Vaatimus autopaikoista tuli kaavoihin joskus sodan jälkeen. Väljässä metsälähiössä pysäköintipaikat mahtuivat maan tasoon eivätkä ne siksi maksaneet juuri mitään.

Nyt kaavoitetaan tiivistä kantakaupunkia esikuvana Töölö tai Kallio. Autot eivät mahdu maan päälle eivätkä edes kadun varteen.

Talon alla autopaikat maksavat 30 000 – 70 000 €. Pysäköintitalossa rakennuskustannukset ovat vain noin 20 000 euroa paikkaa kohden, mutta tämän päälle tulee tontti, jolta asuintalo on syrjäytetty.

Töölö ja Kallio ovat haluttuja asuinalueita, vaikka asunnon mukana ei saa autopaikkaa edes rahalla.

Suunnittelija laskee autopaikan tarpeen kaavasta, jossa on kyllä mukana etäisyys metroasemaan, mutta ei autopaikan hintaa. Koska auto on välttämätön, sille nyt vain on oltava pysäköintipaikka, maksoi mitä maksoi. Ekonomisti ei puhu tarpeesta vaan kysynnästä ja kysynnässä on aina mukana hintajousto.

Helsingissä rakennetaan näitä velvoiteautopaikkoja noin sadalla miljoonalla eurolla vuodessa. Jos pidämme autopaikkojen tarpeena sitä määrää, joka menisi kaupaksi tuotantokustannushinnalla, teemme autopaikkoja vuosittain kymmenien miljoonien edestä liikaa ja maksamme sen kalliina asuntoina.

Autopaikkojen hinta sälytetään kokonaan tai osittain asuntojen hintaan, koska muuten ne eivät menisi kaupaksi. Ei kytkykauppa tee niistä yhtään halvempia.

Hölmöillä säännöillä päästää siihenkin, että paikkoja on yhtä aikaa liikaa ja liian vähän. Jos kolmea asuntoa kohden tehdään kaksi autopaikkaa, jotka jaetaan nimellisestä hoitovastiketta vastaan ensimmäisille halukkaille, niitä ei riitäkään kaikille. Hyvin riittäisivät, jos niistä otettaisiin kustannuksia vastaava hinta.

Ainakin autopaikat pitäisi huutokaupata vuosittain asukkaiden kesken. Pitäähän osakkaita kohdella tasapuolisesti.

Auto on toisille välttämätön, toisille tarpeeton ja monelle jotain siltä väliltä. Kantakaupungin ruokakunnista vähemmistöllä on auto. Jos autopaikan hinta olisi oikeasti 50 000 euroa tai kuukausivuokra 300 euroa, moni harvoin autoa käyttävä vuokraisi tarvittaessa auton tai käyttäisi taksia.

Suunnittelijoiden mukaan autopaikkoja ei voida tehdä kysynnän mukaan, koska kysyntä voi kasvaa myöhemmin. Yritysmaailmassa hallitaan hankalamminkin ennustettavia riskejä, mutta voihan osan autopaikoista kaavoittaa paisuntasäiliöksi pysäköintitaloon, rakennettavaksi sitten, kun kysyntää ilmenee.

Markkinat auttaisivat muutenkin. Autopaikat vaaditaan tontilta, koska kaikki eivät voi kävellä pitkää matkaa autolta asunnolle. Tehtäköön osa paikoista tontille ja osa vähän kauemmaksi vaikka melumuuriksi moottoritietä vasten rakennettuun pysäköintitaloon. Joka tarvitsee autoa päivittäin, ottaa vähän kalliimman paikan tontilta ja joka käyttää autoa harvoin, päätyy halvempaan paikkaan kauempana.

Robottiautojen on uumoiltu tekevän omasta autosta kaupungeissa tarpeettoman. Niitä odotellessa kannattaisi edistää autojen yhteiskäyttöä. Se on kuin robottitaksi paitsi, että sitä pitää ajaa itse. Ranskalaisissa kaupungeissa on autoja käytettävissä samaan tapaan kuin kaupunkipyöriä Helsingissä. Sellaisen saa käyttöönsä kännykällä. CityCarClub toimii Helsingissä samalla periaatteella, mutta sen liikeidea ei ole lähtenyt lentoon.

Autojen yhteiskäyttöä ei tarvitse edistää – riittää, että liikeidean sabotoiminen lopetetaan. Jos autopaikasta joutuisi maksamaan oikean hinnan, yhteiskäyttö lisääntyisi valtavasti. Käytön lisääntyessä se muuttuisi skaalaetujen vuoksi edullisemmaksi.

= = = =

Kirjoitus on julkaistu kolumnina Arvopaperi-lehdessä