Den som inte tror att ersättnings- och bidragsnivåer påverkar människors beteende bör studera hur avgångna politiker gör och tänka ett varv till.

Statsminister Fredrik Reinfeldt kunde inte säga "arbetslinjen" ofta nog. Och visst har han arbetat idogt sedan han avgick som ledare för Moderaterna. Han har hållit tal. Han har skrivit memoarerna Halvvägs.

Tidskriften Dagens Opinion har kollat årsredovisningen för Fredrik Reinfeldt AB. Det är ett extralångt år, 10 december 2014 till 31 mars 2016. Under tiden drog han in nästan 13 miljoner kronor, utgifterna stannade vid dryga tre.

Det är bara att gratulera till framgången. Men det hade varit så mycket snyggare om Fredrik Reinfeldt sagt nej till sin inkomstgaranti när han upptäckte hur bra snurr han fick i företaget.

Förre socialministern Göran Hägglund har också samlat arbetsinkomster i bolag medan han levt på statsrådspension. Och det är klart, det var den tidigare KD-ledaren Alf Svensson som sa "etik och moral" i varannan mening.

Fenomenet är på inget sätt nytt. Det var en gång en socialdemokratisk statsminister som hette Göran Persson som gjorde på samma vis. Och han hade partikamrater som gjorde likadant.

Det blir förmodligen för bökigt och godtyckligt om Statsrådsarvodesnämnden ska sitta och bedöma ex-ministrars bolag för att avgöra vad som är rimligt vinstsamlande och inte. I den delen är det bara att hoppas på lite högre personlig moral.

Men det går att strama åt inkomstgarantin. Det har redan gjorts för de riksdagsledamöter som gör sin första mandatperiod nu. Den som inte blir omvald, eller inte ställer upp igen efter fyra år får 85 procent av arvodet - som nu är 62 400 kronor i månaden - i ett år. Den som suttit åtta år eller mer får omställningsstödet i två år.

För ministrar gäller fortfarande att de som haft taburett i sex år och fyllt 50 år får ersättning fram till 65 år. Beloppet minskas med andra arbetsinkomster. Men inte med aktieutdelningar.

Detta är alldeles för generöst. 1 januari nästa år försämras villkoren för statliga myndighetschefer. Om de haft toppjobbet i minst sex år gäller avgångsersättning i två år; bara de som fyllt 61 år kan få utfyllnad till 65 årsdagen. Avräkning gäller även här.

I den goda arbetslinjens namn borde samma åldersgräns införas för statsråd. Sedan kan man tänka sig ett år med full inkomstgaranti - ministerlönen är 130 000 i månaden - och en halvering år två. Därefter ingenting, utom för 61+arna. Då blir det stötande vinstsamlandet i eget bolag automatiskt ett mer begränsat problem.

Ser man saken ur rent skattebetalarperspektiv finns två andra, kompletterande lösningar. Att halvera riksdagen och utse statsministrar som väljer att ha färre deltagare vid regeringssammanträdena.

Följ Expressen Ledare på Facebook för ledare och krönikor.

Läs även Stoppa Reinfeldts bidragsmaximering.

Läs även Dags att ge en arbetslinje för politiker.