Forskare vid Stockholms universitet bedömer att så många som 240 000 unga lever under hedersförtryck. I svenska städer, i dag. Det är var tredje elev bland dem som är födda utomlands, eller har två föräldrar som är det.

– Jag vill ge de utsatta kvinnorna en röst, för att folk inte bara ska tänka på siffrorna. Ibland glömmer man bort att vi pratar om människor som existerar bland oss, säger Galaxia Wallin, som tog initiativ till metoo-uppropet #underytan för hedersutsatta. Hon är gäst i veckans Ledarsnack.

■ I din bok har du intervjuat sju kvinnor som bor i Sverige. Är det något öde som har etsat sig fast extra mycket hos dig?

– Varje berättelse, varje kvinna har lämnat djupa spår hos mig. Men det gör lite extra ont när man samtalar med ett barn, som en flicka som heter Jasmin. Hon var ensamkommande flyktingbarn och när hon kom till Sverige blev hon utsatt för förtryck och sexuella övergrepp i fosterhemmet.

■ Monas berättelse tyckte jag var väldigt drabbande. Hon blev utsatt för sexuella övergrepp under en ”oskuldskontroll”, men eftersom hon lever i en hederskultur kunde hon inte slå larm. Är det en dubbel utsatthet?

– Det är en dubbel utsatthet. I hederskulturer pratas sällan om sexuella övergrepp. Det är en kultur som går ut på att hävda att alla kvinnorna inom gruppen är rena, kyska, orörda. Kvinnorna ska bevara familjens heder. Om en kvinna berättar att hon blivit våldtagen är det familjens heder man tänker på, inte den utsatta kvinnan.

Galaxia Wallin är författare till boken ”Fånge i hederns famn” och var den som startade metoo-uppropet #underytan för hedersutsatta.

– Den kvinna som berättar om övergrepp utsätter sig för stor, stor fara. Hon kan bli mördad till och med, för att familjen måste återupprätta sin heder. Att vara tyst blir väldigt viktigt. För kvinnorna är det ett sätt att leva, och överleva.

■ Statsminister Stefan Löfven tog upp hedersfrågan i sitt första maj-tal: ”Den som lever under ett sådant förtryck i dag ska veta att vårt starka samhälle finns vid din sida och arbetar för din befrielse”.

Finns det starka, svenska samhället vid de utsattas sida?

– Jag skulle önska att det var så. Men jag ser inte det i praktiken. Det här är en ny bok, intervjuerna är färska och kvinnorna vittnar om myndigheter som sviker dem gång på gång. Om poliser som lyssnar på förövarna i stället att lyssna på de utsatta som ber om hjälp. Om att socialtjänsten inte ställer sig bakom flickorna och om oskuldskontroller som sker i Sverige av svenska läkare. Så jag ser inte att det Löfven säger stämmer.

”Fånge i hederns famn” är en intervjubok av Galaxia Wallin.

■ I boken beskriver Noora, som blev bortgift som 16-åring, hur socialtjänsten svek henne: ”Vid andra och sista mötet med socialsekreteraren Anna, pratade hon enbart med min pappa. Vid detta möte fick mina föräldrar äktenskapsdispens och jag skulle få gifta mig, trots att jag faktiskt var ett barn.”

Hur kan svenska myndigheter bli bättre på att känna igen hedersutsatta?

– Vi behöver definitivt ett kunskapslyft för alla yrkesverksamma som möter målgruppen. Jag blir kontaktad av lärare och rektorer som säger att de inte vet hur de ska göra när föräldrarna säger att min flicka ska inte delta i sexualundervisning eller i simundervisning. De vet inte vad de ska göra – fast det finns regler och lagar.

■ Vilka åtgärder behövs för att bekämpa förtrycket?

– Jag vill se att man verkligen jobbar med attitydförändring. Politiker måste förstå att vi inte kan tolerera att klankulturen existerar.

– Vi behöver också skärpa lagstiftningen när det gäller barnäktenskap. Det finns imamer och präster som viger barn här på svensk mark. Vi måste täppa till alla kryphål i lagen och dra in legitimationen från läkare som utför oskuldskontroller.

– Vi måste också inkludera kvinnorna i deras egen befrielse. Det är en väldigt viktig del, för det finns många kvinnor som lever i usla förhållanden för att de är beroende av sina förövare.

■ Hur mår kvinnorna du intervjuat i dag?

– Det finns några som är fria i dag, men inte alla. En sak gjorde mig otroligt ledsen: Varje kvinna som var med fick några exemplar av den här boken. En kvinna berättade för mig att hon var tvungen att slänga böckerna i soptunnan, för att hon var så väldigt rädd att hennes man skulle läsa. Han kontrollerar hennes liv, ekonomi, vad hon gör, allt.

– Trots att jag såg till att det inte går att identifiera henne, slängde hon boken. Det visar hur rädd hon är.

LÄS MER: Läkarjournalerna kan bli vapen i hedersförtrycket