Jari Tervo ei aiemmin tuntenut Vesa-Matti Loiria. Kirjan myötä Tervo on ollut Loirin mukana Lapissa ja Aurinkorannikolla.

Jari Tervo ei aiemmin tuntenut Vesa-Matti Loiria. Kirjan myötä Tervo on ollut Loirin mukana Lapissa ja Aurinkorannikolla. Derrick Frilund/Yle

Jari Tervo on ihmeissään. Hänen, kuten monien muidenkin, mieltä on askarruttanut kysymys: Mikä meitä ihmisiä vaivaa? Mihin tämä maailma on menossa?

Nokkelana ja sanavalmiina kirjailijana tunnettu Tervo ei ole löytänyt vastausta kysymyksiin, jotka ovat nousseet esiin sosiaalista mediaa seuratessa. Siellä kun voi nykyään purskauttaa kaikkien nähtäville mitä alhaisimmatkin ajatukset.

Tuoreessa romaanissaan Tervo keksi rinnastaa sosiaalisen median antiikin draamojen kuoroon. Ikiaikaisissa näytelmissä kuoron rooli oli suuri. Se kommentoi jatkuvasti näyttämön tapahtumia ja neuvoi, miten henkilöiden tulisi toimia ja mitä ei missään nimessä tulisi tehdä.

– Olin tavattoman tyytyväinen, kun sain päähäni tämän vertauksen. Samaa tapahtuu juuri nyt. Elämä on näyttämö ja some kuoro. Somessa kerrotaan, miten asioiden pitää olla ja miten on ajateltava asioista.

Ilmeisesti näin on siis ollut aina, Tervo pohtii. Ennen kaikki nämä somen kummalliset nimimerkit eivät vain ole saaneet ääntään kuuluviin. Nyt saavat.

– Homman nimi on nykyään se, että jokainen ihminen on tiedotusväline. Jokainen saa levittää verkossa mitä vain.

Somekommentit ovat Tervolle paha karkki

Hankalaksi asian tekee juuri sananvapaus. Tervon koko elämä on perustunut vapaaseen sanaan. Hän on saanut kirjoittaa sellaisia kirjoja kuin haluaa ja esittää kolumneissaan näkemyksiä, jotka ovat aika ajoin hyvin kärkkäitä.

– On hirveän vaikea ajatella, miten sosiaalista mediaa voisi rajoittaa. Miten se voitaisiin tehdä ilman sananvapauden rajoittamista? En tiedä. Joudumme lukemaan kaikkea paskaa, mutta ehkä näin on oltava.

Miten olisi somesta vetäytyminen? Antaisi kaiken maailman verkkosivujen elää omaa elämäänsä. Se ei tule Tervon kohdalla kysymykseenkään. Hän tunnustaa lukevansa kommentteja. Ei pelkästään niitä, joita ilmaantuu hänen omien juttujensa perään, vaan myös kaikkia muita kommenttiketjuja.

– Se on mun paha karkki. Luen niitä jatkuvasti, en voi sille mitään.

Sontaa tulee, kirjoitti miten hyvänsä

Eniten Tervo on huolissaan medialukutaidosta tai lähinnä sen puutteesta. Seuratessaan erilaisia kommenttikeskusteluja hän on huomannut, ettei ikävältä loan heitolta voi välttyä.

– Ei auta vaikka juttu olisi kirjoitettu todella positiiviseen sävyyn, eikä siinä vittuiltaisi kenellekään. Siitä huolimatta sontaa tulee. Ei auta.

Jari Tervo on julkaissut uransa aikana lähes 30 kirjaa. Hän aloitti runoilijana. Derrick Frilund/Yle

Myös omissa kolumneissaan Tervo on huomannut saman. Kansalaisilla on kyky lukea rivien välistä mitä tahansa.

– Jos kirjoitan jotain Donald Trumpin edesottamuksista, niin tulee kommenttia, että Venäjällä on sitten sun mielestä asiat hyvin vai? Välillä ajattelen, että herran jestas, kaikki nämä saavat äänestää.

