Foto: Oana Dobre

Ne-stimați politicieni,

Eu nu intenționez să cresc un copil care să stea acolo unde îl veți pune dvs., când va fi adult. Și care să accepte orice atunci când, probabil, va fi guvernat de urmașii voștri. Nu cresc o ființă docilă, mulțumită cu faptul că are ce mânca, haine de îmbrăcat și abonament gratuit pe RATB. Nu caut o școală în care copilul meu să fie pus învețe comentarii și formule și din care să iasă lipsit de gândire critică și tras la matrița conformismului social care a produs atâta apatie și absenteism la vot în ultimii 27 de ani.

Soțul meu și cu mine ne-am hotărât, în urmă cu patru ani, când a apărut Erica în viața noastră, că vom crește altceva: un cetățean. Așa cum înțelegem noi acest cuvânt. Iar pentru noi asta înseamnă, în primul și în primul rând, un om care cunoaște regulile democrației și care nu se teme să reacționeze atunci când ele sunt călcate în picioare.

Ne-stimată doamnă ministru Lia Olguța Vasilescu,

Am privit, cu stupoare, cum încercați să-i amenințați cu amenzi pe părinții care își duc copiii la proteste. Pe cale directă de consecință, și pe mine. Mi-am dus copilul la proteste de mai multe ori. A rămas acolo atât timp cât s-a simțit bine. Nu vă datorez vreo explicație, dar vă spun de ce am dus-o: pentru că am crezut că este una dintre amintirile pe care trebuie să le aibă, atunci când va fi un cetățean matur. De la mama și de la tata am învățat că, atunci când drepturile îți sunt amenințate, frica îți va fi cel mai mare dușman. Părinții mei și-au gestionat frica atunci când au mers la Revoluție și mi-au explicat de ce. A venit rândul meu să fac același lucru pentru copilul meu. Și, câtă vreme România este una dintre țările care au ratificat Convenția asupra Drepturilor Copilului, adoptată de Adunarea Generală a ONU pe 20 noiembrie 1989, am toate motivele să cred că prezența Ericăi și a celorlalți copii la proteste este cât se poate de legală.

Știți ce prevede această convenție, doamna ministru? Nu, nu este unul dintre actele normative pe care vă străduiați să le silabisiți, ieri, când căutați să ne amenințați cu amenzi uriașe. Dimpotrivă, Convenția spune altceva: „Orice copil are dreptul la libertatea de a gândi, de a avea o religie, de a participa la întruniri paşnice care nu încalcă drepturile celorlalţi". Cu alte cuvinte, legislația internațională, superioară legislației interne, îmi dă mie voie să cresc un mic cetățean care poate participa la proteste. Și o va face în continuare, atunci când noi, părinții ei, credem de cuviință. Iar amenințările fără obiect ale unui ministru reprezintă un alt motiv să protestăm.

Încercați să le spuneți părinților că protestele sunt riscante, doamna ministru Vasilescu? Nu mai riscante decât Revelioanele în aer liber organizate de iluștrii reprezentanți ai partidului dumneavoastră, precum Marian Vanghelie. Nu mai riscante decât mitingurile de partid sau evenimentele pseudo-culturale din Craiova, la care dumneavoastră v-ați fotografiat cu minori. Nu mai riscante decât o vizită la Disneyland, la Bruxelles sau la Târgul de Crăciun de la Berlin zilele acestea. Trăim într-o epocă în care milioane de părinți trebuie să decidă cât de frică le este pentru copiii lor și dacă lasă această frică să le paralizeze dorința de o viață normală. Este dreptul și responsabilitatea lor să o facă, iar statul nu are niciun cuvânt de spus în asta. Pentru mine și soțul meu, protestul față de un Guvern care îndrăznește să calce în picioare Codul Penal prin ordonanțe nocturne face parte din normalitate.

Încercați să sugerați că acești copii învață lucruri urâte în Piața Victoriei, doamna Vasilescu? Fiica mea a învățat imnul național. Acum, îl cântă în fiecare seară. A mai învățat să deseneze tricolorul. A fost primul lucru despre care a povestit când a revenit, din vacanță, la grădiniță. Acum știe că oamenii care guvernează România din acel Palat trebuie să plătească atunci când greșesc. Dacă vă e teamă că minorii ar putea învăța lucruri urâte, atunci rugați-vă colegii din politică să mintă și să fure mai puțin. Pentru că asta e cu adevărat urât.

Acest text nu este o instigare. Acest text nu vrea să spună că toți părinții ar trebui să își ia copiii în Piața Victoriei. Am mulți prieteni care nu fac asta și le respect decizia. Dar acest text este despre dreptul părinților de a alege. Și despre faptul că a încerca să îi intimidezi cu piruete stângace prin legislație este o ticăloșie. Ce am văzut în Piața Victoriei mi-a dat speranța că ne-am coagulat într-o generație care nu tresare atunci când aude amenințările unui ministru.

Pe aceia dintre dumneavoastră care cred în acest lucru voi fi onorată să vă întâlnesc, în continuare, în Piață. Iar Erica se va bucura să se joace și să învețe lucruri despre România, împreună cu copiii voștri. Din ce am văzut până acum, am toate motivele să cred că generația lor de cetățeni va fi una tare frumoasă! V-ați dori să îi creștem cu proverbul: „Capul plecat sabia nu-l taie?” Ghinion, știm și continuarea: „Dar nici Soarele nu-l vede!”

Despre asta este vorba. În Piață nu vin cu fiica mea. Ci cu un viitor cetățean, care nu va crește cu capul plecat.