Rikosoikeuden professori pitää Ylen menettelyä mahdollisesti jopa rikollisena, sillä jakso vaarantaa uhrin yksityisyyden suojan.

Raiskaaja sai kertoa Ylen ohjelmassa teostaan omasta näkökulmastaan varsin laajasti. Uhrin mielestä jakso oli järkyttävä ja hänen yksityisyyden suojaansa loukkaava. Kuvituskuva. Adobestock/AOP

Ylen jo etukäteen keskustelua herättäneessä Rikollinen mieli -dokumenttisarjassa julkaistiin hiljattain jakso, jossa kahdesta raiskauksesta tuomittu mies kertoo elämästään ja tekemistään rikoksista. Kyseessä on sarja, jonka jokaisessa jaksossa haastatellaan vankilaan tuomittua rikollista.

Raiskauksista tuomittua käsittelevässä jaksossa kerrotaan raiskausten uhrista yksilöiviä tietoja paljastamalla, mikä on ollut uhrin suhde tekijään. Kyseisiä tietoja ei ole aiemmin kerrottu julkisuudessa, ja myös rikokseen liittyvän tuomion julkisuuteen annetusta versiosta on salattu kaikki uhrin henkilöllisyyteen ja teon yksityiskohtiin liittyvät tiedot.

Ylen ohjelmassa kerrottujen tietojen perusteella uhrin henkilöllisyys oli vähintäänkin helposti selvitettävissä.

Iltalehti tavoitti uhrin, joka oli valmis kommentoimaan asiaa ja Ylen toimintaa tilanteessa. Uhri vastasi Iltalehden yhteydenottopyyntöön sähköpostitse ja kertoi, ettei Yle ollut häneen yhteydessä missään vaiheessa jaksoon liittyen. Hän sai tiedon ohjelmasta isältään, joka oli lukenut ohjelmasta lehdestä.

– Järkytyin kuullessani ohjelmasta ja vielä enemmän, kun näin ohjelman. Koen, että yksityisyyttäni on loukattu. Jakso oli raakaa katsottavaa uhrin näkökulmasta. Ainoastaan rikoksiin syyllistyneen asioita vääristelevä näkökulma tuli esiin. Tieto jakson julkaisusta on aiheuttanut pelkotiloja, myös muita perheenjäseniäni ajatellen. Monta vuotta vanhat asiat kaivettiin esiin ja tuotiin julkisuuteen rikoksen tekijän näkökulmasta.

Järkytyin kuullessani ohjelmasta ja vielä enemmän, kun näin ohjelman. Koen, että yksityisyyttäni on loukattu.

Uhrin näkökulmasta pahalta tuntui myös se, että tekijä kertoo ohjelmassa, ettei varsinaisesti kadu tekojaan, koska hän ”ei olisi hän, jos ei olisi näin toiminut”. Lisäksi tekijä kertoo ohjelmassa mustasukkaisuuden joskus johtavan jonkun ihmisen kuolemaan ja lisää, että ei ainakaan vielä ole itse mennyt näin pitkälle.

– Hienoa on ainoastaan se, että rikoksen tekijä julkisesti tunnusti tehneensä rikoksen, koska aiemmin hän on ainoastaan väittänyt, ettei ole koskaan tehnyt rikosta. Mitään muuta hyvää en kyseisestä sarjasta löydä.

Rikollinen mieli -sarjassa haastatellaan vankilaan tuomittuja rikollisia, joista yksi on syyllistynyt kahteen raiskaukseen. Laura Pohjavirta / Yle

”Harkinta pettänyt”

Uhri itsekin toteaa, että hänen henkilöllisyytensä saattaa jakson takia paljastua. Uhri kertoo, että Yle olisi hänen mielestään toiminut sarjan teossa oikein, jos elossa olevilta rikoksen uhreilta olisi kysytty luvat tai jos rikokset olisivat niin vanhoja tai sen tyyppisiä, ettei rikoksen uhreja voisi niihin yhdistää.

