Lukuvuoden avajaisissa 10. syykuuta kävi selväksi, että Tampereen ”punainen yliopisto” on mennyttä. Keskustakampuksen päätalon aulassa paistoivat syvänvioletit valot. Samaa brändiväriä oli leivoksissa.

Keskellä juhlasalin seinää oli yliopiston logo, ihmisen pää. Se on saanut monia lempinimiä: kekkonen, rautanaamio, hitsausmaski.

Juhlaohjelma noudatti perinteistä kaavaa, oli juhlakulkue, musiikkia, rehtorin puhe ja vuoden alumnin valinta. Kohdassa, jossa oli aiemmin ollut henkilökunnan puheenvuoro, poikettiin tutusta. Muualla opiskellut mutta Tampereen kunniatohtoriksi nimeämä koodari-lastenkirjailija Linda Liukas toivotti ihmisläheisyyttä, rohkeutta ja pitkäjänteisyyttä.

Rehtori Mari Walls kiitteli juhlapuheessaan ”koko yhteisöä”, joka oli määritellyt yliopiston uudet arvot ”avoimesti, rohkeasti, kriittisesti ja vastuullisesti”.

Viime vuosina Tampereen uuteen, yhdistyneeseen yliopistoon on kuitenkin liitetty aivan toisenlaisia sanoja. Julkisuuteen ovat nousseet riidat ja kiistat: on kävelty yliopistodemokratian yli, johto on sanellut ja salaillut.

Tampereen korkeakoulujen yhdistäminen alkoi vuonna 2013. Tampereen yliopiston silloinen rehtori Kaija Holli teki aloitteen, sitten tehtiin selvitys. Opetusministeriössä iloittiin, että hajanainen korkeakoulukenttä tiivistyisi entisestään.

Suomalaisia yliopistoja on uudistettu yritysmaailman opein siitä saakka, kun Jyrki Kataisen (kok) ”fantastiseksi” kuvaama yliopistouudistus tuli voimaan vuonna 2010. Silloin yliopistot irrotettiin valtionhallinnosta ja niiden autonomiaa lisättiin.

Vuonna 2015 Tampereen yliopisto, Tampereen teknillinen yliopisto (TTY) ja Tampereen ammattikorkeakoulu tekivät myönteisen päätöksen yhdistymisestä. Projektin nimeksi tuli Tampere3.

Seuraavana vuonna päätettiin, että syntyvä korkeakoulu olisi hallintorakenteeltaan säätiöyliopisto. Suomessa oli entuudestaan vain kaksi säätiöyliopistoa: TTY ja Aalto-yliopisto.

Kun Aalto-yliopistoa perustettiin, kauppakorkeakoulu, Taideteollinen korkeakoulu ja Teknillinen korkeakoulu jäivät omiksi yksiköikseen. Tampereella molemmat yliopistot päätettiin laittaa yhteen, ammattikorkeakoulusta tuli säätiön omistama osakeyhtiö.

Perinteisesti yliopistot ovat olleet niin sanottuja julkisoikeudellisia yliopistoja. Säätiöyliopistot eroavat niistä hallinnollisesti, esimerkiksi säätiöyliopiston hallitus voidaan nimittää vapaammin.

Tampereen yliopisto oli ollut julkisoikeudellinen. Sen hallituksessa oli ollut lain edellyttämä kiintiö yliopistoyhteisölle, siis professoreille, muulle henkilökunnalle ja opiskelijoille.

Tutkijat toivoivat, että uuden yliopiston johtosääntöön kirjattaisiin erikseen, että yliopistoyhteisöllä on jatkossakin paikka hallituksessa. Säätiön hallitus oli toista mieltä.

Alkoi valtataistelu, joka jatkuu yhä.

Kiistoja aiheutti moni muukin asia, kuten yliopiston nimi. Tampereen uusi yliopisto vai Tampere-yliopisto? Moroversity, ehdottivat vääräleuat.

