Hospodářské noviny sesbíraly data týkající se cen potravin, služeb, bydlení nebo dopravy za rok 2018 a spočítaly, jaké cenové hladiny přibližně panují v jednotlivých krajích republiky. Na prvním místě s nejvyšší cenovou hladinou se suverénně umístila Praha. Pokud by existoval průměrný Čech nakupující za průměrné ceny, měla by jeho tisícikoruna v Praze hodnotu jen něco málo přes 800 korun. Jinak řečeno, v Praze by si za svou tisícikorunu koupil o pětinu méně než ve svém průměrném Česku. Slabší o několik desetikorun by byla tisícikoruna i v Jihomoravském, Středočeském a Plzeňském kraji.

Naopak nejsilnější by byla bankovka v Libereckém kraji, kde by měla reálnou sílu odpovídající 1070 korunám. Oproti svému průměrnému Česku by si tak jeho obyvatel v severním cípu Čech koupil například tři lahve Pepsi navíc. Do první trojice krajů, kde má tisícikoruna největší sílu, patří ještě Ústecký kraj a Vysočina. Průměrný Čech by měl v těchto krajích k dobru něco málo přes padesát korun. Z analýzy cenových hladin také vyplývá, že průměrným Čechem je v podstatě obyvatel Pardubického kraje. Tisícikoruna tu má reálnou sílu právě tisíc korun.

Z odhadnutých cenových hladin vyplývá, že pokud se vyloučí z porovnání Praha, nejsou rozdíly mezi jednotlivými kraji extrémní. Jihomoravský kraj od Libereckého v takovém případě dělí 135 korun. V Jihomoravském kraji navíc ceny výrazně zvedá Brno. Vyloučením dvou největších měst země by se tak rozdíl mezi kraji ještě snížil.

Na datech z let 2014 to ukazuje například studie Technické univerzity v Liberci, která spočítala cenové hladiny pro jednotlivé okresy v České republice. Její odhady jsou navíc významně přesnější, neboť jako výzkumná instituce má univerzita možnost získat od Českého statistického úřadu i podrobná data k cenám zboží a služeb klasifikovaná jako důvěrná. Sám úřad ovšem nedělá odhady cenových hladin ani pro jednotlivé kraje.

Přitom právě taková data jsou klíčová například při porovnávání mezd v jednotlivých krajích. Pokud se cenové hladiny nezohledňují, pak je srovnávání mezd v Praze s Moravou podobné jako srovnávat mzdy mezi různě ekonomicky rozvinutými zeměmi. Konkrétně v Praze je celková cenová hladina oproti řadě oblastí na Moravě v podobném poměru, jako jsou cenové hladiny Česka a Ruska. Nebo jinak řečeno, pokud je Pražan na Moravě, je na tom podobně jako Němec v Praze. V Německu je sice přibližně o třetinu vyšší cenová hladina než v celém Česku, ale ve srovnání pouze s Prahou už není rozdíl tak vysoký. Tedy je podobný jako právě rozdíl mezi Prahou a chudšími českými regiony.

Související 12. 12. 2018 Unikátní srovnání síly koruny ve 100 zemích: Stačí pár dní a dovolená v Japonsku je i s letenkami levnější než na Islandu 12. 12. 2018 Analýza Strávit vánoční dovolenou v Japonsku nebo Spojených arabských emirátech může být levnější než výlet na Island nebo do Dánska. Zatímco v Japonsku...

Hlavním důvodem, proč se cenové hladiny v jednotlivých krajích liší, je především rozdílná cena bydlení a služeb. V posledních několika letech zasáhlo celé Česko prudké zvyšování nákladů na bydlení. Konkrétně v Praze ovšem bydlení zdražuje výrazně rychleji než kdekoliv jinde v České republice. Jen za posledních pět let se ceny bytů zvýšily o více než polovinu. Ceny bytů pak následuje se zpožděním i nájemné.

Druhým důvodem vysoké cenové hladiny v Praze, ale i například v Brně nebo Plzni, jsou drahé služby. Na rozdíl od zboží je pro Pražana těžké poptávat služby mimo Prahu v levnějších krajích. Jet na Vysočinu ke kadeřníkovi znamená dodatečné náklady na cestu. Právě vliv položek bydlení a služby na výši cenové hladiny identifikovala jako klíčové i již zmiňovaná studie Liberecké univerzity. Velkou roli hraje i fakt, že právě náklady na bydlení a energie tvoří přibližně pětinu všech výdajů domácností. Struktura výdajů se kraj od kraje liší, ve výpočtech cenových hladin Hospodářskými novinami jsou ovšem tyto rozdíly taktéž zohledněné.

Data také například ukázala, že platí, že čím více ekonomicky aktivních lidí v daném regionu je, tím nižší jsou v něm celkové ceny. Důvodem zde je výrazně nižší poptávka po zdravotnickém zboží a službách. Cenová hladina je nižší i tam, kde je více nezaměstnaných. Naopak čím více lidí v daném kraji žije v městských oblastech, tím jsou ceny vyšší.

Rozdílnost cenových hladin v jednotlivých regionech má tak dopady i na sociální politiku. Například životní minimum je částka nastavená plošně pro celou Českou republiku, nereflektuje rozdílné náklady. Chudí lidé se navíc potýkají s tím, že čelí vyšší inflaci než běžní obyvatelé. Nakupují zboží a služby, které zpravidla zdražují nadprůměrně, a zároveň nemají možnost je nekupovat. Jde například o brambory nebo chléb.

Podle studie IDEA při CERGE-EI čelily chudé domácnosti mezi lety 1999 a 2010 kumulovaně o 10 procentních bodů vyšší inflaci než ty průměrné. Rozdíl je výraznější, když je inflace v ekonomice vyšší, což se děje nyní. V současnosti je inflace 0,7 procentního bodu nad inflačním cílem centrální banky. Životní minimum, jehož částka se od roku 2012 nezměnila, je tak pro dnešního Pražana reálně nanejvýš existenčním minimem.