John Grandell 1892-1960 skrev Ålands ”nationalsång”. Den uppfördes 1922. Ibland sjungs inte sista versen. Vid självstyrelsedagen 9 juni sjungs sången. Även vid midsommar är den populär på Åland och man får förmoda att den sjungs vid andra tillfällen.

Ålänningens sång

Landet med tusende öar och skär,

danat ur havsvågors sköte,

Åland, vårt Åland, vår hembygd det är,

dig går vår längtan till möte!

Forngravars kummel i hängbjörkars skygd

tälja din tusenårssaga.

Aldrig förgäta vi fädernas bygd,

vart vi i fjärrled än draga.

Skönt är vårt Åland, när fjärdar och sund

blåna i vårljusa dagar,

ljuvt är att vandra i skog och i lund,

i strändernas blommande hagar.

Midsommarstången mot aftonröd sky

reses av villiga händer,

ytterst i utskärens fiskareby

ungdomen vårdkasar tänder.

Skönt är vårt Åland, när vågsvallet yr

högt mot de mäktiga stupen,

när under stjärnhimlen kyrkfolket styr

över de islagda djupen.

Ryter än stormen, i stugornas ro

spinnrocken sjunger sin visa;

minnet av barndomens hägnande bo

sönerna lyckligast prisa.

Aldrig har åländska kvinnor och män

svikit sin stam och dess ära;

ofärd oss hotat, men segervisst än

frihetens arvsrätt vi bära.

Högt skall det klinga, vårt svenska språk,

tala med manande stämma,

lysa vår väg som en flammande båk,

visa var vi äro hemma.

Ålands vapen