Det här är en text från SvD Ledare. Ledarredaktionen är partipolitiskt oavhängig med beteckningen obunden moderat.

Med anledning av Ivar Arpis granskning av hur jämställdhetsintegrering påverkar universiteten (del 1, del 2) samt Benjamin Katzeff Silbersteins gästledare på samma tema (7/11), har följande kommentar inkommit:

Benjamin Katzeff Silberstein uttrycker i dagens gästledare (SvD 7/11) upprördhet över att man på statsvetenskapliga institutionen vid Lunds universitet skulle brista i respekt och tillit för sina lärare. Som lärarrepresentanter i styrelsen som fattade det enskilda beslut som utgör bakgrunden till detta finner vi det därför angeläget att förklara vår praxis och de principiella utgångspunkterna för vårt agerande, och samtidigt rätta till några grova missförstånd.

Vi har alltså på vår institution en riktlinje om 40/60 procents könsfördelning bland författarna på våra kurslitteraturlistor. Som redan klargjorts av vår dekan och studierektor i svar till Ivar Arpi är det för det första helt felaktigt att denna princip skulle vara motiverat av något visst genusteoretiskt eller annat teoretiskt perspektiv. Det problem vi vill motverka med denna riktlinje har ingenting att göra med det teoretiska, metodologiska eller empiriska innehållet på våra kurser. Detta är helt upp till kursansvariga att formulera. Vad principen vill motverka är ett vetenskapligt belagt problem som går under benämningen ”the gender citation gap”. Det finns systematiska studier som visar att kvinnor tenderar att citeras mer sällan än män – även sedan hänsyn tagits till att de historiskt publicerat mindre än män. Eller annorlunda uttryckt, att en forskningsartikel som skrivits av en kvinna och som publicerats i en internationell topptidskrift, får färre citeringar än om samma artikel hade skrivits av en man.