Maailman merkittävimpiin eurooppalaista modernismia esitteleviin museoihin kuuluva Pariisin Musée d'Orsay herätti (siirryt toiseen palveluun) tänä keväänä huomiota varsin poikkeuksellisella näyttelyllään.

Baltian alueen symbolismiin keskittynyt Âmes sauvages : le symbolisme dans les pays baltes -näyttely nimittäin koostui taiteilijoista, joista suuri osa oli jäänyt kansainvälisissä taideympyröissä pimentoon ja lähestulkoon tuntemattomiksi tapauksiksi. Näyttelyä kuvaa hyvin sanonta terra incognita.

Jopa näyttelyn kuraattori ja tunnettu symbolistisen taiteen tutkija Rodolphe Rapetti ihmetteli, kuinka on mahdollista, että tällaiset taideaarteet olivat pysyneet piilossa näinkin pitkään.

Sirje Helme Jussi Mankkinen / Yle

Ehkä juuri tämän takia näyttely kiinnosti ranskalaisia: sitä kävi kolmen kuukauden aikana katsomassa yli 270 000 vierailijaa.

– Se oli meille pienoinen yllätys. Kyllähän meitä hieman hermostutti avata näyttely d'Orsayn kaltaisessa museossa, koska meillä ei ollut mitään käsitystä siitä, mitä tuleman piti. Mutta kun näyttelyä katsoi d'Orsayssa, oli hyvin helppoa ymmärtää, että Baltian alueen taiteilijat ovat viestineet aivan samoja asioita kuin muutkin symbolistit, Viron taidemuseon johtaja Sirje Helme kertoo.

Nikolai Triik, Lennuk (1920). Yksityiskohta. Jussi Mankkinen / Yle

Symbolismi rakensi kansallista identiteettiä

Âmes sauvages : le symbolisme dans les pays baltes -näyttely on ollut Baltian maiden taidemuseoiden yhteisponnistus, joka paitsi nostaa parrasvaloihin tuntemattomaksi jäänyttä taidetta, myös juhlistaa Viron, Latvian ja Liettuan satavuotista itsenäisyyttä.

Nyt näyttely on esillä Viron taidemuseossa Kumussa nimellä Symbolismi Baltian maiden taiteessa (Vabad hinged. Sümbolism Baltimaade kunstis). Esillä on lähes 150 teosta 1800-luvun lopulta 1930-luvulle saakka.

Kuten Suomikin, Baltian maat olivat 1900-luvun taitteessa osa Venäjää. Tämä tulee hyvin esille myös baltialaisesta symbolismista ja tuo siihen elementtejä, joita ei juuri löydy esimerkiksi ranskalaisesta vastaavan aikakauden taiteesta.

– Poliittisen tilanteen takia Viron, Latvian ja Liettuan piti rakentaa omat uudet identiteettinsä. Ja identiteetti ei muodostu pelkästään kielestä, vaan myös visuaalisuudesta ja kuvista, Sirje Helme painottaa.

Kristjan Raud: Uhraus (1935) Jussi Mankkinen / Yle

Niinpä balttitaiteilijoiden kuvastoissa näkyvät kaukaisuudessa kimaltelevat kulta-ajat, kadonneet kuningaskunnat, Baltian alueen muinaiset sankarit ja kansallisromantiikka.

Esimerkiksi Kristjan Raudin temperamaalaus Uhraus pohjautuu virolaiseen kansantaruun uhrikivestä ja kolmesta leskestä, joiden kyyneleet saavat ympäristön kukoistamaan.

Liettualaisen Mikalojus Konstantinas Čiurlionisin Satu-teoksessa kahden kuninkaan maaginen kohtaaminen kertoo taiteilijan kiinnostuksesta kansanperinteeseen. Čiurlionis lienee näyttelyn kansainvälisesti tunnnetuimpia taiteilijoita. Hän oli myös säveltäjä ja hänen teoksissaaan on runsaasti viittauksia musiikkitermistöön.

Mikalojus Ciurlionis: Satu (1909) Jussi Mankkinen / Yle

Joskus kansantarustoa tarkasteltiin hieman koomisessakin valossa, kuten vaikkapa Janis Rozentalsin Ensimmäisen kukonlaulun jälkeen -maalauksessa. Siihen on kuvattu kokonainen romuluinen piruperhe, joka suuntaa kohti aamuruskoa. Latvialaisessa kansantarustossa kerrotaan, että pirut nousevat maan pinnalle keskiyöllä, mutta palaavat takaisin helvettiin, kun kukot aloittavat aamuvarhaisella kieuntansa.

