זה היה לכאורה עוד פרק רגיל של הדרמה המשפטית "האשה הטובה" המשודרת ברשת CBS. כהרגלם, הגנו עובדיו של משרד עורכי הדין לוקהארט גרדנר הנמצא במרכז הסדרה על לקוח שסיפורו שואב השראה מאירועים אמיתיים.

אלא שהפעם הם נאלצו להגן על לקוח יוצא דופן במיוחד, שעשה את הופעת הבכורה שלו בפריים טיים האמריקאי: אנרכיזם שהופיע בדמותו של הביטקוין (Bitcoin), מטבע דיגיטלי מבוזר, נטול ריכוזיות וחופשי משליטתם של בנקים מרכזיים ותאגידים, מבוסס קוד פתוח, קהילתי באופיו ושנוי במחלוקת במיוחד, שמתנגדיו מעדיפים לראות בו רעיון אינטרנטי משונה ואבוד מראש במקרה הטוב והונאת פונזי חתרנית ומסוכנת במקרה הרע - ותומכיו נשבעים כי הוא ההמצאה הגדולה ביותר מאז האינטרנט וטומן בחובו את עתיד האנושות.

רוב הפרק נסוב סביב השאלה מי בדיוק המציא את ביטקוין, מטבע אמיתי לחלוטין שכובש בשנים האחרונות, בהדרגה, את לבה של קואליציה מוזרה של אנרכיסטים, ליברטריאנים, גיקים וסוחרי מט"ח שמתכנסים כולם תחת המטרייה הרחבה ששמה אינטרנט. אנשי משרד האוצר האמריקאי - המוצגים כבריונים שמרנים ומפוחדים - טענו במהלך הפרק כי דילן סטאק, עורך דין צעיר, חוצפן ואידיאליסטי המגולם על ידי ג'ייסון ביגס, הוא-הוא סטושי נקמוטו, הקריפטוגרף הגאון (שטוען כי הוא יפני, אך ככל הנראה משתמש בשם בדוי) שהמציא את המטבע האלטרנטיבי ב-2009. סוכנים פדרלים עוצרים את סטאק ודורשים להעמידו לדין, בטענה שהמטבע הלא מפוקח מבטיח אנונימיות לעבריינים דיגיטלים ולכן אחראי ליצירת שוק שחור, שבו ארגוני פשע מלבינים כספים וסוחרים בסמים ובחומרים לא חוקיים.

סטאק, המציג את עצמו בתחילת הפרק כעורך הדין של ממציא הביטקוין המתעקש לשמור על אנונימיות, הוא צעיר ערכי שמקדיש את זמנו להגנה משפטית על מפגיני Occupy Wall Street, בעוד שאנשי משרד האוצר, המייצגים את הממסד הישן, הם מבוגרים, שמרנים ומושחתים אובדי עצות שמנסים באקט מופגן של בריונות להגביל ולסרס את האינטרנט, רק משום שאינם מבינים איך הוא עובד.

ביטקוין רחוק מלהיות המטבע האלטרנטיבי הראשון, וגם אינו המטבע הראשון שקיים רק ברשת. קדמו לו ניסויים כושלים כמו דיגיקאש, מערכת מטבעות דיגיטליים שפשטה רגל ב-1998; פלוז (Flooz), שבשיאה של בועת הדוט.קום זכתה לחסותה של השחקנית וופי גולדברג לפני שקרסה ב-2001 על רקע האשמות מצד ה-FBI כי שימשה ארגוני פשע רוסיים כאמצעי להלבנת כספים; ו-Beenz, "המטבע של הרשת" שהיה אמור להחליף בסופו של דבר את המטבעות הלאומיים, אך זכור היום כאחת מהנפילות הגדולות של בועת האינטרנט לאחר שהתפוגג גם הוא ב-2001.

אך הפעם, נשבעים התומכים, הכל שונה. ראשית, הם טוענים, האנושות בשלה למהפכה מוניטרית. בעוד שהבנקים המרכזיים נהפכו למונופול שמגן על מוקדי הכוח הפיננסיים מפני טלטלות באמצעות כספי ציבור, מוביל לאינפלציה ומרושש מדינות, מציע ביטקוין מודל מבוזר ונטול סמכות, שבו המטבעות אינם מונפקים על ידי רשות מרכזית שמדפיסה כספים כרצונה, אלא מתבססים על ביקוש ועל מערכת מוצפנת, בלתי מפוצחת ומוגבלת מראש שאיש אינו יכול לשנות, או במלים אחרות: אין אינפלציה. שנית, הוא לא לבד: בשנים האחרונות גבר באופן דרמטי הביקוש למטבעות אלטרנטיביים במדינות כמו יוון, ארה"ב, קנדה וגרמניה, ויותר ויותר עסקים וצרכנים מסכימים לסחור במוצרים ובשירותים באמצעות מאות סוגי מטבעות שאינם דומים בדבר למטבעות הלאומיים.

