Dela via: Facebook

Twitter

LinkedIn

Jag tänkte inleda denna bloggpost med att citera min antagonist Anders Lindberg: man ska inte tro allt man läser i tidningen.

Idag publicerade nämligen Aftonbladet Debatt en artikel som signerades av två synes helt vanliga tjejer – en butiksanställd och en städare.

De ville uttrycka sitt missnöje med idén att Sverige behöver lägre lägstalöner, något som bland annat OECD konstaterat.

Vi har helt enkelt alldeles för höga hinder IN till arbetsmarknaden. Från arbetslöshet och/eller studier och till jobb.

Anledningen till att jag har versaler på ordet IN är för att artikelförfattarna inte riktigt hängt med i skillnaden mellan sänka lägstalöner och sänka löner generellt. De tror att alla vi som påtalar ingångslönerna som ett problem vill knacka på ders dörr, riva lite i deras löneavi och eventuellt toppa med ett rått skratt innan vi går igen.

Men My och Erika kan vara helt lugna – debatten handlar alltså inte om deras löner. Utan om lägstalönerna. De som människor som inte inte har ett jobb alltså får.

Vi tar det igen: sänkta ingångslöner är alltså sänkta ingångslöner.



De man får som ingång, första jobbet. Sänkta LÖNER är något annat. Det är något företag och fack kan komma överens om för att till exempel rädda ett företag undan konkurs. En tillfällig lösning. Ingågna avtal gäller.

Artikeln är alltså skriven av My Sternberg och Erika Haraldsson, som presenteras som helt vanliga butiksbiträde respektive städare i faktarutan till artikeln.

Är då dessa kvinnor bara helt vanliga arbetare som knutit näven i fickan och så här i juletid kände att nu kör vi en debattartikel?

Givetvis inte.

De har båda digra CV:n från……arbetarrörelsen. Men detta är inget Aftonbladet tycker att du som läsare ska känna till. Tur nog finns Google. Eftersom allt som står i tidningen alltså inte är sant.

Vi kan börja med My Sternberg.

Hon är 24 år och pluggar, alltså jobbar hon bara extra i butik. Och hon är aktiv i LO-facket Handels.



Under valrörelsen jobbade hon åt Handelsanställdas förbund som telemarketer. På en dag hade Stockholm där Sternberg jobbade ringt 3 500 peronser och fick tårta, vilket tidningen Handelsnytt rapporterade om.

Sternberg har även haft sommarjobb på LO centralt. I somras var hon anställd av LO Stockholm att under 5 veckor åka runt och informera sommarjobbare om facket.

Som ni kan se i listan nedan gjorde även den andra artikelförfattaren Erika Haraldsson detta i somras. Jag antar att hon kanske tog tjänstledigt då?

Räcker detta?

Nix, Sternberg var även en av de utvalda att 2015 gå Arenas försök till Stureakademin – Arenaakademin. I presentationen kan man läsa att My alltså läser till akademikeryrket personalvetare och även är en del av Ung Vänsterns fackliga utskott.

Stenberg skriver också på Politism, och specifikt den delen som är tydliga PR-texter köpta av LO. För det sponsrade innehållet som ni ser nedan är köpt av just LO. Och hennes texter handlar om…..minimilöner. Det är alltså hennes uppdrag på Politism. Att skriva just sådana texter som hon nu fått publicerad på Aftonbladet Debatt, men då som “vanliga arbetare”.



Erika Haraldsson skriver också på Politism och som av en slump även hon på den sida som LO betalar för att PR-artiklar ska upprepa mantrat att sänkta ingångslöner är 1) dåligt 2) sprida myten om att det är samma sak som sänkta LÖNER.

Men Haraldsson har fler strängar på sin lyra.

Den 14 augusti 2011 fanns hon till exempel med i en artikel i tidningen Fastighetsfolk där hon pratar om ett annat extrajobb – som försäkringsinformatör för Folksam försäkringar på uppdrag av just Handels.

