Den statliga inrättningen med förkortningen SJ har förändrats genom åren. Redan 1987 separerades spåren och hamnade i ett verk, nu en del av Trafikverket. Något år därefter delades SJ upp i delar som hade persontrafik, godstrafik, vagn- och lokunderhåll med mera.



På 90-talet började en del godstrafik köras av separata bolag, exempelvis malmtågen för LKAB i bolaget MTABs regi.

Och runt 2000 öppnades vissa delar av persontrafiken för andra aktörer än SJ, exempelvis nattågen mellan Stockholm och Norrbotten. Inom kort öppnas fler sträcker för persontåg i andra aktörers regi än SJs. Det är främst den lukrativa sträckan mellan Stockholm och Göteborg. Där har SJ hittills dominerat helt och tjänat pengar på det.

Det har varit viktigt eftersom SJ har lönsamhetskrav på sig från ägaren, staten. Det är med det som problemet med vad SJ ska vara för slags bolag börjar.

För om staten sätter lönsamhetskrav på SJ måste det koncentrera sig på det som är just lönsamt. Persontrafik i delar av landet där det är litet underlag av resenärer kan då behöva väljas bort eller trafikeras mer sällan med nedåtgående spiral i resandet med tåg där som följd.



Och på området biljettförsäljning och annat agerar SJ förstås på mest rationella, billiga sätt, alltså försäljning nästan bara via internet och indragning av försäljningsställen med personal. Precis det som sker nu.

Om staten vill ha annat mål med SJ, exempelvis gynna resandet med tåg i dessa tider med klimathot, måste andra instruktioner än dagens vinstkrav ställas på bolaget.

Då kanske staten får nöja sig med att SJ precis går ihop ekonomiskt (och knappt det). Och då får SJ trafikera även linjer med svagt underlag av resenärer och kanske hålla de flesta av de försäljningsställen som nu hotas av nedläggning öppna ännu en tid.



Vill staten (de styrande politikerna, främst alliansregeringen nu) fortfarande ha konkurrens på persontrafiken så utsätts förstås SJ för det på de attraktiva sträckorna, främst mellan Stockholm och Göteborg.

Om bara olönsamma sträckor och sträckor där trafiken precis går ihop ekonomiskt trafikeras av SJ så måste staten vara beredd att täcka dessa förluster, eftersom SJ ändå lever upp till ett samhällekonomiskt viktigt mål, om än inte ett företagsekonomiskt. Och det är att hålla tågresandet uppe eftersom det av miljöskäl är bra, och bidrar till att färre färdas på de vägar som ofta har tillräckligt med trafik och då gynnas trafiksäkerheten.



Av uttalanden i går är exempelvis Miljöpartiet inne på att SJ inte av staten ska avkrävas det vinstkrav bolaget har i dag. Socialdemokraterna verkar dock inte villiga att tumma på nämnda vinstkrav, av uttalanden att döma. Samma verkar gälla för de borgerliga partierna.

Tågtrafiken, både för personer och gods, måste ses mer i ett större samhällsperspektiv och inte bara strikt företagsekonomiskt. SJ går med sina nedskärningar fram för fort och fel. Men det ska främst dess ägare staten kritiseras för, och staten är ju vi via våra valda ombud politikerna.



Robert Sundberg

robert.sundberg@daladem.se



