Hyvätuloiselle jää palkkaeurosta 56,3 senttiä

Verohallinnon ja Veronmaksajain keskusliiton tilastojen mukaan hyvätuloiset eli 55 000–149 999 euroa vuodessa tienaavat maksavat yli 30 prosenttia verohallinnon keräämistä tuloveroista. Tähän tuloluokkaan kuuluvia on alle 10 prosenttia veronmaksajista.

Käytännössä tässä tuloluokassa olevat henkilöt pyörittävät maksamillaan veroilla isoa osaa suomalaisesta yhteiskunnasta. Heidän veroina maksamistaan rahoista kustannetaan muun muassa tulonsiirtoja pienituloisille.

Tätä tuloluokkaa koskettaa myös muun muassa solidaarisuusvero, jota tulee maksaa kaksi prosenttia yli 72 300 euroa ylittävistä ansiotuloista myös ensi vuonna.

Korkean veroprosentin vuoksi esimerkiksi 100 000 euroa vuodessa tienaavan palkkaeuro on tuloverojen vähentämisen jälkeen 56,3 senttiä.

Pienemmissä tuloluokissa 35 000 euroa vuodessa ansaitsevalle jää yhdestä palkkaeurosta käteen 72,7 senttiä ja 23 000 euroa vuodessa ansaitsevalle jää käteen 80,2 senttiä kutakin palkkaeuroa kohden.

Veronmaksajain keskusliiton pääekonomisti Mikael Kirkko-Jaakkola kertoo, että liittoon tulee yhteydenottoja hyvätuloisten verotukseen liittyen lähinnä korkeammista marginaaliveroprosenteista.

– Jos tienaa 100 000 euroa vuodessa ja saisi 1000 euroa päälle, siitä tuhannesta eurosta meneekin sitten veroa 587 euroa. Kun käteen jää alle puolet tulojen noususta, se puhuttaa, että kuinka kannattavaa on tavoitella bonusta tai ottaa jotain lisätyötä vastaan.

Vaikka (oheisessa jutussa haastatellun) Matin tavoin moni muukin hyvätuloinen saattaa kärsiä erillisverotuksen kovakätisyydestä puolison ollessa työttömänä vastoin tahtoaan, erillisverotuksella on laajemmassa mittakaavassa työllisyyttä kohentava vaikutus, näkee Kirkko-Jaakkola.

Kirkko-Jaakkolan mukaan puolisoiden yhteisverotus on käytössä esimerkiksi Saksassa, Ranskassa ja Sveitsissä.

– Perheverotus usein aiheuttaa sen, että toisen puolison ei välttämättä kannata mennä töihin. Puolisoiden yhteisverotus kannustaisi erillisverotusta enemmän siihen, että toinen puoliso jäisi esimerkiksi hoitamaan lapsia kotiin, sillä verotus kiristyisi suhteellisesti, jos kummatkin puolisot kävisivät töissä, Kirkko-Jaakkola perustelee sitä, miksi Suomessa ja muun muassa Ruotsissa ja Tanskassa verotus on yksilöperusteista.

– Pohjoismainen erillisverotus puolestaan kannustaa molempia puolisoita töihin ja se vaikuttaa tutkitusti naisten työllisyysasteeseen. Työllisyysaste olisi alempi, jos puolisoita verotettaisiin yhdessä.