Stortingsrepresentanten fra SV har sete i kontroll- og konstitusjonskomiteen – stortingskomiteen som skal kontrollere regjeringen. Fra innsiden har han behandlet flere saker som har vært alvorlige for regjeringen, blant annet SSB-saken og saken om objektsikring.

I begge sakene rettet Stortinget kritikk mot regjeringen. I begge sakene ble måten regjeringen informerte Stortinget på, og måten den selv fremstilte saken i offentligheten på, sterkt kritisert.

Fylkesnes, som er utdannet filosof, mener det er grunn til å være alvorlig bekymret.

I dette intervjuet med Dagsavisen snakker han om at standarden i den offentlige samtalen senkes. Og han langer ut mot en presse han mener er for servil overfor regjeringen.

– Dette er et fundamentalt spørsmål. Det handler om hvorvidt vi i Norge skal ta steget ned noen divisjoner, og senke standarden, der vi synes at det er greit at vi har en regjering som feilinformerer offentligheten og som feilinformerer Stortinget, sier han.

LES OGSÅ: Statsministerens kontor slår tilbake mot kritikken fra Fylkesnes: – Jeg synes det er leit at en stortingsrepresentant fremmer så mange udokumenterte påstander

– Spinn er utgangspunktet

«Spinn» er et begrep som beskriver en kommunikasjonsstrategi i det politiske ordskiftet. Det brukes for å styre budskapet og vri oppmerksomheten mot noe som er fordelaktig for avsenderen – og ofte bort fra noe ufordelaktig.

Fylkesnes mener strategien nå tidvis brukes så hardhendt at det ikke bare påvirker oppfatningen av virkeligheten, men selve virkeligheten.

– Tidligere kom spinn på toppen. Du hadde et saklig utgangspunkt, et faktagrunnlag, og forsøkte å spinne det i en retning. Men mitt inntrykk nå er at spinnet er utgangspunktet. Før var utgangspunktet en sannhet, nå er utgangspunktet spinnet.

Han viser til filosofen Harry Frankfurt og boka «On Bullshit».

– Han skriver at dette kjennetegner en måte å snakke på der målet utelukkende er å overbevise, uten noen som helst form for hensyn til sannhet. Sannhet er bare viktig i den forstand at den skal bli vridd på, skjult eller glemt, sier Fylkesnes og bruker objektsikringssaken som illustrasjon.

Kritisk om terrorsikring

Regjeringen var nær mistillit i Stortinget i høst etter flere kritiske rapporter fra Riksrevisjonen om mangelfullt arbeid med å sikre det norske samfunnet mot terror.

Sentralt i kritikken fra opposisjonen var feilaktig informasjon fra regjeringen både i budsjettet og under stortingshøringene om saken.



KONTROLLHØRING: Statsminister Erna Solberg under åpen høring i Stortingets kontroll-og konstitusjonskomite i riksrevisjonens undersøkelse av oppfølging av objektsikring. Erna Solberg sier regjeringen burde kommunisert bedre, tydeligere og tidligere til Stortinget. Foto: Heiko Junge / NTB scanpix

– Der hadde vi et saklig utgangspunkt. Fagdepartementene svarte saklig på kritikken fra Riksrevisjonen, de gikk langt i å være enige, samtidig som de hadde noen merknader. Alt dette står gjengitt i selve rapporten, sier han og fortsetter:

– Men så skjer det noe da saken skal opp i kontrollkomiteen, og blir politisert. Da blir plutselig responsen fra regjeringsmedlemmene noe helt annet enn det som var responsen fra departementene. Til slutt er det nesten ikke til å kjenne igjen.

– Kan du være mer konkret?

– Ja, da sa de sånt som at det var urimelig å hevde at regjeringen ikke har brukt nok ressurser på objektsikring fordi den hadde brukt så og så mange milliarder, den har bygd nytt beredskapssenter, og dessuten er truslene i ferd med å endre seg og derfor forsøker regjeringen å tilpasse objektsikringen til det løpende sikkerhetsarbeidet for å møte framtidige trusler. Med et slikt budskap beveget de seg langt utenfor det som var sakens utgangspunkt, fordi regjeringen ville bort derfra. Dette er et klart eksempel på spinndrevet politikk. I stedet for at spinn er en kommunikasjonsstrategi som legges på toppen av en sak, så blir selve kommunikasjonsstrategien det som beveger hvordan regjeringen jobber med saker på, sier han.