העובדה שזה קורה בשעה שהעולם סובל משפל כלכלי מתמשך אינה מקרית: בתקופות של משבר כלכלי, כשהכסף האמיתי הולך ומצטמצם, נאלצים חברות ואזרחים למצוא דרכים אחרות לספק שירותים ומוצרים ולשלם עליהם. במהלך גל האינפלציה שהפיל את ארגנטינה לקרשים ב-2000, הצליחו מיליוני אנשים לשרוד באמצעות סחר חליפין (ברטר). במהלך השפל הגדול בארה"ב ובאירופה המציאו קהילות מקומיות מטבעות משלהן מניירות, מקרטונים, מעצים, מאסימונים, מפיסות עור ואפילו מצדפות כדרך להמשיך לתפעל את הכלכלות המקומיות שלהן אחרי שהבנקים קרסו והכסף נהפך למצרך נדיר במחוזותיהן. באחרונה, בעקבות חולשת הדולר, הפכה יוטה את הכסף והזהב למטבעות רשמיים במדינה, וכעת אפשר לשלם באמצעותם במקום בדולרים.

מי צריך בנקים בכלל

עברו לתצוגת גלריה

עברו לתצוגת גלריה

כשביטקוין עלה לאוויר ב-3 בינואר 2009, הוא הצליח לפתור את הבעיה הגדולה ביותר שהפילה תמיד כל ניסיון ליצור מטבע וירטואלי והפכה אותו לחסר ערך: אם מדובר בסך הכל במידע דיגיטלי, ללא נייר או מתכת פיסיים שמגבים אותו, מה מונע מאנשים לעשות קופי פייסט למטבע ולבזבז אותו שוב ושוב כראות עיניהם, ללא רשות מרכזית שתפקח על העסקות ותבטיח שאם עשית שימוש במטבע וירטואלי אחד לא תוכל לעשות בו שימוש חוזר?

לשאלה הזאת מצא נקמוטו פתרון גאוני: במקום להכפיף את המטבע לגוף אחד, הוא הפך אותו לשל כולם ושל אף אחד. ביטקוינים מועברים ישירות ממשתמש למשתמש (P2P), ללא מתווכים כמו בנקים או חברות סליקה, הם גלובליים והם נוצרים בקצב קבוע מראש בתהליך שנקרא "כרייה" על ידי מחשבים שבעליהם מתנדבים להתקין אפליקציה בשם Bitcoin Miner שפותרת בעיות מתמטיות מסובכות. אותם מחשבים נקראים ה-block chain. כיום יש כ-8 מיליון ביטקוינים בעולם, ו-50 ביטקוינים "נכרים" מדי 10 דקות. עם זאת, ככל שהמטבע ימשיך לגדול כך יאט קצב הצמיחה שלו - ככל שמספר ה"מכרות" מתרבה כך הבעיות המתמטיות שהמחשבים פותרים כדי ליצור את המטבע נהפכות למסובכות יותר - וכמות המטבעות בעולם מוגבלת מראש ל-21 מיליון, מגבלה שהטיל נקמוטו כדי למנוע אינפלציה. ב-2140 לערך תגיע מערכת הביטקוין לגבול ה-21 מיליון.

ביטקוין הוא המטבע הדיגיטלי הראשון שוויתר מראש על תיווכן של חברות האשראי והקים מערכת סליקה עצמאית מהמערכת המוניטרית הנוכחית. עם השקתו אימצו אותו קהילות מקוונות בהתלהבות, בהן כמובן אתרים חתרניים כמו ויקיליקס וקבוצת ההאקרים LulzSec שקיבלו תרומות בביטקוין, בורסות למסחר במטבע המקוון הוקמו, כמו גם אתרים המאחסנים "ארנקים וירטואליים" ומגוון השירותים שאפשר לקנות עמו התרחב מגרביים מפרוות אלפקה (בדיחה מקוונת שנהפכה לסמלו הלא רשמי של המטבע), דרך משחקי וידאו ועד ארוחות בכמה מסעדות בערים כמו ניו יורק. ואולם יש שטענו כי מדובר בסוג של הונאת פירמידה מתוחכמת, או הונאת פונזי, או שמדובר בבועה.