Tervo ei ole kuitenkaan vaipunut synkkyyteen. Hänen mukaansa meillä on vielä toivoa.

– Olemme vielä siinä tilanteessa, että kun rasisteja sanoo rasisteiksi he loukkaantuvat. Silloin kaikki on hukassa, jos he vain toteavat, että joo näin on.

Siinä Tervo on tiukkana, ettei hän hyväksy rasistisia tai naisvihamielisiä kommentteja. Niitä ei voi hänen mukaansa pitää missään nimessä mielipiteinä, joita voi heitellä kevyesti kuuluville.

– Ne ovat yhtä vähän mielipiteitä kuin juutalaisten laittaminen kaasukammioon.

Tervo ei pelkää ottaa kantaa

Nykyinen maailmanmeno ja ihmisten ilkeys eivät ole saaneet Tervoa vetäytymään. Päinvastoin. Hän on aktiivinen Twitterissä ja kirjojen lisäksi hän kirjoittaa kolumneja useisiin lehtiin. Niissä ei ole toisaalta ja toisaalta pohdintoja – näkökulma tulee selväksi.

– Täytyy myöntää, että nautin kolumnien kirjoittamisesta. Niissä en loiventele yhtään. Minua ei häiritse, että niskaan sataa tonnikaupalla paskaa.

Sitä on tullut, sillä Tervo on ottanut äänekkäästi kantaa turvapaikanhakijoiden puolesta, rasisteja vastaan. Etenkin tämä Ylen sivuilla julkaistu kolumni aiheutti äläkän.

Tervo ei ollut kuitenkaan moksiskaan. Häntä ihmetyttää sen sijaan se, miksi vain ani harvat kirjailijakollegat sanovat ääneen ajatuksiaan. Hän tietää, että he ovat ajattelevaa porukkaa.

– Jos on jotain mieltä asiasta, sen voisi sanoa. Jos googlaa syksystä 2015 lähtien, ketkä suomalaiskirjailijat ovat ottaneet kantaa esimerkiksi turvapaikahakijatilanteeseen, heitä löytyy hämmästyttävän vähän.

Tässä kohtaa Tervoon iskee häveliäisyys. Hän ei ole kehdannut ottaa asiaa puheeksi tavatessaan kirjailijakavereitaan.

– Siitä tulisi sellainen olo, että mikäs sä Jari olet sanomaan mitään...

Sen ymmärtää, sillä harva kirjailija on samassa asemassa kuin Tervo. Uutisvuodon ex-kapteenin tuntevat lähes kaikki suomalaiset.

Jari Tervo on niitä harvoja suomalaisia kirjailijoita, jotka tunnistetaan. Otavan juhlien punaisella matolla toimittajat pysäyttivät Tervon heti lyhyitä haastatteluja varten. Derrick Frilund/Yle

Tervon ei tarvitse olla huolissaan toimeentulostaan. Hänen kirjojaan myydään, vaikka kolumneissa tulisi otettua kärkkäästikin kantaa. Monien kirjailijoiden vaikenemisen takana saattaa olla juuri pelko lukijoiden menetyksestä, arvelee Tervo. Siitä huolimatta hän perää kannanottoja.

– Tässä on kuitenkin sellainen pieni mahdollisuus, että kaikki menee todella päin helvettiä. Sitten 50 vuoden päästä on turha voivotella, että miksi en sanonut mitään.

Hän toivoo, että myös kirjailijat käyttäisivät sananvapautta enemmän hyväksi.

– Jos Fuck all -nimimerkillä on aina paljon asiaa, miksei myös kirjailijoilla voisi olla myös. Ettei tarvitsisi historiankirjoista lukea: Silloin älymystö vaikeni...

Romaani ei ole mielipide

Romaaneissaan Tervo ei halua paasata yhteiskunnan epäkohdista.

– On paljon asioita, joita on mahdotonta laittaa romaaniin. Romaani ei ole mielipide. Siksi kirjoitan mielelläni kolumneja.

Tosin pari viikkoa sitten julkaistussa Aamen-romaanissa on paljon tunnistettavia ajankohtaisia ilmiöitä. Romaanissa äänen saavat tasavertaisesti maahanmuuttovastaista mielenosoitusta junaileva taksikuski ja turvapaikanhakijoita piilotteleva pastori. Vaikka Tervo on mielipiteissään ärhäkkä, antaa hän romaanihenkilöilleen armoa ja ymmärrystä. Ei haittaa, vaikka hahmot edustavat vastakkaista maailmankatsomusta.

Toimittajana työskennellyt Tervo on aina ollut kiinnostunut yhteiskunnasta. Hän eli pitkään siinä luulossa, että kaikki kannattavat hyviä asioita, kuten ihmisten välistä tasa-arvoa.

– Ajattelin, että miksi näistä puhua, kun me kaikki järkevät ihmiset olemme samaa mieltä. Oli aika typerryttävä huomata, ettei näin ole.

Siitä heräsi kipinä sanoa ja vaikuttaa.

Vesa-Matti Loirin elämäkerrassa kerrotaan kaikki

Nyt Tervo on kuitenkin muissa maailmoissa. Hän on keskellä intensiivistä kirjoitusvaihetta. Työn alla on elämäkerta Vesa-Matti Loirista. Liuskoja on jo 179, mutta vielä tulee paljon lisää. Tähän mennessä Loirin haastattelua on nauhalla 60 tuntia.

Tervo on viettänyt aikansa mökillä kirjoittaen. Yksi päivä kaupungissa tuntuu sekin liian paljolta, sillä Tervon sormet syyhyävät päästä kirjoittamaan. Tämä projekti on erityisen kiinnostava.

– Loirilla on ollut aivan mieletön elämä. Olisi ollut todellinen huti jättää se kertomatta.

Yhteistyötä viriteltiin jo vuosia sitten, mutta silloin Loiri ei ollut kiinnostunut elämäkerrasta. Kunnes vajaa pari vuotta sitten Tervon puhelin soi. Siellä oli Vesa-Matti Loiri.

– Hän tokaisi, että okei, tehdään se vitun kirja.

Jari Tervon talvi kuluu Vesa-Matti Loirin elämäkerran parissa. Kirjan on tarkoitus ilmestyä ensi syksynä. Derrick Frilund /Yle

Tervo on ollut parina kesänä Inarissa jututtamassa Loiria ja kerran Malagassa. Espanjan reissulla Tervo julkaisi Twitterissä kaksikosta kuvan viinilasien ääressä. Ilta-Sanomista löytyi pian pitkälle viety päätelmä kuvasta.

– Otsikossa luki jotenkin näin: "Totuudenmukainen kuva kaksikon yhteistyöstä leviää Twitterissä (siirryt toiseen palveluun)." Ehkä meidän ei kuitenkaan olisi tarvinnut tehdä kustannussopimusta, jos haluaisimme vain dokata, naureskelee Tervo.

Elämäkerran myötä Tervo on päässyt sukeltamaan syvälle maamme lähihistoriaan. Häntä kiukuttaa, kun monet ajattelevat Loiria vain Turhapurona.

– Hänessä on niin iso siivu maamme kulttuurihistoriaa.

Kirjasta on tulossa Tervon mukaan paksu ja siinä kerrotaan kaikki. Tai ainakin melkein kaikki.

– Vesku on kertonut asioita todella avoimesti. Mutta tietenkään jokaista kaljapullon nasahdusta tai hetken heilastelua ei kannata kertoa.

Kirjan on määrä valmistua vuoden kuluttua, kunhan Tervo jaksaa pitää tiukan kirjoitustahdin yllä. Ja kyllä hän jaksaa. Kirjoittaminen on juuri sitä, mitä hän tekee kaikkein mieluiten.

– Rakastan sitä hetkeä, kun saan vetää oven kiinni ja ryhtyä kirjoittamaan. Tiedän, ettei näin pitäisi sanoa, sillä kirjoittamisenhan pitäisi olla saatanan hankalaa ja yhtä luomisen tuskaa. Mutta minun mielestäni se on ihanaa!