– Tidens beskaffenhet

– Men denne måten å kommunisere politikk på omfatter da ikke bare partiene i regjering?

– Nei, det er tidens beskaffenhet, et tegn i tida.

– Dere i SV gjør det vel også?

– Jeg tror det må ses litt i sammenheng med sosiale medier. Det lages virkeligheter, det er det man gjør, og sosiale medier er skapt for det. Tida da Dagsrevyen var den øverste autoriteten i norsk offentlighet er ikke bare over, men er erstattet av mange publikasjonsplattformer og aktører. Og kampen om hvem som klarer å bruke spinn mest mulig effektivt og omfangsrikt, er det som avgjør.

– Og det gjøres av alle partier, antar jeg?

– Alle driver med det. Men det moralske spørsmålet er når du går for langt bort fra sannheten. Det er da du begynner å bevege deg inn i forfallet.

– For eksemplene du bruker, er fra regjeringen, som naturlig nok har mer å forsvare enn opposisjonspartiene. Samtidig har også dere et behov for å skape disse forestillingene og sannhetene om regjeringens politikk. Tenker du ikke at også dere tidvis går for langt?

– Jeg opplever at vi prøver å holde oss innenfor sannheten hele tida. Så står man selvfølgelig alltid i fare for å lage et veldig svart bilde av dem og et gloriefullt bilde av oss. Men vi driver klassisk opposisjonspolitikk, på godt og vondt. Vi ønsker å synliggjøre hva regjeringen gjør feil, hva alternativet er, og vi går kraftfullt til verks, sier Fylkesnes.

Han påpeker at regjeringspartiene, med regjeringsapparatet i ryggen, har stor definisjonsmakt.

– Eksempelvis ved at det er regjeringen som er hovedleverandør av informasjon til Stortinget. Dersom det gjøres på feil måte, kan det virkelig brukes til å villede Stortinget og norsk offentlighet kolossalt – hvis man er villig til å gå over den streken. For eksempel da Politidirektoratet meddelte regjeringen at direktoratet var langt unna mål på objektsikring. Det var informasjon som ikke kom til Stortinget før lenge etter, og egentlig ikke fullstendig før etter høringen. Først da fikk vi avklart at de ikke var i mål, og at det gjaldt hele justissektoren. Det fikk vi først vite på den siste åpne høringen.

– Det er et eksempel der regjeringen bruker definisjonsmakten sin til å villede helt bevisst. Og da mener jeg at det virkelig har gått for langt. Da har standarden blitt senket så mye at man ikke lenger er sikker på om man kan stole på den informasjonen man får fra regjeringen, sier Fylkesnes.

Tilliten er svekket

Stortingsrepresentanten fra SV, som denne helgen er en av to kandidater til å bli ny nestleder i partiet, retter tung kritikk mot regjeringen.

– Vi har nå kommet dit at vi i SV tror veldig lite på regjeringen og er ekstra kritiske til alt som kommer derfra, sier han og fortsetter:

– Det påvirker tilliten til hele regjeringsapparatet. Stortinget skal få det regjeringen har av best og mest riktig informasjon, som det står i Grunnloven at den skal gi – altså opplysningsplikten. Det er et fundament for at forholdet mellom storting og regjering skal fungere. Men her virker det som om det er PR-bransjen som har gjort sitt inntog i regjeringen og at det styrer mye av den informasjonen Stortinget får. Og da står sannheten ikke spesielt høyt i kurs.



ADVARER: SVs stortingsrepresentant Torgeir Knag Fylkesnes sitter i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité. Han advarer mot det han mener er en farlig utvikling der regjeringen er selektiv med informasjonen som tilflyter Stortinget, og har en kommunikasjonsstrategi, såkalt spinn, som fordreier virkeligheten.

