Tallinnassa ne pysähtyvät. Budapestissa ne pysähtyvät. Jopa Maarianhaminassa ne pysähtyvät.

Mutta kun yritän aamuisin päästä Helsingin Töölössä kadun yli Mannerheimintien raitiovaunupysäkille kukaan ei pysähdy koskaan. Suojatien ylitystä odottava jalankulkija saa totisesti itkeä itsensä väsyksiin.

Tässä eräänä päivänä katselin, kun bussikuskilta meni hermo

Tässä eräänä päivänä katselin, kun bussikuskilta meni hermo. Tai paloi käämi. Tai käpy, ihan vaan miten haluatte.

Kuski oli pysähtynyt suojatien eteen, kun pikkutyttö ylitti tietä. Viisi viisasta henkilöautoilijaa huristeli bussin ohi ajatellen omiaan.

Viidennen kohdalla soi torvi, arvatenkin siksi että kuljettajaa alkoi surettaa paitsi suojatiellä seisova tyttö myös kyydissä oleva väki, joka ehkä olisi halunnut päästä jonain päivänä sinne Martinlaaksoon.

Mechelininkadulla näin tässä eräänä päivänä autoilun maailmanennätyksen.

Meillä on siinä liikennevalot, joihin autoilijoista fiksuimmat jopa pysähtyvät. Paitsi se neropatti, joka päätti ohittaa jonon jalkakäytävän kautta sijalta neljä.

Nordensköldinaukion voi tietysti ohittaa niinkin, mutta nuori äiti lastenvaunuineen pelastui tällä kertaa vain täpärästi.

Ja miksi sitä torvea pitää nykyään soittaa joka välissä? Enkä nyt puhu siitä bussikuskista.

On minullakin ajokortti. Satunnaisesti myös auto.

Mutta myös aivot.

Jari Korkki

kirjoittaja on Yle Uutisten politiikan toimittaja ja TV1:n Ykkösaamun juontaja.