– Ohjelmasta tulee olemaan haittaa koko perheelle, ja on ollutkin jo, hän sanoo.

Ohjelmasta tulee olemaan haittaa koko perheelle, ja on ollutkin jo.

Yleltä on aiemmin myönnetty Iltalehdelle, ettei kehenkään sarjassa käsiteltyjen vakavien rikosten uhreista tai uhrien omaisista oltu yhteydessä. Iltalehden haastattelema raiskauksen uhri ei siis välttämättä ole ainoa ihminen, joka on joutunut kokemaan ikävän yllätyksen.

Rikosoikeuden professori Matti Tolvanen pitää jaksosta saamiensa tietojen perusteella Ylen menettelyä vähintäänkin hyvin arveluttavana. Tolvanen on sitä mieltä, että rikoksen uhri on täysin aiheesta järkyttynyt.

– Tieto siitä, että joku on ollut raiskauksen uhrina, on ihan takuulla yksityisyyden suojan piiriin kuuluva tieto. Minusta tässä ei ole asianmukaisesti menetelty. Tekijän suhdetta uhriin ei olisi saanut paljastaa.

Tolvanen sanoo, että true crime -tyyppisissä formaateissa pitäisi olla hyvin tarkkana siinä, että uhri ei paljastu. Joskus jo pelkkä tekijän nimen kertominen voi paljastaa uhrin.

Kyseisessä jaksossa tekijä myös kertoo rikoksestaan ja siitä, mitä ajatteli teon aikaan. Tolvanen huomauttaa, että myös tällaiset tekoon liittyvät yksityiskohdat, jotka on tuomion julkisesta versiosta salattu, kuuluvat uhrin yksityisyyden suojan piiriin.

– Asiaa ei olisi saanut minun näkemykseni mukaan käsitellä niin, että uhri on tunnistettavissa ja että teon yksityiskohdat ovat yhdistettävissä uhriin. Tässä ei ole ollut harkinta ihan kohdallaan, hän kritisoi.

Sekä tapaukseen liittyvässä käräjä- että hovioikeuden tuomiossa ratkaisu oli määrätty salassa pidettäväksi tuomiolauselmaa ja sovellettuja lainkohtia lukuun ottamatta 60 vuotta asian vireilletulopäivästä.

”Rikoksen rajoilla”

Tolvasen mielestä Ylen menettelyssä saattaa olla kyse jopa yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä.

– Jos rikoksen uhri päättää tehdä asiasta tutkintapyynnön poliisille, uskoisin, että poliisi ottaa sen tutkittavaksi. Tässä liikutaan jo niillä rajoilla, onko menettely ollut rikoksen tunnusmerkistön täyttävää.

Tässä liikutaan jo niillä rajoilla, onko menettely ollut rikoksen tunnusmerkistön täyttävää.

Tolvasen mukaan Suomessa on ollut ennakkotapaus, jossa uhrin tunnistetietojen kertomisesta on tullut tuomio yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä. Vaikka Yle on tässä tapauksessa tilannut sarjan ulkopuoliselta tuotantoyhtiöltä, Yle on rikosoikeuden näkökulmasta julkaisemastaan sisällöstä vastuussa.

– Aikamoisia riskejä on otettu, jos ei ole varmistettu, toteutuvatko uhrin oikeudet tässä formaatissa. Onko sitä mahdettu pohtia ollenkaan? Se on vielä huolestuttavampaa, jos asiaa ei ole edes pohdittu, Tolvanen sanoo.

Myös Journalistin ohjeissa puhutaan rikoksen uhrin suojelemisesta: Tietoja rikoksentekijästä, syytetystä tai epäillystä ei yleensä pidä julkaista, jos ne paljastavat erityisen arkaluonteisen rikoksen uhrin. Arkaluonteisen rikoksen uhrin henkilöllisyys on suojattava, ellei sillä ole poikkeuksellista yhteiskunnallista merkitystä.

