Dagens sensation är en rapport av revisionsbyrån PwC som visar att Sandvikens kommun nära Gävle tjänar enorma belopp på invandring. DN skriver: ”Tjänar över en halv miljard på invandringen”. Arbetarbladet beskriver vad de gjort:

”PWC har räknat ut att det totala värdet av arbete, konsumtion och hyresintäkter från utrikesfödda motsvarar 621 miljoner kronor per år för kommunen. Medan kostnaden för bostäder, försörjningsstöd och lönekostnader i verksamheterna bara motsvarar 110 miljoner. Det betyder att kommunen får ett ekonomiskt överskott varje år motsvarande 511 miljoner kronor, tack vare de utrikesfödda.”

År 2012 uppgick de offentliga utgifterna till 1794 miljarder, uppdelade mellan stat, kommun och landsting. Kommunerna står för 563 miljarder eller ca 30 procent av de samlade utgifterna, inklusive bostäder, försörjningsstöd och lönekostnader. Landstingen betalar sjukvård och kollektivtrafik. Staten står för en majoritet av utgifterna, inklusive A-kassa, arbetsmarknadsprogram, sjukersättning, förtidspension och introduktionsstöd.

PWCs rapport har bara inkluderat kommunernas kostnader. Genom att exkludera de ca 70% av kostnader som betalas av stat och landsting kommer man fram till att invandring går med vinst. Rapporten räknar statliga bidrag som betalas av skattebetalare i resten av landet som en vinst för Sandvikens kommun.



(Rapporten går att ladda ned på Moderatpolitikern Per Haggwalls blog.)

Att invandring påverkar olika delar av den offentliga sektorn olika är välkänt. Att staten subsidierar Sandviken är givetvis ingen samhällsekonomisk vinst. Det är att bokföringsmässigt flytta kostnader från en del av den offentliga sektorn till en annan. Sandviken-rapporten är den mest delade nyheten i DN och flera andra tidningar. Ändå har jag inte sett en enda journalist förklara för sina läsare att rapporten har exkluderat staten och landstingens kostnader.

Vi ser återigen att media inte är neutral i sin rapportering utan desperat söker efter sätt att övertyga sina läsare att invandring egentligen är lönsam. Eftersom integrationen på arbetsmarknaden i Sverige är sämst i västvärlden existerar det idag inte en enda studie som använd standardmetoder som kommit fram till att invandring är lönsam. Svensk media har löst dilemmat genom att i stället pusha kalkyler och rapporter med tveksamma metoder. Problemetet som uppstår är att metoden inte framstår som övertygande för läsarna. Det har media hittat en enkel lösning på: man låter helt enkelt att bli att förklara hur rapporten har kommit fram till sina slutsatser samtidigt som man utelämnar mer pålitliga kalkyler som kommer fram till icke-önskvärda resultat.

OECD rapport gjorde flera kalkyler om invandringens kostnad. Baseline-kalkylen exkluderade 37% av samtliga kostnader och exkluderade även kostnaden för asylsökande. Då blev invandringen en vinst. OECD hade andra kalkyler i samma tabell som tog med fler kostnader och visade att invandring gick back för Sverige. Svensk media rapporterade bara den kalkyl som visade vinst. De nämnde inte att de andra kalkylerna ens existerade i OECD-rapporten och vägrade att tala om att den kalkyl de lyfte fram exkluderade kostnader för asylsökande.

Nu utnyttjar journalister en rapport från annan organisation utan att beskriva rapportens metodologi för sina läsare. Men det spelar ingen roll hur pålitliga PwC är. Om Sandvikens kommunpolitiker beställer en rapport som ber PwC exkludera de flesta kostnader så är slutstsen på förhand given. Skräprapporter som ”bevisar” att invandring är lönsam har som ni kanske märker nu börjat produceras på löpande band. Oraken är att det finns enorm efterfrågan bland media efter den här sortens budskap. Detta samtidigt som de flesta journalister är ointresserade av – och ofta oförmögna – att kritiskt granska innehållet.

Patrik Häljeryd, socialdemokratisk politiker i Sandviken kommenterar rapporten med att ”Fakta är bästa vapnet mot rasism”. Låt oss därför citera lite fakta om Sandviken med hjälp av SCBs fantastiska databas om integration.

