Älykäs ihminen pystyy halutessaan keksimään liudan perusteluja tolkuttomallekin asialle.

Avainsana on ”halutessaan”. Älykkyys on nimittäin piirre, jota voi käyttää täysin päättömästi. Älykäs ihminen löytää kyllä perustelut sille, miksi musta on valkoinen, jos hänellä on jostain syystä tarve todistaa tällainen asia.

Tärkeämpää onkin se, millaisten arvojen pohjalta älykkyyttään käyttää.

Jos älykkäällä lapsella ovat arvot pielessä, hän saattaa kiusata koulukavereitaan, koska sanallinen piiskaaminen on hänelle kovin helppoa. Tällaiselle lapselle valta ja vallankäyttö ovat arvoja sinänsä, eikä toisten lasten hyvinvointi paina vaa’assa mitään.

Sen sijaan jos älykkäällä lapsella arvot ovat kunnossa, hän voi käyttää tarmoaan kiusaajien taltuttamiseen. Tällaiselle lapselle ihmisarvo ja tasa-arvo ovat tärkeitä toimintaperiaatteita.

Jos siis joku on älykäs, se ei ole sinänsä plussaa eikä miinusta, eikä sen pohjalta voi arvioida ihmistä suuntaan eikä toiseen.

Älystä tulee meriitti tai murhe vasta sen myötä, millaisten arvojen ajamiseen sitä käyttää.