– Dette er alvorlige beskrivelser av regjeringens forhold til Stortinget. Er det virkelig grunnlag for å ta så kraftig i?

– Ja, jeg synes det. Det er ikke sånn at jeg vil at vi skal komme i en slik situasjon. Men vi har jo avdekket at Justisdepartementet har løyet til Stortinget i objektsikringssaken. I etterkant omtalte statsministeren det som at regjeringen hadde vært upresis og utydelig. Slik omgår man fakta og sannhet for tida. Og da er spørsmålet om Stortinget skal sette ned foten eller om vi skal senke standarden, sier Fylkesnes.

Han mener det er dét som skjedde da KrF la ut på veien inn i regjeringen rett før Stortinget skulle konkludere i objektsikringssaken.

– Diskusjonen om regjeringsutvidelsen og KrF ble en del av et spill rundt den fundamentale sikkerheten i Norge. Det er det jeg opplever at lå bak hele veien. Det var egentlig ikke snakk om en reell vurdering av landets sikkerhet, men et spørsmål om hvilken regjering man ønsket seg. Jeg mener at her burde man klart å skille disse to tankene veldig strengt. Og vi må si noe om hva slags sikkerhet vi vil ha i dette landet, om hva slags forhold det skal være mellom regjeringen og Stortinget, og for så vidt hva slags forhold det skal være mellom regjeringen og offentligheten. Og så får man holde kampen om regjering, the Game of Thrones, for seg selv.

– Det folkevalgte organet svekkes

Han mener at regjeringen feilinformerte Stortinget i objektsikringssaken. At saken ikke endte med stortingsflertall for mistillit, fordi regjeringspartiene Høyre, Frp og Venstre ble reddet av et KrF på full fart inn i regjeringen, mener Fylkesnes innebærer at en grense ble krysset – at standarden ble senket.

– Og det vil få betydning i lang tid framover, sier han.

– På hvilken måte?

– Det betyr at informasjon fra regjeringen til Stortinget kan være mer upresis og feilaktig enn vi lenge har hatt tradisjon for i Norge.

– Hvilke konsekvenser kan det gi?

– Enten det er pressen eller Stortinget som stiller spørsmål om ting som foregår i regjeringen, så kan det være at vi aldri får korrekte svar. Da mister vi kontrollen over det som skjer i regjeringsapparatet og departementene.

– Du mener altså at Stortinget, som skal kontrollere regjeringen, mister muligheten til å gjøre det?

– Ja. Det folkevalgte organet svekkes, og regjeringen står friere til å holde på med sitt med mindre demokratisk kontroll.

– Dette er veldig hard kritikk.

– Det er veldig hardt. Men jeg ser det i flere saker. Eksempelvis: Vi har en offentlighetslov i dette landet, og ved tvister er det Sivilombudsmannen som skal ha det siste ordet når det gjelder innsynsbegjæringer. Sivilombudsmannen er Stortingets forlengede arm. Når Sivilombudsmannen vedtar at man skal få innsyn, så skal regjeringen følge det. Men regjeringen har, etter hvert systematisk, trenert Sivilombudsmannens avgjørelse i flere slike innsynssaker, fordi regjeringen ikke vil gi pressen og offentligheten innsyn. Tillater vi det, har vi gjort noe med maktfordelingen i Norge, sier han.

En servil presse

– Jeg tenker at vi lever i en tid der ting er i vanvittig endring. Og jeg tror at noe av det viktigste vi må passe på, er at de demokratiske institusjonene ikke svekkes. At ikke sentrale søyler i det vi kaller det åpne demokratiet svekkes. Og fra min plass på Stortinget, på innsiden, så ser jeg mange tegn til at det er i forvitring.

– Du har nå snakket om objektsikringssaken og om flere innsynssaker der regjeringen har ignorert pålegg fra Sivilombudsmannen som eksempler. Har du andre eksempler?

– Ja, både en manglende vilje fra Siv Jensen til å svare på spørsmål om hytta hun leier eller spørsmål knyttet til utdeling av konsesjoner og Nordland Frp som fikk pengegaver fra Nordlaks som fikk disse svært verdifulle konsesjonene gratis. Så ser vi at man begynner å ta seg mer til rette og kommer unna med det. Og når det skjer, det er da forfallet begynner.

