11-vuotias Josefina katsoo arkana edessään seisovia iäkkäitä miehiä. Josefinan on kerrottava heille, mitä tapahtui, kun perheen tuttavamies käytti häntä seksuaalisesti hyväkseen.

Josefinaa inhottaa, mutta hän vastaa kysymyksiin. Lopulta miehet antavat hänelle tylyn tuomion: Olet itse vietellyt sen miehen, etkä saa kertoa tästä kenellekään.

Josefinan kohtaamat kolme miestä oli Jehovan todistajien seurakunnan oikeuskomitea. Sellainen perustetaan aina, kun seurakunnan tietoon tulee rikosepäily – oli kyse sitten maallisesta rikoksesta tai rikkomuksesta uskonnon sääntöjä vastaan.

Oikeuskomitean istunto tapahtui 1990-luvun alussa. Nyt aikuinen Josefina Pakomaa on päättänyt kertoa oikeuskomitean kuulustelusta Ylelle.

– Siinä olimme minä, äitini, tämä tekijä ja kolme ”veli vanhinta”. Minun piti kertoa heille, mitä oli tapahtunut, Pakomaa kertoo haastattelussa.

Komitean kuulustelu oli nuorelle tytölle ahdistava ja nolo, mutta tunne muuttui lopulta järkytykseksi. Hänen kertomustaan ei uskottu.

– Kuitenkin he painottivat, että jos jotain olikin tapahtunut, kenellekään ei saanut kertoa. Ei poliisille, ei edes terveydenhoitajalle, vaikka oireilin koulussa pahasti.

Josefina Pakomaan nöyryytyksen huipentuma oli, että hänen käskettiin antaa miehelle anteeksi. Anteeksiannon osoituksena hänen piti tarjota miehelle kotonaan pullakahvit “koska maailmanlopun jälkeen tulevassa paratiisimaassa vanhoja ei muistella”.

Josefina Pakomaa Rami Moilanen/ Yle

Hän on traumaattisten kokemustensa myötä aikuiseksi tultuaan eronnut Jehovan todistajista. Tämän seurauksena hän on joutunut myös eroon lähisukulaisistaan, jotka ovat yhä Jehovan todistajien jäseniä. Seurakunta määrää karttamaan lahkosta eronneita. Karttaminen tarkoittaa käytännössä yhteydenpidon täydellistä loppumista.

Katso Josefina Pakomaan haastattelu tästä:

Useat entiset Jehovan todistajiin kuuluneet naiset ovat kertoneet Ylelle, että liikkeen oikeuskomiteat ovat estäneet heitä ilmoittamasta tapahtuneista rikosepäilyistä viranomaisille.

Naiset ovat kokeneet, että he ovat joutuneet seksuaalirikosten uhreiksi, mutta oikeuskomiteat ovat syyllistäneet heitä itseään tapahtuneesta. Joissakin tapauksissa epäilty tekijä on ollut yhteisön sisältä, joissakin taas ulkopuolinen henkilö.

Uskonnollisissa yhteisöissä tapahtuneet seksuaalirikokset ovat nousseet viime vuosina otsikoihin monissa maissa. Suurimman kohun keskellä on ollut katolinen kirkko, mutta Jehovan todistajienkin toiminnasta on paljastunut epäilyttäviä piirteitä, erityisesti liittyen oikeuskomiteoiden tapaan tutkia niitä ja haluttomuudesta tehdä yhteistyötä viranomaisten kanssa. Jehovan todistajien toimintaa on tutkittu muun muassa Australiassa (siirryt toiseen palveluun).

Syksyllä 2017 Yle välitti Jehovan todistajista eronneiden henkilöiden vertaistukiryhmässä viestiä, jossa kysyttiin, oliko heillä tietoa oikeuskomiteoiden toiminnasta ja seksuaalirikosepäilyjen käsittelystä niissä.

Saimme useita vastauksia, joissa entiset Jehovan todistajat kertovat oikeuskomiteoiden tutkivan tällaisia tapauksia, laativan niistä tarkkoja raportteja ja käskevän uhreja olemaan kertomatta viranomaisille. Yle on keskustellut naisten kanssa puhelimessa. He eivät halua esiintyä jutussa omilla nimillään, muun muassa siksi, että heillä on edelleen sukulaisia Jehovan todistajissa.

