Vy jste se na vlastní volnou nohu dostal tak, že vás štvala vysoká škola…

Ano, ale byla to moje chyba. Měl jsem za sebou skvělou obchodní akademii v Ostravě a pak jsem si špatně vybral vysokou. Přihlásil jsem se na ekonomku do Karviné, protože tam šlo hodně kamarádů. Ale brzy jsem zjistil, že tamní pojetí odborných předmětů mi není blízké, a rozhodl jsem se odejít. Bylo mi dvacet, měl jsem chuť začít něco dělat na vlastní pěst. A cestovat.

Odjel jste žít a pracovat do Španělska. Ani jste neuměl španělsky.

Jeli jsme tam s kamarádem stopem dělat cokoli. Jenže letní sezóna skončila a nic jsme nemohli sehnat. Tak jsem v jednom katalánském městečku začal obcházet firmy, až jsem přišel do jedné, kde měli problémy s počítačem. Já je vyřešil a majitel mi na místě nabídl práci. Postupně se ze mě stal jejich kontraktor. Internetová ekonomika byla tehdy v roce 1999 ještě v začátcích a oni chtěli přeložit a zprovoznit odborný web z francouzštiny do španělštiny. Já neuměl ani jeden z těch jazyků, oni neuměli anglicky. Ale nějak se to povedlo a vznikl portál pro profesionály z HVAC průmyslu, tedy vytápění, ventilace, klimatizace, hodně složité výpočty a grafy. Španělský internet byl lidnatý a kvalitních webů bylo málo, ten náš měl ohlas a úspěch.

A pak jste ukázkově vyhořel.

Což jsem si uvědomil samozřejmě až s odstupem. Přišlo to po roce a půl intenzivní práce, dřel jsem třeba šestnáct hodin denně. Mě to totiž extrémně bavilo a neměl jsem tam kamarády, koníčky, neznal jsem vlastní hranice. Totální vyčerpání přišlo naráz. Zjistil jsem, že potřebuji změnu, od počítače se přesunout k něčemu manuálnímu. Tak jsem jel do Valtic k vinařům.

Pocházíte z Ostravska, proč zrovna jihomoravské vinice?

Do Španělska jsem jezdil stopem přes Francii a zaujalo mě víno a ta kultura kolem něj. Přišlo mi, že pokud mám dělat něco rukama, stejně tam chci přesah. Ve Valticích jsem si za rok vyčistil hlavu a došel k závěru, že zůstanu na volné noze, ale autonomní, s více klienty. Od roku 2003 jsem začal podnikat v Česku. V té době jsem už pár let radil a pomáhal s propagací kamarádům, kteří na volné noze začínali. Uvědomil jsem si, že jim pomoct dokážu.

Co jste nejčastěji s klienty řešil?

Zprvu hlavně dílčí témata, prezentace na webu, ceny, psaní nabídek, řízení zakázek… Znal jsem třeba hodně freelancerů, kteří potřebovali propagaci, nebo hledali někoho ke spolupráci. Propojování lidí mám v sobě tak nějak přirozeně, hodně šikovných lidí znám a vím, kdo se na co hodí. Byl jsem také hodně ovlivněný průkopnickým étosem té doby, že nám internet dává nové možnosti a změní svět k lepšímu. Dneska projekty pro své klienty spíše jen konzultuji a řídím, na grafiku, programování a další odborné činnosti doporučuji specialisty, typicky jiné freelancery.

Co jste oficiálně dnes? Podnikatelský poradce? Stratég?

Nikdy jsem necítil potřebu být poradce a dlouho jsem ani neměl to slovo rád, protože mělo z 90. let pachuť nepoctivosti. Poradce ze mě udělal trh. Čím víc lidí za mnou chodilo pro radu, tím víc jsem měl potřebu dát tomu formální rámec. Vyprofiloval jsem se jako podnikatelský poradce, což je něco jako poradenský desetiboj. Zahrnuje to strategii, metody řízení, procesy, řešení a prevenci problémů, marketing, finance a další typy analýz. Nejsem expert na všechno, ale mám ucelený přehled, zkušenosti i kontakty. Jsem schopen doporučit desítky prověřených odborníků a sestavovat expertní týmy na klíč. Když třeba vidím, že klient nemá dobře chráněnou značku, doporučím Jindru Šulcovou jako top expertku přes ochranné známky. Typicky tedy s klienty řeším jejich strategie, jak se posunout a jak řešit problémy. Mám roky zkušeností s úspěšnými i neúspěšnými firmami a vím, co kde funguje.

