Dela via: Facebook

Twitter

LinkedIn

Dagens nyheter har tyvärr utvecklats till en slags skamfläck på svenska mediehimlen. Innan jag går vidare vill jag understryka, vilket också står i min nya bok om sociala medier och påverkan, att jag tillhör inte de som utropar traditionell medias död eller tycker att de borde dö. En skicklig neutral och oberoende mediebransch är jätteviktig för alla demokratier. Och det finns många duktiga enskilda journalister även på DN.

Men tidningen bryr sig tyvärr inte längre om sanningen.

Utan vårdar sin egen position före den. Och då tycker jag att de ska ha rättfärdig kritik för det.

Med stora makt kommer att ha stort ansvar. Och mediebolagen har mycket stor makt och kan ödelägga folks liv när de medvetet sprider falska nyheter. Vilket DN tyvärr verkar ha satt i system utan att bry sig ett dugg om den andra delen – ansvar. Att man rättar och vägleder läsarna även efteråt att hitta sanningen när man gjort fel. Alla deras publiceringar verkar strunta i det.

Carema-skandalen när DN skapade en sådant drev mot det privata omsorgsföretaget Carema att de fick byta namn på bolaget. På grund av en lögn de aldrig bett om ursäkt för eller tagit ansvar för. Allt var nämligen fel i den storyn. Blöjor vägs alltid på alla äldreboenden. Och boendet som Carema tog över från kommunen var misskött när de tog över, personalen och de boende trivdes bättre efter det privatiserades.

Dagens Samhälle engagerade sig för sanningen i Carema-skandalen i en rad artiklar.

I maj 2014 basunerade de ut att Sandviken tjänar en halv miljard på invandringen. Vilket visade sig inte stämma. Ingen rättelse eller kommentarer. Inga länkar till kritiken eller granskningen av den dåliga rapporten. Ingenting. När nu siffrorna kom visar det sig att just Sandviken är en av de stora förlorarna, just ekonomiskt. På grund av migrationens stora kostnader.

2013 påstod Henrik Brors att invandrare betalar mer till samhället än de får ut och hänvisade till en OECD-rapport. Det visade sig vara helt fel, för att Brors helt enkelt struntat i att läsa rapporten korrekt utan hängav sig åt klassisk cherrypicking.

I oktober 2017 påstod de att en busschaufför visat porrfilm för barn på en buss. Det var helt fejk. Nyheten som spreds av TT sedan av SVT fälldes i Granskningsnämnden. Chauffören kollade på en romantisk komedi. Det visade sig att barn inte är 100 %-iga vittnen när det gäller skillnaden mellan romantisk komedi och porr. Ingen rättelse under artikeln. En mans liv ödelagt. DN trallar vidare som om ingenting har hänt.

I en kolumn från juni 2014 påstod Golnaz Hashemzadeh Bonde att brandmän från Boden var rasister. Men kors i taket, här publicerade sin hittills enda kända ursäkt faktiskt.

I december 2017 påstod de att talman Urban Ahlin utsatt medarbetare för sexuella trakasserier. Utan några som helst belägg för det. De har i vanlig ordning sedan dess varken rättat eller gått vidare med bevis. Är man DN får man skriva vad som helst.

I mars i år påstod de att UD var avlyssnat av ryssar för att äntligen efter många försök få bort Hanif Bali från Twitter, utan någon som helst fakta. UD påstod det. DN valde att inte hitta något belägg utan publicerade det rakt av som om de vore UD:s personaltidning. Senast 19 mars framhärdade DN om “misstanken om Rysslandskoppling”, fortfarande utan bevis.

Sedan Peter Wolodarski tog över som chefredaktör 2013 har förtroendet rasat. DN har också gått från nästan 60 % i förtroende till 45 % på bara 10 år.

De borde läsa sin egen artikel från sommaren 2017 “Så känner du igen en mytoman”

Jag förstår faktiskt inte hur det alarmerande sjunkande förtroendet för traditionell media, som bekymrar mig mycket, kan vara så ointressant för branschen, i synnerhet för DN som tappat mest, att de överhuvud taget inte idkar någon slags självkritik.

Vi andra kan tyvärr bara stå och se på när media skjuter sig själva i foten.

Hotet mot demokratin är inte Facebook. Utan de själva.

……………………………

Stöd mitt arbete, bli en Patreon

Eller Swish: 0762096244

Backa bokprojektet “Pampens historia“