העובדה שאת ביטקוין ייסד אדם ששמר על מעטה חסר תקדים של מסתורין לא עזרה כמובן לשכנע את הבלתי ניתנים לשכנוע: יהיה סטושי נקמוטו מי שיהיה, שמו האמיתי אינו סטושי נקמוטו וייתכן בהחלט שאינו יפני. כשפירסם לראשונה את המניפסט שלו ברשימת תפוצה של קריפטוגרפים בנובמבר 2008 איש לא הכיר את שמו, חיפוש שמו בגוגל לא העלה דבר ואת כתובת ה-IP שלו אי היה אפשר לאתר. את 50 מטבעות הביטקוין הראשונים הוא כרה בעצמו.

עברו לתצוגת גלריה מתוך "האישה הטובה" צילום: דיוויד מ. ראסל / CBS

ב-2010, לאחר שיצר את הפאזל הגדול בתולדות האינטרנט, החליט להיעלם במפתיע, זמן קצר לאחר שוויקיליקס החליט לבקש תרומות בצורת ביטקוין למרות בקשה מפורשת מצדו לא לעשות כן. הספקולציות רק התגברו לאחר היעלמותו. רבים ציינו כי משמעות השם "סטושי" ביפנית היא "חכם", כי האנגלית של נקמוטו היתה מושלמת, מה שאולי מרמז על אדם ששפת האם שלו היא אנגלית, ותיאוריות שונות גרסו כי לא מדובר באדם אחד, אלא בקבוצת מהנדסים מחברה כמו גוגל או אפילו מסוכנות ביון. אחדים אפילו האמינו שייתכן שנקמוטו הוא ג'וליאן אסאנג', מייסד ויקיליקס. אחרים העדיפו לטפח סוג של כת מעריצים סביב מומחה הצפנים המסתורי, כולל חולצות טי ואביזרים אחרים.

בשלב ההוא ביטקוין כבר קיים קהילה קטנה אך נלהבת של מתכנתים ואנשי אינטרנט, בהם המתכנת גאווין אנדרסן מניו אינגלנד שרכש ב-2009 10,000 מטבעות ביטקוין ב-50 דולר והקים אתר שבו חילק אותם בחינם, ולזלו הנייץ מפלורידה שביצע את העסקה הראשונה בתולדות המטבע כשהזמין שתי פיצות תמורת 10,000 ביטקוין (או ליתר דיוק, דרך מתנדב בבריטניה שקיבל את המטבעות ואז הזמין את הפיצות באשראי). הקהילה המעורבת והנלהבת כבר לא נזקקה בשלב הזה לנקמוטו. משום שהיתה קוד פתוח, כל אחד יכול היה לקחת בה חלק. המיומנות הטכנית שבה נבנתה המערכת הרשימה את אנשי הרשת עד בלי די.

עד אמצע 2010, למטבעות ביטקוין לא היה כל ערך. כשהחלו להיסחר באפריל 2010, ערכם היה נמוך מ-14 סנט. אבל כתבה במגזין "פורבס" על המטבע החדש, ושורת כתבות שהגיעו אחריה בכלי תקשורת אחרים, עוררה את ההתעניינות במטבע וערכו עלה מ-86 סנט במאי 2010 לכ-30 דולר ביוני 2011. משתמש מטנסי שהחזיק ב-371 אלף מטבעות ביטקוין גילה לפתע שהם שווים יותר מ-10 מיליון דולר. ערכם של 10,000 המטבעות שבהם קנה הנייץ שתי פיצות ב-2009 עלה ל-272,329 דולרים ("אני לא מתחרט", אמר לאחר מכן, "הפיצות היו טעימות").

כמו בכל דבר שבו מעורב לפתע כסף אמיתי, גם רעיון הקוד הפתוח הטהור שעמד מאחורי ביטקוין הושחת, והפילוסופיה האנרכו-קפיטליסטית הליברטריאנית פינתה את דרכה לבהלת זהב ולרדיפה אחרי רווח מהיר. לפתע, כורים התחרו ביניהם על מי יוכל לכרות יותר ביטקוינים. הם קנו מחשבים חזקים יותר, ציידו את בתיהם במספר גדל של מחשבים שכרו מטבעות מסביב לשעון ואגרו את המטבעות שרכשו. המטבע החופשי נפל קורבן לכוחות השוק השליליים ביותר: ספקולנטים. מומחי טכנולוגיה מיהרו להכתיר את ביטקוין כהמצאה הגדולה בתולדות האינטרנט וגם הרשויות החלו לשים לב למיזם, ולא מסיבות חיוביות: באתר Silk Road, דיווחה התקשורת האמריקאית, היו יכולים משתמשים לשלם בביטקוינים ולקנות "כל סם אפשרי". הסנאטור האמריקאי צ'רלס שומר דרש חקירה מיידית ואמר כי ביטקוין מהווה בפועל מסלקה מקוונת להלבנת כספים.

