Många av de feminister som kämpar mot hederskulturen hör till den politiska vänstern, däribland V-riksdagsledamoten Amineh Kakabaveh som leder föreningen Varken hora eller kuvad. I föreningen är även vänsterpartisten Jonas Lundgren aktiv.

En som ovanligt tidigt engagerade sig mot hedersförtryck är Inger Stark. Också hon vänsterpartist. Partiet saknar knappast feminister som kan hedersfrågan.

Trots det har Vänsterpartiet hamnat riktigt snett.

Rossana Dinamarca är partiets feministiska talesperson. I somras, när kvinnor larmade om ofrihet och ökad islamistisk närvaro i förorter, gick bland annat hon och partisekreteraren Aron Etzler ut i debatten och angrep – kvinnorna. I stället för att lyssna på till exempel partikamraten Kakabaveh valde de att anklaga. Och det fortsätter än.

I veckan skrev Dinamarca ett Facebookinlägg där hon kritiserade Varken hora eller kuvads nyutkomna rapport, ”Elvahundra”, om hederskulturen i Stockholms förorter.

Hon skrev i inlägget att ”studien”, inom citationstecken, är värdelös och att de som står bakom rapporten ”har som enda syfte” att påstå att förtryck bara är kulturellt och isolerat till vissa grupper.

Dinamarca sa sig förvånas över att vänsterpartister har med studien att göra då den ”ligger fjärran från socialistisk samhällsanalys”.

För det första påstår ingen feminist som arbetar mot hederskultur att det inte existerar förtryck på andra ställen än i förortsområden. Däremot finns det gott om kulturrelativister som blundar och förnekar så fort hedersförtrycket kommer på tal. Att vittnesmål om hederskulturen stör Dinamarcas och V-ledningens ”samhällsanalys” är lika tydligt som sorgligt.

Varken hora eller kuvads studie är alldeles utmärkt och intressant.

1 100 ungdomar i olika förorter till Stockholm har deltagit i den, men även ett 50-tal vuxna. Enkät- och intervjusvaren vittnar om skvallret och övervakningen som kännetecknar hederskulturen. En ung person beskriver ryktesspridningen i bostadsområdet ”som om FBI är efter dig 24/7”. ”Man känner sig fängslad och jagad hela tiden” säger en annan och en tredje berättar: ”Jag får inte ha en stark karaktär som syns.”

En kille som stått upp för sina systrar hånas och kallas av tidigare vänner för ”hallick”.

Även de som argumenterar för hedersnormerna kommer till tals, bland annat förklarar en tonårskille varför han inte vill gifta sig med en tjej ”som inte har hållit sig ren”. Föräldrar uttrycker oro för vad dottern kan råka ut för om hon följer med på en klassresa, de berättar också om ett tryck från släktingar i hemlandet att leva efter gamla traditioner. Det finns även barn som kontrollerar sina föräldrar.

27 procent av tjejerna i studien får aldrig följa med på klassresor med övernattning och 22 procent får aldrig följa med på simundervisning.

Långt fler får inte umgås med killar eller ens fika med vänner efter skolan. Denna, likt tidigare rapporter av bland annat Ungdomsstyrelsen, är viktiga: politiken behöver fakta för att sätta in rätt åtgärder.

En feministisk talesperson borde koncentrera sig på att hjälpa hederskulturens offer. Vänsterpartiets gör det motsatta.

Läs också:

Hederskulturen måste bekämpas

Jonssons snömos i hedersdebatten

Följ Expressen Ledare på Facebook för fler ledare och kolumner