Merkkivaatteiden kopiontiompelu on sallittua, kunhan raha ei vaihda omistajaa ja feikkituotteet pysyvät perhepiirissä.

Tästä on kyse Merkkivaatteiden kopionti omaan käyttöön ei ole lain mukaan kiellettyä.

Kopiotuotteita ei kuitenkaan saa myydä.

Aiemmin kotikopionti pysyi piilossa, mutta sosiaalisen median kautta tuotteet voivat saada paljon näkyvyyttä.

Tuotemerkkien kopiointia harrastavat etenkin lapsilleen ompelevat äidit.

Merkkivaatteiden kopioimisesta tulee yleensä mieleen pikamuotiketjut tai Kiinasta ja Kaukoidän maista tulevat piraattituotteet, mutta kopiointia harrastetaan surutta myös kotiompelimoissa.

– Omien "adidaksien" tekeminen voi olla harrastus, joilla testataan ompelutaitoja tai halutaan saada merkkituote kaupan hintoja edullisemmin, väitöskirjatutkija Heidi Härkönen kertoo.

Härkösen mukaan omaan käyttöön merkkivaatteiden kopiointi ei ole lain mukaan kiellettyä, mutta harrastus muuttuu laittomaksi, mikäli tuotteista saa rahaa.

Liminkalaislähtöinen Härkönen tekee muodin kopioimiseen liittyvää oikeustieteellistä väitöskirjaa Lapin yliopistoon. Hän on myös tehnyt aiheesta kyselyn Facebookin suositussa Ompeluelämää-ryhmässä.

Heidi Härkönen on väitöskirjatutkija, joka on kiinnostunut muotialan juridiikan selvittämisestä. Berislav Jurišić / Yle

Yli kolmenkymmenentuhannen jäsenen ryhmässä itsetehtyjä kopiotuotteita esitellään ahkerasti ja aiheesta käydään säännöllisesti myös kädenvääntöä, sillä ihmisten oikeustaju poikkeaa toisistaan.

Härkösen selvityksen mukaan osa ompelijoista ei näe kopioinnissa mitään väärää, kun taas osa tuomitsee kaikenlaisen kopioinnin jyrkästi.

Kopiotuotteesta ei saa saada rahaa

Härkösen mukaan rajanveto kopiointitapauksissa on tapauskohtaista ja siksi haastavaa. Vaatteiden kohdalla kyse on yleensä tavaramerkeistä, tekijänoikeuksista ja mallioikeuksista.

– Nyrkkisääntönä on, että niin kauan kun raha ei vaihda omistajaa ja feikki-Adidakset pysyvät perhepiirissä, ollaan turvallisilla vesillä.

Myyntiin itsetehtyjä merkkituotteiden kopioita ei kannata laittaa edes pienimuotoisesti. Härkönen sanoo, että esimerkiksi koulun myyjäisiin tai kirpputoreille kopiotuotteita ei kannata tehdä, koska huonolla tuurilla voi saada juristit peräänsä ja joutua korvausvelvolliseksi.

Toisaalta osa haluaa testata ompelijan taitojaan ja he kopioivat ihan ompelemisen iloista. Heidi Härkönen

Kopiotuotteita ei kannata myöskään esitellä käsityöblogeissa, joista saa esimerkiksi mainostuloa.

– Kopiotuotteesta saatavalla rahamäärällä ei ole merkitystä, vaan pienikin tulo voidaan katsoa elinkeinotoiminnaksi, Härkönen sanoo.

Hänen mukaansa tuotteiden myynnistä voi seurata korvauksien maksaminen kopioidulle brändille. Härkönen muistuttaa, että mikäli asia etenee tuomioistuimeen, hävinneen osapuolen maksettavaksi tulevat myös oikeudenkäyntikulut.

Some tuo tekemisen julkiseksi

Kopiotuotteiden esittely laajalle yleisölle sosiaalisessa mediassa ei Härkösen mukaan ole sekään välttämättä kannattavaa. Sosiaalisen median kautta kopiotuotteet voivat saada laajan yleisön ja sitä kautta herättää myös valmistajien mielenkiinnon.

Ennen sosiaalista mediaa kotikopiointi pysyi piilossa. Härkönen kertoo, että nykyään sosiaalisessa mediassa kopiotuotteitaan esittelevät joutuvat tekemään riskiarvioinnin toiminnastaan.

– Tietääkseni oikeustapauksia ei ole vielä ollut, sillä some on niin uusi asia ja kotiompelu suhteellisen harvinainen ilmiö verrattuna vaikka siihen, kuinka moni osaa ladata laitonta sisältöä netistä.

Kotikopioiminen jakaa ompelijat eri leireihin. Toiset eivät näe siinä mitään pahaa, toisten mielestä kaikki kopioiminen on väärin. Marko Väänänen / Yle

Asianajaja Hanna-Maija Elo on edustanut Adidasta oikeudenkäynnissä, joka käytiin suomalaisyritystä vastaan. Yritys toi Suomeen kenkiä, joissa oli neljä raitaa.

Elo kertoo, että esimerkiksi tavaramerkkilain perusteella on mahdollista puuttua vain käyttöön elinkeinotoiminnassa, ei siten puhtaaseen yksityiseen käyttöön. Elinkeinotoiminnan laajuudella ei sinänsä ole merkitystä, Elo kirjoittaa sähköpostitse.

Heidi Härkönen ei näe kopiointia ainakaan palveluksena yrityksille, sillä se voi vesittää tuotemerkkiä. Kopioinnin sijaan Härkönen keskittyisi oman luovuutensa kehittämiseen ja sen esilletuontiin.

Kolme raitaa saa lapsen sopeutumaan joukkoon?

Mutta miksi ihmiset kopioivat merkkituotteita? Härkösen kyselyyn vastanneet perustelevat toimintaansa esimerkiksi sillä, että brändituote koetaan liian kalliina ja itse tekemällä halutaan säästää rahaa.

Moni kertoo tekevänsä tuotteita lapsilleen tai lapsenlapsilleen. Keskustelupalstalta käy ilmi, että moni äiti ajattelee vaatteessa näkyvän kolmen raidan auttavan heidän lastaan sopeutumaan joukkoon.

Härkösen saamien vastausten perusteella ihmiset eivät myöskään halua maksaa halpatuotantomaissa valmistetuista brändivaatteista. Tuotteita halutaan myös personoida eli esimerkiksi hienosäätää vaatteen kokoa tai kaupasta ei löydy oikeaa väriä.

– Toisaalta osa haluaa testata ompelijan taitojaan ja he kopioivat ihan ompelemisen iloista, Härkönen sanoo.