Ett direkt hot mot den svenska modellen och tomma löften om att Sverige ska få undantag. Kritiken från den svenska arbetsmarknaden är stark när EU vill införa minimilöner inom unionen. ”Men jag är rädd för att det inte går att stoppa”, säger Andreas Åström, näringspolitisk chef på Almega.

Minimilöner inom EU var ett av Ursula von den Leyens vallöften i kampen om att bli ny ordförande för EU-kommissionen. Väl på plats har hon accelererat frågan och enligt planerna ska de nu vara genomförda inom 100 dagar. I sig är minimilöner inget nytt, för närvarande har 22 av EU:s medlemsländer en lagstadgad minimilön. Men de är satta lokalt och EU vill nu ha en gemensam standard på 60 procent av ett lands medianlön, bland annat för att stoppa eventuella lönedumpningar länderna emellan. Det förslaget behandlas just nu med ambitionen att kunna fatta beslut redan i mars.

– Vad vi vet nu om innehållet så är det betydligt värre än vad vi räknat med. Kommissionen verkar vilja använda lön som ett politiskt redskap, säger Andreas Åström, näringspolitisk chef på Almega till Arbetsmarknadsnytt.

Det är framför allt den påtagliga risken för att det blir en tvingande lagstiftning som oroar. Visserligen är de nordiska länderna lovade ett undantag eftersom lönebildningen här är en uppgift för arbetsgivare och fack utan politisk inblandning, men det beskedet lugnar inte. Flera svenska bedömare menar att det förr eller senare finns en risk för att frågan kan komma att hamna i EU-domstolen och erfarenheterna pekar på att juridiken då sätter sig över alla löften om undantag.

– De gånger som vi fått pröva våra frågor i Europadomstolen så har det varit tomma ord från EU så det är bättre att man inte tar lagstiftning om löner på europeisk nivå, säger LO:s ordförande Karl-Petter Thorwaldsson till Rapport.

Risk för fler konflikter

Att juridiken och politiken därmed tar ett steg in i lönebildningen riskerar också att öka polariseringarna i olika frågor och därmed risken för fler konflikter. Tvärt emot det relativa lugn som den svenska modellen skapat på arbetsmarknaden.

– Ta Frankrike som ett exempel på hur det är när det fungerar som sämst. Där är det politikerna som träder in vid konflikter, till exempel vid Gula västarnas protester eller de generalstrejker som genomförts nyligen, säger Andreas Åström.

Vid de tillfällena har politikerna gått in och lovat höjda löner för att stoppa strejkerna.

– Det här förslaget är fullständigt feltänkt. EU:s medlemsländer borde inspireras av oss, inte tvärtom, fortsätter Andreas Åström som nu hoppas att regeringen markerar ett tydligare motstånd än tidigare.

– Jag hoppas också att de bygger allianser med Finland och Danmark för att ytterligare sätta press på kommissionen. Men tyvärr är jag inte särskilt hoppfull. EU kommer att driva igenom det här med minimilöner och i förlängningen av det riskerar den svenska modellen att dras in i överprövningar i domstolen. Vi står inför en oerhört allvarlig utveckling.