Suprotno očekivanjima, HDZ je na jučerašnjim prijevremenim izborima ostvario veliku pobjedu i opet je daleko najjača stranka u Saboru, a SDP i Narodna koalicija popili su vrlo težak poraz. HDZ-ov rezultat veliki je uspjeh zbog teškog negativnog naslijeđa s kojim je stranka ušla u kampanju. Izborima je prethodilo nekoliko za HDZ katastrofalnih mjeseci, pa i godina.

Desničarski radikalizirana politika bivšeg šefa stranke smanjila je HDZ-ov rezultat na lanjskim izborima te nakon formiranja Vlade i iritantnih poteza nekih HDZ-ovih ministara dovela do antihadezeovskih raspoloženja, svojevrsnog pokreta otpora građanske Hrvatske. Vlast je proizvodila kaos u državi i rapidno gubila podršku. Na koncu u stampedu samodestrukcije HDZ je srušio vlastitu Vladu. Ukratko, Karamarkova politika, koju je stranka bezglavo slijedila, doživjela je potpuni slom. Zbog ekstremnog političkog desnila, ali i zbog afere KaraMOL, koja je implicirala povratak sumnjivih, prljavih poslova u rukovodstvo stranke. Na različite načine teško izblamirani HDZ tako je u kampanju ušao na koljenima.

Činilo se da će SDP komotno ušetati u pobjedu. HDZ-ova jučerašnja berba mandata, koja će na koncu vjerojatno biti jača nego na lanjskim izborima, predstavlja veliki uspjeh novog HDZ-ova šefa Andreja Plenkovića. Postigao je ono što se još početkom ljeta činilo potpuno nemogućim. Preuzeo je teško havariranu stranku i odmah najavio da će je usmjeriti prema desnom centru. Hrabro je povukao na prvi pogled rizičan potez kad je odlučio da će HDZ samostalno na izbore, što se pokazalo punim pogotkom. Postigao je rezultat bolji nego na prošlim izborima, kada je stranka vukla nikad veću koaliciju. Otkazivanjem savezništva minornim desničarskim, proustaškim strankama otvorio se glasovima centra. Vodio je vrlo umjerenu kampanju. Stranka će biti vrlo zadovoljna jer ih je izvukao iz prijeteće propasti, a svakako će pomoći i činjenica da osvojene mandate neće morati, kao na prošlim izborima, dijeliti s nepotrebno prigrljenim marginalnim strančicama. Zašto rezultat Narodne koalicije, koji će vjerojatno na koncu biti sličan onom s lanjskih izbora, predstavlja pravo potonuće i ravan je debaklu? Krajem prošle godine Zoran Milanović sa svojim partnerima nije uspio pobijediti, kako je sam govorio, nikad gori HDZ.

Sada nisu uspjeli kapitalizirati nedavni slom HDZ-ove politike. Ni Karamarkove afere. Ni kaotičnu i potpuno lošu Vladu. Nisu sačuvali ni prednost koju su na početku kampanje imali. Pretrčala ih je stranka koja je još nedavno samu sebe masakrirala. SDP nije uspio profitirati ni od proširenja svoje Narodne koalicije udruživanjem s HSS-om.

Nije mu koristio ni prilično raširen revolt koji je u lijevoj, pa i građanskoj Hrvatskoj proizveo Karamarkov HDZ. Sve je to profućkano u izbornoj kampanji. Zahvaljujući teškim greškama koje je šef SDP-a napravio. Prije svega recentnim svađalačkim i desničarskim porukama koje su više odbile, nego privukle njegove birače. Gotovinu je pretvorio u veresiju. Postignuti rezultat vjerojatno predstavlja maksimum koji su sa Zoranom Milanovićem na čelu mogli dobiti. On snosi najveću odgovornost za neuspjeh Narodne koalicije i osobno je najveći gubitnik jučerašnjih izbora. Plenković u postizborne pregovore ulazi s respektabilnim koalicijskim kapacitetima. Svakako mnogo većim od SDP-a. Logično je očekivati dogovor s Mostom, koji opet drži ključeve formiranja Vlade.

Most je potvrdio svoju snagu, premda se dio njegovih glasova s prošlih izbora prelio, čini se, još uvjerljivije protestno, protu-establishment profiliranom Živom zidu, stranci koja je najveći dobitnik izbora. No, družba Bože Petrova neće HDZ-u biti dovoljna za formiranje parlamentarne većine. Za šefa HDZ-a kovanje stabilne vlasti bit će težak, ali nikako ne i neizvediv zadatak. Plenković je trenutno mnogima vrlo poželjan partner, ne samo zato jer se pod šatorom pobjednika uvijek nađe dovoljno kandidata.

Ozračje oko Milanovića, SDP-a i Narodne koalicije, posve je suprotno, luzersko. Ostaju jako daleko od mogućnosti da se vrate na vlast. Za njih je stvaranje Vlade prilično nemoguća misija. Ali, šef bi SDP-a mogao HDZ-u ponuditi veliku koaliciju. Prije svega zato da bi ostao u igri. Andrej Plenković, s dobrim vjetrom u jedrima, nema nikakva razloga da to prihvati. Ali u SDP-ovom brodolomu ipak se može naći i nešto pozitivno: na Ibleru se sada mogu tješiti da poraz otvara mogućnost pokretanja procesa promjena, kao što se to već dogodilo i HDZ-u.