הנפילה הגדולה לא איחרה להגיע: פחות משבועיים לאחר שהגיע לשיא של 30 דולר נפרצה Mt. Gox, הבורסה הגדולה ביותר לביטקוין שבה התנהל כ-90% מהסחר במטבע, על ידי האקר שמשך עשרות אלפי מטבעות של משתמשים תמימים. ערכו של הביטקוין צנח במהירות למטבעות פני בודדים, פחות אפילו מעלות הייצור הזולה שלו, ונראה היה שקריסתו היא עניין של זמן. למזלו, אותם ספקולנטים שהפילו אותו הם גם אלה שביקשו לנצל את הירידה בערכו, ומיהרו לרכוש את כל המטבעות שהיו יכולים להשיג. השער עלה בהדרגה עד ל-4.9 דולרים כיום. העלייה בשערו של המטבע פירושה ששללו של הגנב שהוביל לנפילה בערכו לא עלה על 2,000 ביטקוינים.

אבל הצרות לא נגמרו בפריצה ל-Mt. Gox. זמן קצר לאחר מכן, גם הבורסה השלישית בגודלה לביטקוינים, ביטומט הפולנית, הודיעה כי כל הארנקים שברשותה נמחקו. מתקפות וירוסים שכוונו במיוחד נגד משתמשי ביטקוין הצליחו לגנוב מטבעות של משתמשים, או לבצע כרייה מוגברת של מטבעות חדשים. שירות הארנקים הווירטואליים הוותיק ביותר, Mybitcoin, נסגר לפתע. בעליו של האתר, טום וויליאמס ששמר גם הוא על מעטה מסתוריות, הפסיק לענות למיילים. לאחר מכן התגלה שוויליאמס נעלם כשברשותו 25 אלף מטבעות לפחות. לאחר מכן צץ מחדש וטען שהאתר נפרץ.

ברוס ואגנר, אחד התומכים הבולטים והפומביים ביותר של ביטקוין, שאף הנחה תוכנית רשת שבועית בנושאים הקשורים למטבע, נחשף כנוכל משכנתאות מורשע. מתקפות ההאקרים אמנם כשלו, המטבע המשיך לעלות בערכו והתייצב, המסחר בו נותר ער, אך הנזק נעשה: האמון שהיה בקהילה בימיה הראשונים אבד.

עושים עסקים עם השכנים

שלוש השנים האחרונות היו מהקשות בתולדותיה של כלכלת יוון. אבטלה הולכת וגוברת, צנע מחניק, גלי פיטורים, קיצוצים בשכר וקיצוצים בתנאים במגזר הציבורי, עלייה של מאות אחוזים בפשיעה באזורים מסוימים ומהומות אלימות חוזרות ונשנות הן רק חלק מהדברים שאתם נאלצה המדינה להתמודד, בזמן שנאבקה לשלם את חובותיה ולהימנע מחדלות פירעון.

האזרחים היוונים הזועמים הגיבו עד כה בזעם כלפי המשבר הכלכלי שנכפה עליהם בשל השקרים והנתונים המעוותים שהפיצו ממשלותיה הקודמות של המדינה, אך בחודשים האחרונים החליטו תושבי עיר הנמל וולוס כי נמאס להם מהזעם והחליטו להגיב למשבר ביצירתיות. לאחר שהיורו ספג אותם, מכר אותם והכזיב אותם, החליטו אנשי וולוס, שבה הכלכלה קורסת, נטל המסים כבד במיוחד והאבטלה גבוהה מ-20% לומר שלום ליורו וליצור מטבע משלהם.

הם עברו למערכת מקוונת המכונה Tem, סוג של רשת חברתית שבה הם מחליפים ביניהם שירותים ומוצרים. תאודורוס מברידיס, למשל, סיפר בראיון ל"גרדיאן" בחודש שעבר כיצד רכש ביצים, יין, פירות, זיתים, שמן זית, ריבה וסבון מבלי שהדבר עלה לו ולו יורו אחד. בתמורה למוצרים, הוא העניק שירותי חשמלאות ותיקונים לתושבים מקומיים בוולוס. תמורת העבודה הועברו נקודות זכות לחשבון המקוון שלו ברשת, ובהן הוא יכול היה לרכוש מוצרי מזון. Tem, הפועלת בהצלחה רבה כבר שנה וחצי, תפעיל בקרוב שוק יומי שבו יוכלו החברים להיפגש ולהחליף שירותים ומוצרים ללא שימוש במזומן.

