Turun Ammattikorkeakoulun toiminnasta ja sen oppilaiden uupumuksesta on herännyt keskustelua, joten haluan tuoda esiin myös oman näkökulmani.

Olen heti ensimmäisen vuoden jälkeen uupumuksen takia välivuodelle jäänyt sairaanhoitajaopiskelija. Juuri alkaneeseen välivuoteeni ei suinkaan vähäisimpänä syynä ollut Turun Ammattikorkeakoulun opetussuunnitelman, opetuksen sekä itse koulun toiminnan virheellisyys.

Aloitin kouluni täynnä intoa oppia auttamaan ihmisiä. Kaikki se karisi kuitenkin nopeasti työmäärän mukana. Meillä jo ensimmäisen vuoden aikana työtä oli paikoitellen niin paljon, että se seurasi koulupäivän jälkeen kotiin aina pikkutunneille saakka.

Kuukausien jälkeen todettiin, että oli käynyt vahinko, jonka johdosta meillä oli ollut päällekkäin kursseja, jotka eivät runsaan työmäärän takia saisi olla päällekkäin.

Jatkuu mainoksen jälkeen Mainos päättyy

Kun vahinko koskee jo useamman eri alan opiskelijoita ja jopa eri vuosikurssien luokkia, ei kyse enää ole pienestä vahingosta. Kyse on opiskelijoiden mielenterveydestä ja valmiudesta oppia alan kannalta elintärkeitä asioita.

Haluan tuoda lyhyesti esiin myös sen, mitä nämä niin sanotut vahinkokuukaudet pitivät sisällään.

Lähiopetusta on vähennetty, ja siihen onkin kieltämättä esitetty selkeät perustelut. Huomio tulee kuitenkin kohdistaa siihen, mihin näitä jäljelle jääviä lähiopetuksen tunteja todella käytetään. Esimerkkinä tästä "terveyden edistämisen kurssi", jossa luokkani istui useita tunteja luennoimassa toisilleen toistemme uni- ja ruokailutottumuksista. Näissä kotityönä toteutetuissa ryhmätöissä jo ala-asteelta tutut lautasmalli ja liikuntapiirakka tulivat esitelmöityä kaikille noin seitsemän kertaa peräkkäin.

En kiellä sitä, etteikö kertaus olisi opintojen äiti ja etteikö ravinto ja uni olisi terveyden pohja, mutta kyseenalaistan vahvasti sen, mihin koulumme jäljellä olevat resurssit käytetään. Edellämainittu kurssi oli yksi useista vastaavista, joihin lähiopetuksen resursseja ei olisi tarvinnut käyttää lainkaan.

Tunneilla olen oppinut siis muun muassa sen, miten ystäväni nukkuvat öisin. Sen sijaan itsenäisenä työskentelynä olen käyttänyt useamman vuorokauden ottaakseni haltuun esimerkiksi lääkelaskut, joiden kokeista on pakko päästä läpi ennen kuin pääsee harjoitteluun. Kyseisten laskujen varassa on myös tulevien potilaidemme henget. Nämä laskut käytiin tunnilla läpi alle 20 minuutissa.

Liian suuren osan lähiopetuksesta opettajat istuvat luokassa oppilaiden joukossa ja kuuntelevat, kun oppilaat opettavat toisilleen kurssin asioita. Tähän vaadittavat esitelmät on tietysti kasattu omalla ajalla. Sen lisäksi kursseilla tulee kaiken muun tehtävän lisäksi niin paljon kotitehtäviä, että pääpaino opiskelussa ei enää ole oppiminen. Pääpaino on kaikkien tehtävien valmiiksi saaminen aikarajaan mennessä.

Jatkuu mainoksen jälkeen Mainos päättyy

Nettijärjestelmät ovat astuneet vahvemmin esille etäopetuksen myötä. Nämä järjestelmät kuitenkin kaatuvat jatkuvasti, eivätkä opettajat osaa käyttää niitä. Sen seurauksena viimeisillä voimilla aikarajaan mennessä väännetyt kotitehtävät katoilevat netistä ja niitä ei arvioida ajoissa – tai ollenkaan. Tästä seuraa yhä lisää työtä opiskelijoille.

Viime vuoden aikana tein samat tehtävät moneen kertaan ainoastaan edellämainituista syistä. Myös nettitentit kaatuivat, joten tenttejäkin tehtiin useampaan kertaan.

Kelan myöntämä opintotuki maksetaan vain, jos opiskelija on saanut tietyn määrän opintopisteitä kuukaudessa. Viime vuoden aikana useampi henkilö luokaltani – itseni mukaan lukien – joutui lähettämään sähköpostia opettajien perään siitä, että opintopisteet eivät olleet ilmestyneet, vaikka kaikki oli suoritettu.

Stressi ei siis käsitä pelkkää opinnoista ja järjestelmien kaatumisesta kertyvää työmäärää. Sen lisäksi oppilaat joutuvat työskentelemään varmistaakseen, että tehdystä työstä todella on saatu opintojen jatkuvuuden kannalta välttämättömät opintopisteet.

Kun aloitin ammattikorkeakoulussa, minulle kerrottiin, että opiskelijoita otettiin poikkeuksellisesti sisään kaksinkertainen määrä normaaliin verrattuna. Tämä näkyy muun muassa siinä, että vain me, joilla sukunimi on aakkosten alkupuolella, pääsemme tekemään opintomme normaalin suunnitelman mukaan.

Puolet opiskelijoista joutuu siis tekemään opintonsa väärässä järjestyksessä, koska kaikki eivät mahdu harjoitteluihin samaan aikaan. Nämä aakkosten loppupäässä olevat rakentavat tietopohjaansa aloittaen vaikeammista asioista, mikä lisää edelleen haastetta opiskeluun.

Jatkuu mainoksen jälkeen Mainos päättyy

Voisiko kaikkiin ongelmiin olla syynä liian suuri opiskelijamäärä? Koulumme toki saa rahaa jokaisesta valmistuneesta, mutta valtiomme varoja ei eheytä jo valmiiksi työuupumuksesta kärsivät valmistuneet, joiden opiskeluun käytetty energiamäärä ei vastaa ammattitaidon määrää.

On aika lopettaa asioiden ympäripyöreä kommentointi ja valittelu. Asiat on korjattava suuntaan, jossa opiskelijoiden vuosi on tasapainoinen ja opintäyteinen.

Uupunut opiskelija