Yksi naisista kertoo:

“Jehovan todistajat kielsivät kertomasta minulle tehdystä raiskauksesta ja seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Minut erotettiin seurakunnasta ja sukulaisistani. Oikeuskomitea vakuutti minulle, että olin itse syyllinen raiskaukseen.”

Myös toinen nainen kertoo tylystä kohtelusta:

“Minut oli raiskattu. Ystäväni kertoi asiasta seurakuntaan. Jouduin puhutteluun, jossa minulta kyseltiin intiimejä asioita ja epäiltiin koko tapausta. Minua kiellettiin puhumasta asiasta kenellekään.”

Yksi vastaajista kertoi joutuneensa puolisonsa väkivallan uhriksi ja joutuneensa tämän jälkeen itse syytetyksi.

“Hain lähestymiskieltoa ex-puolisolle ja jouduin tästä vanhimpien puhutteluun. Minua syyllistettiin siitä, että olin näyttänyt ex-puolison lähettämät viestit poliisille. Olin kuulemma häpäissyt seurakunnan ja Jehovan nimen.”

Josefina Pakomaalle joutuminen oikeuskomitean eteen oli ahdistava kokemus, mutta se voi olla ahdistava myös oikeuskomitean jäsenelle.

Oikeuskomitean jäsen koki huonoa omaatuntoa

Helsinkiläisen Tom-Kristian Heinäahon koko suku on ollut jäsenenä Jehovan todistajissa. Myös hän itse kuului lahkoon lapsesta saakka.

Heinäaho nimitettiin jo nuorella iällä seurakunnan johtajistoon, jota kutsutaan jehovan todistajien termeillä vanhimmistoksi. Seurakunnan vanhimmat ovat liikkeen toiminnassa ansioituneita miehiä, joiden keskuudesta myös oikeuskomiteoiden jäsenet valitaan.

Heinäaho oli useita kertoja oikeuskomitean jäsen. Ylen haastattelussa hän kertoo muun muassa komiteasta, jossa hän oli mukana ja joka tutki tapausta, jossa eräs nainen kertoi joutuneensa raiskauksen uhriksi.

Heinäahon mukaan naisen aviomies oli ilmiantanut naisen seurakunnalle, koska mies epäili naisen harrastaneen avioliiton ulkopuolista seksiä.

Heinäahon mukaan oikeuskomitea päätyi siihen, että nainen oli baari-illan jälkeen raiskattu.

Heinäaho kertoo, että asian tutkinnassa oikeuskomitea noudatti ylemmältä taholta annettua ohjekirjaa, jossa annetaan määräykset komitean toiminnalle.

Hän ymmärsi, että tilanne oli naiselle hyvin vaikea. Heinäaho ahdistui itsekin. Katso Tom-Kristian Heinäahon haastattelu tästä.

– Voi vain kuvitella, kun oikeuskomitea kokoontuu, kolme miestä ja tämä nuori nainen vastapäätä. Nämä kysymykset, joita tässä tilanteessa esitetään, ovat hyvin yksityiskohtaisia: missä tilanteessa seksiä harrastettiin, nautitko, kauanko se kesti, vietitkö miehen kanssa koko yön… Se oli hyvin ahdistavaa.

Heinäahon mukaan komitea langetti naiselle rangaistuksen.

– Tämä raiskattu nainen todettiin syylliseksi haureuteen ja hän sai julkisen ojennuksen. Valtakunnansalin puhujalavalta luettiin ilmoitus siitä, että oikeuskomitea on käsitellyt tämän naisen tapausta. Mitään yksityiskohtia ei kerrottu, mutta julkinen häpäisy tapahtui, Heinäaho kertoo.

Heinäaho erotettiin myöhemmin Jehovan todistajista. Syynä oli hänen homoseksuaalisuutensa, jota Jehovan todistajat eivät hyväksy. Erottamisen aikaan Heinäaho oli itsekin jo jäämässä pois liikkeestä.

Eron jälkeen Heinäaho kertoo ottaneensa yhteyttä edellä mainittuun naiseen ja pyysi syvästi anteeksi tapahtunutta ja sitä, ettei ollut puolustanut rikoksen uhria.

