Suomi ajaa nyt pontevasti jäsenmaiden keskinäistä turvatakuulauseketta EU:n puolustusyhteistyössä. Brysselin EU-huippukokouksessa Sipilä kehui, että Suomi sai neuvotteluissa sisällytettyä mukaan yhteistyöhön viittauksen Lissabonin sopimuksen avunantolausekkeeseen.

Pääministerin EU-erityisavustajan Riikka Pakarisen mukaan Suomi haluaa, ettei yhteistyössä puhuta pelkästään puolustusteollisuudesta vaan esimerkiksi kriisinhallinnasta. Se on kansallekin tutumpaa.

Viittauksen saaminen mukaan ei ollut läpihuutojuttu. Osa jäsenmaista vastusti.

– Sanamuoto on vahva, jos se otetaan kirjaimellisesti, Pakarinen arveli syyksi.

Lissabonin sopimuksen avunantolauseke kuuluu: "Jos jäsenvaltio joutuu alueeseensa kohdistuvan aseellisen hyökkäyksen kohteeksi, muilla jäsenvaltioilla on velvollisuus antaa sille apua kaikin käytettävissään olevin keinoin Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan 51 artiklan mukaisesti. Tämä ei vaikuta tiettyjen jäsenvaltioiden turvallisuus- ja puolustuspolitiikan erityisluonteeseen."

EU-virkamiehen mukaan asia on periaatteellisesti merkittävä. Poliittisella tasolla Suomi voi saada paremmin tukea jäsenmailta.

Suomessa korostetaan, ettei avunantolauseketta voi pitää Naton artikla 5:n tapaisena keskinäisenä turvatakuuna. Suurin osa jäsenmaista on Natossa, eikä halua päällekkäisiä rakennelmia.

Suomi oli kapinakenraali

Aina Suomi ei ole ollut innokas turvatakuiden kannattaja. Kun EU:n perustuslakia laadittiin 2003, Suomi vastusti lauseketta.

Suomen neuvottelijana oli Teija Tiilikainen, joka on nykyään Ulkopoliittisen instituutin johtaja. Hänen mukaansa asia tuli mukaan yllättäen, eikä siihen ollut varauduttu. Naton artiklaa 5 muistuttava lauseke oli uusi tilanne.

Tiilikaisen mukaan pelättiin, että Nato-maat tahtovat lähentyä EU:ssa toisiaan ja muodostaa oman suljetun sisäpiirin.

Ulkoministeri Erkki Tuomioja (sd.) jarrutti pykälää. Suomesta puhuttiin jopa kapinakenraalina. Suomen lisäksi muut liittoutumattomat maat Ruotsi, Itävalta ja Irlanti karsastivat velvoittavaa lauseketta.

Tiilikaisen mukaan taustalla ei Suomessa ollut kuitenkaan pelkoa, että Venäjä hermostuisi pykälästä.

– Venäjällä ei ole EU:n kanssa kylmän sodan historiaa kuten Naton kanssa. Venäjä ei pidä EU:ta uhkana kuten Yhdysvaltoja ja Natoa.

EU:lla ei myöskään ole sotilaallisia voimavaroja.

Suomessa saatettiin myös pelätä, että tiukan paikan tullen joudutaan puolustamaan vaikka Viroa, joka oli juuri liittymässä EU:hun. Avunannosta todettiin käytävillä, että villasukkia voidaan kyllä lähettää, mutta ei joukkoja.

Liittoutumattomien maiden mieliksi lausekkeeseen lisättiin viimeinen lause joidenkin maiden erityisluonteesta. Tiilikaisen mukaan lause viittaa varsinkin Itävaltaan ja Irlantiin. Itävallassa puolueettomuus on perustuslaissa ja Irlannille se on poliittisesti tiukka asia. Suomi ja Ruotsi ovat joustavampia.

Lausekkeen apu "kaikin käytettävissä olevin keinoin" tilalla oli alun perin sotilaalliset keinot. Jotkut sanoivat, että pykälää vesitettiin.

Ranska testasi pykälän toimivuuden

Perustuslaki ei tuolloin mennyt kansanäänestyksissä läpi, mutta sama pykälä palasi Lissabonin sopimukseen 2009. Asiasta ei syntynyt minkäänlaista keskustelua Suomen eduskunnassa tai muutoinkaan. Pelko Nato-maiden omasta kerhosta oli kadonnut. Suomessa valtaan oli noussut kokoomus.

Suomesta on nopeasti tullut avunantopykälän vankka kannattaja.

Pykälä joutui testiin vuonna 2015, kun Ranska pyysi apua terrori-iskun jälkeen.

Suomi alkoi jouduttaa lainsäädäntöä niin, että myös sotilaallinen avunanto toiselle maalle ja avun vastaanottaminen ovat mahdollisia.

Viime aikoina Suomi on aktiivisesti ollut tiivistämässä EU:n puolustusyhteistyötä. Ranskan ja Saksan pohjatyötä ovat puskeneet eteenpäin Espanja ja Italia sekä Belgia, Itävalta, Tšekki ja Suomi.