איבוד הגמוניה אינו דבר נעים. ההתפכחות מן המעבר מרוב שולט למיעוט חסר השפעה היא ארוכה וקשה. יש קבוצות (וגם יחידים) שעברו את התהליך הזה ובעקבותיו נאלצו להמציא את עצמם מחדש. לא כך הדבר בקרב חלקים ניכרים מהשמאל הישראלי, שעדיין לא מצליח לעכל את התסכול מאובדן דרכו. אחת התקופות בהן התסכול הזה צץ ביתר שאת היא מדי שנה סמוך ליום ה-4 בנובמבר.

תוצאה נוספת של שבר כזה היא הניסיון לשכתב את ההיסטוריה במטרה למצוא אשמים במצב, לעתים תוך שימוש בשקרים גסים. מאז רצח רבין, רצח שהותיר את כולנו המומים, מנסים שוב ושוב חלקים במחנה השמאל להטיל את האשמה לרצח על ראש הממשלה בנימין נתניהו, מה שמשתלב היטב עם הניסיונות לשוות לו תדמית של דמון פוליטי.

שנה אחר שנה, כמו תקליט שחוק שעוד רגע עומד להישבר, חוזרים אנשי שמאל ומנסים לקבע בתודעה מציאות שפשוט לא הייתה קיימת, בטח לא בצורה שבה הם מציגים אותה. מה שמקומם הוא שההאשמות המופרכות לא נשמעות רק מצד אנשי שמאל הפועלים לרוב על פי אינטרסים פוליטיים, אלא גם מפי אנשי תקשורת.

אלה עושים זאת למרות שכל העובדות מונחות לפניהם והם מעדיפים בפשטות, בשם הסלידה מראש הממשלה נתניהו, להעלים אותן מהשיח הציבורי. רק בשבוע שעבר קיבלנו עוד תזכורת לכך כאשר רינה מצליח קבעה בנחרצות בשידור חי בטלוויזיה כי: “הימין רצח את רבין”.

רינה מצליח: הימין רצח את רבין pic.twitter.com/cCa3ti5apa — Gil mishali גיל משעלי (@gilmishali) October 13, 2018

הכללות מטעות כאלה כמו של מצליח לא מותירות ברירה ולכן ארצה לנצל, שוב, את ההזדמנות כדי לשים את האמת השולחן, אחרי 23 שנים של שקרים, חצאי אמיתות והוצאת דברים מהקשרם.

למחזר את השקר

אתחיל מאותה עצרת בכיכר ציון בירושלים ב-5 באוקטובר 1995, שהיא אחד מטיעוני הליבה בהאשמת נתניהו בהסתה. הטענה העיקרית נגד נתניהו הייתה שבניגוד לאחרים כמו דן מרידור ובני בגין שעזבו את המקום בשל קריאות ההסתה נגד רבין, הוא נשאר לא עשה דבר.

זוהי כמובן טענה לא נכונה לפי כל אמת מידה. באיחור של שנים רבות שודרה לאחרונה ב’כאן’ כתבה של איילה חסון על ההפגנה המדוברת, ובה נראה בבירור יו”ר האופוזיציה דאז בנימין נתניהו מפציר בקהל לחדול מקריאות “רבין בוגד”: “לא עם הקריאות האלו. תירגעו. לא עם הקריאות האלה! לא עם הקריאות האלה!”. חסון עצמה הדגישה כי “נתניהו, שניסה ללא הועיל לתעל את הקריאות הללו לאפיקים תרבותיים יותר”.

מעבר לכך, במשך השנים התברר כי מי שהפיץ בעצרת את הכרזות בהן נראה רבין במדי SS היה סוכן השב”כ אבישי רביב (“שמפניה”), שהקים והפעיל את ארגון אי”ל במסגרת עבודתו במחלקה היהודית של השב”כ. בדו”ח ועדת שמגר שחקרה את הרצח נקבע כי היה אחראי לארגון חלק מההפגנות האלימות באותה תקופה, בין השאר מתחת לביתו של רבין וכמו כן בהפצת חומרים מבוימים לתקשורת.

איך זוהי אינה העדות היחידה לכך שנתניהו הוקיע את ההסתה בכל הזדמנות. כך למשל, באחת ההפגנות הוא הדגיש בפני הקהל: “רבין הוא לא בוגד הוא טועה בגדול והוא גם יפנה את דרכו אבל הוא איננו בוגד. יש לנו עסק עם יריבים פוליטיים ולא עם אויבים. אנחנו בני עם אחד”. אפילו חלק ממתנגדיו של נתניהו, כמו טומי לפיד, הודו שלא היה שותף להסתה אלא להיפך.

