Jag har inte varit på en middag under vintern eller våren utan att det kommit upp. Och utan något samband med deltagarnas alkoholintag. De många EU-migranternas sätt att försörja sig, tycks beröra oss alla.

Det är inte särskilt underligt. Tiggeriet har med få undantag inte förekommit i Sverige på många år.

Men nu har det på relativt kort tid blivit så omfattande att ingen undgår det.

För de flesta politiska partier är det en mardrömsfråga. Det är väl egentligen bara SD som kan tjäna på den. Partiet vill enligt ett svar till SVT i slutet av förra månaden förbjuda det hitresta tiggeriet, som man kallar det.

Men det är inte så enkelt som det kan verka. I Norge sitter numera det högerpopulistiska Fremskrittspartiet i regering med Höyre. Där gavs norska kommuner rätt att införa lokala tiggeriförbud ifjol. Regeringen försökte också införa ett nationellt tiggeriförbud. Men det stoppades. Fanns ingen majoritet sen Centern svängt.

I Danmark finns däremot förbud.

Inget annat svenskt parti vill ha tiggeriförbud. Moderaterna kommer närmast. Partiet gjorde nyligen ett utspel om att organisering av tiggeri ska förbjudas. Ännu har ingen vad jag vet lyckats bevisa att sånt bedrivs i vårt land. Visst skjutsas ibland tiggarna ut till sina positioner. Det kan också finnas en kassör som samlar ihop pengarna. Men det behöver ju inte betyda att den personen tar pengarna, sa regeringens förre hemlöshetssamordnare Michael Anefur till TT i dag.

Det förefaller osannolikt att M nånsin skulle lyckas införa ett sånt förbud. Utspelet innehöll också rätt för kommunerna att lättare avhysa tiggare från tältläger på otillåten plats.

I första hand ska man nog se det som ett försök att inte ge SD monopol på tiggerimotståndet.

Inte heller regeringen har legat still. Den har lovat 52 miljoner kronor i fyra år till så kallad romsk inkludering. Men det är avsett för de svenska romerna, enligt kulturministerns pressekreterare.

Det som förenar alla partier är däremot pilen mot Rumänien. Alla verkar anse att landet sviker sitt ansvar. Rumänien erbjöds under en femårsperiod mångmiljardbelopp från EU för att förbättra romernas situation. Men av de 32 miljarderna till fattigdomsbekämpning har landet bara använt 20 procent.

Rumänien borde förstås aldrig ha släppts in i EU, men när det väl skett tycks unionen maktlös mot medlemslandets skamlösa behandling av den romska minoriteten. Och ju fler som föredrar att tigga utomlands framför att svälta hemma, desto mindre påtagligt blir problemet för den rumänska regimen.