Detta har gjort att gud eller tro inte är något främmande eller obekvämt för mig. Jag känner mig hemma i kyrkor och religiösa rum, oavsett var de ligger eller vilken religion som utövas där. Jag tror också att kontakten med kyrkan bidrog till att utveckla både min empati och moralkompass. Jag kan inte släppa tanken på att de malliga gudsförnekarna är samma människor som aldrig råkat ut för något allvarligt i livet. Inga trauman och inte allt för mycket motstånd.

När jag nu har egna barn vill jag att de ska bli bekväma med gud. Vi läser ”Gud som haver barnen kär” nästan varje kväll och ibland går vill till kyrkan och tänder ett ljus för ”farmor” och ”morbror Pipo” som bor i himlen. Mina barn, som genom sin argentinska mor är katoliker, bär kors runt halsen som de fick när de döptes. De andra barnen på förskolan tycker sonens potenta silverkors i tjock kedja är ”cool” och vill ha likadant. Och eftersom vi bor på Östermalm har vi förmånen att gå på en förskola där terminsavslutningarna sker i kyrkan. Jag skriver ”Östermalm” därför att i Stockholms mer progressiva innerstadsdelar har jag förstått att detta är ett kontroversiellt ämne. För mig är det kontroversiellt att inte gå till kyrkan och sjunga ”En vänlig grönskas rika dräkt”.

Jag har svårt och se det negativa i att ge sina barn ett komfortabelt förhållande till gud och tro. Vad de malliga ateisterna inte förstår är att relationen med gud inte kräver något. Du kan gå till kyrkan varje vecka eller var tionde år. Det finns ingen närvaroplikt. Väl där är du fri att tänka vilka tankar du vill. De behöver inte motivera eller förklara detta för någon. Det finns alltså ingen motsättning mellan tro på gud och tro på vetenskaplig fakta. Finns gud? Det är en icke-fråga och helt irrelevant.

Vad malliga ateister inte förstår är att relationen med gud inte kräver något

De vackra och praktfulla kyrkorna skjuter upp överallt runtomkring oss, så varför inte utnyttja dem? Det säga att tystnad har blivit lyx. I närmaste kyrka finns alla möjligheter att uppleva denna eftertraktade tystnad. Porten står öppen och tro mig, de blir glada att se dig. Men för de malliga ateisterna är det viktigare att sitta runt middag- och mötesborden och hojta om allt som de inte tror på.