Ingen skjult agenda

I debatten ynder våre meningsmotstandere å påpeke at Actis er en videreføring av Avholdsfolkets landsråd, som for å avsløre hvem Actis «egentlig» er. Vi har aldri lagt skjul på Actis’ opprinnelse: Det står i første avsnitt under «Om Actis» på nettsiden vår. «Avsløringen» er ikke akkurat banebrytende gravejournalistikk.



Actis-paraplyen favner i dag langt bredere enn det tidligere Avholdsfolkets Landsråd gjorde, og blant medlemmene er det nå mange organisasjoner som ikke har et avholdsstandpunkt. Derfor er det ikke lenger naturlig å bruke et organisasjonsnavn som gjenspeiler hvem vi var for over ti år siden. Derimot er Actis en tydelig ruspolitisk aktør, og vårt politiske standpunkt fremgår blant annet klart av innleggene på nettsiden vår, og vedtektene våre. Når det gjelder vårt notat «Hva vet vi om cannabis?» fremgår det også relativt klart hva Actis mener, under den hendige overskriften «Actis mener» til sist i notatet.

Lobby

Olsen tar feil når han påstår at Actis er en anti-cannabislobby. Vi er opptatt av å begrense skadene rusmidler påfører både brukerne og omgivelsene. Det er ingen hemmelighet at vi står for en restriktiv ruspolitikk både på alkohol- og narkotikafeltet. Forskningen på feltet viser at det er en klar sammenheng mellom tilgjengelighet og bruk og skadevirkninger. Vi mener derfor at det er fornuftig å begrense bruken for å redusere skadeomfanget. Ungdoms cannabisbruk i Norge er lav, og fallende. Dette er en positiv utvikling det er viktig å ta vare på.

Og når vi først er inne på lobbyvirksomhet: Det er en grunn til at vi advarer mot en ny cannabisindustri. Vi har over femti års erfaring med en global alkohol- og tobakksindustri og har sett hvordan økonomiske interesser jobber for å utvide sitt markedsgrunnlag og undergrave politiske restriksjoner. Vi trenger ikke en ny industri som selger avhengighetsskapende og skadelige stoffer til unge mennesker.

Strenge straffer

Det hører til unntakene at mennesker fengsles for bruk og besittelse av narkotika til eget bruk i Norge, og vi diskuterer gjerne hvilke reaksjonsformer som er mest hensiktsmessige. Vi har tatt til orde for økt bruk av alternative reaksjoner, og er glade for at landets politidistrikt nå i stadig større grad bruker ungdomskontrakter, der ungdom tilbys påtaleunnlatelse mot en avtale om å holde seg unna illegale rusmidler og kriminalitet i en avtalt periode. Vi ser også at ordningen med narkotikaprogram med domstolskontroll, dvs. at dømte kriminelle med et rusproblem får tilbud om behandling som soningsalternativ, har fått en positiv evaluering, og ønsker at modellen spres til alle deler av landet.

Medisinsk cannabis

Vi har ingen «hånlig distanse» til medisinsk bruk av cannabisstoffer, slik Olsen framstiller det – og heller ikke til medisinsk bruk av andre narkotiske stoffer. Men da tar vi som en selvfølge at det stilles samme krav til forskning og dokumentasjon av effekt som for all annen medisin. Det fremgår også tydelig av notatet. Actis inntar ikke her en ekstremposisjon. Legemiddelverket er enige med oss. Og amerikanske legemiddelmyndigheter, for den saks skyld. Vi er ikke imot forskning på området, og hvis man utvikler medisiner som kan dokumentere effekt på lik linje med alle andre medisiner, er det flott. Men det er uansett en annen diskusjon enn legaliseringsdebatten. Det er en vesentlig forskjell mellom medisin, altså legemidler, foreskrevet av medisinsk personell og rusmidler til «selvmedisinering».

«Hasj er ufarlig»-argumentet

Olsen skriver at notatet «ser ut til å være skrevet for å imøtekomme alle som hevder at hasj ikke er farlig. Men finnes de egentlig?». Svaret på dette er ganske enkelt ja. Olsen insinuerer til en viss grad også dette selv, når han tidlig i artikkelen skriver at «cannabis har vist seg som en effektiv medisin, men er fremdeles mistenkt for å være helseskadelig.» Olsen besvarer riktignok sitt eget spørsmål, og mener at trolig ingen vil hevde at cannabis er helt uskyldig, selv ikke de tyngste brukerne. Dette får han imidlertid motstand fra av NATT&DAGs lesere. En velkjent kommentarfeltgjengager hevder under artikkelen at cannabis er uskadelig og sammenligner stoffet med sukker. Dette til tross for at det er dokumentert at cannabis kan føre til akutte depresjoner, angst eller forfølgelsesforestillinger. Når man diskuterer hvorvidt cannabis er farlig, er det viktig å også se på langtidskonsekvenser av bruken. For eksempel spiller cannabis en rolle i frafall fra utdannelse, og kan bidra til at ungdom som slutter på skolen ikke kommer tilbake. Er dette farlig?

Actis blir anklaget for stråmannargumentasjon. Men vi trenger ikke lese lenger enn til diskusjonsfeltet under artikkelen for å se at mange av debattantene gir uttrykk for nettopp de argumentene vi anklages for å ha diktet opp.

Én ting kan vi imidlertid være enige med Olsen i: nyanseløshet er skadelig for debattens nivå.