Kjøp fra bonden Matkooperativ der studenter annenhver uke kan kjøpe økologisk mat fra lokale bønder. Nullprofittprosjekt, ingen skal tjene på å være mellomledd mellom bonden og studenten. Abonnementet er ikke bindende, men om du skal ha en ny eske om to uker betaler du for den samme dag som du henter matvarene dine. Prosjektet ble stablet på bena i september 2012. Våren samme år var student Alexandra Devik med på å starte opp Blindern studenthage på en tomt lånt av UiO. Den økologiske kjøkkenhagen ble kåret til «Årets nyskaping» på UiO og inspirerte Devik og makker Lise Brunborg til oppstart av Kjøp fra bonden, med utleveringslokaler på samme tomt. Initiativtagerne bak Kjøp fra bonden har startet et samarbeid med andre krefter i Oslo som jobber for direktesalg mellom bønder og forbrukere. Dette skal etter planen munne ut i at prosjektet til sommeren utvides til å bli Oslos første lokalmatkooperativ. Organisasjonsstrukturen vil være inspirert av København Fødevarefellesskap, der medlemmene forplikter seg til å arbeide tre timer i måneden på kooperativets utsalgssteder. Kilde: Kjøp fra bonden, kbhff.dk

– Å, jordskokk! I et unnselig rødt trehus i Blindernveien bobler det av entusiasme. Av stemmesurret i køen utenfor forstår vi at det også kommer til å boble og syde på mangt et studentkjøkken i kveld. Her inne venter en kasse med hver enkelt kødeltakers navn på og nærproduserte, økologiske, sesongbaserte råvarer oppi. Grønnsaker, mel og egg nennsomt pakket, av studentene bak matkooperativet med det selvforklarende navnet Kjøp fra bonden. –⁠ Jeg liker tanken på at jeg vet hva jeg spiser, særlig i disse dager, sier ei jente mens hun legger en kålrot i bærenettet sitt. Hestekjøttsaken har for lengst travet inn i nyhetskategorien «gjesp». Da støvet etter den verste harnisken var i ferd med å legge seg, påpekte matmultikunstner Andreas Viestad at problemet ikke er hesten, men lasagnen. Til Universitas sier han at problemet for lasagnespiserne igjen ofte ikke er penger og evner, men vilje. Universitas har tidligere omtalt at studentbudsjettet er tøffere enn det budsjettet kredittkortrytterne i Luksusfellen settes på. Vi vet at det er nettopp de med strammest budsjetter som tvinges til å kjøpe billig og usunn halvfabrikata, fordi matutgifter gjerne er den eneste budsjettposten de kan kutte i. Så her er det nok mange triste spagetti-med-ketchup-skjebner, tenkte vi. Men så står vi altså her, blant pastinakkglade studenter som skal hjem å lage rotgrønnsaksform. Hva skjedde?

–⁠ Vi ville etablere en løsning som er bedre for bøndene og for oss, sier Alexandra Devik. Hun skriver masteroppgave i samfunnsgeografi, om gapet mellom de norske bøndene som produserer økologisk og de norske forbrukerne som etterspør det. Et gap hun så smått har gått i gang med å forsøke å tette, ved hjelp av matkasser til en tohundrelapp og en hel del organisering. –⁠ Det er tydelig at mangelen på nærhet er en utfordring i norsk matindustri, sier Devik mellom avkryssingen på lista over de 39 studentene som har bestilt matkasse denne gangen. Samfunnsgeografen mener vi er fremmedgjorte fra hele matproduksjonsprosessen, og at vi derfor til nå har gått mest etter pris. Når prisene presses ned tar leverandørene automatisk noen snarveier som går ut over kvaliteten på produktet, sier Devik. Det er de snarveiene Kjøp fra bonden vil ha bukt med, ved å ta en snarvei selv: kutte ut mellomleddet. –⁠ Folk vil ha tillit, eller kanskje nærhet, til det de spiser. Når det er mindre avstand slipper du at ting som hestekjøttskandalen skjer, sier samfunnsgeografistudenten. –⁠ Jeg tror vi har truffet en nerve. Det tror også