Asylsökande utan skyddsbehov som uppgav att de var barn när de kom till Sverige får stanna, även om de fyllt arton, och även om det finns skäl att ifrågasätta den ålder de uppgett. Förutsättningen är att de studerar minst på gymnasienivå. Det är innebörden av den överenskommelse som regeringen tar till riksdagen.

Ett beslut med så omfattande följdverkningar – i praktiken en amnesti för tusentals – måste föregås av ingående konsekvensanalys. Det gäller den humanitära aspekten: Vi vet att ensamkommande ofta farit illa av systemets osäkerhet och otydliga signaler. Regeringen gör också en ansats att påtala frågans ekonomiska aspekter med kravet på studier.

Vad man dock inte alls syns ta med i beräkningen är tänkbara konsekvenser för brottsligheten. Inte heller journalister tycks betrakta frågan som värd att granska. Att överhuvudtaget ta emot en så stor grupp män i ett samhälle, och därmed snedvrida könsbalansen, medför en risk för ökad våldsbrottslighet, oavsett männens härkomst. (Se den amerikanska statsvetarprofessorn Valerie Hudson, som särskilt framhållit riskerna för Sverige.)

Överrepresentationen talar för ökad brottslighet

Brottsförebyggande rådet har inte publicerat någon studie av invandrares förekomst och överrepresentation i brott sedan 2005. Att män i redan överrepresenterade grupper ökar i andel av befolkningen talar för ökad brottslighet. Och vid det här laget finns så starka indikationer på att kriminaliteten varit särskilt oroväckande just bland ensamkommande, att frågan måste granskas.

Att överhuvudtaget ta emot en så stor grupp män i ett samhälle, och därmed snedvrida könsbalansen, medför en risk för ökad våldsbrottslighet, oavsett männens härkomst.

I början av 2016 kom flera larm om ett nytt fenomen i Sverige: Män och pojkar slöt sig samman för att samfällt attackera kvinnor och barn sexuellt i offentliga miljöer. Som en följd av detta granskade polisen tiotusen anmälningar 2011–2016 i en studie, där man slog fast: "De misstänkta i brott som utförts av en större grupp gärningsmän, på offentlig plats, var främst personer med utländskt medborgarskap. Vid brotten som anmälts i simhallar har de misstänkta gärningsmännen främst varit asylsökande pojkar. … I 80 procent av anmälningarna från badhus var gärningsmännen av uppgiven eller fastställd utländsk härkomst. De flesta saknade svenskt personnummer och i anmälningarna framgick det att de tillhörde grupper av asylsökande pojkar."

Polisen nämner endast "asylsökande pojkar". Men de många medierapporter som föregick studien pekade mot ett särskilt problem just bland ensamkommande. Polisen i Malmö uppgav exempelvis att man avstyrt flera händelser där tjejer omringats på nyårsnatten 2016, ett fenomen som man inte sett tidigare. De misstänkta uppgavs vara ensamkommande.

Även på Eriksdalsbadet i Stockholm, där sexofredanden hanterats genom könssegregerade bassänger och polisnärvaro, misstänktes "pojkar utan vårdnadshavare". Under våren 2016 kom en rad rapporter om liknande "kulturkrockar" från badhus i Sverige. Sedan dess har medier rapporterat om informationskampanjer som riktats till hem för ensamkommande för att stävja övergrepp. Det är värt att notera att det saknas evidens för att sådana initiativ effektivt skulle förebygga sexualbrott.

2015 avvisade polisen 200 pojkar från festivalen We are Sthlm, efter att flickor omringats och ofredats. Även där beskrevs fenomenet som chockerande nytt, och ensamkommande pekades ut.

#Metoo bör ha lärt oss att inte acceptera sådan brottslighet som ödesbestämd, utan att närmare granska hur den uppstått och kan stävjas.

Söker vård för akuta drogproblem

Härutöver förekommer även indikationer på omfattande drogrelaterad kriminalitet. UNT skriver: "Runt ett 90-tal ensamkommande ungdomar i Uppsala använder heroin och misstänks svara för en stor del av personrånen. Det hävdar Uppsalapolisen som beskriver arbetsuppgiften som övermäktig." Enligt en överläkare på Maria ungdom i Stockholm är majoriteten av dem som varje vecka söker vård på mottagningen för akuta drogproblem "afghanska pojkar eller unga män som missbrukar heroin".

Även dessa sannolikt mycket svårlösta problem måste finnas med i beräkningen när riksdagen tar ställning till amnesti. Och journalister har ett ansvar att granska också denna aspekt av frågan.

Av Paulina Neuding

Chefredaktör Kvartal