Yle kommentoi

Iltalehti pyysi Yleä kommentoimaan sitä, millä tavalla uhrien näkökulma on ohjelmaformaatissa huomioitu ja miksi Yle ei ole ollut uhreihin yhteydessä etukäteen.

Iltalehden kysymyksiin vastasi Rikollinen mieli -ohjelman vastaava toimittaja Ville Vilén.

Ylen Ville Vilénin mukaan käsiteltyjen rikosten uhreihin ei oltu yhteydessä, sillä heitä ei voi ”keskivertoihminen” ohjelman perusteella tunnistaa. Pasi Liesimaa

Hän sanoo, että Rikollinen mieli -ohjelmasarjassa on vakava tarkoitus tutkia ammattilaisten ohjauksessa ja niin rikollisten kuin uhrienkin kunnioituksessa mistä rikollisuus ja äärimmäiset teot kumpuavat. Tapaukset on hänen mukaansa valittu tarkasti ammattilaisten ja rikosseuraamuslaitoksen kanssa.

Miten olette päätyneet ratkaisuun, että paljastatte raiskauksen uhrin suhteen rikoksen tekijään ohjelmassa? Miten perustelette tätä ratkaisua?

– Ohjelmasarjan jaksossa on kyse rikoksen tekijöistä ja sen pohtimisesta, mitä rikoksen tekijöiden mielessä tapahtuu rikoksen teon hetkellä. Vaikka näkökulma saattaa olla hankala joillekin katsojille, on asioiden monipuolisen kertomisen kannalta perusteltua pohdiskella rikoksen tekemistä myös tältä kannalta. Tämä puoli pohdinnassa ei tarkoita sitä, ettemme ottaisi rikoksen uhrien näkökulmaa vakavasti.

– Ohjelmassahan ei paljasteta rikoksen uhrien henkilöllisyyttä niin, että keskivertoihminen tai edes jotkut heistä pystyisivät tunnistamaan ohjelmassa esiintyviä uhreja.

Miksi rikoksen uhriin ei ole oltu yhteydessä ennen jakson julkaisua?

– Ohjelman painopiste on rikoksen tekijöissä ja heidän mielenliikkeissään. Ohjelmassa ei paljasteta rikoksen uhrien henkilöllisyyttä niin, että keskivertoihminen tai edes jotkut heistä pystyisivät tunnistamaan ohjelmassa esiintyviä uhreja. Siksi uhreihin ei ole oltu yhteydessä.

Ohjelman painopiste on rikoksen tekijöissä ja heidän mielenliikkeissään.

Millä tavalla uhrien suojeleminen on huomioitu ylipäätään ohjelmaa tehdessä? Millä tavalla tätä asiaa on mietitty ennen julkaisupäätöstä?

– Uhrien asemaa on mietitty läpi ohjelmasarjan teon. Asia on huomioitu niin, ettei ohjelmassa paljasteta rikoksen uhrien henkilöllisyyttä sillä tavoin, että keskivertoihminen tai edes jotkut heistä pystyisivät tunnistamaan ohjelmassa esiintyviä uhreja.

Rikosoikeuden professori arvioi, että uhrista on kyseisessä jaksossa kerrottu niin yksilöiviä tietoja, että kyseessä voi olla jopa yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen. Miten kommentoitte tätä?

– Kyseessä ei ole yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen. Ohjelmassa ei paljasteta rikoksen uhrien henkilöllisyyttä niin, että keskivertoihminen tai edes jotkut heistä pystyisivät tunnistamaan ohjelmassa esiintyviä uhreja.

Rikoksen uhri on antanut Iltalehdelle suostumuksensa aiheen käsittelylle tässä jutussa ja saanut oman osuutensa jutusta luettavaksi etukäteen.