Verden jublede efter Paris: Endelig en klimaaftale, der tog klimaudfordringen seriøst.

Ikke nok med at aftalen fra FN-klimatopmødet i december i Paris stadfæstede målet om at holde klodens temperaturstigninger »et godt stykke under to grader celsius«, så blev der i Paris-aftalen også indskrevet en ambition om at forsøge at begrænse den globale stigning til 1,5 grad.

Men som flere af verdens mest fremtrædende klimaforskere pegede på allerede under klimatopmødet, er det næsten ligegyldigt at tale om to og 1,5 grad, hvis ikke man samtidig peger på, hvad der skal til for at nå det ambitiøse mål – og om det overhovedet er muligt eller tvært imod urealistisk at tale om så lave temperaturstigninger.

Joeri Rogelj, klimaforsker ved International Institute for Applied Systems Analysis i Wien, sagde dengang, at der ikke eksisterer et videnskabeligt klimascenario, der beskriver det som muligt at holde grænsen på 1,5 grader, hvis ikke der handles meget dramatisk allerede inden år 2020.

Og Johan Rockström, direktør i Stockholm Resilience Centre, gav sit bud på, hvad 1,5 grad scenariet indebærer. Nemlig, at alle »rige lande i Europa, Nordamerika, Australien – hele OECD-blokken – er nødt til at nå til nul forbrug af fossile brændsler i 2030 for stadig at have nogen som helst chance for at forblive på 1,5 grad«.

Indbyggerne i Shishmaref, et inuit-ø-samfund cirka otte km fra Alaskas kyst, har netop besluttet sig for at flytte fra øen og blive placeret et sted på fastlandet. Trods forsøg på at inddæmme byen, eroderer kysten, og byen risikerer snart at blive opslugt af havet. Beboerne afviste at blive flyttet i 2002, men ser nu ingen anden udvej. Catherine Neyoktok på 62 og hendes datter Allison, 26, står og ryger uden for deres hjem. I fem generationer har Neyoktok-familien boet i Shishmaref, der har omtrent 600 beboere Hossein Fatemi

Urealistiske klimamål

Da FN’s klimapanel, IPCC, og delegerede i sidste uge samledes i Genève for at lægge grundlaget for klimapanelets kommende rapport – som, når den udgives i 2018, netop skal give et klart billede af muligheden for at holde klodens temperaturstigninger på maksimum to grader – var flere af de delegerede udmærket klar over, at der er meget langt fra Paris-aftalens mål til den aktuelle virkelighed. Men Paris-aftalen handlede for mange om blot at få et resultat.

»Jeg var der. Jeg ved, hvorfor man gjorde, som man gjorde (…) Alle var ivrige efter at gøre det bedre, hurtigere og at nå et skridt videre (…) Men ordet ’gennemførlighed’ (feasibility, red.) findes ikke i Paris-aftalen, det er ikke en del af beslutningsgrundlaget, selv om det i virkeligheden er det, det hele handler om,« sagde Elena Manaenkova, der er kommende vicegeneralsekretær i Verdens Meteorologiske Organisation, WMO.

Siden Paris-aftalen blev underskrevet i december sidste år, er der gået otte måneder, som alle har sat nye varmerekorder – marts i år blev målt til at være 1,35 grad celsius varmere end normalen for 1951-1980 og hele 1,55-1,75 grad over det pre-industrielle niveau.

Pancho på to måneder kommer ikke til at vokse op i Shishmaref, men flytter med sin familie til det amerikanske fastland. Hossein Fatemi

Koncentrationen af CO2 i atmosfæren er konstant over 400 ppm., hvilket for blot få år siden blev regnet for langt over det tilladelige, og ifølge det tyske Mercator Research Institute, MCC, vil hele det tilbageværende budget af drivhusgasser være lukket ud i atmosfæren allerede om fem år, hvis de globale udledninger fortsætter på nuværende niveau.

Derfra er 1,5 grad målet ikke længere muligt, mens det endnu vil tage omkring 25 år med de aktuelle udledninger før målet om at holde temperaturstigningerne på under to grader celsius er forpasset.

Med accelererende kraft mærkes mange steder på kloden, at klimaforandringer allerede markant forandrer betingelserne for liv. Derfor taler flere om modstandsdygtighed i stedet for bæredygtighed, for konsekvenserne af den globale opvarmning er ikke længere noget, der ligger langt ude i fremtiden eller helt kan undgås.

Det ved indbyggerne i det lille inuit-øsamfund Shishmaref, der ligger godt otte km fra Alaskas kyst. Her har øens indbyggere netop stemt om, hvorvidt samfundets skal flyttes fra øen og placeres et sted på det amerikanske fastland. Udfordringen er, at øen trods opdæmning eroderer og snart risikerer helt at forsvinde.

Indbyggere stemte om at blive flyttet første gang i 2002, hvor et flertal besluttede at blive. Men nu synes der ingen anden udvej, og indbyggerne sagde i sidste uge ja til at blive flyttet.

NOAA/ERSL

Skybrud og mere vind

Samme spørgsmål rejser sig i mange lavtliggende kystbyer og øsamfund, der på grund af de tiltagende vandstandsstigninger sandsynligvis vil forsvinde inden for de kommende årtier.

I foråret vakte det således stor opsigt, da forskere kunne konstatere, at fem af de flere hundrede småøer, der udgør Salomonøerne, er blevet oversvømmet og er forsvundet.

Danmark vil også opleve vandstandsstigninger over de kommende år, ligesom det nye fænomen med skybrud – der blev registreret for første gang i Danmark 2011 – bliver hyppigere og kraftigere med mere vind og større mængder nedbør.

Som USA’s præsident Barack Obama tweetede fredag.

»Femten måneder i træk med nye varmerekorder er et signal, der ikke kan afvises. Vi er nødt til at #actonclimate.«