I første afsnit af TV-serien The Path, hvis anden sæson sendes på HBO lige nu, sidder en af hovedpersonerne Eddie på et tæppe i Peru og gisper. Tårerne dirrer. Hans øjne er røde og fyldt med frygt. Hans døde lillebror står over for ham. Broren vil fortælle ham noget.

Eddie har taget ayahuasca eller »medicin«, som de kalder det i den kult, som The Path handler om. Den døde bror guider Eddie ind i et mystisk hus med sten og kakler på gulvet; ind i et rum, hvor en mand ligger døende i en seng med en gul kæmpe pytonslange, der smyger sig op ad ham. Oplevelsen bliver afgørende for Eddies liv.

Ayahuasca er en te, der bliver brygget på en plante, der vokser i Amazonas og indeholder det klassiske psykedeliske stof DMT.

FAKTA Ayahuasca Ayahuasca er en te, der oprindeligt blev drukket af indfødte i Amazonas. Teen består af planterne psychotria virdis og banisterio caapi. Sidstnævnte plante indeholder det psykedeliske stof DMT, der får hjernen til at hallucinere. Kroppen reagerer i nogle tilfælde også meget kraftigt på stoffet, der kan give diarré eller opkast. Ayahuasca bliver også kaldt »sjælens vin« eller »hellig vin« og giver ifølge mange shamaner adgang til åndeverdenen og naturens visdom. Stoffet DMT, som ayahuasca indeholder, er ulovligt i Danmark og må kun bruges i medicinsk og videnskabelig sammenhæng. The Path Første sæson af TV-serien The Path udkom på HBO i maj 2016. De første afsnit af anden sæson kunne ses fra 25. januar i år. Serien er fiktion og handler om en religiøs bevægelse ved navn Meyerism, der minder om en blanding af Scientology og en spirituel bevægelse. Meyerism er grundlagt af en doktor, der kravlede op ad en brændende stige for at modtage »the light«, som er det sande budskab. I serien bruger de ayahuasca – som de kalder medicin – til at komme tættere på »lysets« budskab og modtage dets beskeder. FOLD UD FOLD UD

»Det er ret vildt, hvad der sker, når man tager psykedeliske stoffer som f.eks. ayahuasca eller svampe. Du kan opleve, at grænsen mellem det ydre og indre opløses. Det kan føles, som om din sjæl forlader kroppen, og at du rejser ind i en åndeverden. Du ser vilde farver, og der er stemmer, der taler til dig. Da jeg tog psykedeliske svampe, oplevede jeg at få personlige indsigter, som jeg skulle have gået flere år hos en psykolog for at få. Det gør noget ved dig, uanset om du er spirituel eller ej,« siger Rane Willerslev, der er professor i antropologi på Aarhus Universitet og har forsket i shamanisme.

Oprindeligt blev ayahuasca taget af lokale i Sydamerika til ceremonier guidet af en shaman. Men interessen for stoffet og den spiritualitet, der ofte følger med, har spredt sig til Vesten og Danmark. Vesterlændinge rejser til Sydamerika for at finde deres indre »sandhed« – ayahuasca-turisme bliver det kaldt. Herhjemme har den spirituelle bevægelse Santo Daime lagt sag an for at få lov til at bruge ayahuasca i religiøse sammenhænge.

»Vi lever i en tid, hvor man på rigtig mange områder låner fra det shamanistiske. De store etablerede religioner, såsom kristendommen, er i krise. Store institutioner har ikke den samme autoritet i dag, som de havde før,« siger Rane Willerslev.

»I mange årtier har det sekulære domineret. Det har gjort, at mange folk føler sig spirituelt tomme. Den moderne verdens ateisme har efterladt folk i et tomrum, som skaber en følelse af meningsløshed,« siger han.

»Vores samfund er blevet meget individuelt, og det afspejler sig i valget af tro. Der er meget få dogmer inden for eksempelvis shamanisme. Der er ikke rigtigt præster, hierarkier eller kirker, og det bygger på det enkelte menneskes spirituelle vej og oplevelse,« siger Willerslev. I forbindelse med sin forskning boede Willerslev med forskellige shamaner i Sibirien. De sibiriske shamaner bruger psykedeliske svampe på samme måde, som de sydamerikanske shamaner bruger ayahuasca.