I november i år var hon Fastighets representant på LO:s Ungdomsforum. Och som jag sa skrev längre upp jobbade hon alltså åt LO Stockholm under sommaren 2014, det vill säga valrörelsen.

Nu när vi konstaterat att My och Erika inte alls är vanliga arbetare utan en del av LO och deras debattartikel alltså ska betraktas som lika sponsrad av LO som de “artiklar” de publicerar på Politism är kan få bena lite mer i innehållet.

Till exempel det här påståendet: att de efter hyra och busskort är betald har 2 000 kronor kvar.

Om vi då kollar på vad just städare och butiksanställda tjänar i Sverige kan man hitta den statistiken på bland annat Medlingsinstitutets hemsida.

Jag vet inte exakt vilket avtal de omfattas om men eftersom vi vet att de är 24 respektive 25 år (se faktarutorna ovan) vet vi att Haraldsson som jobbar inom Fastighets åtminstone inte tjänar lägre än 21 090 kronor per månad.

Och Sternberg förmodligen tjänar 21 949 kronor per månad. Avtalen nedan är 2014 års nivåer dessutom.

Efter skatt har alltså My Sternberg på en heltidslön ungeför 15 500 kronor. Erika Haraldsson ca 14 700 kronor.

Om de efter busskort och hyra har 2 000 kronor kvar har de alltså hyror på cirka 12 000 kronor var, givet att ett busskort kostar ca 1000 kronor per månad.

Var utanför Uppsala kostar hyran 12 000 kronor för en etta? Eller hyr hon ett stort hus själv? Det finns alltså anledning att kraftigt ifrågasätta uppgiften att de båda har 2 000 kronor kvar när hyra och busskort är betalda.

Om det inte är så att dessa kvinnor inte jobbar heltid. Vilket inte nämns någonstans i artikeln. Vi vet däremot att My Sternberg knappast jobbar heltid då hon ju pluggar heltid till HR-specialist på Universitetet och med all sannolikhet åtminstone delvis försörjer sig via studiemedel.

Men 21 000 kronor per månad är alltså någon typ av lågvattenmärke när det kommer till inkomst, om man ska tro artikelförfattaren.

Återigen handlar sänkta ingångslöner inte om att sänka just deras löner. Utan ingångslönerna.

Jag undrar stilla vad en förskollärare med 4 års utbildning tycker om den inställningen? Att en outbildad städare respektive butiksbiträde redan vid 24-25 års åldern tjänar 21 000 – 22 000 när de efter 10 års erfarenhet och hundratusentals kronor i studielån tjänar 24 000 kr?

Och dessutom har mage att klaga.

Eller en polis, som har en svår uttagning och sedan 2 års studier först, tycker om detta när de efter nästan 10 års tjänst tjänar 3 000 kronor mer än tjej som viker och säljer kläder gör? Poliser som jobbar nätter, julaftnar och midsommar, som har jour och tar hand om skärvorna av livets baksida på heltid.

Slutligen klämmer artikelförfattarna till med orättvisan i att vissa av de som tycker ingångslönerna är för höga tjänar “för mycket” själva. Exempelvis Carola Lemne, VD för Svenskt Näringsliv.

Att Jan Helin, som ytterst är deras egen chef någonstans eftersom han är chefredaktör för Aftonbladet som äger Politism till 50 % där de skriver, tjänar betydligt mer verkar i sammanhanget irrelevant. För Jan Helin tjänar alltså 625 000 kronor per månad.

Kontentan av allt detta är följande: det är avtalsrörelse nu. Det innebär att LO och arbetsgivarna, som representeras av Svenskt Näringsliv, ska komma överens om nya löneavtal som ska gälla framöver. Vissa 1 år, men de flesta flera år.

Som denna artikelgenomgång redan visat är alltså LO redan väldigt aktiva i sin opinionsbildning inför avtalsrörelsen.

Så ser ni en nyhet eller debattinlägg eller något annat av någon “okänd person”, kan ni vara rätt säkra på att bakom allt står någon fackligt aktiv som på indirekt eller direkt uppdrag av LO placerat inlägget där.

Tro inte på allt ni läser i tidningen.