Tom-Kristian Heinäaho Rami Moilanen/ Yle

Heinäaho on pohtinut, miksei hän eikä kukaan muukaan oikeuskomitean jäsen edes ajatellut, että raiskauksesta tulisi ilmoittaa poliisille. Heinäahon mukaan oikeuskomitean mielenkiinto kohdistui vain siihen, miten nainen oli päätynyt sellaiseen tilaan, jossa raiskaus oli mahdollinen, sekä siihen, mitä tämä merkitsee seurakunnalle.

– Jehovan todistajien maailmankuva ja säännöt ovat niin voimakkaat, että ne tukahduttavat normaalin ajattelun ja tunteet, Heinäaho pohtii.

Jehovan todistajat ei ole monen muun uskonlahkon tapaan hurmoksellinen liike. Liikkeessä ei ole olennaista uskonnollinen ”herääminen”, vaan käytännön toiminta perustuu tarkkojen sääntöjen noudattamiseen.

Vaikka sääntöjä on erittäin paljon, niistä täsmällisesti kertovat ohjekirjat ovat salaisia, eivätkä niitä saa nähdä muut kuin seurakuntien johtajat.

Salaiset ohjekirjat vuotavat nettiin

Jehovan todistajien sääntöjä laatii ja Raamattua tulkitsee Yhdysvalloissa toimiva liikkeen päämaja, hallintoelin. Se tuottaa yksityiskohtaista tietoa siitä, miten liikkeen jäsenten tulisi eri elämäntilanteissa toimia.

Hallintoelimen määräyksiä esitellään liikkeen julkisessa materiaalissa, joka on nähtävissä Jehovan todistajien nettikirjastossa. Seurakuntalaisten velvollisuuksiin kuuluu käännytystyö ja siksi heitä näkeekin kaupungilla jakamassa Vartiotorni- ja Herätkää-lehtiä, joissa elämänohjeista kerrotaan.

Ismo Pekkarinen / AOP

Hallintoelimen tuottamat ohjekirjat ovat salaisia. Niitä saavat nähdä vain lahkoa johtavat miehet. Seurakunnan eri tasoille on oman tasonsa mukaiset ohjekirjat. Oikeuskomiteat saavat ohjeensa Paimentakaa Jumalan laumaa -kirjasta.

Kirjat ovat kaikissa maissa täsmälleen samanlaiset, niin kuin kaikki muukin Jehovan todistajien materiaali.

Yksi merkittävimmistä ohjekirjoista on englanninkieliseltä nimeltään Correspondence Guidelines. Siinä annetaan Jehovan todistajien oman raamatuntulkinnan mukaiset ohjeet tärkeimpiin elämäntilanteisiin. Kirja on tarkoitettu valtakunnallisten päämajojen, haaratoimistojen johtajille.

Vaikka ohjekirjoissa on tarkat merkinnät, ettei niitä saa kopioida tai näyttää ulkopuolisille, on monet niistä kopioitu nettiin.

Tekstit esittävät lukemattomilla raamatunlauseilla ryyditetyn ohjeiston, jossa toisaalta selvitetään Jehovan todistajien uskon perustaa, toisaalta annetaan esimerkkejä siitä, miten seurakunnan jäsenen on toimittava käytännöllisissä tilanteissa ei-uskovien maailmassa.

Esimerkiksi näin:

Jehovan todistajat eivät kunnioita maallisia symboleita, joten kirja antaa ohjeet, miten pitää toimia esimerkiksi kansallislaulun soidessa. Voiko nousta muun yleisön mukana seisomaan ja onko laulaminen sallittua?

Ohjeet Jehovan todistajiin kuuluvalle putkimiehelle, joka kutsutaan korjaamaan toisen uskontokunnan kirkon putkia.

Miten toimia kaupassa, joka myy jouluun liittyviä tuotteita. Jehovan todistajathan eivät vietä joulua.

Ohjekirjat perustuvat raamatunlauseisiin. Kirjoista nousee esiin vankka näkemys, että maallinen elämä on ikään kuin välttämätön paha, josta pyritään irrottautumaan niin täysin kuin mahdollista.

Tuomioiden taustalla Raamatun tulkinnat

Jehovan todistajien usko on tulkittavissa niin, että koska heidän seurakuntansa ei ole tästä maailmasta, maallinen yhteiskunta on toisarvoinen.

Correspondence Guidelines -kirjan luku “Illegal Activites” (vapaasti suomennettuna Laittomat toimet) alkaa maininnalla, että Raamattu velvoittaa uskovaisia noudattamaan maallisia lakeja. Toisaalta luku jatkuu korostuksella, että maallisia lakeja noudatetaan vain niin kauan, kuin ne eivät ole ristiriidassa Raamatun määräyksien kanssa.