טענה נפוצה נוספת לגבי נתניהו היא ההפגנה בצומת רעננה במרץ 94′, בה נשאו כמה מפגינים ארון קבורה. בתיעוד מהאירוע רואים בבירור שנתניהו נמצא בראש טור המפגינים ואינו רואה את הארון, עליו נכתב כי “רבין ממית את הציונות” – משפט מחאה לגיטימי במסגרת חופש הביטוי במדינה דמוקרטית. לא הסתה. אך בכל זאת רבים בשמאל (אלה שעבר קראו “בגין רוצח” והיום נושאים בעצמם ארונות מתים וגיליוטינות בהפגנות) ממשכים למחזר את השקר.

למרות האווירה הפוליטית המתוחה באותה תקופה, נתניהו ביקש להוציא יחד עם ראש הממשלה רבין הודעה משותפת המכילה מסר תקיף כנגד האלימות, אך רבין (שעל פי רוב הסקרים היה מובס בבחירות המתקרבות בשל התדרדרות המצב הביטחוני) היה זה שסירב. בנוסף לכל אלה יש לציין את העובדה שאפילו היועמ”ש לשעבר ושופט העליון כיום מני מזוז קבע כי רצח רבין התרחש בשל מחדל אבטחה של השב”כ וללא קשר להסתה.

הון פוליטי

אך למרות כל ההוכחות והעובדות, הסרטים והמסמכים, מסע השקרים משמאל נמשך ללא הפסקה כבר 23 שנים ורינה מצליח בהחלט לא לבד. כך למשל, בשנה שבעברה פרסם ארגון השמאל הקיצוני ‘שלום עכשיו’ ציוץ בחשבון הטוויטר שלו בו נכתב לצד תמונת הכרזה המפורסמת ותמונה של נתניהו כי “בחודש הקרוב רבים ינסו לשכתב את ההיסטוריה. הם יסתירו את ההסתה ואת מי שהובילו אותה. הם יסתירו את המאבק למען השלום. אנחנו נהיה כאן לזכור ולהזכיר”. כלומר, ב’שלום עכשיו’ מאשימים אחרים בשכתוב ההיסטוריה בעוד הם עצמם עושים זאת בבוטות.

גם פוליטיקאים רבים בשמאל ממשיכים בשקר ההסתה, לעתים במרומז ולעתים בגלוי וללא בושה. זכור למשל טור של יוסי שריד שהתפרסם ב’הארץ’ לפני כשלוש שנים בו האשים השר לשעבר את נתניהו באחריות להסתה.

שנה לפני כן כתבה ח”כ שלי יחימוביץ’ באתר האינטרנט שלה, לצד תמונה של נתניהו מההפגנה ברעננה, כי “אסור לעדן את ההיסטוריה. לא נשכח ולא נסלח”. אותה יחימוביץ’ עצמה אמרה זמן קצר לאחר הרצח, אז הייתה עדיין עיתונאית, דברים הפוכים לחלוטין. האם העובדות השתנו מאז? לא. הדבר היחיד שהשתנה הוא תפקידה של יחימוביץ’ והאפשרות לצבור הון פוליטי מהטחה צינית של האשמות שווא בנתניהו.

גם השנה וגם בשנים הבאות ינסו בשמאל להחיות את הגופה הפוליטית ולשכתב את ההיסטוריה באדיקות, ולא יעזרו כל ההוכחות שיובאו מנגד. לכן חשוב בכל זאת שנהיה כאן לזכור ולהזכיר, גם הודות למהפכת המידע שמאפשרת כיום גישה והפצה שלא היו בעבר.

עד כמה שזה נשמע עצוב, אנשי השמאל הם אלו שבמקום להתנהג בממלכתיות הראויה, מנסים במשך שנים להפיק רווח פוליטי מהרצח ורק מובילים לעוד קיטוב ופלגנות. הם אף מודים בכך בעצמם. לכן היום אני מבקש גם מחבריי בשמאל: בואו נתייחס רק לעובדות, הן עשויות להפתיע אפילו אתכם.

יהי זכרו של יצחק רבין, ראש ממשלתנו ומשחרר ירושלים, ברוך