Postin pääjohtaja tekee samaa virhettä, minkä vuoksi Fortumin toimitusjohtaja joutui jättämään tehtävänsä vuonna 2009.

Virhe on synnyttää julkisuuteen ylimielinen kuva itsestään.

Harward Business Review valitsi Mikael Liliuksen yhdeksi maailman parhaista yrityksen arvon nostajista sen työn ansiosta, jota hän teki Fortumissa. Juuri se työ oli perimmäinen syy konfliktille, jota Lilius ei kyennyt selvittämään. Lilius sai huimat palkkiot tavoitteiden mukaisesta työstä.

Nyt myrskyn silmässä on Postin toimitusjohtaja, koska hän on tehnyt asioita, jotka nostavat hänen bonustaan ja samaan aikaan keskustellaan siitä, että tavalliselta postilaiselta loppuvat työt tai tilalle tarjotaan palkanalennuksia.

Yksi valtionyhtiön johtotehtävissä oleva henkilö sanoi minulle kahden kesken; Valtionyhtiön johtajana sinun pitää muistaa, että kaikkea mitä teet, katsotaan ihan eri tarkkuudella kuin yksityisesti omistetussa yrityksessä. Mikä tahansa henkilökohtainen etu voi joutua julkisen kritiikin kohteeksi.

Postin palkitsemista koskevilla sivuilla kerrotaan, että viime vuoden bonukset maksettiin liiketuloksesta ja strategian toteutumisesta (jossa oli osatekijöinä kannattavuus ja kasvun saaminen uusilla palveluilla). Jos lähdemme olettamuksesta, että palkitseminen on näillä mittareilla ollut oikeutettua, niin missä sitten on vika?

Todellinen vika ei ole johtajan palkitseminen, vaan todennäköisempi syy on huonoissa tavoitteissa ja toimitusjohtajan haluttomuudessa keskustella asiasta.

Viime viikolla Kauppalehti yritti tavoitella Postin pääjohtaja Heikki Malista ja kysyä hänen palkastaan ja palkkioistaan. Hän kieltäytyi vastaamasta. Yksi peruste oli se, että palkkioista päättää hallitus.

Anteeksi, mutta tuo on hyvin perinteinen tapa näyttää keskisormea julkisuudelle, eikä se enää toimi.

Jos pääjohtaja on täysin syytön kohtuuttomalta tuntuvaan palkitsemiseen, hänellä ei ole mitään hätää julkisuuden kanssa. Jos taas hänestä itsestäänkin tuntuu, että tämä ei mene ihan oikein, on tilaisuus tuoda asia esiin ja ottaa sillä edes joitakin irtopisteitä.

Postin pääjohtaja on vastuussa varsin isoista asioista. Esimerkiksi suomalaisen verkkokaupan kasvun yksi este on ollut Postin logistiikkapalveluiden auttamattoman hidas ja välillä jopa huono palvelu. Itsellenikin se on yksi suurimmista syistä, miksi vältän ostamasta tavaraa netin kautta. Posti on kyllä kehuskellut omilla pakettiautomaateillaan, mutta se ei riitä, kun maailmalla löytyy esimerkkejä jopa minuuteissa tilauksesta kotiin toimitetusta tavarasta.

Verkkokaupan logistiikka on vain yksi esimerkki ja palkkiokohu syntyi ihan muusta.

Kun keskustelemme Postin pääjohtajan palkasta, on hyvä ottaa keskusteluun mukaan muutama hyvin ratkaiseva asia:

– Kuinka paljon Posti on aidosti uudistunut vastaamaan logistiikka-alan kilpailua ja onko se saavuttanut merkittävällä tavalla kilpailijoitaan tai mielummin ohittanut ne?

– Tuoko Posti nyt – tai hyvin pian lähitulevaisuudessa – kansantaloudelle merkittävää kilpailuetua vai onko sen monopoli kansantalouden kehityksen jarru?

– Onko Postille asetettu riittävän kunnianhimoiset kehittymistavoitteet vai saako johtaja bonuksensa liian helposti?

– Miten voi olla mahdollista, että vuoden 2009 Fortum kohusta ei opittu riittävästi? Valtio-omisteisen yhtiön toimitusjohtaja ei voi piiloutua, kun hänen asemaansa arvioidaan julkisesti.