Paavo Väyrynen kieltäytyi kirjan mukaan tuomitsemasta Kiinan hyökkäystä Pohjois-Vietnamiin 1979.

Kekkonen piti päiväkirjaa Maarit Tyrkölle helmikuussa 1979 Suomen tapahtumista.

Päiväkirjan mukaan ulkoministeri Väyrysellä ja presidentti Kekkosella oli niin sanottua ristivetoa.

Kekkonen joutui ärähtämään Väyryselle, koska tämä ei ollut kysynyt presidentin mielipidettä ajoissa.

Kekkonen joutui ärähtämään Väyryselle, koska tämä ei ollut kysynyt presidentin mielipidettä ajoissa.

Kovin moni presidentti Urho Kekkosen ajan poliitikko ei ole enää aktiivisesti mukana päivänpolitiikassa, mutta Paavo Väyrynen (kesk, kansalaispuolue) on, eikä näytä väsymisen merkkejä. Väyrysen pitkä ja värikäs poliittinen ura lähti nousuun 1970-luvulla Kekkosen suojattina. Aina sukset Kekkosen kanssa eivät kuitenkaan menneet siististi vierekkäin politiikan latuja. Yksi yhteentörmäys sattui vuonna 1979.

Maarit Tyrkön (nyk. Huovinen) uutuuskirjassa Presidentti ja toimittaja (WSOY 2016) käsitellään paitsi Kekkosen yksityiselämää, myös runsaasti politiikkaa. Olihan politiikka luonnollinen osa presidentin elämää.

Helmikuussa 1979 Kekkonen piti Maarit Tyrkölle päiväkirjaa tämän ollessa laskettelumatkalla Itävallassa.

Tyrkön julkaisemista päiväkirjamerkinnöistä selviää, kuinka silloin ulkoministerinä toiminut Väyrynen onnistui aiheuttamaan harmaita hiuksia presidentille.

Helmikuun loppupuolella 1979 Kiina järisytti maailmaa hyökkäämällä rajan yli Pohjois-Vietnamiin. Hyökkäyksen johdosta Väyrynen antoi julkisuuteen kommunikean yhdessä Skandinavian maiden ulkoministerien kanssa.

Päiväkirjassa Kekkonen kirjoittaa Tyrkölle Väyrysen kieltäytyneen avoimesti tuomitsemasta Kiinan hyökkäystä.

– Sain puhuttua hänet yli, mutta se oli halutonta, Kekkonen kirjoitti.

Kekkonen ihmetteli Väyrysen toimintaa, kunnes sai selville ex-ulkoministerin, ulkoministeriön alivaltiosihteeri Keijo Korhosen olleen Väyrysen takapiruna. Kekkonen totesi, ettei Väyrynen ole itsenäinen

Tyrkön kirjan mukaan Väyrynen oli selittänyt Kekkoselle kaikkien ulkoministeriössä olevan hänen ja Keijo Korhosen takana, mihin Kekkonen oli ärähtänyt takaisin, että ”en minä, olisit voinut ajoissa kysyä”.

Kekkosen suhtautumista Väyryseen voi selittää se, että presidentti oli tottunut pitämään ulkoministeriötä omassa kontrollissaan. Ulkoministeritkin olivat usein olleet Kekkosen tarkasti valitsemia.

1.12.1979. Ulkoministeri Paavo Väyrynen. PETRI KAIPIAINEN/IL-ARKISTO