Suomi ja EU:n komissio, Metsähallitus ja poromiehet. Hakkuista kiistellään nyt niin Euroopan unionin kuin Ylä-Lapinkin neuvottelupöydissä.

Suomi kasvattaa puunkäyttöä. Bioenergialla ja nestemäisillä biopolttoaineilla voi leikata maatalouden ja liikenteen kasvihuonepäästöjä.

Mutta lisähakkuut pienentävät metsien hiilinielua, kykyä torjua ilmastonmuutosta. Jos komission esitys toteutuu, Suomen valtion on kompensoitava puunkäytön lisäys ostamalla päästöoikeuksia.

”Kansantaloudellisesti ei ole kustannustehokasta ostaa päästöoikeuksia ulkomailta”, sanoo Olli Tahvonen, kansantaloudellisen metsäekonomian professori Helsingin yliopistosta.

”Halvempi tapa vähentää päästöjä on kasvattaa metsien sitoman hiilen määrää.”

Ylä-Lapissa Metsähallitus ja saamelaiset poromiehet neuvottelevat, paljonko puuta voidaan hakata Muddusjärven paliskunnan alueella seuraavien 14 vuoden aikana.

Tahvonen koplaa kaksi hakkuukiistaa, ilmastonsuojelun näkökulmasta.

”Metsien hiilensidontaa kannattaa lisätä siellä, missä puusto kasvaa hitaasti ja kantohinnat ovat muuta maata alhaisemmat”, hän sanoo.

”Siksi Ylä-Lappi on lupaavin mahdollinen alue.”

Energiatuotannon ja liikenteen päästöjen vähentäminen on sitä kalliimpaa, mitä korkeammaksi hiilidioksiditonnin hinta nousee. EU:n päästökaupassa nykyinen tonnihinta on vain viitisen euroa.

Tutkimuksissa on arvioitu, että hinta voi nousta jopa 50 euroon vuoteen 2030.

”Kun tonnihinta on 40 euroa”, Tahvonen sanoo, ”olisi kansantaloudellisesti kannattavampaa jättää Ylä-Lapin metsät hakkaamatta, käyttää niitä hiilivarastona kuin jatkaa nykyistä metsätaloutta.”

Tahvonen kertoi tuloksista torstaina 5. lokakuuta Inarissa Muddunjärven paliskunnan ja sen metsätyöryhmän järjestämässä seminaarissa.

”Jatkuvapeitteinen metsänhoito ei ole utopiaa.”

Metsähallituksen metsätaloutta pyörittävä Metsätalous Oy tuloutti viime vuonna noin sata miljoonaa euroa valtion kassaan. Liikelaitos ei eritellyt, tuliko tuloa myös pohjoisen Lapin metsistä.

Metsähallitus on korostanut metsätalouden työllistävää vaikutusta Ylä-Lapissa. Suoraan elannon saa parikymmentä metsuria ja toimihenkilöä. Muutamat hakkuukoneen kuljettajat, niin sanotut moto-kuskit, tekevät suuret hakkuusavotat.

Poromiehet pelkäävät, että luppometsät, porojen tärkeät talvilaitumet, katoavat avohakkuiden myötä. Myös matkailuyrittäjät kavahtavat aukkoja metsämaisemassa.

Tahvonen on hahmotellut mallin, josta professorin laskelmien mukaan hyötyisi koko Ylä-Lapin talous.

Metsää kaadettaisiin yhä mutta avohakkuista luovuttaisiin. Poroille jätettäisiin luppopuita. Hiiltä sitoutuisi nykyistä enemmän puustoon, maisema säilyisi yhtenäisenä.

”Tutkimukset viittaavat, että jatkuvapeitteinen metsänhoito ei aiheuttaisi tappiota Metsähallitukselle”, Tahvonen sanoo. ”Mutta muiden metsänkäyttömuotojen sovittaminen metsätalouteen helpottuisi.”

Hän muistuttaa, että aikoinaan Metsähallitus luopui avohakkuista matkailulle ja poroelinkeinolle arvokkaassa metsässä Muoniossa.

”Jatkuvapeitteinen metsänhoito ei ole utopiaa”, Tahvonen sanoo.

”Luonnonvarakeskuksen tutkijan mukaan sen osuus voisi nousta Suomessa kymmeneen prosenttiin.”

Nykymetsätalous kannattaa professori Olli Tahvosen mielestä huonosti Ylä-Lapissa. Suurin syy on puun hidas kasvu.

Metsähallitus ilmoittaa hallussaan olevan metsäomaisuuden tuottavan neljän prosentin koron. Tahvosen mukaan Inarissa ylletään noin prosentin korkotuottoon.

Luvun hän on laskenut alueen yksityismetsien tiedoilla, sillä Metsähallitus ei ole toistaiseksi luovuttanut alueen kantohintoja ja kustannuksia metsän uudistamisesta.

Tilastotietojen mukaan metsätalouden vuotuinen nettotulos Ylä-Lapissa on noin 20 euroa hehtaarilta. Tahvonen kollegoineen arvioi, että luppo- ja jäkälähehtaarin arvo porotaloudelle on suurempi, 30 euroa.

”Vertailu on karkea mutta antaa suuntaviivoja nykyisen metsätalouden kannattavuudesta.”

Juttu julkaistu 5.10.2017 klo 14, juttua muokattu 12.10 klo 10.06: päivitetty professori Olli Tahvosen tutkimus ajantasaisella pdf:llä. Aiemmin julkaistu oli esiversio.