Öppet arbetslösa eller i arbetsmarknadsprogram åldrar 20-64, år 2012:

Riket, inrikes födda: 6,7%

Riket, utrikes födda: 15,4%

Sandviken, inrikes födda: 8.0%

Sandviken, utrikes födda: 30.4%

Arbetarbladet skrev (för år 2011 och en annan ålderskategori) ”I Sandviken är mer än fyra av tio utlandsfödda utan jobb”. Sandvikens politiker har misslyckats med att ge invandrare i sin kommun jobb. Arbetslösheten bland utrikesfödda är skyhög. Kostnaden för A-kassa, arbetsförmedling och arbetsmarknadsprogram i Sandviken kommun betalas dock av skattebetalare i övriga landet genom staten. Dessa kostnader inkluderas inte i rapporten som Sandvikens kommun nu fräckt skryter med.

Är jag verkligen tvungen att förklara för DN att man inte bör exkludera stat och landsting när man räknar på invandringens samhällsekonomiska kostnad? Eller att media har en journalistiskt skyldighet att åtminstone förklara rapportens oortodoxa metod för sina läsare?

P.S

Det mest absurda i Sandviken-rapporten har jag inte tagit upp ovan för att slippa förvirra icke-ekonomer. När Sandviken-rapporten pratar om en halv miljard i vinst så pratar de framförallt om invandrares egna inkomster, inte om det som kommer kommunen till del!

DN rapporterar att invandrare bidrar med ca en halv miljard i ”produktionsvärde”, men förklarar dock inte vad produktionsvärde betyder eller hur PwC kom fram till siffran. I rapporten framgår att PwC med produktionsvärde avser samlade förvärvsinkomster (lönekostnad, företagarinkomster, pension, samt socialförsäkringar) bland utrikes födda i Sandviken. PwC drar bort några miljoner i socialbidrag och kostnader i kommunal verksamhet och landar i slutsatsen att invandring skapat en halv miljard kronor i överskott för Sandviken.

Det är inte så man gör när man räknar invandringens ekonomiska konsekvenser för området som de flyttar till. De inkomster som invandrare själva tar hem är ingen vinst för Sverige eller övriga invånare i Sandviken, det är en vinst för invandrarna.

I den mån man kan visa att det finns spillover-fördelar från invandring som kommer övriga samhället till del ska man inkludera det som vinster. Rapporten har i stället amatörmässigt inkluderat invandrares samlade förvärvsinkomster som en vinst för Sanvikens kommun. Om ni inte tror mig, se nedan:

För de som undrar är Produktionsvärde ett mått på samlad ekonomisk aktivitet. SCB använder det för att räkna ut en motsvarighet till Brutto-national-produkt (BNP) på regional nivå som kallas Brutto-regional-produkt (BNR). Det är inkorrekt, rent av absurd, att använda produktionsvärde i stället för kommunens intäkter på intäktssidan och jämföra det med kommunens kostnader på kostnadssidan. Äpplen och päron.

Nyhetsartiklarna ger intryck att rapporten är en standard kostnad-intäktsanalys och använder ord som överskott eller intäkt, trots att det inte är vad rapporten räknar på. Arbetarbladet skrev ”Det betyder att kommunen får ett ekonomiskt överskott varje år motsvarande 511 miljoner kronor, tack vare de utrikesfödda”. DN har en bild som säger ”Intäkterna är större än kostnaderna”. Som ni ser ur rapporten handlar siffran halv miljard kronor vare sig om intäkter eller om invandrares överskott till kommunens budget, som man skulle kunna tro. Det är summan av invandrares egna förvärvsinkomster.

Bara runt hälften av förvärvsinkomster går i skatt och bara en del av skatter går till kommunen. Det är bra att 1334 av Sandvikens 2774 av utrikes födda i arbetsför ålder förvärvsarbetar (48%). Men invandrares privata inkomster är inte en intäkt eller överskott för Sandviken kommun. Ordet intäkt finns med 4 gånger i DNs text om rapporten trots att rapporten själv aldrig räknar ut kommunens intäkter från utrikes födda.

Migro, den tankesmedja som Fredrik Segerfeldt och Johan Norberg är kopplade till, har redan använt den här rapporten för att påstå att invandring är lönsamt. Ännu ett exempel på att Migro saknar nationalekonomisk kompetens.

P.P.S Den komiskt undermåliga rapporten hyllas nu av EU-minister Birgitta Ohlsson. medan Erik Ullenhag twittrar ”Sandviken påminner om att vi också blir rikare av öppenhet”. Kom inte och säg att det nya gänget i Folkpartiet kompromissar med sin intellektuella stringens för att försköna integrationen.

Det blir spännande att se om någon annan av Sveriges flera hundra nationalekonomer förutom jag själv kommer att påpeka de uppenbara bristerna i den här rapporten.