Říkáte si o pět tisíc korun za hodinu, což není úplně málo. Kdo je váš typický klient?

Typicky spolupracuji přímo s majiteli malých a středních firem nebo se špičkovými profesionály na rozvoji jejich osobního byznysu. Spolupráce s firmami je většinou důvěrná a jsem vázaný mlčenlivostí, ale o spolupráci s osobnostmi mohu mluvit svobodněji. Margit Slimákové třeba radím a pomáhám od jejího návratu do Česka. Z menších firem jsem nadšený třeba z úspěchu Přírodního bydlení Jakuba Gajdy. Přišel za mnou, že chce web, aby mohl šířit osvětu o přírodním stavitelství. Ale že nemá čas psát. Vytvořil jsem pro něj koncepci videoblogu, který je tak úspěšný, že na něm postavil celou firmu a dnes generuje přes 80 procent leadů a obratu firmy, i když to vůbec nebyl původní záměr. U velkých firem dodávám spíš expertizy, u těchto malých se mohu podílet téměř na všem a ta možnost tolik věcí ovlivnit mě hrozně baví.

Další srdcovka je krajská Živnostnice roku Zuzka Bílková a její manufaktura na vlněné přikrývky. Celou komunikaci firmy teď stavíme převážně na ní, protože jsme zjistili, že zákazníky zajímá ona jako osobnost a značka je pro ně okrajová. A nově spolupracuji třeba s Evou Škorničkovou, která byla českou konzulkou v Kanadě, pak 15 let řídila středoevropské právní divize nadnárodních firem Kimberly-Clark a Mondelēz a teď jí pomáhám rozjet nové služby a osvětu kolem GDPR — to je nová legislativa Evropské unie, která radikálně mění ochranu dat občanů. Je to hodně komplexní zadání a to mě baví.

Kolik máte klientů?

Za uplynulých 13 let asi tři sta. Cíleně to omezuji, částečně i tou cenou. Poradenství hodně fragmentuje pracovní čas a já se věnuji i dalším projektům. Samozřejmě také rodině. Teď třeba právě dokončuji pro brněnský Melvil knihu o podnikání Na volné noze, která vyjde už na jaře a psal jsem ji skoro rok. Mám řadu dlouholetých klientů, s nimiž se postupně posouváme dál, a pak ty krátkodobé, na pár dní nebo jedno dvě sezení, když je to něco menšího. Ti obvykle řeší nějaký konkrétní problém ve firmě nebo jde o odborníky, kteří zvažují volnou nohu a váhají, jestli pro ně není lepší zůstat v zaměstnání.

Zpátky na zem „Pokud si taky stříháte metr v korporátu, vybíráte MacBook Air a těšíte se, jak budete coby freelanceeři free, možná byste mi chtěli položit některou z těch pár otázek, které dostávám pořád dokola a rok od roku častěji.“ Zkušenosti z volné nohy: Pět let v nóbl řetězech

A stává se, že jim řeknete, ať na volnou nohu nejdou?

Někdy ano. Typicky třeba top manažeři mají svými znalosti a stylem práce k volné noze už poměrně blízko. Ale nedávno jsem třeba klientovi doporučil s výpovědí a podnikáním počkat, protože chtěl naráz zakládat rodinu i vlastní byznys a neměl velkou finanční rezervu. Obecně doporučuji v takových případech zkusit si nejdřív udělat pár bokovek při zaměstnání, na rok omezit koníčky a věnovat tomu čas třeba i po večerech, pomalu zkoumat terén. Na volné noze je totiž neúspěch častý, nedá to zhruba polovina lidí. Ale není to pád drsný, většinou tam prostě náklady převýší příjmy a člověk se musí nechat zase zaměstnat. Není to bankrot.

Jaká je vaše nejdelší poradenská spolupráce?

Mám zásadu co nejvíc podporovat autonomii klienta. Což pro mě není výhodné, ale eticky to tak vidím. Většinou končíme, když dotáhneme kritické projekty, na které dohlížím. Spolupráce je dlouhá, když klient neustále roste a má potenciál, to běží třeba i pět let, a stále si zvedáme laťku. Pak můžeme dojít do bodu, kdy ho už nedokážu posunout výš, a přejdeme do režimu nárazových konzultací. Ozve se, jen když dělá nějaké důležité rozhodnutí a potřebuje mě jako oponenta a druhý mozek. Klienty ale sleduju i poté a mám v sobě takový morální imperativ ozvat se, pokud by se vydali směrem, který mi nepřijde dobrý.