Correspondence Guidelines -kirjassa sanotaan suoraan suomennettuna näin: "Kirjoitukset kehottavat kristittyjä olemaan lainkuuliaisia. Totta kai, he laittavat Jumalan lain etusijalle, jos ihmisen laki kieltää jotain, minkä Jumala vaatii ja vaatii jotain, minkä Jumala kieltää."

Kun Yle kysyi Jehovan todistajilta tähän selvennystä. He vastasivat, ettei ristiriitoja käytännössä ole.

Correspondence Guidelines -teoksessa huomautetaan, ettei Raamattu velvoita seurakunnan jäseniä panemaan toimeen “keisarin lakia”.

Teoksessa todetaan, että jos lainrikkomus havaitaan, on otettava yhteys haaratoimistoon, joka antaa ohjeet, miten toimia.

Jehovan todistajat pitävät tärkeänä Raamatun Korinttilaiskirjeen 6. luvun kohtaa, jossa todetaan, ettei seurakuntalaisten pidä viedä kiistojaan maallisten tuomareiden päätettäviksi, vaan käyttää ohjeenaan Raamattua.

Paimentakaa Jumalan laumaa -ohjeistossa, luku “Veljien haastaminen oikeuteen” luettelee tarkasti ne tapaukset, joissa Jehovan todistajien jäsen voi kääntyä maallisen tuomioistuimen puoleen. Tapaukset liittyvät avioeroihin, lasten huoltajuuteen, vakuutuksiin, perintöihin, ja liikeyritysten konkursseihin.

Ohjekirja lisää, että seurakuntalaisten on Jeesuksen esimerkin mukaisesti pyrittävä rauhaan ja antamaan anteeksi.

– Muista, että seurakunnan rauha ja hyvinvointi ovat tärkeämpiä kuin kenenkään henkilökohtainen etu, todetaan Jehovan todistajien seurakuntien vanhimpien ohjekirjassa.

Eräs entinen jehovan todistajien jäsen kertoo Ylelle lähettämässään viestissä, että seurakunnan maineen turvaaminen saattaa ohittaa lapsista huolehtimisen.

“Olimme Jehovan todistajien yhteisellä ulkomaanmatkalla. Eräs vanhimmistoon kuuluva mies käyttäytyi erikoisesti ja lapsemme pelkäsivät häntä. Matkan jälkeen toinen vanhimmiston jäsen kysyi meiltä, olimmeko havainneet miehessä mitään outoa. Kun sanoimme, että emme, hän pyysi nopeasti allekirjoituksen paperiin, jossa todistimme näin olleen. Myöhemmin kuulimme, että matkalla ollut mies oli tuomittu pedofiliasta. Seurakunnalla oli kiire puolustaa häntä, mutta kukaan ei kysynyt, miten lapsemme voivat.”

Ilta-Sanomat kirjoitti tästä tapauksesta (siirryt toiseen palveluun) vuonna 2008.

Jehovan todistajat kiistävät ongelman olemassaolon

Yle yritti saada Jehovan todistajien edustajaa haastatteluun, mutta he kieltäytyivät.

Jehovan todistajien Suomen päämaja eli Vantaalla sijaitseva haaratoimisto lähetti kuitenkin sähköpostitse vastauksia kysymyksiin useampaan otteeseen.

Haaratoimiston tiedotusosaston mukaan Jehovan todistajat toimii lain mukaan, eikä ristiriitatilanteita maallisen lain ja Jehovan todistajien sääntöjen kanssa ole. Vastauksissa ei oteta kantaa Ylen saamiin kertomuksiin.

Tiedotusosaston vastaukset ja Ylen haastattelemien entisten Jehovan todistajien kuvaukset näyttävät olevan jyrkässä ristiriidassa. Tiedotusosaston mukaan lainrikkomuksista on kerrottava poliisille, kun taas Ylen haastattelemat entiset Jehovan todistajat sanovat, että heitä on käsketty vaikenemaan.

Tiedotusosasto viittaa myös Vartiotorni-lehdessä olleisiin artikkeleihin, joissa käsitellään raiskauksista toipumista. Niissä ohjeistetaan uhria ottamaan yhteys poliisiin.

