Työn ja koulutuksen ulkopuolella olevien 20-24-vuotiaiden osuus on kaksinkertaistunut vuoden 2008 finanssikriisin jälkeen. Ilmiöön näyttää olevan useita syitä.

Lähes viidennes 20–24-vuotiaista suomalaismiehistä ei Euroopan unionin tilastoviranomaisen Eurostatin mukaan käy töissä, opiskele tai ole muussakaan koulutuksessa.

Kuten oheisesta kuviosta ilmenee, tilanne alkoi vuosikymmenen taitteessa hieman helpottua, mutta toisin kuin esimerkiksi Ruotsissa ja Saksassa Suomessa osuus kääntyi uudelleen nousuun vuonna 2012.

– Trendi on huolestuttava, sanoo Suomen Pankin johtokunnan neuvonantaja Lauri Kajanoja.

Suomen Pankin neuvonantajan Meri Obstbaumin mukaan ilmiöön ei näytä löytyvän yksittäistä selitystä, vaikka nuorten työttömyys onkin yleistynyt.

– Meillä on kasvanut enemmän kuin muualla myös niiden nuorten määrä, jotka eivät nosta työttömyyskorvausta tai ilmoita hakevansa töitä eli ovat kokonaan työmarkkinoiden ja koulutuksen ulkopuolella, hän sanoo.

Varusmiehistäkään ei voi olla kyse, sillä he eivät ole mukana tilaston luvuissa.

Yksi syy erilaiseen kehitykseen voi olla rakennemuutos. Vajaassa kymmenessä vuodessa Suomen teollisuuden työpaikoista on kadonnut yli neljännes, mikä heijastuu etenkin miesten työllisyyteen.

Naisten tilanne ei ole yhtä kehno. Obstbaum arvioi, että se voi olla palvelualojen kasvun ansiota.

Koulutuksen puute pudottaa

Kuntoutussäätiö seurasi liki 120 000:tta 1983–1985 syntynyttä heidän ollessaan 17-26-vuotiaita. Seurannasta tehty Onko osa nuorista vaarassa syrjäytyä pysyvästi? -tutkimus on juuri julkaistu.

– Kaikkien siirtyminen nuoruudesta aikuisuuteen ei ole suoraviivainen prosessi koulutuksesta työelämään, Säätiön tutkija Jaakko Harkko sanoo.

Monella se tyssää jo opiskelupaikan tai -innon puutteeseen. SAK:n mukaan joka vuosi noin 10 000 nuorta jää peruskoulun varaan. Määrä on noin viidennes ikäluokasta.

– Mitä matalampi koulutus nuorella on, sitä vaikeampaa hänen on päästä työmarkkinoille, Obstbaum huomauttaa.

Kehno lähtö vaikuttaa pitkään. Toissa vuonna 16–64-vuotiaista suomalaisista 620 000 oli suorittanut vain perusopinnot. Alle puolet heistä kävi töissä.

Kouluttamattomat nuoret ovat erityisen haavoittuvassa asemassa, kun taloustilanne on kehno.

– Kolmessakymmenessä vuodessa on hävinnyt noin puoli miljoonaa työpaikkaa, joiden tekijältä ei vaadita tutkintoa, SAK:n koulutuspäällikkö Mikko Koskinen kertoo tiedotteessa.

Hukkaammeko ikäluokan?

Taloustilanteen ja työllisyyden koheneminen imaisee silti nuoriakin töihin. Kajanoja sanoo, että rakentamisen piristyminen on valopilkku.

– Se voi pienentää ei-aktiivisten nuorten miesten osuutta.

Kaikkia tämä ei kuitenkaan auta. Kajanoja muistuttaa, että 1990-luvun laman aikana osa ikäluokista syrjäytyi pysyvästi.

– Hälytyskellojen pitäisi soida, jotta ei tulisi vastaavaa ilmiötä.

Pysyvä syrjäytyminen työmarkkinoilta on inhimillinen tragedia. Se tulee kalliiksi paitsi henkilölle itselleen myös yhteiskunnalle. Pahimmillaan ulkopuolisuus voi johtaa äärimmäisiin väkivaltaisiin tekoihin.

Palveluverkostossa ei saisi olla aukkoja

Työmarkkinoiden muutos ja pätkätyöt näyttävät pysyviltä. Epävakaat työsuhteet vaikuttavat Harkon mukaan osaltaan tilanteeseen.

Hänestä pitäisi palata pohjoismaisen hyvinvointimallin vahvuuksiin ja tehdä sosiaalisia investointeja, josta on pitkään hyötyä.

– Nuorten tilannetta pitäisi tarkastella elämänkulkunäkökulmasta sen sijaan, että vain reagoidaan hankaluuksiin.

Kuntoutussäätiön tutkimuksessa ilmeni, että palvelut ja tarpeet eivät aina osu yhteen. Harkon mielestä järjestelmän eri osat tulisi nykyistä paremmin nivoa yhteen, jotta putoamisilta vältyttäisiin.

Välivuosi voi pudottaa

Harkko uudistaisi koulutusjärjestelmän siten, että nuoret voisivat kehittää jatkuvasti osaamistaan. Välivuosi on hänestä putoamisriski, sillä monet eivät saa kunnollista työtä ja järkevää palkkaa.

– On ihan eri asia tehdä työtä, josta saa palkkaa ja joka kasvattaa itsenäisyyteen, kuin olla palkattomassa työharjoittelussa.

Kajanojan mielestä harjoittelut ovat tärkeitä. Ne madaltavat kynnystä päästä työhön kiinni.

Yksi nuoria tukeva keino voisi olla oppisopimuskoulutuksen lisääminen. Kajanoja huomauttaa, että esimerkiksi Itävallassa ja Saksassa sitä hyödynnetään enemmän kuin Suomessa, ja kokemukset ovat pääosin hyviä.

SAK ehdotti viime viikolla oppivelvollisuusiän jatkamista. Elinkeinoelämän keskusliitto EK ei lämmennyt ajatukselle. Obstbaum arvioi, että ehdotusta varmaan pohditaan vastaisuudessakin.