Viron taidemuseossa Kumussa on nähtävissä alkukesään saakka fotorealistisen taiteen kansainvälinen näyttely. Fotorealismissa pyritään tarkkaan, valokuvamaiseen ilmaisuun ja tauluja saatetaan tehdä vuosikausia. Fotorealistinen tyylisuunta täyttää 50 vuotta.

Onpas siinä hieno valokuva! Ja siinä vieressä myös! Tällainen vaikutelma tulee, kun katselee Kumun tuoretta näyttelyä, vaikka totuus on aivan toisenlainen: näiden "valokuvien" pääosassa ovat öljy- ja akryylivärit.

Fotorealismi eli hyperrealismi sai alkunsa Yhdysvalloissa 1960-luvulla, ja levisi sieltä seuraavalla vuosikymmenellä Eurooppaan. Taidesuuntaus loi uutta todellisuutta valokuvasta, ja sitä leimasi hienoinen kapinakin.

Anu Allas Jussi Mankkinen / Yle

– Visuaalinen taide on aina halunnut luoda oman kuvakielensä ja tehdä pesäeron valokuvaan. Yhtäkkiä fotorealistiset taiteilijat ryhtyivät tekemään samaa, mitä valokuvaajatkin tekivät, Fotorealismi. 50 vuotta hyperrealistista maalausta -näyttelyn koordinaattori Anu Allas kertoo.

Robert Bechtle: Alameda Chrysler (1981) Jussi Mankkinen/Yle

Urbaaneja kuvastoja

Kumussa nähtävän näyttelyn on koonnut saksalainen Institut für Kulturaustausch -organisaatio, ja sen yli 70 teosta kattavat fotorealismia kolmen sukupolven ajalta, 1960-luvulta näihin päiviin saakka. Näyttelyssä on esillä muun muassa Richard Estesin, Robert Cottinghamin, Chuck Closen ja Don Eddyn teoksia.

Ralph Goings: Collins Dinner (1985-86) Jussi Mankkinen/Yle

Fotorealismin ideapankki kumpusi etenkin alkuaikoina urbaanista ympäristöstä. Kuvastoon kuuluivat autot, katumaisemat, kuppilat ja myös amerikkalaisen unelman symboliikka. Kun pintaa vähän raaputtaa, taustalta löytyy jotain muutakin.

– Fotorealistit halusivat näyttää katsojille, kuinka paljon valokuvat vaikuttavat käsitykseemme maailmasta, ja kuinka nämä kuvastot esimerkiksi mediassa luovat eräänlaisen rinnakkaistodellisuuden, Anu Allas toteaa.

Tjalf Spaarnay:Fried Egg (2015) Jussi Mankkinen/Yle

Myöhemmin fotorealismiin on tullut lisää aihepiirejä, kuten oudot esineet ja ruoka. Tästä käyvät hyvänä esimerkkinä vaikkapa hollantilaisen Tjalf Spaarnayn teokset.

Tjalf Spaarnay: Salad (2008) Jussi Mankkinen/Yle

Modernista postmoderniin

Uutta todellisuutta luovaa fotorealismia voisi tavallaan verrata myös surrealismiin.

– Toisinaan äärimmäisen realistiset maalaukset voivat näyttää hieman surrealistisilta ja epätodellisilta, koska niissä on niin paljon intensiteettiä. Siitäkin huolimatta että ne kuvaavat todellisuutta.

Audrey Flack: Wheel of Fortune (1977-78) Jussi Mankkinen/Yle

Tyylisuuntana fotorealismi kuuluu taidehistorian vedenjakajiin.

– Se otti kuvakielekseen kaiken mitä oli jo olemassa, sen sijaan että olisi keksinyt uuden visuaalisen kielen. Fotorealismi päätti modernin taiteen historian ja aloitti postmodernin taiteen historian, Anu Allas summaa.