Janis Rozentals: Ensimmäisen kukonlaulun jälkeen (1905). Yksityiskohta. Jussi Mankkinen / Yle

Kurkistuksia ihmissieluun ja norjalaisiin maisemiin

Toisena vahvana teemana baltialaisessa symbolismissa ovat hengelllisyys, mystiikka sekä kurkistaminen ihmissieluun – toisinaan myös rajan toiselle puolelle. Esimerkiksi Peet Arenin Sairasvuoteella-maalaus huokuu tuskaa ja huolestuneisuutta – etenkin kun teoksen uumenissa potilasta väijyy tummanpuhuva, uhkaava hahmo.

Peet Aren: Sairasvuoteella (1920) Jussi Mankkinen / Yle

Sairasvuoteella on usein verrattu etenkin kompositionsa ja maalaustyylinsä takia Edvard Munchin Kuolema sairashuoneessa -maalaukseen. Munch ei ole ainoa vertailukohta: baltialaistaiteilijat ovat selvästikin nähneet Böcklininsä, Rodininsa, Van Goghinsa ja Gauguininsa .

– Jos baltialaistaiteilijoiden yhteydessä puhutaan uskonnollisuudesta, kyse on lähinnä ihmissielusta, luonnosta ja pakanallisuudesta. Täytyy myös muistaa, että siinä missä Liettuan on ollut katolinen, Viro ja Latvia ovat olleet luterilaisia, eli henkiseltä pohjaltaan nämä maat ovat olleet hieman erilaisia. Lisäksi alueella on myös ollut Venäjältä tullutta ortodoksisuutta, Sirje Helme toteaa.

Konrad Mägi: Norjalainen maisema ja mänty (1908-1910) Jussi Mankkinen / Yle

Myös luontoteema on Symbolismi Baltian maiden taiteessa -näyttelyssä voimakkaasti esillä. Esimerkiksi tunnettu virolaistaiteilija Konrad Mägi ihastui Norjan maisemiin, joita hän tallensi värikylläisiin tauluihinsa yli sadan kappaleen verran. Mägin töitä pidetään virolaisen taiteen ensimmäisinä modernistisina töinä.

Janis Rozentals: Jousiampuja (1914) Jussi Mankkinen / Yle

Kovia aikoja Pariisissa

Kuten samoihin aikoihin vaikuttaneet suomalaistaiteilijat, myös Baltian symbolistit kävivät imemässä oppia ja vaikutteita Euroopan suurista metropoleista, etenkin Pariisista. Tie oli varsin kivikkoinen.

– Heillä ei ollut oikeastaan minkäänlaista koulutusta, he eivät puhuneet ranskaa eikä heillä ollut rahaa eikä käsitystä suuren maailman taiteesta. En tiedä kuinka he oikein selvisivät, mutta kyse on jonkinlaisesta ihmeestä, Sirje Helme sanoo.

Esimerkiksi Konrad Mägi osoittautui varsinaiseksi kosmopoliitiksi. Hän oli kotoisin eteläisen Viron metsäisistä maisemista, mutta asui muun muassa Pariisissa, Pietarissa, Roomassa ja Kööpenhaminassa – sekä Helsingissä.

– Pariisi on kamala kaupunki, jossa elämän tyhjyys tulee esille yhä selvemmin. Täällä on hyvin harvoja kunniallisia ihmisiä. Suomi on Pariisiin verrattuna paratiisi. Olen aina tuntenut oloni yksinäiseksi, mutten koskaan niin yksinäiseksi kuin Pariisissa, Mägi kuvaili kirjoittamassaan kirjeessä.

Stanislaw Jarocki: Pyhä Samogitia (1910) Jussi Mankkinen / Yle

Paitsi kansallisen identiteetin rakentamista, Baltian symbolismi heijastelee myös alueen muita yhteiskunnallisia muutoksia.

– Vuosisadan vaihe oli aikaa, jolloin ryhdyimme rakentamaan – emme pelkästään modernia taidemaailmaa – vaan myös modernia yhteiskuntaa. Kaikki oli yhtä mullistusta, Sirje Helm sanoo.

Vaikka näyttelyssä on esillä tummasävyisiäkin teoksia, Sirje Helmen mukaan kyse on valon taiteesta.

– Kyse on kaiken alusta, joka rakensi Baltian maiden visuaalista identiteettiä. Laajemmassa mittakaavassa tämä on ollut onnellista aikaa, Helme summaa.

Näyttelyn tiimoilta on julkaistu myös Wild Souls. Symbolism in Art of Baltic States -kirja, joka on ensimmäinen koskaan tehty tutkielma Baltian alueen symbolismista.