Jak vám poradenství nese, je to hlavní zdroj vašich příjmů?

Poradenství je cyklický byznys, čili to závisí na době. Teď jsme na vrcholu hospodářského cyklu, takže poradenské zakázky jsou, a zajímavé. Naopak třeba krizový rok 2009 byl krušný. Šel jsem do skluzu s klienty a srazil hodinovku přechodně ze tří a půl tisíc před krizí na devět stovek. V porovnání s Evropou jsem ale i se svými pěti tisíci za hodinu v průměru. V zahraničí si seniorní business poradci účtují ještě mnohem víc. Nejvyšší sazba, kterou jsem letos zaznamenal u klienta ve firmě, byla zhruba 12 tisíc dolarů za manday špičkového nezávislého poradce. Pochopitelně to bylo pro korporaci…

Jste nějak pojištěný pro případ, že byste v poradenství udělal nějakou závažnou chybu?

Pojistku mám komerční, ale garance jsou ukotveny i smluvně.

Robert Vlach Podnikatel a podnikatelský poradce. Vystudoval obchodní akademii, poté pracoval ve Španělsku jako vývojář webových služeb. Od roku 2005 se v Česku jako vůbec první publicista, konzultant a lektor věnuje systematické podpoře a popularizaci podnikání na volné noze prostřednictvím internetového portálu www.navolnenoze.cz. Živnostník roku 2011 Moravskoslezského kraje. Zakladatel 1. evropského think-tanku pro nezávislé profesionály, který se schází pravidelně v Praze, Brně a Ostravě. Je také průkopníkem digitálního nomádství v ČR, rád cestuje a píše o pozoruhodných knihách na www.coctu.cz. Připravuje k vydání knihu Na volné noze: Podnikejte jako profesionálové.

A udělal jste za těch třináct let poradenství nějakou fatální chybu?

Ve svém podnikání ano. (smích) Ale to je oukej, tam zkouším nové věci a rád experimentuji, zodpovídám se jen sám sobě. Klientům ovšem radím výhradně pouze tam, kde jsem kompetentní. Na věci, které leží na hraně kruhu mých kompetencí nebo za ní, klienta odkazuji na jiné experty. Obecně řečeno, když vidím konzultanta, který je hodně izolovaný a všechno dělá sám, je to pro mě vždycky trošku varovný signál. Protože to vede k neúměrnému natahování kruhu kompetencí. A ten je při okrajích zatraceně tenký. Solidní poradci se znají a navzájem doporučují. Drží se toho, čemu skutečně do hloubky rozumějí. To je sama o sobě nejlepší prevence fatálních chyb. I proto jsem koupil doménu Poradci.cz a budu na ní rozšiřovat seznam poradců, které doporučují jiní nezávislí poradci.

Hned po návratu do Česka v roce 2003 jste taky založil portál Na volné noze. Jak ekonomicky funguje ten?

Původně vznikl hlavně za účelem veřejné prezentace nezávislých profesionálů a dodnes je nejvíc využívaný právě pro vyhledávání freelancerů. Ale časem vzrostl jeho komunitní význam. Došel jsem k tomu, že mnoho freelancerů je izolovaných od kolegů, od know-how i trendů. A zároveň nemají tolik možností se dál vzdělávat. Portál je od prvního roku ziskový, provoz kryje placená registrace (ta stojí na 2500 korun ročně, členů je nyní osm set) a školení. Není to projekt, který bych dělal primárně kvůli zisku, ale považuji za věc své podnikatelské cti dělat věci, které jsou udržitelně ziskové. Zisk je zhruba půl milionu ročně a snažím se ho reinvestovat do dalšího rozvoje. Díky tomu jsme loni rozjeli třeba videoblog, který je produkčně docela nákladný. Hlavní motivace je osvěta. Na volné noze také pořádáme školení a srazy. Založili jsme první evropský think-tank pro freelancery, kde se za zavřenými dveřmi otevřeně bavíme o podnikatelských tématech a problémech. Sám mám zkušenost, že generické know-how pro podnikání není na volné noze až tak použitelné. Freelancer musí hodně věcí dělat jinak a knihy určené specificky třeba pro start-upy nebo běžné firmy freelancerům moc nepomohou.

Co konkrétně je na volné noze jinak? Jaké chyby dělají nezávislí odborníci nejčastěji? A co naopak doporučuje Robert Vlach? Čtěte v pokračování rozhovoru: