Від помсти до ідіотизму влади 20 березня 2018, 16:43 Вы также можете прочесть этот материал на русском языке

Про історію е-декларування для активістів

В Україні пройшло багато змін за останні роки. Країна істотно просунулася вперед у порівнянні з Україною 2013 року. Драйвером цих змін стало громадянське суспільство і міжнародні кредитори. Постраждали від цих змін представники політичної еліти України. Тепер по них можуть прийти з НАБУ, вони змушені подавати декларації і позбуватися багатьох джерел заробітку. Логічне бажання – відкотити реформи назад. Природне бажання. Його ми спостерігаємо, наприклад, у спробах підірвати систему ProZorro або в наїздах на НАБУ. Ці люди повинні були б так чинити. Зрештою, в їх світі з ними за їх поняттями вчинили несправедливо.

Але було ще одне бажання. Помститися. Це теж закладено в людській природі. Особливо в природі не дуже розумних, але владних людей. І таких більшість серед представників владної еліти, що править країною останні 25 років. Від'ємний природний відбір, який пройшов у їх середовищі, привів до появи абсурдної ситуації. Коли успішність представника навколовладного стада не залежала від його інтелекту або інших здібностей. Треба було бути вірним. Мати зв'язки. І все. І ось ці люди вирішили помститися тим, хто зіпсував, на їх думку, їм життя. І якщо до МВФ вони дотягнутися не можуть, так само як і до державного департаменту (хіба що нісенітниці Шокіна в бік Байдена спадають на думку), то ось громадські активісти легко отпинилия під загрозою. Вони ж поруч. І свої.

А потім мстиві властолюбці доручають ідіотам реалізувати свою помсту

У підсумку, депутати, ці батьки української демократії і гіганти думки, зобов'язали громадських активістів подавати декларації. Причому тільки тих активістів, хто пов'язаний з боротьбою з корупцією. Власне, хто й псує життя депутатам і їх друзям. Що взагалі нелогічно. Тому що депутати та інші чиновники отримують державні гроші. Гроші платників податків, громадян України. І логічно, що громадяни України можуть їх притягнути до відповідальності. І перевірити, як вони живуть. Але громадські активісти не отримують гроші платників податків. А значить, немає ніякої логіки в тому, щоб вони звітували. Є тільки бажання дріб'язково напаскудити, адже подавання декларацій займає багато часу.

А потім мстиві властолюбці доручають ідіотам реалізувати свою помсту, і ті доводять ситуацію до абсурду. І тепер процес не тільки забирає час, але й може паралізувати роботу будь-якої громадської організації. НАЗК – ще один орган-світоч думки, підготував роз'яснення, кому ж треба звітувати. Розширивши цей список щодо всіх, хто якось пов'язаний з діяльністю громадських організацій. Аж до тих, хто проходить онлайн-курси, присвячені антикорупційній діяльності. Як то кажуть, маразм міцнішав.

І ще один бік помсти. Депутати додали в список осіб, яким потрібно подавати декларації, членів наглядових рад державних компаній. Це ще одна скалка в дупі політичної еліти. Тому що кредитори вимагають реформи корпоративного управління.

Це коли у вас є держкомпанія, яку ніяк не можна приватизувати, але ви встановлюєте там незалежну наглядову раду, що складається з пристойних людей. Яка повинна цю саму компанію контролювати і не давати виводити з неї гроші. І щоб ці люди були дійсно незалежні від українських олігархів і силовиків, логічно запрошувати на ці пости авторитетних іноземців. І ці люди дуже заважають пиляти. Сунуть свій ніс, куди не слід. Не розуміють «українську специфіку». Дуже заважають. І цю реформу активно саботують.

Ось сьогодні парламент завалив законопроект про корпоративне управління в державних банках. Все-таки за останні 10 років українська держава (читай – платники податків) внесли в капітал державних банків (не рахуючи Приватбанку) близько $10 млрд. Достатня сума, правда, для провального голосування. Не хотілося ж отримати незалежних директорів у державному банку. Як же потім кредити давати хорошим людям. Звичайно, на розвиток української економіки. І, звичайно, на пільгових умовах.

Загалом, ці члени наглядових рад ті ще вороги. Теж заважають їм жити. І їм теж впаяли е-декларування. І тепер ці люди зобов'язані подати декларації та здійснити ще багато супутніх рухів. Наприклад, щоб отримати електронний ключ, потрібно отримати податковий номер. З оригіналом паспорта. В Україні. Іноземцю. Розкривати деталі своїх банківських рахунків за межами України. Ніхто при здоровому глузді цього робити не буде. І зрозуміло ж, це Україні потрібні ці люди в наглядових радах. І їх усіма правдами і неправдами сюди заманюють. А потім раптом змушують подавати е-декларації. До чого це повинно призвести? До того, що вони самі пошлють все до бісової матері. І або не прийдуть до наглядової ради, там, де вона ще не сформована. Або залишать її, аби не мати справу з українською державою.

Всі ці новації ще можна скасувати. Але для цього потрібна воля депутатів. Які не помічають натяків МВФ і Венеціанської комісії, що їх новації просто недоречні. І навіть непристойні. Зрештою, їм не вперше.

Текст опубліковано з дозволу автора

Оригінал

Приєднуйтесь до нашого телеграм-каналу Мнения Нового Времени