matforsker Annechen Bugge ved Statens institutt for forbruksforskning (SIFO). –⁠ Studentene gjenspeiler et økt fokus på mat som identitetsmarkør, mat som helse, politikk, miljø eller mote, sier hun. –⁠ Tradisjonelt er ikke norsk ungdom særlig opptatt av mat og helse, men det har endret seg veldig de siste årene. De er så ordentlige! Det høres nesten ut som et hjertesukk. Misforstå henne rett, Bugge sier at pris er mye viktigere for folk i starten av tyveårene enn for resten av befolkningen, men at studenter er en ganske ressurssterk gruppe. –⁠ Så du tror ikke studenter spiser mindre sunt enn resten av befolkningen? –⁠ Absolutt ikke. Jeg tror generelt fastfood og gatekjøkkenmat er utrolig umoderne blant studenter. Storforbrukerne av slik mat er unge menn uten høy utdannelse. Inne i kårstua i Blindernveien står en ung kvinne med høy utdannelse bøyd over sin aller første eske med mat fra bonden. 26-årige Ingrid Kleiva Møller mener at man med litt godvilje kan si at prosjekter som dette gjør at du får en bedre forståelse for hvordan det hele henger sammen – fra jord til bord. Møller er deltidsstudent og matansvarlig for Øyafestivalen, og advarer om at vi treffer henne på et spesielt matnerdete tidspunkt. Hele trikketuren fra Blindern til Grünerløkka snakker hun om ståa for det hun kaller verdens viktigste næring. Om hvordan nordmenn er blant dem i verden som betaler minst for mat i forhold til lønn. Hvordan norske bønder får samme pris for varene sine nå som de gjorde på slutten av 70-tallet – og at det går ut over oss som er forbrukere, som får dårligere mat. –⁠ Mye av det vi spiser i dag, er ikke engang mat, det er kjemi, sier Møller. I høst publiserte Forbrukerrådet en liste over jukseprodukter på det norske markedet, som for eksempel marsipankake uten mandler. –⁠ Jeg tror det er mange, inkludert meg selv, som har mistet tilliten til dagligvarekjedene. Trikken skrangler forbi en Deli de Luca med en lasagneplakat utafor. –⁠ Når vi kjøper en frossenlasagne står vi ikke bare i fare for å spise bedervet hest, fortsetter Møller, og ramser opp: Før den har landet i frysedisken kan lasagnen ha vært i over 30 land, hvor alle grønnsakene er sprøytet fulle av sprøytemidler, hvor det er flere kjemiske smakstilsetninger enn faktiske råvarer og hvor man har absolutt null kontroll på hvilke arbeidsforhold maten har blitt produsert under. Kjemiske smakstilsetninger og dårlige arbeidsforhold, ja. Hvilke av de to ondene skal man prioritere å unngå, da? –⁠ Matbutikken har blitt en etisk gråsone, medgir Møller, og spør seg pliktskyldigs: Skal man velge kortreist, økologisk, sesongbasert, miljøvennlig, dyrevennlig eller rettferdig mat? –⁠ Det er vanskelig å få alle faktorene til å gå opp, og det tar tid å orientere seg om hvordan hver enkelt matvare er produsert, sier hun. Matforsker Annechen Bugge ser at flere og flere benytter seg av merkeordninger i et marked der det er et vell av ting å ta hensyn til og få måter å forsikre seg om at man gjør det på. Ingrid Kleiva Møller forteller at Øya-publikummet har blitt servert økologisk mat i elleve år, og at mye har endra seg på den tiden. –⁠ Mens dagligvarekjedene rammes av den ene skandalen etter den andre, blir folk mer og mer opptatt av å finne veier utenom dem, sier hun, og nevner Mathallen og Kjøp fra bonden som eksempler. –⁠ Jeg tror folk er blitt mer opptatt av historien bak maten de spiser. Den historien kan for eksempel manifesteres i et grønt hønseegg med en fjær eller to på seg, ruget fram på Sagene i tjukkeste Oslo. I Geitmyra skolehager, et brødsmulekast fra trafikkdundringen i Uelands gate, ligger Geitmyra hønsefellesskap.