"Tuhanded trallitajad võtsid osa ikoonilisest festivalist Austraalia suurima linna südames, millega tähistatakse seksuaalset võrdsust." Foto: Scanpix

Kersti Kaljulaid ja teised okupatsioonirežiimi asehaldurid ja käsilased, “liberaalse demokraatia” eestkõnelejad Eestis – vaadake, siin avaldub teie ihaldatud ühiskonnakord kogu oma olemuses. See on olevik ja tulevik, mida te Eestile soovite, see on “vabadus”, mida ihalete, kirjutab Objektiivi peatoimetaja Veiko Vihuri.

Üks pilt võib olla kõnekam kui tuhat sõna. See foto on tehtud 4. märtsil 2017 Sydney homoparaadil, juurde on lisatud selgitav tekst: “Tuhanded trallitajad võtsid osa ikoonilisest festivalist Austraalia suurima linna südames, millega tähistatakse seksuaalset võrdsust.”

Eesti meedias ilmus kõnealune foto Postimehes rubriigi Elu24 pildigaleriis uudisnupukese juures, mis kajastas “samasooliste abielu” legaliseerimist Austraalias.

Taolisi tülgastust tekitavaid pilte kirevatest ja provokatiivsetest homoparaadidest leiab rahvusvahelistest pildipankadest sadu ja tuhandeid; selles mõttes pole tegemist mingi erilise fotoga. Ja ometi võiks just see foto kandideerida lääne ühiskonnas toimuvaid protsesse kõige täpsemalt illustreeriva või kokku võtva tunnuspildi kohale.

Pildil on kahe teineteist käperdava peaaegu alasti perverdi näol kujutatud “inimvabaduse” apoteoosi, avalikku ülistust ahistavatest moraalipiirangutest ja rõhumisest vabastatud inimese vabale eneseteostusele.

Tavaliselt räägitakse “geiõigustest” ja “seksuaalsest võrdsusest” või “abieluvõrdsusest” humanistlikus võtmes – kõlavad sõnad nagu lähedus, hoolivus, armastus, inimlikkus, õnn. Kes meist tahaks olla nii julm ja südametu, et keelab üksteist armastavatele inimestele lähedust ja õnne?

Ja nüüd korraga justkui paljastav saatanlik irvitus taeva poole: sina, Jumal, tegid inimese oma näo järgi, mina aga panin nad tantsima oma pilli järgi ja tõin neis esile oma palge. No mida sa nüüd teed? Saadad komeedi või?

Lugeja võib küsida, miks lasta end häirida veidrustest, mida tehakse kusagil maailma kaugetes paikades – Austraalias, Kanadas, USA-s ja mujal. Aga kas ei püüdle Eesti oma “eliidi” innukal juhtimisel ja eestvedamisel just samasuguste “liberaalsete” ja “demokraatlike” väärtuste omaksvõtmise poole?

Kersti Kaljulaid ja teised praeguse okupatsioonirežiimi asehaldurid ja käsilased, “liberaalse demokraatia” eestkõnelejad Eestis – vaadake, siin avaldub teie ihaldatud ühiskonnakord kogu oma olemuses. See on olevik ja tulevik, mida te Eestile soovite. See on “vabadus”, mida ihalete.

Kui võim pöördub oma inimeste jaoks oluliste väärtuste ja ideaalide vastu ning asub neid lammutama, siis on võimatu end sellise riigiga samastada.