En tiedä onko Brother Christmas -hyväntekeväisyyshahmona esiintynyt Ari Koponen huijari vai ei, eikä se edes ole tämän kirjoituksen pointti. Koko kohun kauheus on nimittäin syvemmällä. Moraalitotalirismissa ja sen nousussa Helsingin Sanomien avulla.

Löysästä rahanjaosta ja Teemu Laajasalo -levelin kirjanpidosta kiinni saatu Koponen ei ole kusettanut ihmisten lahjoituksia itselleen, vaan on ainakin tämän hetken tietojen mukaan tehnyt harvinaisen tehokasta hyväntekeväisyystyötä.

Ja kyllä, olisi se hienompaa, jos yksittäiset hipsterijeesukset eivät keräisi syöpälapsille rahaa hedonistisilla tarinoillaan, vaan yhteiskunta huolehtisi heikoimmista, mutta kun ei huolehdi. Silloin joulun veljiä tarvitaan.

Mutta Helsingin Sanomat on päättänyt lopettaa Ari Koposen toiminnan ja tuhota miehen maineen, koska ilmeisesti toimituksessa on piilotietoa Koposen saatanallisuudesta.

Eilen Hesari julkaisi Koposen yksityisviestin vuosien takaa, jossa tämä puhui ”separeista” ja ilmeisesti vitsaili ottavansa keräämänsä rahat itselleen. Siis yksityisviestin. Se meni näin: ”Vai sit joku keräys mut siin vähä vaarana se rehellisyys sit ku itelle täs kumminki kouttaa kerätä eikä millekkää separeille ;)”



Ihan kamalaa. Siinä oli nuori mies varmasti täysin tosissaan.

Tänään lisättiin kierroksia. ”HS:n näkemissä viesteissä Koponen huorittelee ja puhuu ”neekereistä””, otsikoi Hesari.

Koponen on mauton ja typerä viestitellessään kavereidensa kanssa yksityisesti. Rikos, johon jokainen ihminen on jossain vaiheessa elämäänsä syyllistynyt. Kaikki me olemme olleet joskus idiootteja.

Näyttäähän se rumalta. Ja onhan se inhottavaa. Mutta pitikö näitä viestejä julkaista? Vaatiko yhteiskunnan etu, että yksityisyyden suoja rikottiin ja luotiin toimintamalli, jossa kaverit vasikoivat toisiaan ja sivistyneet valtalehdet julkaisevat yksityisiä keskusteluja demonisoidessaan julkisuuden hahmoja?

Tämän kaltainen journalismi on oksettavaa. Se on moraalitotalitarismia, jossa kansalaisia usutetaan kyttäämään toisiaan ja kaivamaan sähköisiä viestejä vihamiehistään vuosien takaa. Se saattaa tuntua toimituksista mahtavalta tavalta käyttää valtaa, mutta johtaa epäluuloon.

Kohta kukaan ei halua enää hoitaa yhteisiä asioita tai nousta muutenkaan esille. Sillä jokaisesta meistä on piilossa törkypommeja, jos tarpeeksi kaivellaan ja jos joku entisistä ystävistä haluaa mustata valokeilassa paistattelevan kaverinsa maineen.

Jos joku väittää, ettei koskaan ole heittänyt kavereidensa kanssa rasistista tai muuten typerää läppää, on valehtelija. Tai piilottelee sisällään jotain kauheaa salaisuutta.

Ällöttää nykymeno.