Psykedeliske stoffer som ayahuasca er ifølge shamanisme porten til den spirituelle verden. I rusen opnår man en higher state of conciousness, som er der, hvor man finder sine indre svar. Inden for klassisk shamanisme dyrkede man også mørket og black magic, men den spiritualitet eller shamanisme, som Vesten har taget til sig, handler mere om personlig indsigt, forklarer Willerslev.

»De individuelle oplevelser kan være angstprovokerende, men neoshamanismen handler primært om at forbinde sig til naturen, dens healende kraft og visdom. Derfor går den ofte hånd i hånd med økobevægelser,« tilføjer han.

»Også inden for videnskaben er man begyndt at erkende, at der er visse ting, man ikke kan forklare. At det er muligt, at der eksisterer noget spirituelt på den anden side af videnskaben, som er interessant og vigtigt at undersøge,« siger Willerslev.

Ayahuasca har sammen med andre psykedeliske stoffer fundet vej ind i videnskaben.

Sammen med et hold ledende forskere på Imperial College i London undersøger den danske hjerneforsker og psykiater David Erritzøe den positive effekt af psykedeliske stoffer som DMT, der findes i ayahuasca, og psilocybin, der findes i svampen spids nøgenhat, på lidelser som depression. Forsøgene på Imperial College har vakt international opsigt, både inden og uden for medicinalindustrien. Indtil videre har deres forsøg især været med psilocybin, men de er i gang med at søsætte et nyt internationalt projekt om ayahuasca. I januar var David Erritzøe i København, hvor han holdt en række foredrag om forsøgene for fulde foredragssale.

»Folk med depression eller afhængighed kan miste fornemmelsen af at være forbundet til menneskene omkring dem. De mister fornemmelsen af, at deres virke i livet rækker ud over deres evne til at overleve fra dag til dag. De kan helt tabe følelsen af mening. I vores forsøg har vi erfaret, at de psykedeliske stoffer kan være med til at genetablere kontakten og følelsen af meningsfuldhed,« siger David Erritzøe.

De psykedeliske oplevelser, patienterne får, minder om de oplevelser, som Rane Willerslev også beskriver. Omstændighederne for forsøgene på Imperial College er naturligvis meget kontrollerede, men Erittzøe og hans kollegers greb ligner i princippet shamanernes. Rummet er ikke klinisk, det er behageligt og roligt. De taler og forbereder patienterne på, hvad der skal ske. Mens patienterne er på stoffer, bliver de guidet, hvis de har brug for det, eller hvis de bliver de bange. Efter en session taler de om det, de oplevede. Det er den kombination, der ifølge forskerne gør stofferne bevidsthedsudvidende.

»Selvfølgelig er der folk, der har haft meget udfordrende oplevelser, men psykedeliske stoffer er ikke giftige. De slår ikke folk ihjel. De gør ikke folk afhængige, i modsætning til mange andre ulovlige stoffer og nogle af de lægemidler, vi ellers udskriver. Du stopper ikke med at trække vejret, og du bliver ikke afhængig, som eksempelvis kan ske med alkohol, morfin eller heroin og valium,« fortæller Erritzøe. På den måde har de en ret sikker profil, tilføjer han.

»Det er ikke nødvendigvis bedre end andre behandlingsformer. Mennesker er forskellige, og det er de ting, vi døjer med også. Men det ser ud til at virke mindst lige så effektivt som andre behandlingsmodeller,« siger han.

Det er ikke første gang, at man eksperimenterer med psykedeliske stoffer. LSD, som blev fremstillet ved en fejl af den schweiziske kemiker Albert Hoffman, blev op gennem 50erne og start 60erne uddelt til interesserede læger og forskere, indtil det blev forbudt.

»Meget tyder på, at det var den amerikanske præsident Nixon og hans war on drugs, der lukkede ned for det,« siger David Erittzøe. Stoffet kom i karambolage med en politisk agenda. Og mange mener, at kampen mod stofferne var en måde at ramme hippie- og antikrigsbevægelsen, som Nixon var uenig med.

