Alternativ 4: Som alternativ 4 föreslås en kombination av alternativen 2, 3 och nuvarande lagstiftning på följande sätt: För produkter avsedda att marknadsföras till allmänheten, det vill säga för egenvårdsområdet, tillämpas alternativ 2 och för alla andra produkter tillämpas alternativ 3 eller nuvarande lagstiftning för konventionella läkemedel.

Alternativ 3: Produkterna föreslås inte kunna godkännas med angivande av någon specifik terapeutisk indikation. I stället föreslås en generell indikation för samtliga godkända produkter.

Alternativ 2: I strikt analogi med regelverket för traditionella växtbaserade läkemedel omfattar alternativ 2 endast produkter med terapeutiska indikationer lämpliga för egenvårdsområdet.

I remissrundan kring Läkemedelsverkets olika förslag till eventuell särlagstiftning för antroposofiska preparat [1], många av dem homeopatiskt utspädda, har alla tunga remissinstanser varit skeptiska. De har antingen helt avvisat specialbehandling av antroposofisk medicin, eller förordat det mest restriktiva alternativet där bara receptfria medel för egenvård av harmlösa krämpor godtas.

Men det finns ett undantag. Svenska psykiatriska föreningen är den enda specialitetsförening, förutom Läkarföreningen för antroposofiskt orienterad medicin, som rekommenderar att homeopatiska injektioner ska kunna förskrivas på recept [2].

»SPF ansluter sig till Läkemedelsverkets bedömning att huruvida artikel 16.2 ska införlivas i svensk lagstiftning i första hand är en politisk fråga och inte en vetenskaplig fråga. Möjligheten att använda homeopatiska läkemedel bör enligt vår mening komma i fråga för egenvård. … [det ter] sig orimligt att begära att legitimerad sjukvårdspersonal ska rekommendera eller behandla med homeopatiska preparat. … SPF rekommenderar särskilt förslag 4 som utesluter möjligheten att registrera ett läkemedel i Fass med angivelse av en särskilt indikation där det inte finns något vetenskapligt stöd för att läkemedlet är verksamt för denna indikation.«

Alternativ 4 (se faktaruta) skulle enligt Läkemedelsverket [1] innebära att »homeopatiska/antroposofiska läkemedel görs tillgängliga för allmänheten inom egenvårdsområdet, med […] övriga produkter tillgängliga, utan angiven specifik terapeutisk indikation, för antroposofiskt/homeopatiskt verksamma läkare«. Den stora mängd homeopatiska injektionsläkemedel som finns i företagen Walas och Weledas kataloger skulle med detta alternativ fortsatt kunna ordineras på Vidarkliniken och förskrivas på recept.

För att ge en bild av hur psykiatriska sjukdomar har behandlats på Vidarkliniken vill jag referera en intressant fallbeskrivning [3] som de antroposofiska läkarna själva publicerat i tidskriften Alternative therapies in health and medicine.

Fallbeskrivning

En kvinna som i barndomen haft OCD-symtom och i sena ton­åren anorexia drabbades som ung vuxen av hjärtklappning, yrsel, rädsla att vara ensam, rädsla för att dö, oro för cancer, illamående, smärta och stickningar i huden. Vid undersökning på akutmottagningen fann man inga tecken till kroppslig sjukdom och kvinnan sökte hjälp på Vidarklinikens vårdcentral.

Patienten sjukskrevs och behandlades med rytmiska insmörjningar och homeopatiska preparat: Cardiodoron (ulltistel, bolmört och gullviva), pulver Aurum D10/Stibium D8 (laktos med homeopatiskt utspätt guld och antimonsulfid), droppar Arnica (slåttergubbe) D3. (Siffran efter bokstaven D anger utspädningen i tiopotenser; D10 är en utspädning på en till tio miljarder.)

Denna utspädda polyfarmaci verkade inte hjälpa. Efter några månader, när ökad ångest hindrade patienten från att ens lämna hemmet, ändrades behandlingen till droppar Bryophyllum Argento culta (extrakt av växten öronkalankoe odlad i silverbehandlad jord) och injektioner av Argentum D6 + Conchae D7 (homeopatiskt utspätt silver respektive ostronskal). Hon fick också kontakt med kurator på en psykiatrisk öppenvårdsmottagning.

Kvinnans antroposofisk–medicinska diagnos var stressorsakad ångest på basen av störning i »det juvenila rytmiska systemet«, och man adderade eurytmi, antroposofisk rörelsebehandling.

De veckovisa behandlingarna föregicks av rytmisk insmörjning av njurarna (sic) med kopparsalva. En diplomerad eurytmiterapeut fann »inandning-uppåtsyndrom«, vilket ansågs stämma med en störning i det rytmiska systemet.

De eurytmiska bokstavs­gester som denna patient ansågs ha särskild nytta av var först I-A-Å och B. Senare lades R och M till, och efter en månads behandling kunde patienten börja arbeta halvtid. Den homeopatiska injektionsbehandlingen ersattes av droppar Hypericum Auro culta (extrakt av johannesört odlad i guldbehandlad jord). Förbättringen fortsatte och patienten kunde återgå i fullt arbete.

Ett par år senare återföll patienten i ångest, och även om ett halvårs förnyad eurytmibehandling upplevdes nyttig sökte patienten vidare till den vanliga psykiatrin. Där fick hon diagnosen tvångssyndrom och mer evidensbaserad behandling med SSRI och KBT.

Fallbeskrivningen ger en sällsynt inblick i hur skattefinansierad antroposofisk medicin bedrivits av legitimerade läkare i Sverige under 2000-talet. Är det verkligen denna sorts kvacksalveri som Svenska psykiatriska föreningen indirekt vill ge sitt stöd?

Läs repliken:

Läkemedelsverkets remiss handlar om patientsäkerhet