Tem היא הרשת הידועה ביותר, אבל מדובר ברשת אחת בלבד מבין כ-15 רשתות דומות הפועלות כיום ברחבי יוון ומחליפות את המערכת המוניטרית הפגומה במערכת חברתית של סחר חליפין וסולידריות, המטפחת אינטימיות קהילתית ותמיכה הדדית. התושבים מציעים שירותים, מקבלים נקודות זכות ובהן הם רוכשים מוצרים. עסקים מקומיים הצטרפו גם הם למערכת, ומקבלים תשלום ב-Tems, או מחלקים את התשלום בין יורו ל-Tems.

"מאז המשבר נרשם זינוק במספר הרשתות האלטרנטיביות הפעילות ברחבי יוון", אמר יורגוס סטטקיס, פרופסור למדעי המדינה באוניברסיטת כרתים, ל"ניו יורק טיימס". "ישנם פערים חברתיים עצומים ששירותי הרווחה הממשלתיים אינם מסוגלים להתמודד אתם והרשתות החדשות חייבות למלא". בפועל, יותר משהן מהוות מערכות מטבע אלטרנטיביות, המערכות העצמאיות ממלאות את החורים שהותירו משרדי הרווחה ומאפשרים לקהילה להתאחד ולשרוד יחד את הזמנים הקשים, במקום להתפורר ולהידרדר לפשיעה ולאלימות.

בשנה וחצי האחרונה, זכתה Tem לתשומת לב בינלאומית והיוותה דוגמה לערים אחרות ביוון. יותר ויותר בעלי מקצוע מקומיים, ספרים, חשמלאים, מורים, טכנאים, אופטיקאים, וטרינרים וחקלאים, מקבלים כיום תשלומים ב-Tem, ותושבים מקומיים מדווחים כי בנוסף לאפשרות להתקיים בכבוד, המערכת החדשה חיזקה אצלם את תחושת הקהילתיות והסולידריות החברתית. במקום לסמוך על הבנקים המרכזיים והמקומיים, וכשהזקנים שבהם זוכרים היטב את הרעב ההמוני של מלחמת העולם השנייה ומלחמת האזרחים שאחריה, מעדיפים כיום חלק הולך וגדל מתושבי הכפרים, העיירות והערים ביוון להסתמך רק על עצמם.

הפוליטיקאים ביוון תומכים נלהבים ביוזמות ואפילו העבירו בסוף 2011 חקיקה המעודדת יזמים מקומיים להקים רשתות לא קונוונציונליות לסחר חליפין, להן הוענק מעמד רשמי של ארגונים ללא מטרות רווח, דבר המעניק להן ולמשתתפיהן הקלות במסים.

אבל לא רק ביוון הקורסת גדל הביקוש למטבעות אלטרנטיביים. אפילו בגרמניה החזקה, העשירה והיציבה, הכלכלה הגדולה באירופה ומכתיבת הגורלות ביבשת, קיימות כיום יותר מ-23 מערכות מטבע אזוריות אלטרנטיביות שהוקמו לאחר השקת היורו מתוך חוסר אמון במטבע האירופי, מתוך התנגדות למערכת המוניטרית הבינלאומית ובמטרה לחזק ולבנות מחדש את הקהילות המקומיות שסבלו מנחת ידה של הגלובליזציה. לפי דיווחים במדינה, עשרות יוזמות נוספות רוקמות בימים אלה עור וגידים.

חלק מהעסקים שמסכימים לקבל את אותם מטבעות - כמו ה-Chiemgauer, שבו נעשה שימוש במחוז בדרום גרמניה, וה-Urstromtaler - עושים זאת בהפסד קטן, אך הפעילות המוגברת שמביאים להם המטבעות האזוריים מפצה על ההפסד הקטן שהם סופגים על כל עסקה בודדת. בנוסף, קידום המטבעות האלטרנטיביים מאפשר להם לחזק את הקהילה המקומית, ולכן גם את העסקים שלהם. במחוז חימגאו שבדרום בוואריה שווים מטבעות ה-Chiemgauer שנמצאים במחזור 600 אלף דולר.

"אם יהיה משבר פיננסי או שפל כלכלי, העובדה שיש לנו כסף משלנו תגן עלינו. זה הופך אותנו לעצמאים יותר מהמערכת ועצמאים יותר מהיורו", אמרה ב-2010 הלן שוץ, תרפיסטית מחימגאו שמציעה את שירותיה בתמורה למטבע המקומי, בראיון ל"דיילי טלגרף". גרמנים רבים, שבדומה לשאר העמים האירופיים מעולם לא סמכו על היורו יותר מדי, השתכנעו שהוא לא תורם בדבר לקהילות המקומיות שלהם אלא רק מסכן אותן, ולכן הקימו מטבעות משלהם. לפי דו"ח שפירסם הבנק המרכזי הגרמני, הבונדסבנק, כבר ב-2006, זמן רב לפני המשבר הפיננסי ומשבר החובות בגוש היורו פעלו ב-16 מחוזות בגרמניה מטבעות פרטיים בשווי של 250 אלף דולר. מאז, הודות למשבר, התרחבו המערכות האלה פי כמה. גם בבריטניה נולד ב-2009 הסטראוד פאונד, כדרך לסייע לעיירות בריטיות להתמודד עם המשבר הכלכלי.

ליפן, שתמיד ידעה להקדים בכמה צעדים את המערב, יש מטבע משלים משלה עוד מאז 1995, אז החליט הפוליטיקאי הוותיק והמוערך טצוטומו הוטה, לשעבר התובע הכללי ושר המשפטים, לנסות למצוא פתרון חדשני לבעיית הטיפול בקשישים במדינה, שאוכלוסייתה המזדקנת במהירות החלה להעמיס על מערכות הרווחה. כדי לעודד כמה שיותר אזרחים פרטיים לסייע לקשישים ולהקל על העומס שהוטל על הרשויות, הקים הוטה מטבע משלים בשם פוראי קיפו (Fureai Kippu), "כרטיסי אכפתיות" בתרגום חופשי, שמעניק נקודות זכות למי שמסייע לקשישים בקהילה המקומית שלו.

העיקרון שלפיו עובדת המערכת פשוט: שעה תמורת שעה. אם ערכתם קניות עבור אדם קשיש, או סייעתם לו לבשל או להתרחץ, תקבלו נקודות זכות בגין השעות שהשקעתם. כשתהיו חולים בעצמם, תוכלו לנצל את אותן נקודות כדי שמישהו יסייע לכם. או, אם תרצו, תוכלו לשלוח את נקודות הזכות שלכם להוריכם שחיים בעיירה אחרת וזקוקים לעזרה. המערכת עובדת כל כך טוב, למעשה, שלפי סקרים הקשישים ביפן מעדיפים את השירותים של אנשי הפוראי קיפו על פני בני משפחה או מטפלים סיעודיים בתשלום. גם סין הקימה מערכת דומה משלה ב-2005.

לשווייץ יש מערכת מטבע משלים משלה מאז שנות ה-30. המערכת האלטרנטיבית הוקמה ב-1934 בעיצומו של השפל הגדול, על ידי 17 אנשי עסקים שווייצים, בהם ורנר צימרמן ופול אנץ. כשהבנק חתך את קו האשראי של אחד מהם, הבינו אנשי העסקים כי הם כולם מועדים לפשיטת רגל, מכיוון שעסקיהם היו קשורים זה לזה. במקום לנסות את מזלם בבנקים, הם העדיפו להמציא את WIR ("אנחנו" בגרמנית), מטבע חלופי שמשרת עסקים קטנים ובינוניים, הכולל 70 אלף עסקים חברים וב-2005 גילגל נכסים בהיקף של 3 מיליארד פרנק.

כשהם זקוקים לאשראי והבנקים מקשים את התנאים בשל משבר או מיתון, משלמים העסקים זה לזה ב-WIR וכך הם אינם נזקקים לעזרה של הבנק המרכזי. כדי למנוע מצב שבו אנשים אוגרים את המטבע מחשש לעתיד, מוטלת ריבית מיוחדת על מי שבוחר להחזיק ב-WIR לאורך זמן. ב-2009 השיקה אורוגוואי מערכת דומה בשם C3, או Charrua, מטבע משלים שאפשר גם להמיר למטבעות קונוונציונליים בינלאומיים.

