n!ovelle: 20-årige Sarah har skrevet en novelle baseret på filmen 'Habibti min Elskede' , om den konfrontation, en ung arabisk kvinde gennemlever, da familien finder ud af at hun har levet et dobbeltliv og er blevet gravid med en dansk mand. Sarah er selv en arabisk kvinde på 20 år, og har kunnet relatere til mange af de tanker, følelser og spørgsmålstegn der skildres i filmen. Og hun er spændt på læsernes reaktion

Hun ser sig omkring i kollegieværelset, hvor hun sidder alene, imens Mads er i bad. De er næsten lige kommet hjem, efter at Zahra har fået en abort, og derefter afvist sin fars anmodning om at komme hjem igen.

Hun har ikke taget overtøjet af; har været alt for rastløs og tænksom til at kunne magte de små opgaver.

Hun kommer i tvivl om det valg hun traf – hvorfor aborterede hun egentlig barnet? Var det oprigtigt talt, faktisk fordi at de økonomiske og materielle rammer omkring dem ikke var stabile nok?

Eller var det fordi hun ville genetablere forholdet til sin far; den mand der har opdraget og varetaget for hende, hele livet?

Hun er ét stort, følelsesmæssigt rod, hun ved hverken ind, ud, op eller ned. Hun er splittet. Splittet imellem to liv; splittet imellem den samvittighed som hun ser for sig som en engel på den ene skulder, en djævel på den anden, som hiver hende i to retninger. Hun har dårlig samvittighed, overfor Mads men også sin far, og hun ved ikke hvem hun bør have det værst over. Hun ved at hun inderst inde har et ønske om at genetablere forholdet til sin far, men hun føler et så stort svigt, at hun ikke føler sig tilgivende overfor ham lige nu. Hun ved at hun elsker Mads, men at de kommer fra to forskellige kulturer.

Inderst inde ved hun jo godt at hun aborterede ene og alene for at undgå problemerne med sin far. Og han ville jo også tilgive hende, men hun afviste ham og de penge han ville give hende. Hun følte sig bestukket, hun troede ikke på at han var oprigtig, eller at han egentlig havde tilgivet hende. Så hun tog hjem med Mads.

Og ikke mere end et døgn senere sidder hun her, på hans seng, og ønsker at hun ikke havde aborteret, at hendes far ville forstå at det ikke handlede om penge, men om at hun havde valgt hvem hun elskede, hvem hun ville bruge sit liv med. Og det eneste hun ønskede var et hendes far ville acceptere det, og være en del af hendes liv.



Det giver et sæt i hende da Mads kommer ud fra badet med et håndklæde om livet. Han kysser hende på munden, og hun smiler tøvende. Han smiler opmuntrende, og går ind for at tage tøj på. Hun begynder imens, meget svagt at tage sine sko af, og hun når ikke længere; magter ikke at tage jakken af også, så hun vifter lidt med sine fødder, som er blevet frie.

Mads kommer ind igen, og er ved at knappe sin krøllede, ternede skjorte. Han betragter Zahras bedrøvede og eftertænksomme ansigt.

- Er du okay?, smiler han. Hun tager en dyb indånding. Hun åbner munden let, men kan ikke få ordene ud.

- J-ja-ja, er alt hvad hun får fremstammet. Han ser skeptisk på hende, og hun kigger væk. Han sætter sig ved siden af hende, og ser direkte på hende, der fortsat kigger den anden vej.

- Er du sikker?, spørger han så. Hun svarer ikke, orker det ikke. Ved ikke hvad mere hun skal sige.



- Er det aborten?, spørger han så. Hun svarer stadig ikke, men hendes blik flakker rundt i rummet. Han sukker dybt.

- Jeg sagde jo at du skulle vente med at træffe den beslutning, siger han lavmælt, men med skuffelse i stemmen. Hun ser opgivende på ham, ryster let på hovedet.

- Du forstår det ikke.



Han rejser sig, og stiller sig overfor hende. - Hvad forstår jeg ikke, Zahra? Vi har snakket om det her, du traf din beslutning! Og nu bliver du fornærmet over at jeg fik ret i at du ville fortryde.

Hun ser overrasket på ham. Hun svarer ikke, velvidende at han har ret i det han siger. Hun nikker let til ham.

