Hvert år, når juleklokkerne har ringet ud, udskiftes decemberhyggen med nytår og festfyrværkeri. Men selvom det er slut med gaver og flæskesteg, står traditionerne i kø. En af dem kommer jeg aldrig til at forstå. Dronningens nytårstale. Kongehuset er nemlig noget af det mest udanske, vi har.

Danmark bygger på demokrati og lighed. På retsprincipper og ydmyghed. På fællesskab og på at komme hinanden ved. Danmark er mulighedernes land, hvor det er din indsats og viljestyrke – ikke din baggrund – der afgør, hvordan dit liv former sig. Kongehuset er alt andet end det.

Tænk, at vi i det Herrens år 2016 stadig har indrettet vores samfund på en sådan måde, at en håndfuld heldige asener fødes til et liv i sus og dus på toppen af landets kransekage. Tænk, at magt og privilegier stadig kan tages for givet, hvis dit blod er kongeligt nok. Tænk, at landets statsoverhoved ikke er på valg. Jeg fatter det ikke.

Dronning Margrethe er da et hæderligt statsoverhoved, og jeg ville med overvejende sandsynlighed sætte mit kryds ud for hendes navn, hvis hun stillede op til embedet på ærlig og demokratisk vis. Mit problem er, at jeg slet ikke kan komme af med min stemme. Det står en forældet Grundlov og den kongelige stamtavle i vejen for.

Hvad blev der af danskernes ret til at vælge? Vi stemmer, når der skal være valg til byrådet i Vallensbæk Kommune, til Fredenskirkes Menighedsråd og til elevrådet på Maribo Skole. Alligevel kan vi ikke få lov at give vores mening til kende, når landets øverste statsoverhoved skal udskiftes.

Jeg er temmelig uinteresseret i den taldiskussion, der af og til opstår i kølvandet på indlæg fra republikanske tosser som undertegnede, der foreslår at afskaffe kongehuset. Måske kongehuset er en overskudsforretning, der gennem eksportfremstød og wow-faktor henter millioner af kroner hjem til Danmark. Måske de små 400 mio. kr. apanage, sikkerhed og andre kongeplejende udgifter gør kongehuset til et monster af en pengesluger. Måske det hele går i nul.

Jeg bliver også umådelig træt af de utrættelige kongehusbeskytteres brug af »samle«-argumentet, fordi åh, så mange danskere hvert år tænder op i flimmerkassen og ser Dronningens nytårstale.

Det handler i sidste ende om principper og værdier. Danmark er et demokratisk land, hvor alle er lige for loven.

Den danske identitet og kultur rummer selvfølgelig også et vist element af forsvar for høje bistandsydelser. Men otte mio. kr. årlig pension til prins Henrik for at drive den af i kongeligt eksil er måske lige rigeligt.

Kongehuset stritter alle de forkerte steder på min krop. Det er ganske enkelt udansk. Jeg håber, at vi snart ruller vores demokratiske sindelag ud i alle samfundets afkroge og omdanner monarki til et reelt demokrati. Indtil da vil jeg pænt finde mig noget andet at tage mig til, når Dronningen holder sin nytårstale.