiver ham tilbage. Men derved falder Tobias ned på gulvet,« siger Henriette Buur Nielsen.

»Mens han ligger der, er der en af fyrene, som hiver sig op i holdestængerne i bussen og tramper Tobias i hovedet. Derefter sparker og tramper de ham i hovedet på skift,« forklarer Henriette Buur Nielsen.

»Det sidste jeg husker er, at min forlovede panisk råber på hjælp,« fortæller Tobias Ruhnke.

Ifølge Henriette Buur Nielsen er der udover gruppen af voldelige unge yderligere 10-15 passagerer i bussen. Men ingen af dem griber ind.

I mellemtiden er buschaufføren blevet klar over dramaet bagerst i bussen. Han stopper.

I det samme går overfaldsmændene ud. Buschaufføren skynder sig at lukke døren.

»Men så vil de pludselig ind igen, og de forsøger at åbne busdøren med deres hænder. Så skriger jeg til chaufføren: »Du kører bare - og du kører nu!,« fortæller Henriette Buur Nielsen.

Imens forsøger Tobias Ruhnke at ringe 112 for at få fat på politiet. Men han er så omtumlet af slagene, at hans forlovede må overtage telefonen og snakke med politiet.

»Jeg har en fornemmelse af, at det drejer sig om at være hurtig, hvis politiet skal fange dem, der overfaldt Tobias,« siger hun.

Men der er ingen umiddelbar hjælp at hente.

»Vi får at vide, at vi skal køre til skadestuen og derefter først anmelde overfaldet til politiet næste dag,« siger Henriette Buur Nielsen.

»Vi får forklaret, at politiet først kan tage mod anmeldelsen dagen efter, da de først skal have fremskaffet billederne fra overvågningen og lavet noget papirarbejde i sagen.«

Da parret kommer hjem til Skjoldhøj Kollegiet på Spobjergvej, ringer Henriette Buur Nielsen igen 112. Hun kan ikke forstå, at politiet ikke kommer ud til så alvorligt et overfald.

Men tilsyneladende er mobildækningen i området dårlig.

»En stemme sagde godtnok »112«, men så skete der ikke mere. Jeg ville også gerne have fat i en ambulance, men det lykkedes heller ikke.«

Parret får fat på Henriette Buur Nielsens fætter, der bor i Hasle. Han kører Tobias Ruhnke på skadestuen, hvor han bliver lappet sammen.

Næste dag går parret til politiet for at anmelde episoden fra dagen før.

»Den politibetjent, vi snakkede med, kunne simpelthen ikke forstå, hvorfor politiet ikke rykkede ud. Han understregede, at politiet i den slags situationer normalt altid rykker ud,« siger Tobias Ruhnke.

»Vi blev også spurgt om, hvorvidt vi havde fået en forklaring på, at hvorfor politiet ikke var kommet, men det havde vi jo altså ikke,« forklarer Tobias Ruhnke.

En times tid efter, at parret havde forladt politistationen, blev Henriette Buar ringet op fra politistationen, fortæller hun.

»Ham, der ringede, undskyldte, at de ikke var rykket ud. Han forklarede, at der samme aften havde været en stor brand i Brabrand. Her havde man sendt masser af mandskab ud for at sikre brandmændene mod eventuelle overgreb.«

Den store brand i Brabrand var opstået i en tom boligblok på Bentesvej 19.

Tobias Ruhnkes mor, Silvia Sørensen, der bor i Aabenraa, er vred over forløbet.

»Er politiet i så stor en by som Aarhus så underbemandet, at man kun kan koncentrere sig om én ting ad gangen,« spørger hun.

Tobias Ruhnke er ked af det. Tandlægen har sagt, at det skæve bid, han har haft siden overfaldet, nok skal gå i orden af sig selv. Og øre-næse-halslægen har beroliget ham med, at næsen også nok skal gå i orden af sig selv. Skadestuen havde fortalt ham, at den nok var brækket. Men den eksamen, han skal til - i human cellebiologi - den bliver han nødt til at opgive.

»Jeg kan stadig ikke samle mig om noget som helst. Jeg har konstant hovedpine og meget ondt i næsen, så jeg bliver stadig nødt til at tage en del smertestillende piller. Nu håber jeg, at jeg kan komme op til re-eksamen til august,« siger han.

Da sagen stadig efterforskes, er det småt med detaljer i sagen.