Yle kysyi Jehovan todistajilta, millaisten ohjeiden perusteella oikeuskomiteat työskentelevät. Tiedotusosasto ei kuitenkaan antanut yksityiskohtaista vastausta tähän tai esittänyt käytössä olevia ohjeita.

Kaikki oikeuskomiteat laativat käsittelemistään tapauksista raportin, joita säilytetään haaratoimiston arkistossa.

Yhdysvalloissa Jehovan todistajat ovat ajautuneet kiistaan oikeuslaitoksen kanssa. Oikeus vaatii saada päästä tutkimaan liikkeen arkistoja ja siellä mahdollisesti olevia tietoja lasten hyväksikäytöstä. Koska liike estää poliisitutkinnan, se joutuu maksamaan joka päivä 4 000 dollarin sakon. Toistaiseksi liike on maksanut eikä avannut arkistoaan viranomaisille.

Tasapainottelua Raamatun ja maallisen lain välissä

Uusin Ylen haltuunsa saama, lasten seksuaalisen hyväksikäytön tutkintaan liittyvä ohjeisto, on vuoden 2017 syyskuulta. Siinä ohje on muotoiltu niin, että uhrille tai hänen vanhemmilleen on selkeästi kerrottava, että heillä on itsellään oikeus viedä asia viranomaisten tutkittavaksi, eikä heitä pidä siitä moittia.

Samassa ohjeistuksessa on puolen sivun verran määräyksiä siitä, että tapauksen tietoonsa saavien seurakunnan vanhimpien on otettava heti yhteys valtakunnalliseen päämajaan, haaratoimistoon. Yhteydenotosta viranomaisille ei sanota muuta kuin se, että tiettyjen maiden laki vaatii ilmoittamaan lapsiin kohdistuneista rikosepäilyistä viranomaisille.

Sähköpostivastauksessaan Ylelle Suomen Jehovan todistajien tiedotusosasto sanoo, että hallintoelin kyllä neuvoisi seurakuntaa kääntymään viranomaisten puoleen ja että seurakunnan vanhimmat ovat vastuussa ilmoitusvelvollisuuden noudattamisesta.

Samassa sähköpostiviestissä he sanovat, että ketään ei painosteta salaamaan rikoksia.

Jehovan todistajien oikeuskomiteoiden toiminta oli vuonna 2014 oikeus- ja sisäministeriön tutkittavana.

Ministerit Päivi Räsänen (kd.) ja Anna-Maja Henriksson (r.) totesivat, etteivät komiteat muodosta Suomen oikeusjärjestyksen kanssa kilpailevaa oikeusjärjestystä. Komiteoiden toiminta voidaan rinnastaa aatteellisen yhdistyksen jäseniinsä kohdistamiin kurinpito- tai erottamistoimenpiteisiin, ministerit kirjoittivat tiedotteessaan (siirryt toiseen palveluun).

Ministerit huomauttivat kuitenkin, että seurakunnan antama tuomio voi tuntua sen kohteesta ankaralta.

– On toisaalta selvää, että varsinkin yhteisön jäsenenä pitkään ollut ihminen voi kokea oman, luotetun ja tärkeän yhteisön itseensä kohdistamat toimenpiteet hyvin vakaviksi ja ankariksi, ehkä loukkaaviksikin, ministerit kirjoittavat.

Liikkeestä eroavat menettävät myös perheensä

Josefina Pakomaa erosi Jehovan todistajista tultuaan täysi-ikäiseksi. Koska eroaminen liikkeestä tulkitaan vakavaksi synniksi, hänen liikkeessä pysyvät sukulaisensa ovat alkaneet karttaa häntä, eli ovat katkaisseet välit häneen kokonaan.

Pakomaa on tästä syystä menettänyt yhteyden lähimpiin sukulaisiinsa. Hän on surullinen kohtalostaan:

– Seksuaalisen hyväksikäytön uhriksi joutuminen toi minulle itselleni rangaistuksen. Menetin yhteyden äitiini ja siskooni. Omat lapseni kyselevät, miksi mummi ei halua pitää meihin yhteyttä. Mitä minä sanoisin heille?

Myös Tom-Kristian Heinäaho menetti eroamisensa takia suuren osan suvustaan.

– Kuulin, että veljeni tytär oli mennyt naimisiin. Ei kukaan sukulaisistani kertonut siitä minulle.