Jens Stoltenberg i maktens

korridorer

Jens Stoltenberg tør ikke la klimakrisen overskygge én annen stor trussel for verden. Atomkrig.

Gjennom tre dager får TV 2 følge Stoltenberg tett i Washington, D.C. Mens flere statsledere er skeptisk til hele Nato-samarbeidet, jobber Stoltenberg på spreng med å sikre støtte og felles forståelse. Han frykter det verste, katastrofale misforståelser og feilbedømminger.

Det er sjelden stille i Nato-toppens travle hverdag. Blant annet fordi han nesten alltid nynner når han ikke snakker.

Det ser ut som en vogn i en fornøyelsespark. I løpet av dagen må Stoltenberg kjøre frem og tilbake med denne underjordiske banen, med hele teamet på slep, slik USAs mektigste har gjort i over hundre år. Det går ikke alltid helt som planlagt. Stoltenberg oppdager plutselig at en av rådgiverne står igjen på perrongen da banen skal gå.

Sekunder senere er en femte person skvist inn i den altfor trange vognen, og så humper de avgårde.

Stoltenberg skal møte den amerikanske senatoren Thom Tillis og flere andre for å diskutere Tyrkias invasjon av Syria. Stoltenberg ankommer kontoret før senatoren. Mens han venter, studerer han et bord som er dekorert med en enorm samling gamle pins og medaljer med forsvarssymboler.

Stoltenberg spør en av rådgiverne om hun har noe som kan legges på bordet. Det har hun og gir det til sjefen. Senatoren ankommer møtet forsinket med en kaffekopp i hånden. Koppen er formet som en granat.

Senatoren er kjent for å ha mottatt millioner i valgkampstøtte fra The National Rifle Association, som jobber for retten til å bære våpen.

Stoltenberg jobber for nedrusting av atomvåpen og en sterk Nato-allianse. Han drikker kaffen fra et pappkrus, og stikker hånden i lommen. – Denne er til bordet ditt, sier Stoltenberg og rekker senatoren én mynt. – Så bra! Den skal få plass midt på bordet, sier Thom Tillis.

Selv en trappetur utnyttes til å sjekke siste nytt på mobilen.

Bak følger Nato-representanter fra både USA og Frankrike, og Stoltenbergs egne personlige rådgivere fra Norge. I løpet av dagen deler Stoltenberg flere bilder på Instagram, der har han over 60 000 følgere.

Et lunsjmøte med utenrikskomiteen i Senatet er neste stopp. Diplomaten Stoltenberg må frem, for bak smilene skjuler det seg en misnøye. Republikanernes senator Mitt Romney og resten av utenrikskomiteen er ikke fornøyd med spleiselaget Nato. I møtet er de kritiske til hvorfor USA skal betale mye for å beskytte Europa, og synes europeerne bidrar for lite.

Her i USA er amerikanerne ekstremt opptatt av at europeerne ikke betaler nok. Jeg er også enig i det. Europa bidrar for lite til spleiselaget Nato, men det har blitt bedre de siste årene.

Terrorangrepet 11. september 2001 utløste de strengeste sikkerhetstiltakene i USAs historie. Angrepet, som tok livet av nesten 3000 mennesker og rystet USA og verden, knyttet landet tettere til Nato. For første og eneste gang i Natos 70 år lange historie ble den såkalte artikkel fem utløst. Da sto alle medlemslandene klare til å gå i krig etter angrepet på USA.

Gangene på Capitol Hill er som en labyrint, og selv politimannen som følger teamet går seg vill én gang denne dagen.

Trange heiser og travle dager tar ikke humøret fra teamet. Det er likevel noe som bekymrer Stoltenberg mer enn noe annet, at verden kun klarer å forholde seg til én stor trussel av gangen. Dette blir tema når han møter president Donald Trump dagen etter.

Nå er vi alle opptatt av klimaproblemene, det er bra. Men det betyr at vi nesten ikke tenker på det ragnarok og det ubeskrivelige, forferdelige en atomvåpentrussel er.

I baksetet av en svart Cadillac, omringet av vakter, forlater Stoltenberg Capitol Hill. Sjåføren tar ham med den korte kjøreturen til luksushotellet Park Hyatt. Det anerkjente tidsskriftet Foreign Policy deler hvert år ut en pris til årets diplomat.

