Även om många i dag drar en lättnadens suck efter överenskommelsen mellan Stefan Löfven, Annie Lööf och Jan Björklund och ser fram mot en handlingskraftig regering så ser jag stora problem rent demokratiskt.

Den här regeringen är knappast vad partierna gick till val på, men jag skulle ändå kunna acceptera deras uppgörelse om den byggde på folkets och landets bästa och om den hade en trovärdig politisk strategi för utveckling. Men det här mellanborgerliga hopkoket bygger bara på enskilda partiers vallöften och framför allt – på drivkraften att utesluta icke önskvärda åsikter och partier.

Decemberöverenskommelsen byggde helt på att utesluta SD. Nu har åsiktsregleringen spritt sig till ytterligare ett parti nämligen vänstern och Jonas Sjöstedt. Nu är närmare 26 procent av väljarkåren stämplade som icke önskvärda och deras röster kommer inte att ha någon betydelse för den förda politiken.

Det här kan vara bara början.

Stefan Löfven överger en trogen samarbetspartner som räddat S genom årtionden

Redan är Moderaterna och KD anklagade för att gå SD:s ärenden. De socialdemokratiska ledarskribenterna, med några få undantag, har länge pekat ut dem som bruna.

Nu är sprickan inom den forna alliansen så stor att även C och L kommer att delta i kampen mot Ulf Kristersson och Ebba Busch Thor. Skräcken inom denna mellanborgerliga samling är att Sverige får ett nytt högerblock där SD ingår. Det måste förstås bekämpas.

Samtidigt har Vänsterpartiet, som alltid varit stödparti till Socialdemokraterna, nu helt förpassats till skräphögen. ”I retoriken utåt kommer de behandlas som en dörrmatta”, som en S-källa uttryckte det i Expressen.

”Kommunister” och ”rasister” har den mellanborgerliga samlingen pekat ut som politiker de inte vill ha något samröre med.

Stefan Löfven överger en trogen samarbetspartner som räddat S genom årtionden, i alla möjliga besvärliga lägen, bara för att få behålla makten. Till råga på allt ska han som statsminister sänka marginalskatter, försämra arbetsrätten, trerubbla Rut och införa marknadshyror. S-ledningen har förvillats av sin girighet efter makt – bara Stefan Löfven får vara statsminister driver S tydligen vilken politik som helst.

Nu har Jonas Sjöstedt chansen att etablera sig som det största vänsteralternativet i riksdagen

Länge har diskussionen funnits i Sverige att vi bör eller kommer tvingas gå mot ett tvåpartisystem. Men aldrig i min vildaste fantasi har jag trott att vi till och med kommer att eftersträva ett enpartisystem. Tendensen är mycket oroande.

Utan möjlighet till påverkan för Jonas Sjöstedt finns det inte längre någon vänsterpolitik i Sverige. V har ingenting att vinna på att rösta fram Löfvens nya regering. Det enda rimliga – för att få genomslag för vänsterpolitik, och för en fungerande demokrati – är att rösta emot Löfven och satsa på extraval.

Jonas Sjöstedt gjorde ett lysande val och nu har han chansen att etablera sig som det största vänsteralternativet i riksdagen. Han ger i så fall samtidigt den socialdemokratiska rörelsen en chans.

Socialdemokratin i Europa är döende, och framstående forskare hävdar att högervridningen av politiken är den främsta orsaken.

Valresultatet skulle kanske inte bli så mycket annorlunda än det vi har nu, men den svenska demokratin behöver ett politiskt uppvaknande.