av

Leder skattesänkningar till fler jobb? I de grundläggande makromodeller jag precis lärt ut här i Uppsala är svaret oftast ja, åtminstone på kort sikt. Men gäller det alla typer av skattesänkningar och för alla personer på och utanför arbetsmarknaden? En tänkvärd bild från kursen antyder att utanförskapets problem kanske inte enbart kan lösas med ytterligare skattesänkningar.

Figuren nedan är hämtad från min kollega Nils Gottfries underbilaga till 2011 års långtidsutredning. Den visar relationen mellan sysselsättningsgrad och genomsnittlig lön vid olika utbildningsnivåer. Som synes har forskarutbildade högre lön än de med eftergymnasial kompetens som i sin tur har högre lön än de med högst gymnasiekompetens. I samtliga dessa grupper ligger sysselsättningsgraden runt 90 procent. Men för personer utan gymnasiekompetens bryts mönstret. Deras lön är inte påtagligt lägre än för gruppen med gymnasieutbildning, men däremot är sysselsättningsgraden betydligt lägre, ca 78 procent.

Sysselsättningsgrad och lönenivå för män efter utbildningsnivå 2008

Not: Sysselsättningsgrad (antal sysselsatta som andel av arbetskraften) i procent på horisontell axel. Genomsnittlig lönenivå i kronor på vertikal axel. Källa: Gottfries (2011), Bil. 5 till LU2013

Bilden ställer betydligt fler frågor än den ger svar. Utbildningsgrad och lönebildning verkar spela roll för sysselsättningen, men relationen förefaller inte vara linjär: sysselsättningen är densamma för (relativt) högutbildade vid olika lönenivåer, medan den skiljer sig mellan förgymnasialt och gymnasialt utbildade vid samma lönenivå. Samtidigt verkar ett visst positivt samband finnas mellan gymnasial och eftergymnasial nivå.

En första fråga: skulle vi kunna öka sysselsättningen bland lågutbildade, t ex skoltrötta men arbetshungrande ungdomar eller invandrade vuxna, genom att tillåta lägre löner? Kanske. Att kollektivavtalens lägstalöner gör det svårt för relativt lågproduktiva arbetslösa att få ett jobb är nog inte särskilt kontroversiellt. Jobbskatteavdraget har här heller ingen effekt eftersom även om det blir mer lönsamt för arbetstagaren att skaffa ett jobb sjunker inte lönekostnaden då arbetsgivaren måste betala minimilönen + arbetsgivaravgift. (Denna kritik framfördes tidigt av Magnus Henrekson här).

Fast kan vi vara säkra på att sänkta lägstalöner leder till fler jobb, alltså att figurens koordinat för förgymnasialt utbildade skulle kunna flyttas från (24.000 kr, 78%) till (20.000 kr, 85%)? Nej, inte helt, eftersom vi faktiskt inte vet hur efterfrågesidan, alltså de företag som ska anställa, kommer att bete sig. Kanske påverkas även lönerna för de högre utbildade om lägstalönerna sänks. Kanske finns andra institutionella faktorer som spelar roll för nyanställningar.

En andra fråga: skulle vi kunna öka sysselsättningen bland lågutbildade genom att höja deras utbildningsnivå? Återigen är svaret ”kanske”. Figuren antyder att det skulle kunna ge en viss verkan, alltså att flytta personer från den förgymnasiala gruppen. Men återigen är det oklart vilken följd en sådana utbildningsexpansion skulle få för de andra arbetstagarkategorierna. Och det är inte självklart så att man blir mer produktiv om man får högre formell utbildning. Dessutom vet vi återigen inte säkert hur efterfrågan ser ut: är det högutbildade personer som behövs eller är det snarare lågproduktiva tjänstejobb som skulle kunna öka den totala sysselsättningen?

Fördelen med att vara universitetsforskare är att man inte alltid behöver ge svar på svåra frågor. För min del nöjer jag mig med att hittat en tänkvärd bild som provocerar åtminstone mig till att tänka vidare på politikens möjligheter och begränsningar när det gäller att minska utanförskapet i Sverige.