Första dagen består till största delen av förberedelser och rostning av sjömalmen.

Malmen rostat på en lave bestående av mindre vedbitar, halm och malm. Först läggs en jämn trave vedklabbar, denna täcks sedan med halm och på halmbädden läggs därefter malmen. Rostningslaven byggs upp av totalt 3 likadana lager.

Förhoppningen är halmen ska minska tappet av malm genom laven och ned i marken. Att jämt fördela halm genom hela rostlaven skall likaså förhoppningsvis göra så att antändningen snabbt fördelas jämt och att laven brinner med liknande intensitet på alla ställen.

Totalt ska 60 liter malm rostas i laven. En optimistisk förhoppning är att rostning – med efterföljande krossning – ska ge oss uppemot hälften av denna volym krossat malmämne som vi sedan kan köra i ugnen. Vi känner båda två till experiment där förlusten under rostning och krossning har varit betydligt större -. såväl som mindre – och det är egentligen först efter rostning, krossning och sortering som vi kan veta vad den malm som Tord samlat in för experimentet har för egenskaper gällande järninnehåll och föroreningar.

När rostlaven byggts färdigt är det dags att tända och starta rostningen. Egentligen vet vi inte om det är önskvärt att laven brinner snabbt eller långsamt, med hög temperatur eller lägre. Vi provar oss fram och utvärderar hela tiden såväl process som resultat.

Snabbt märker vi att rostlaven både antänds och brinner mycket ojämnt. Vi vet som sagt inte med säkerhet om detta är en faktor som har negativ inverkan på processen, men rent spontant underhåller vi under någon timmas tid laven så att vi kan känna oss säkra på att hela laven blivit ordentligt antänd.

Efterhand förstår vi dock att rostningen fungerar väl, även om laven inte brinner med hög intensitet. När vi betraktar enstaka malmbitar och hur de påverkas av värme och gas kan vi rent okulärt bedöma att processen är snabb och inte kräver vare sig lång exponering eller hög temperatur.

Efter all spänd väntan kan vi inte hålla oss längre utan plockar ut några stycken rödfärgade malmbitar för närmare inspektion. Genom test med handmagnet kan vi konstatera att malmens järninnehåll har kommit fram – den är magnetiskt. Malmen har också antagit en djupröd färg som vi båda känner oss mycket bekanta med. Den där djupt roströda färgen.

Naturligtvis är vi såväl lättade som upprymda av detta resultat. Om den rostade malmen duger att framställa järn av återstår dock såklart att se.

Efter totalt 5 timmar har hela rostlaven brunnit ned och får lämnas över natten att slockna ordentligt. Under Dag 2 blir det dags att bärga in den rostade malmen under tak samt påbörja ugnsbygget.

En mycket bra start på vårt första experiment.

Tord Bergelin & Andreas Svensson

This entry was posted by Andreas Svensson on lördag, augusti 5th, 2017 at 2:05 e m and is filed under Från Malm till Svärd. You can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. You can leave a response, or trackback from your own site.