שלושה עקרונות יסוד יש בחוק החדש להסדרת תיירות רפואית שאושר השבוע בכנסת: שמירה על האינטרס של המטופל הישראלי, חיזוק מערכת הבריאות הציבורית והבטחת טיפול מקצועי ואתי לתיירי המרפא.

במבט מסכם, ניתן להגיד בזהירות כי מבין שלושתם נשמר בוודאות רק העיקרון האחרון: מצבו של התייר הרפואי בישראל צפוי להשתפר באופן ניכר: מעתה הם יקבלו מראש הצעות מחיר מפורטות ושקופות, ייתקלו רק בסוכנים רשומים שפועלים על פי כללים נוקשים מול בתי החולים, וזכויותיהם יישמרו בקפידה — החל בהצעת המחיר ותוכנית הטיפול, ועד לסיום הביקור הרפואי בישראל.

זוהי מטרה שאין להקל בה ראש: תיירים רפואיים רבים עזבו את ישראל בתחושה שהונו אותם, טיפלו בהם בצורה שאינה מיטבית וגזרו עליהם קופונים מוגזמים — פגיעה קשה גם בתדמיתה של ישראל.

מופקרים לחסדי השוק

בכל הנוגע לעיקרון של חיזוק מערכת הבריאות הציבורית — קשה לדעת אם המטרה תושג. סעיף מרכז למדי בחוק היה אמור להסיט תקציבים לפריפריה, כדי לצמצם את האי־שוויון המובנה בין בתי חולים במרכז הארץ שקולטים את מרבית התיירות הרפואית, לבין בתי החולים בפריפריה שמראש סובלים מתשתיות דלות ותיירים רפואיים לא מגיעים אליהם. ואולם סעיף זה נקבע רק כעיקרון כללי שלא ברור אם וכיצד יישמר.

אך הנקודה הכואבת ביותר נוגעת דווקא לעיקרון המוצהר והחשוב ביותר של החוק: שמירה על האינטרסים של המטופל הישראלי. שנה שלמה התנהלו בוועדת הבריאות דיונים נוקבים ועימותים בין חברי כנסת לראשי תעשיית התיירות הרפואית; נציגי בתי החולים הגדולים הגיעו לדיונים כדי לשמור על האינטרסים שלהם; משרד התיירות, שרואה בענף התיירות הרפואית הזדמנות עסקית גדולה, התערב אף הוא; וההסתדרות הרפואית ביקשה להגן על האינטרסים הכלכליים של הרופאים המטפלים.

התוצאה לא משמחת עבור החולה הישראלי: הסעיפים שנועדו להגן עליו נזנחו במידה רבה. למעשה, הסעיף החשוב ביותר, שנועד להגביל את מספר התיירים הרפואיים, הוסר לגמרי מהצעת החוק. כך, החוק לא מכיל כל הגבלה כזו: לא על מספר התיירים הרפואיים בכל בית חולים, בכל מחלקה או אפילו מספר התיירים הרפואיים שבהם יכול לטפל רופא בודד בזמן נתון. כלומר, בתיאוריה יכולים בתי החולים הציבוריים "לפוצץ" את המחלקות שלהם בתיירים רפואיים — ולדחות מטופלים ישראלים.

פגיעה נוספת, הפעם במטופלים החלשים ביותר במערכת הבריאות הציבורית, קשורה בסעיף שנועד להבטיח הסטת כספים בהיקף קבוע מראש לבתי חולים בפריפריה: החוק לא נוקב בסכום שיחויבו בתי החולים המצליחים להעביר למטרה זו.

עברו לתצוגת גלריה

תיירים שווים יותר

הכשל החמור ביותר בחוק נוגע לסעיף שאוסר על מתן תשלום דיפרנציאלי לרופאים שיטפלו בתיירים רפואיים, ולא בישראלים. סעיף זה נועד לבצע את המובן מאליו: למנוע מצב שבו לרופאים יש תמריץ כלכלי לטפל בעיקר בתיירים. סעיף זה אמנם נותר בנוסח הצעת החוק, אך מיד אחריו מופיע סעיף אחר שמסייג אותו: שר הבריאות, כך נכתב, יהיה רשאי לקבוע הוראות שיאפשרו תשלום מיוחד לרופא עבור טיפול בתייר רפואי מחוץ לשעות הפעילות הרגילות, כלומר אחר הצהריים — באישור ועדת הבריאות של הכנסת.

אתמול בבוקר נעשו ניסיונות להסיר את הסעיף מהצעת החוק — אך לבסוף החליטה הוועדה, בתמיכת משרד הבריאות, להשאיר את הסייג שפותח פתח לשכר מוגדל תמורת טיפול בתיירים רפואיים.

"משמעות הסעיף הזה היא סדק משמעותי בחוק, שדרכו יכולים להיכנס הרבה אינטרסים כלכליים ועם פוטנציאל נפיץ להמשך הפרטת מערכת הבריאות הציבורית", אומר פרופ' נדב דוידוביץ', ראש בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת בן גוריון ונציג עמותת רופאים לזכויות אדם בוועדה .

בשורה התחתונה, כל שלושת הסעיפים שהיו אמורים להגן על החולה הישראלי מפני העדפת טיפול בתיירים רפואיים — נוטרלו. "אם במערכת הבריאות הציבורית היה שפע של תשתיות רפואיות, לא הייתה בעיה בהרחבת התיירות הרפואית", אומר פרופ' גבי בן נון מאוניברסיטת בן גוריון. "במצב הנוכחי, שבו יש חולים במסדרון ותורים ארוכים — הגדלת הפעילות לתיירי מרפא תבוא בהכרח על חשבון החולה הישראלי".

יו"ר ועדת הבריאות, ח"כ אלי אלאלוף (כולנו) דוחה את הטענות, ומדגיש כי תשלום שונה עבור טיפול בתיירים יחייב את אישור הוועדה: "שר הבריאות, בהתייעצות עם שר האוצר, רשאי לבצע בדיקה לגבי אפשרות של שכר דיפרנציאלי לתיירות מרפא, ואם ימצא לנכון, ימליץ על כך לוועדה. הוועדה היא שתחליט אם לאשר זאת ועבור אילו סוגי טיפולים, אם בכלל".

גם בחברות המתמחות בתיירות מרפא מותחים ביקורת על החוק, שלטענתם מעמיס ביורוקרטיה, למשל בהצגת תוכניות טיפול לחולים בחו"ל, שתעבור ברובה לאחריות בתי החולים. "לא נוכל לקבל הפנייה לבדיקת דם עד שהמוסד הרפואי ישלח לנו תוכנית טיפול", אומרמרק כצנלסון, יו"ר עמותת תיירות מרפא שבאיגוד לשכות המסחר. לדבריו, "לא נוכל להתחרות יותר במדינות כמו גרמניה וטורקיה. חלק ניכר מהחברות יסגרו את עסקיהן בישראל".