10 år sedan domen mot The Pirate Bay

Följande text skrevs av vår partisekreterare Mattias Rubenson som en debattartikel och refuserades av alla medier den skickades till. Därför publicerar vi den här.

För tio år sedan utspelade sig ett av den svenska rättshistoriens största draman – rättegången mot ett par personer knutna till The Pirate Bay. En rättegång så märklig och uppmärksammad att den kallades för “spectrial” – en sammansättning av orden “spectacle” och “trial”.

Ingen annan svensk rättegång torde ha uppmärksammats så i internationella medier och bland vanliga människor. Jag minns själv hur jag som femtonåring nyfiket tankade ned och lyssnade på ljudfiler med varje dags förhandlingar från The Pirate Bay.

För mig och många andra var domen det ögonblick som utgjorde vårt politiska uppvaknande. Varför blev det så? Vem bryr sig om en rättegång med komplicerad juridik om det obskyra området upphovsrätt? Framför allt när man aldrig träffat eller pratat med de åtalade och den tjänst de åtalas för att ha drivit förefaller odödlig, oavsett rättsfallets utgång. Sidan står ju trots allt kvar idag.

Det var nog få i den så kallade vuxenvärlden som förstod vilken symbol The Pirate Bay var. För mig och många andra unga stod The Pirate Bay för en enorm kulturgärning. Ingen annan hade gjort mer för att möjliggöra att ta del av och sprida kultur till mina medmänniskor. The Pirate Bay var och är historiens största och effektivaste bibliotek. Sveriges främsta bidrag till kulturhistorien.

Tyvärr kännetecknades rättsprocessen av röta och korruption. Efter att åklagare beslutat att lägga ned åtalet mot The Pirate Bay hotade USA med handelskrig mot Sverige, på uppmaning av filmindustrin. Det ledde till att dåvarande justitieminister Thomas Bodström (S) genom ministerstyre tvingade fram ett nytt åtal.

Förundersökningen leddes av en polis som jobbade för filmindustrin. Domaren var jävig genom sina många kopplingar till målsägandena. Flera nämndemän var också jäviga. Den tveksamma rättsprocessen ledde till en fällande dom, som kulturministern Lena Adelsohn Liljeroth (M) prisade i ett tacktal till musikindustrin på en av deras bjudningar.

Ett ögonblick från rättegången minns jag särskilt väl. Peter Sunde, talesperson för The Pirate Bay, avbröt åklagaren med en rättelse – “Vi använder inte uttrycket IRL (in real life), vi säger AFK (away from keyboard).”. Det blev symboliskt för mötet mellan en tekniskt kunnig generation som såg möjligheterna för att använda internet till att skapa ett bättre samhälle med solidariskt delad kultur och kunskap, och en okunnig, oförstående generation som såg internet som ett hot mot sina guldkantade affärsmodeller.

I år fick en ny generation uppleva sitt The Pirate Bay-ögonblick. Det gällde dock inte fildelningstjänsten, utan det kontroversiella upphovsrättsdirektivet och dess krav på censurfilter.

Mycket kändes igen. Då som nu visar politikerna sin oförståelse för internet. Då som nu använder upphovsrättslobbyn alla verktyg de kan för att driva igenom sin politik. Då som nu engagerar informationspolitiska konflikter unga människor.

De som protesterade mot upphovsrättsdirektivet var många. Istället för att mötas med nyfikenhet och saklighet kallade upphovsrättslobbyn dem för lögnare, terrorister, köpta av särintressen, zombies och jihadister. Oron för filter kallades “fake news”, trots att EU-kommissionen tydligt sagt att filter krävs.

Efter domen mot The Pirate Bay vann Piratpartiet två mandat i EU-parlamentet. Utan piraternas närvaro hade fildelare kunnat stängas av från internet utan rättegång, Europa saknat stark nätneutralitet och starkt skydd för vårt privatliv i form av GDPR. Och utan piraterna i parlamentet hade vi inte kunnat komma så nära att stoppa censurfiltren i år som vi trots allt gjorde. Allt som hade krävts är att 13 parlamentariker tryckt på rätt knapp.

Nu är det en ny ungdomsgeneration som känner sig spottade på av det politiska etablissemanget. På denna våg ser piratrörelsen ut att gå till sin största valseger någonsin – vi förväntar oss att bli största parti i Tjeckien, få fortsatt förtroende i Tyskland och hoppas på att återta våra svenska mandat.

Vi är den enda politiska kraft som konsekvent kämpar för ett fritt och öppet internet. Andra partier kan svänga, trycka på fel knappar eller vara ointresserade av informationspolitik, men inte vi pirater. Det är därför vi förtjänar din röst den 26 maj.