גם לארה"ב יש שורה ארוכה של מטבעות משלימים משלה. למעשה, מטבעות מקומיים ומטבעות אלטרנטיביים הם חלק מההיסטוריה הענפה של הכלכלה האמריקאית, ומאז תחילת המשבר הפיננסי חזרו המטבעות המקומיים לאופנה. תושבי אזור ברקשייר במסצ'וסטס, למשל, יכולים להשתמש מאז 2006 במטבע המקומי האלטרנטיבי Berkshares, שנועד לחזק את הכלכלה המקומית וכולל כיום 2.7 מיליון מטבעות במחזור ויותר מ-400 עסקים מקומיים, בהם חמישה בנקים ועשרות ארגונים ללא מטרות רווח, שמקבלים תשלומים במטבע. תמורת 95 דולר אפשר לרכוש ברקשיירס בשווי 100 דולר.

הרעיון שעומד מאחורי המטבע, לפי הוגיו, הוא להחזיר את שיטת המטבעות המקומיים, שבתחילת המאה ה-20 החייתה כלכלות אזוריות, לתמוך בעסקים מקומיים ולהגדיל את הסחר באזור. באופן פחות רשמי, הם מודים, אחת המטרות היא גם להגן על הכלכלה המקומית מפני רעות הגלובליזציה. במקום נשיאים וגדולי האומה, על שטרות הברקשיירס מתנוססות דמויותיהם של גיבורים מקומיים כמו הסופר הרמן מלוויל והצייר נורמן רוקוול, וגם של אנשי המהיקן, השבט האינדיאני שבמקור איכלס את האזור. בעתיד, הם אומרים, יהיו גם כספומטים שבהם יהיה אפשר למשוך את המטבע החדש.

בעיר אית'קה שבמדינת ניו יורק פועלת כבר יותר מ-20 שנה מערכת המטבע הוותיקה והגדולה בארה"ב, הידועה בשם Ithaca Hours. את המטבע האלטרנטיבי, המודפס בשטרות על נייר באיכות גבוהה עם מספרים סידוריים על כל שטר כדי למנוע זיופים, ייסד האקטיביסט פול גלובר ב-1991 בהתבססו על רעיונותיו של האנרכיסט האמריקאי ג'וזיה וורן, ראשון האנרכיסטים בארה"ב, שפתח ב-1827 "חנות זמן" שבה יכול לקוחות לשלם על מוצרים באמצעות שטרות שייצגו שעות עבודה שהסכימו לבצע בתמורה. "שעת אית'קה" אחת, בהתאם, שווה לשעת עבודה או ל-10 דולרים. על השטרות מופיעות קריקטורות צבעוניות במקום איורים חמורי סבר של אישים היסטוריים ידועים.

"שעות אית'קה הן הצהרה תרבותית ואתגר למונופול ההון, ובמקביל הן משמשות כמערכת מסחר מקומית", אמר גלובר בראיון נדיר שהעניק ב-2009. "ההתמקדות התקשורתית בי כבחור מוזר שרוכב על האופניים שלו ומדפיס כסף בעצמו גרמו לי להפסיק להתראיין ב-1999". בספרו "Hometown money: How to enrich your community with local currency" ("כסף מהשכונה: איך להעשיר את הקהילה שלכם עם מטבע מקומי") חלק גלובר טיפים ליזמים שמבקשים לייסד בעצמם מטבעות מקומיים. "כמארגן קהילתי, המטרה שלי היא להתחיל ארגונים שממלאים פערים ופועלים למען הקהילה, האקולוגיה והצדק החברתי", אמר.

מטבע קצת פחות אקטיביסטי היה הליברטי דולר, שנוסד ב-1998 על ידי סוחר במתכות יקרות בן 70 בשם ברנרד וון נוטהאוס, שעשה את הטעות הטיפשית של ניסיון להתחרות בדולר האמריקאי והנפיק מטבעות כסף, זהב ופלטינה שדמו להפליא למטבע הרשמי של ארה"ב. בשל כך, פשטו ב-2007 סוכני FBI על משרדיה של ליברטי סרוויסז, החברה שייסד נוטהאוס כדי להנפיק את המטבעות. נוטהאוס נעצר, הואשם בזיוף מטבעות והורשע במארס 2011. התביעה טענה כי פשעו היה שווה בחומרתו לעבירות טרור, משום שניסה לערער את ביטחונה הכלכלי של ארה"ב.