»Med vores lovende psilocybin-forsøg er vi på sigt inde at pille ved behandling af depression. Medicinalindustrien tjener mange penge på at sælge antidepressive piller. Så hvis vi med en enkelt eller få terapisessioner med et psykedelisk stof kan fjerne depressive symptomer i længere tid – og måske i nogle enkelte tilfælde endda kurere depression – er det naturligvis muligt, at noget af deres indtjeningsgrundlag kunne forsvinde over tid,« siger Erritzøe .

De shamanistiske og spirituelle bevægelser oplever også modstand: »Kirken rund om i verden betragter stadig shamanisme som djævelskab. Især hvis du tager til lande i Afrika, hvor missioner stadig er stærke. Her er shamaner kirkens fjende nummer et,« fortæller Rane Willerslev.

I Danmark har en spirituel forening lagt sag an mod Kirkeministeriet og Sundheds- og Ældreministeriet, fordi de har afvist den religiøse bevægelse Santo Daimes ansøgning om at få lov at drikke ayahuasca til deres ceremonier. Østre Landsret tog fat på sagen 23. januar, og afgørelsen forventes om et par måneder.

Mange inden for Erritzøes felt mener, at psykedeliske stoffer skal legaliseres. Som videnskabsmand holder han sig dog uden for de juridiske og politiske spørgsmål.

»Når det er sagt, er psykedeliske stoffer i mange lande klassificeret på en måde, som gør det meget svært at lave vigtig forskning på området,« siger han og tilføjer: »Jeg tror, det er på tide, at vi gentænker den måde, vi går til psykedeliske stoffer.«

Ifølge bekendtgørelsen om euforiserende stoffer fra 2008 er DMT klassificeret under liste B, hvilket vil sige, at det må benyttes i videnskabelig og medicinsk sammenhæng. På trods af det, er der ikke meget forskning i brugen af psykedeliske stoffer herhjemme. Et gammelt, omdiskuteret LSD-forsøg på Frederiksberg Hospital fra slutningen af 1950erne kan potentielt være med til at skræmme bevillingsgivere og forskere i at forske i effekten af psykedeliske stoffer. Patienterne, der deltog i forsøget på Frederiksberg Hospital, modtog ikke terapi efterfølgende, og mange af dem fik derfor voldsomme traumatiske følgevirkninger, nogle tog endda deres eget liv.

Poul Videbech, der er overlæge og professor ved Center for Neuropsykiatrisk Depressionsforskning på Glostrup Hospital, er mere kritisk over for de nutidige forsøg.

»Det er ikke ufarligt at tage psykedeliske stoffer. Patienterne kan få voldsomme bivirkninger såsom psykoser, som kan forekomme lang tid efter og kan være svære at kontrollere. Det skal man være meget opmærksom på. Derudover er det svært at lave forsøg med psykedeliske stoffer, der lever op til de krav, vi normalt har til psykiatriske forsøg,« siger Videbech.

De fleste forsøg bliver typisk lavet som en dobbelt blindtest. Det vil sige, at hverken læge eller patient ved, om de får et placebostof eller, i dette tilfælde, et psykedelisk stof. Det gør man for at få et neutralt resultat, der ikke er påvirket af patienten eller lægens egne holdninger eller forhåbninger til stoffet. Men når man laver forsøg med psykedeliske stoffer, er det meget tydeligt, hvem der har fået placebostoffet og hvem, der har fået det psykedeliske stof – »og det kan risikere at skævvride resultatet,« siger Videbech.

»Med det sagt, så kan forsøgene være med til at ændre præmissen for behandling af depression. Og hvis de resultater, de opnår i England, er gode og lever op til de krav, vi har her i landet, kan jeg ikke afvise, at det er noget, vi kunne finde på at benytte os af. Resultaterne er under alle omstændigheder interessante og gør, at vi bør forske videre i at finde stoffer, der kan det samme, men ikke har de potentielt farlige bivirkninger,« siger Videbech.