Generelt er der relativt gode nyheder: I dag får 64.397 unge mennesker besked om, at de er optaget på en videregående uddannelse, og det er én procent flere end sidste år. Antallet af optagne på universiteternes bacheloruddannelser er nogenlunde uændret, og den store årsag til væksten skal findes i de toårige erhvervsakademiuddannelser, som har optaget ti procent flere studerende end i 2013. Det er virkelig godt, og overordnet set kan uddannelsesminister Sofie Carsten Nielsen (R) være tilfreds.

Mindre heldigt er det imidlertid, at det store optag på erhvervsakademiuddannelserne tilsyneladende er gået ud over læreruddannelsen. Kigger man kritisk på tallene, kan man derfor også se udviklingen sådan, at flere tager en kort videregående uddannelse, mens færre tager en mellemlang, men sådan vælger ministeren næppe at udlægge tallene.

Uanset hvad kan hun dog ikke løbe fra, at læreruddannelsens krise langtfra er slut, for den oplever et fald på hele 17 procent på et enkelt år. Igen, fristes man til at sige, for det har været en lang tur ned ad bakke i de seneste år. Sidste år var faldet også stort, og dengang lød forklaringen fra den daværende minister, Morten Østergaard (R), at det var forventet, fordi man havde ændret læreruddannelsen og bevidst havde gjort det sværere at komme ind.

Tanken bag er blandt andet den, at hvis man hæver adgangsbegrænsningen, vil det på sigt blive mere attraktivt at blive folkeskolelærer, og at flere af de dygtigste på årgangene derfor vil søge ind. Det resulterede i et – forventet – fald i antallet af optagne. Men omstruktureringen kan ikke forklare dette års voldsomme fald på 17 procent i forhold til sidste år. Tværtimod burde man efterhånden kunne se effekten af den nye og angiveligt mere attraktive læreruddannelse, men den er mildest talt udeblevet.

Fald på 37 procent

Det er en trist melding her ved 200-årsdagen for folkeskolen, at så få unge gider undervise i den. Kun 2.235 får i dag tilbudt en plads på en læreruddannelse. Regner man det i forhold til 2012, det sidste år med den gamle læreruddannelse, er det et fald på 37 procent! Uanset om en del af faldet er forventet, så er det et alarmerende tal. Årsagerne til det faldende ansøgertal og optag kan findes flere steder. Den meget diskuterede folkeskolereform, som vi endnu ikke har set fungere i praksis, kan have spillet ind, idet den vitterligt tager noget af friheden fra jobbet. Det kan være lønnen, som ganske vist er blevet højere, men som stadig halter efter lønnen på mange af de job, man kan få med en universitetsuddannelse eller en erhvervsakademiuddannelse for den sags skyld.

Der kan også være helt andre forklaringer, men tilbage står, at det ikke er lykkedes at gøre læreruddannelsen mere populær, og at man bliver nødt til at handle på det. Desværre, må man tilføje, for der har allerede været rigeligt med ændringer. Kigger man nærmere på argumentet om, at kravet om et højere gennemsnit skulle gøre uddannelsen mere attraktiv, virker det også farligt. For hvorfor skulle man – hvis man har et højt gennemsnit – vælge en uddannelse, som bliver betragtet som mindre prestigefuld og giver et job med en dårligere løn? Hvis man for alvor vil gøre læreruddannelsen attraktiv, er det oplagt at lukke universiteterne ind i kampen og lade dem oprette konkurrerende læreruddannelser. Det vil give noget af den prestige, som uddannelserne mangler i dag. Det må være den klare opfordring til ministeren på en dag, hvor der dog overordnet er grund til moderat glæde.