I år går utmerkelsen til Nato-sjef Jens Stoltenberg. Han skal snakke for en stor forsamling med amerikanske politikere, byens elite, et tyvetalls ambassadører og militærtopper fra flere Nato-land. Tilfeldighetene vil ha det til at en nær venn skal overraske ham.

Akkurat som i amerikanske filmer tar Stoltenberg kjøkkenveien inn og ut av bygget. Før han går inn i salen, forbereder han takketalen på bakrommet.

Like før han skal motta prisen, treffer han på et kjent ansikt. Gro Harlem Brundtland, kjent som «landsmoderen», var Norges første kvinnelige statsminister. Hun er også Stoltenbergs nære venn. Brundtland småkjefter litt på ham for å ha tatt kjøkkeninngangen, fordi hun selv ventet på ham ved den andre inngangen.

Jeg sto øverst i trappa og fulgte med på alle som kom. Jeg var sikker på at du ikke skulle klare å snike deg forbi meg, også tok du jammen bakveien, Jens!

Brundtland er 80 år nå, men alt annet enn pensjonert. Hun er i byen samme dag på en helsekonferanse, og hørte om prisutdelingen. Hun måtte bare hilse på sin læregutt gjennom flere tiår. Redaktøren i Foreign Policy, Jonathan Tepperman, serverer publikum noen funfacts om Stoltenberg. Han snakker serbisk, er Neil Young-fan og har tatt førsteplass i kåringen Hottestheadsofstate.com. Forsamlingen ler. Teppermann kaller jobben som generalsekretær i Nato «en umulig oppgave», som Stoltenberg likevel klarer å løse.

Kanskje det ikke er så rart at han har lykkes der mange andre har mislykkes. Jens er den eneste i Europa som kommer godt overens med både Trump og Erdogan.

Prisvinneren kan ikke sole seg i glansen særlig lenge. Noen timer senere skal Stoltenberg på scenen for å holde nok en tale. Forsvarsindustrien er samlet for å snakke om salg av våpen, opprusting og forsvarsmateriell. Festen holdes i lokalet hvor Nato ble etablert for 70 år siden.

Blant offiserer og generaler sitter Stoltenberg sammen med USAs Nato-ambassadør, lederen for Natos militære komité og ikke minst sin egen rådgiver, Mari Aaby West. Uten henne ville det vært vanskelig å holde styr på alle avtaler og tidsskjema.

Fra scenen spiller uniformskledde soldater taffelmusikk. Når middagsgjestene mingler, ligger høye hatter med store gullemblemer og utsmykninger igjen på bordet.

I suiten på hotellet der Stoltenberg bor, er det plass til å jobbe mellom slagene. Her kan han løsne øverste knapp i skjorta og droppe dressen. Som Nato-sjef har han jevnlig kontakt med de fleste av verdens mektigste statsledere, og jobber for å holde klimaet mellom dem så godt som mulig. På bordet ligger sjokolade med peanøttsmør i. Mens møtet med Donald Trump forberedes, ruller riksretthøringen tilfeldig i bakgrunnen.

Når Jens Stoltenberg snakker om atomvåpen, blir han mer intens i blikket og håndbevegelsene blir tydeligere. Han mener atomnedrusting er ufattelig viktig, men samtidig forbausende lite oppe i den offentlige debatt. På hotellrommet sitter de i timevis og forbereder seg til Trump-møtet. Selve samtalen varer bare en halvtime.

Det er grunnleggende sett ikke bra at så mange atomvåpen står klare til å fyres av mot Europa og USA, og omvendt. Misforståelser, ulykker og feilbedømminger kan føre til at de blir brukt.

Kanskje er det ikke tilfeldig at han bruker nettopp disse ordene samtidig som han akkurat har møtt USAs president Donald Trump, som mange ganger har blitt beskyldt for å ha dårlig dømmekraft. Etter lange dager med møter og events vender Stoltenberg endelig tilbake til hotellet i bydelen Georgetown. Han kommer nesten alltid i prat med folk og elsker å få folk til å fortelle sin historie.

Slik finner han ut at dørmannen på hotellet kjenner Norge godt, han har nemlig bodd i Bodø. Med ett ser dørmannen hvem det er som står foran ham.