– Da etableres det nye standarder?

– Ja, standarden senkes. Jeg er filosof og er kanskje mer enn andre opptatt av moralske standarder. Men jeg ser at standardene senkes. De moralske, men også standarder knyttet til hva som er rett og galt. De to søylene i filosofien, moralen og sannheten, utfordres.

– Om vi bare spoler ti år tilbake i tid, så er det ting vi aksepterer i dag som vi overhodet ikke vil akseptert da. Det har skjedd fort, sier han, og fortsetter: Og så synes jeg norsk presse har en utrolig servilitet overfor regjeringen.

– Hva mener du?

– Stortinget undergraver seg selv om vi aksepterer at informasjonen vi får fra regjering blir av en stadig mer omtrentlig eller feilaktig karakter. Dersom Stortinget ikke setter ned foten og sier: Dette aksepterer vi ikke, dette må få konsekvenser uansett hvem som er på andre siden av bordet, uansett hvem man heier på. Og jeg synes norsk presse legger opp til det selv. Man gjør seg ikke i stand til å faktisk være vaktbikkja når regjerings- eller stortingsfolk åpenbart tar seg til rette, og lar dem slippe unna med det. Da blir det bare et uttrykk for at man slipper unna.

Den nye virkeligheten

Han viser til at Sivilombudsmannen har påpekt en økning i saker der pressen nektes innsyn selv om innsyn egentlig skulle vært innvilget. Og Fylkesnes peker selv på at i den nye offentlighetsloven som er på vei, er det foreslått å innskrenke Sivilombudsmannens innsynsmuligheter i regjeringsnotater.

– Det vil påvirke også pressens mulighet til å klage og få innsyn gjennom Sivilombudsmannen, sier han.

Fylkesnes avslutter med begynnelsen – altså øyeblikket da han inntok en grunleggende skeptisk holdning til informasjon fra regjeringen og måten regjeringen presenterer saker på.



SSB-PRESS: Finansminister Siv Jensen etter de åpne høringene i Kontroll- og konstitusjonskomiteen på Stortinget om håndteringen av omorganiseringen i SSB. Foto: Lise Åserud / NTB scanpix

– For meg begynte det med SSB-saken. Til da hadde jeg hatt et syn på Finansdepartementet om at det som kom derfra var til å stole på. At der var fagbyråkratiet så sterkt at handlingsrommet til å politisere fakta og informasjon som kom fra regjeringen, var så lite at man kunne stole på at det saklige grunnlaget som kom derfra alltid var riktig. Men SSB-saken ble en lek med katt og mus. Vi forsøkte å få ut informasjon, men fikk det ikke. Vi måtte prøve igjen og igjen, og til slutt måtte vi gå via Sivilombudsmannen for å få ut et dokument som egentlig ikke skulle eksistert, ifølge departementet selv. Men som altså viste seg å eksistere. For min del ble det forverret gjennom det øvrige arbeidet i kontrollkomiteen med objektsikringssaken.

Regjeringens håndtering av abortstriden som oppsto i forbindelse med KrFs inntreden i regjeringen, forsterket oppfatningen.

– Da hadde vi både helseministeren og statsministeren på talerstolen i Stortinget som sa at regjeringen ikke har startet et arbeid med å se på abortloven. Men så hadde de faktisk bedt embetsverket om å se på konkrete endringer i abortloven. Og sånn har regjeringen etter hvert fått lov til å holde på, sier han.

Fylkesnes bruker store ord når han advarer mot veien videre.

– Denne utviklingen er livsfarlig dersom vi ikke setter foten ned. Jo flere slike tilfeller vi kommer over og jo mindre rabalder det skaper hver gang, jo mer vil vi akseptere den nye virkeligheten.

LES OGSÅ: Statsministerens kontor på kritikken fra Fylkesnes: – Jeg synes det er leit at en stortingsrepresentant fremmer så mange udokumenterte påstander