Kvinder går hjemme, fordi vi i Danmark så gerne vil tage hensyn til de kulturelle og individuelle baggrunde. Det er smukt, men hjælper ingen. Ikke kvinderne, ikke familierne, ikke børnene, ikke Danmark og ikke velfærden.

I vores ligestillede samfund trives kulturer med undergravende og forældede traditioner, værdier og adfærdsmønstre.

I flere familier er det en selvfølge, at kvinden skal gå hjemme. Den plan for livet bliver hun født ind i, og det er forventningerne fra familien, fra vennerne, fra manden og fra parallelsamfundet. Det er i den rolle, hun skal finde mening. Manden ville føle sig som mindre mand, hvis hans hustru var på arbejdsmarkedet. Og som en endnu mindre mand, hvis hun havde mere succes, end han har.

Jeg har selv oplevet det i min familie, og jeg ser stadig denne praksis i fuldt flor flere steder i Danmark. Det er sådan, det forholder sig, og det er ikke til diskussion. Det er en kendsgering, så lad os sætte en stopper for det.

Der er to primære årsager til, at det stadig foregår i så vid udstrækning. Vores offentlige fagfolk fejler, og her taler jeg om socialrådgivere, jobcenterkonsulenter, lærere og pædagoger. De mennesker, som skal indlemme folket i demokratiet og i øvrigt sørge for, at alle bidrager til vores fælles velfærd. Alt for ofte møder de disse familier med uhensigtsmæssig stor tolerance og med en tilgang, der tager afsæt i den pågældende kulturs skikke, vaner, normer og værdigrundlag.

Det er nyttigt at have indsigt i den pågældende kultur, men den skal ikke tilgodeses. Den pågældende kultur skal IKKE vurderes ud fra egne kulturelle forudsætninger, og derfor skal de professionelle tage afsæt i den danske samfundsmæssige kulturelle dagsorden. Med andre ord så er vi ligeglade med, hvad I plejer at gøre. I det billede er vi alle Guds børn.

Sjovt nok er det skamfuldt for manden, hvis hans kone arbejder, men det er ikke skamfuldt at modtage kontanthjælp. Her er der klart gået noget galt i forhold til at forstå meningen bag denne håndsrækning. Kontanthjælp er en offentlig ydelse til personer, der ikke er i stand til at forsørge sig selv. Det er ikke et tilskud til dem, der med en anden tilgang til demokratiet og det danske fællesskab, vælger at blive hjemme og passe familien. Det må de gerne, men der følger ikke økonomiske fordele med.

Vi skal ikke udskamme folk på kontanthjælp. Men det skal stå klart for alle, at det er en hjælp til særligt udsatte, og nej, det er ikke prestigefyldt. Det er prestigefyldt og sundt at tage del i arbejdsmarkedet, blive en samfundsborger og bidrage. Det skal de unge allerede lære i samfundsfag i grundskolen.

Så indse, at vi har et problem med kulturer, som holder kvinden hjemme, og se bort fra deres kulturelle baggrund. Tolerance hjælper ingen i dette tilfælde og slet ikke kvinderne.