בארה"ב, שבה אין מניעה חוקית להנפיק מטבעות מקומיים כל עוד הם אינם דומים בצורתם לדולר ואינם מתחרים בו, קיימים עוד מטבעות אלטרנטיביים רבים, בהם מטבע ה-ELM של קהילת "הארנב המרקד" האקולוגית במיזורי ואפילו "דולר רון פול", ניסיונם קצר הימים של ליברטריאנים ומעריצים של חבר הקונגרס האמריקאי והמועמד הנצחי לנשיאות רון פול, התומך בביטול הבנק הפדרלי ובחזרה לגולד סטנדרד, להנפיק מטבעות כסף הנושאים את דמותו של אלילם. בדטרויט, אולי הקורבן הקשה ביותר של המשבר הכלכלי, נולד באפריל 2009 המטבע המקומי צ'ירס, כשקהילות מקומיות עניות החלו להדפיס בעצמן כסף כדי לתמוך בעסקים מקומיים ולאפשר לתושבים לגמור את החודש. בפיטסבורו שבצפון קרוליינה, החיו התושבים המקומיים ב-2002 את הפלנטי, מטבע חלופי שבו נעשה שימוש בימי השפל הגדול.

גם קנדה אינה טומנת את ידה בצלחת, כיאה לאומה צפונית ומתקדמת. הקלגרי דולר, המטבע המקומי האלטרנטיבי של קלגרי שבמדינת אלברטה, נמצא בשימוש על ידי תושבי העיר מאז 1996. החודש, בצעד יוצא דופן, הודיעה רשות המטבעות הקנדית, המנפיקה את המטבעות הרשמיים של המדינה, כי תקים מטבע דיגיטלי שיאפשר ביצוע עסקות מקוונות בשם MintChip, מעין גרסה קנדית לביטקוין.

הצעצוע החדש של הסוחרים

הצמא למטבעות אלטרנטיביים, כמובן, לא הצליח לחמוק מעיניהם התאוותניות של הסוחרים הפיננסים, שמסתערים בימים אלה על ביטקוין בתאווה רבה. "ביטקוין לא מנוהל על ידי אנשים עם תיאבון מיני מוגבר לחדרניות בבתי מלון. הוא לא מנוהל על ידי תאגידים. הוא לא נשלט על ידי אנשים עם יעדים תקציביים שהם צריכים לעמוד בהם. הוא נשלט על ידי נוסחה מתמטית. אם תנסה להדפיס יותר מ-21 מיליון ביטקוין, תידחה על ידי מחשבים קרים וחסרי רחמים שפועלים במוסכים של חנונים", הסביר השבוע סוחר מט"ח מלונדון ל"רויטרס" את המשיכה החדשה של סוחרים ברובע הפיננסי של העיר למטבע הדיגיטלי. הסוחר, שביקש להישאר בעילום שם, סיפר לסוכנות כי הוא מקדיש ארבע שעות ביום למסחר בביטקוין, שאותו תיאר כעבודה השנייה שלו, והעריך כי 90% מהסוחרים רכשו אותו בניסיון להשיג "תשואה מהירה של 2,000%".

בראיון ל-TheMarker בחודש שעבר, אמר הכלכלן הבלגי ברנרד ליטאר, מאבות היורו ומומחה למערכות מוניטריות, כי הפתרון היחיד לאי היציבות המובנית של המערכת הפיננסית העולמית הוא מעבר ממערכת של מטבע אחד לכל מדינה למטבעות מרובים למטרות שונות. "אנחנו סובלים מכל כך הרבה משברים בשל תרבות המטבע היחיד לכל מדינה, שנוצר בפועל על ידי חובות של בנקים. אם משהו רע קורה לבנקים, הכל נעצר. בגלל זה אנחנו צריכים כל הזמן להציל את הבנקים האלה, כי אם לא נעשה זאת הכל ייפסק. זה אף פעם לא רעיון טוב לשאוב את כל המים שלך מבאר אחת. זה מונופול, וצריך לשים לו קץ". ליטאר יזם ומקדם בשנים האחרונות את רעיון המטבע הגלובלי טרה (Terra), "מטבע משלים" שיתבסס לדבריו על סל של 9-12 סחורות חשובות, לא יהיה שייך לאף מדינה, ויהיה יציב יותר ותנודתי פחות מהמטבעות הלאומיים.

אז האם המטבעות האלטרנטיביים הם תופעה חולפת, שתדעך עם קצו של המשבר הכלכלי, או שאולי הם מסמנים שינוי משמעותי באופן שבו נבנית המערכת הכלכלית העולמית ומרמזים על מעבר ממערכת גלובלית למערכת יציבה יותר, בת קיימא, המשלבת טוב יותר בין המקומי לעולמי? לתסריטאי "האשה הטובה" התשובה ברורה: "קניתי אתמול ביטקוין. לא הרגשתי שזה אמיתי", אמרה ג'וליאנה מרגוליס לג'ייסון ביגס בפרק על הביטקוין. ביגס, נונשלנטי, השיב לה ברכות: "המושג 'אמיתי' עומד להשתנות".