Der er en pinlig tavshed imellem de to indtil Zahra bryder isen:

- Jeg troede du var okay med det her igen. Hvorfor skal du så køre i det nu?. Han smiler irriteret.

- Fordi du sidder dér, og lader det stråle ud af dig, hvor meget du fortryder! Du tog din beslutning, så må du også lære at håndtere den! – han ser fast på hende, men hun drejer på hovedet.

Pinlig tavshed, atter igen. Nu retter hun sig op i sengen. Tager sine sko til sig, og tager dem hurtigt, men svækket på. Hun går forbi Mads, og forsøger at komme ud af kollegieværelset, men han holder hende hen:

- Vil du bare flygte fra alt og alle? Jeg prøver på at hjælpe dig, men du har så travlt med at komme med undskyldninger at tingene bliver mere fucked up end de allerede er.

Hun sukker, og stopper op. Kigger ham i øjnene. ”Du forstår det jo, ikke Mads!”

- Hvad er det, jeg ikke forstår, Zahra? At du aborterer vores barn, uden at spørge om min mening? Jeg har ret til at være vred!

Hun sukker dybt. Hun ved snart ikke hvad hun skal sige længere. Hun spekulerer i om der er overhoved er mere at sige, og hun ved ikke hvordan hun skal få forholdet til at fungere. Han forstår ikke at det er svært for hende at give slip på sin far, og han forstår ikke hvorfor hun opgav barnet. Hvis hun fortæller ham sandheden, vil han sikkert ikke stole på hende, så hun tier stille, i stedet for.

Han stirrer afventende på hende, og gør lidt efter store øjne, som krav på et svar. Han opgiver da hun ikke svarer ham. Rykker sig, og lader hende gå ud af døren. Ser efter hende. Hun ser sig tilbage, men fortryder at hun tillod sig at se på ham, selvom hun elsker ham.

Hun ved ikke hvor hun skal gå hen. Hun har ingen steder at tage hen, og hun kan ikke finde pointen i noget som helst længere.

Hun elsker Mads, men han forstår hende bare ikke.

Han fatter ikke at hendes kultur ligger dybt i hende som menneske, og at hun er opvokset på en helt anden måde end ham. Men han har ret; hun fortryder aborten.

Men hun fortryder den ikke fordi at hendes far var klar til at tilgive med en masse penge; hun fortryder fordi hun ikke var stærk nok til at vælge.

Hun ved at der vil gå meget lang tid før hun vil blive klar til at tilgive sin far, og at hun ikke ønsker ham i sit liv på nuværende tidspunkt, men hun kæmper med at være ærlig overfor sig selv, så hun ved ikke hvordan hun skal kunne være det overfor Mads.

Hendes splittelse imellem to verdener, to kulturer, fik hende til at vælge den nemme løsning, og abortere.

Hun løj om årsagen overfor Mads, fordi hun netop vidste at han ikke ville kunne sætte sig ind i det. Og han var altid så pisse utålmodig, kunne aldrig fatte hvorfor de skulle være forsigtige når de var sammen offentligt.

Lige nu, kunne hun ikke se hverken Mads, eller sin far i sit liv. Det eneste hun ville var at finde sig selv, men de var så fast besluttede på hvordan hun skulle være, så i stedet for at være der for hende, og acceptere hendes valg, behandlede de hende som en gang tovtrækning.

De kæmpede måske ikke imod hinanden, men de gjorde sit for at få hende over på deres side.

Hun ved ikke hvilken side hun hører til på. Eller rettere sagt, vil hun bare gerne have lov til at være en del af begge sider, men deres snæversynede egoisme vil ikke tillade det.

Hun har ikke bedt om at blive opdraget til en arabisk kvinde i et dansk hjem.

Hun har ikke bedt om at blive forelsket i en dansker, og Mads har bare haft et håb om at den kvinde han forelskede sig i, kun var arabisk på overfladen, fordi han ligeså vel som hende fra starten har været klar over at deres forhold ville kollidere og ødelægges før eller siden.

Han havde bare ikke forventet at der næsten skulle komme et barn ind over deres kæresteri.

SLUT

-----------------------------

Hvad havde du gjort, hvis du var Zarah?



Sarah - altså hende der har skrevet novellen - skriver til nationen!, at novellen markerer et kultursammenstød, som hun tror ses ret typisk - dog bare ikke ligeså groft som i novellen og filmen. Og hun er lidt spændt på hvordan læserne vil reagere.