Peter Eriksson har i dag fått ett av Sveriges viktigaste politikområden. Bostadsbristen växer. 240 av 290 kommuner har bostadsbrist. Byggtakten är för långsam, planprocesserna för utdragna och regleringarna för många.

Ingen ung människa har missat att bostadsbristen ställer till stora problem. Det är studieplatsen som många unga får tacka nej på grund av att det saknas bostäder på studieorterna, jobbannonsen i någon av Sveriges storstäder som man avstår att svara på eller känslan av att inte kunna flytta hemifrån.

Bostadsmarknaden fungerar inte.

Unga blir allt äldre innan de får sin första bostad. I Sveriges storstäder är den som saknar kontakter hänvisad till dyra svartkontrakt eller ett decennium i en bostadskö. Efter en snabb jämförelse med andra länder i Europa blir det uppenbart att vår bostadsmarknad sticker ut.

Knappt någon annanstans är det lika svårt att hitta en bostad. Inte därför att det saknas mark att bygga på.

Inte heller därför att svenskarna är fattigare än övriga européer. Utan därför att här är det dyrt, krångligt och tar lång tid att bygga.

Nästan alla problem på den svenska bostadsmarknaden beror på de tidigare bostadsministrarna. Mehmet Kaplan (MP), Stefan Attefall (KD), Mats Odell (KD) och Mona Sahlin (S) är några exempel på tidigare bostadsministrar som bestämt, styrt och reglerat för mycket.

Muf:s vädjan till Peter Eriksson är därför: Försök inte komma på nya storslagna reformer (som till exempel Kaplans byggmiljarder som inte gick att söka) – börja i stället med att återställa de problem som dina föregångare skapat. Detta behöver göras på tre områden.

■ Låt människor hyra ut bostäder till varandra – utan att du lägger dig i.

Även om det är ont om bostäder så finns det faktiskt bostäder och rum som skulle kunna hyras ut. Låt inte bostadsrättsföreningar stoppa den som vill hyra ut sin lägenhet. Legalisera vinstdrivande hyresförmedlingar. Ta bort tillämpningen av kostnadsbaserad hyra vid uthyrning av en lägenhet och tillåt i stället den som hyr och den som hyr ut komma överens om priset.

■ Vill någon bygga bostäder? Låt hen göra det.

För den som äger mark och vill bygga bostäder är det inte bara att börja bygga. Först krävs en översiktsplan som godkänner området för bostäder, därefter en detaljplan som godkänner bostadsbyggandet på tomten och avslutningsvis krävs ett bygglov. I varje steg ska allt från politiker till grannar, länsstyrelse, rättshaverister och andra intressen yttra sig.

Det överklagas, det hittas fridlysta skalbaggar och kommunpolitikerna faller i många fall lätt när Naturskyddsföreningen eller grannarna börjar mobilisera för att rädda en grön dunge eller ett grönstråk för salamandrar.

Gör livet enkelt för den som vill bygga. Låt den som äger marken bygga på den. För radikalt? Låt det åtminstone räcka med en översiktsplan som tillåter bostäder. Det skulle korta byggtiderna avsevärt och spara pengar såväl för den som bygger, den som köper och för kommunerna.

■ Låt den som hyr betala för sin egen hyra.

Den svenska hyresmarknaden är överreglerad. Kötiderna sträcker sig uppemot ett decennium i storstäderna och den som väl lagt beslag på ett hyreskontrakt betalar indirekt för någon annans hyra.

Den som bor på en attraktiv adress får sin jämförelsevis låga hyra subventionerad av någon som betalar en högre hyra på en mindre attraktiv adress. Dessutom gör hyresregleringen att hyrorna inte tar någon hänsyn till efterfrågan.

Trots att hundratusentals människor behöver bostäder de kommande åren sätts hyrorna som att ingen bostadsbrist rådde och investeringar i nya bostäder blir därmed mindre lönsamma att göra.

Börja med att tillåta fri hyressättning i nyproduktion och titta sen på att tillåta fri hyressättning i nya kontrakt. Det kommer leda till att mer börjar byggas.

Vår uppmaning till Peter Eriksson är: Gör inte som dina kolleger och överreglera bostadsmarknaden eller ge falska löften. Gör inget nytt - släpp bostadsmarknaden fri.

Rasmus Törnblom

Förbundsordförande Moderata Ungdomsförbundet