Vaasalainen Bror, 73, kyllästyi kelirikkokuoppiin – nyt hän korjaa niitä itse.

Kelirikko on tänä keväänä ollut poikkeuksellisen vaikea kautta maan. Vaasalainen Bror Dahlsten, 73, ei enää jaksanut odottaa kaupungin toimenpiteitä, vaan otti ohjat omiin käsiinsä ja ryhtyi paikkaamaan kelirikon runtelemia asfalttikuoppia vapaaehtoistyönä.

Dahlsten on parkkeerannut punaisen, vuoden 1979 Ford Custominsa Liisanlehdontien ja Kanavasillantien risteykseen.

Vuoden 1979 Ford Customin lavalle sopii öljysoraa.­

Lavalla on kasa öljysoraa sekä lapio ja harja, jotka pääsevät kohta tositoimiin. Kuormurin takana keskellä pyörätien jatketta nimittäin ammottaa kaksi valtavaa asfalttikuoppaa.

– Tämä tässä on ihan hengenvaarallinen pyöräilijöille. Kaupunki leikkii suurten asioiden kanssa, ei siellä välitetä asfalttireikien korjauksista. Ei ole välitetty moneen vuoteen.

– Tämmöiset montut kasvavat niin nopeasti, kun ne täyttyvät vedellä ja sorat roiskuvat kadulle.

Tänään on lauantaiaamu, ja Dahlsten aikoo urakoida parikymmentä kuoppaa.

– Ehkä kolmekymmentä. Katsotaan nyt mihin sora riittää. Viikonloppuisin on hyvä tehdä paikkauksia, sillä väkeä on liikkeellä vähemmän.

– Pari vuotta olen paikannut näitä samoja teitä, joilla itsekin kuljen, Bror Dahlsten kertoo.­

Kuopat sijaitsevat Liisanlehdon ja Strömbergin alueella, ja paikattavia tieosuuksia on noin kahden kilometrin matkalla.

Dahlstenia pistää vihaksi se, että paitsi pyöräilijät joutuvat vaaraan, kuopat myös vaikeuttavat muuta liikennettä.

– Renkaat kuluvat ja kalusto kärsii. Vaaraa aiheutuu kaikille osapuolille, ihan turhaan, sillä kuoppien korjaaminen olisi halpaa ja helppoa.

– Itsellänikin on kuljetustoimintaa, ja melkein päivittäin täytyy ajaa kuoppaisilla teillä. Pari vuotta olen paikannut näitä samoja teitä, joilla itsekin kuljen.

Dahlsten tekee ilmaista työtä, mutta värkkejä hänen ei sentään tarvitse maksaa omasta pussistaan.

– Saan hakea pikisorat kaupungin varastosta. Mutta itse pitää lastata oman auton lavalle, joko käsipelillä tai nosturilla.

Sitten hommiin. Mies harjaa kuopasta lentäneet kivet ja muut maa-ainekset tarkasti takaisin paikoilleen. Seuraavaksi hän tarttuu lapioon ja nakkelee kuoppaan öljysoraa niin, että aukko täyttyy piripintaan.

– Näin helppoa tämä on, hän näyttää.

Bror Dahlsten aikoi paikata parisenkymmentä kelirikkovaurioita.­

Dahlsten hakee avukseen ison sorkkaraudan kuormurin hytistä. Sen avulla hän tiivistää paikka-aineen paikoilleen. Kuoppa nielee vielä pari lapiollista mustaa tavaraa.

– Pieneen kuoppaan menee noin 15 litraa öljysoraa. Tähän tarvittiin enemmän.

Lopuksi asfalttipaikka viimeistellään Fordin pyörillä. Muutama edestakainen yliajo riittää, ja työ on valmis.

– Paikka kestää monia vuosia, jotkut jopa ikuisesti, lupaa Dahlsten, kantavien rakenteiden suunnitteluun erikoistunut talonrakennusinsinööri. Vaasassa hänet tunnetaan kansalaisena, joka vahtii virkamiesten ja viranomaisten toimia herkeämättä sekä insinöörinä, joka ei epäröi hakea korkeita virkoja: hän on hakenut muun muassa Pohjanmaan poliisipäälliköksi ja oikeusministeriön kansliapäälliköksi.

– Laitoin hakemukset osoittaakseni isoille virkamiehille, että kuka tahansa pystyy hakemaan tuommoisiin virkoihin. Hakemusten tekeminen on hyvää harjoitusta.