Lopputulos: Tampereen yliopisto.

Riidoista huolimatta viestinnässä pidettiin lippua korkealla: ”Tampere3 on uuden ajan Leonardo Da Vinci”, luki nettisivuilla.

Helmikuussa 2018 johtosääntö valmistui. Se on samanlainen kuin muissakin Suomen säätiöyliopistoissa. Hallituksessa ei tarvitse olla henkilökunnan edustajia.

Nykyiseen hallitukseen kuuluvat esimerkiksi Cargotecin suuromistaja Ilkka Herlin, OP-ryhmän strategiajohtaja Pekka Puustinen ja Tampereen pormestari Lauri Lyly.

Uudesta johtosäännöstä nousi myrsky. Tampereen yliopiston tuolloinen rehtori Liisa Laakso kuvasi sitä Helsingin Sanomissa lainvastaiseksi ja salassa valmistelluksi.

Tampereen yliopiston henkilökunta marssi ulos.

Seuraavaksi valtakamppailu siirtyi konsistoriin, korkeimpaan päättävään elimeen, joka valitsee yliopiston hallituksen. Yliopiston siirtymäkauden hallitukseksi oli nimitetty säätiön hallitus. Nyt hallitus vahvisti valtaansa konsistorissa nimittämällä sille puheenjohtajan demokraattisten vaalien ohitse.

Vuoden 2019 alussa korkeakoulujen yhdistyminen tuli voimaan ja uusi Tampereen yliopisto aloitti toimintansa. Yliopisto on Suomen toiseksi suurin. Opiskelijoita on 19 000, henkilöstöä noin 4 000.

Yliopiston rakenne uudistui. Se oli Tampereen yliopistossa jo kolmas rakenneuudistus tällä vuosikymmenellä. Edellisen kerran hallinto ja tiedekunnat myllättiin vuoden 2017 alussa. Sen piti olla valmistautumista fuusioon, mutta ei. Uusi rakenne luotiin nollasta.

Nyt yliopistolla on esimerkiksi informaatioteknologian ja viestinnän tiedekunta, joka on suurempi kuin koko Vaasan yliopisto. Tiedekunnan dekaani on taustaltaan materiaaliopin professori, mutta johtaa muun muassa näyttelijä- ja toimittajakoulutusta.

Syksyllä 2019 Tampereen yliopisto aloitti ensimmäisen kokonaisen lukuvuotensa tilanteessa, jossa akateeminen henkilökunta on napit vastakkain yliopiston johdon kanssa. Johtosääntöä ja johtoa ääneen kritisoivat tulevat vanhasta Tampereen yliopistosta.

Päätöksistä on tehty valituksia. Johtosäännöstä valitettiin eduskunnan apulaisoikeusasiamiehelle, joka totesi, että se ei ole lainvastainen mutta ei katsonut olevansa oikea taho ratkaisemaan asiaa. Konsistorin puheenjohtajanimityksestä valitettiin korkeimpaan hallinto-oikeuteen, mutta se ei antanut asiasta ratkaisua.

Kaikki tuntuu takkuavan. Nettisivut uudistettiin niin, ettei edes henkilökunta aluksi löytänyt opettamiaan kursseja. Opiskelijoilta olivat kateissa niin ilmoittautumissivut kuin opetusohjelmatkin.

Yliopiston painopisteiksi on nimetty tekniikka, terveys ja yhteiskunta, mutta yhteiskuntatieteilijät kokevat olevansa aputieteen roolissa. Humanistit ja kasvatustieteilijät eivät mahdu koko kolmioon.

Elokuussa tunteita kuohutti uutinen, että entinen Elinkeinoelämän valtuuskunnan johtaja ja Aamulehden päätoimittaja Matti Apunen oli nimitetty viideksi vuodeksi osa-aikaiseksi työelämäprofessoriksi.

Nimitystä ei käsitelty tiedekuntaneuvostossa, eikä Apuselta vaadittu esimerkiksi asiantuntijalausuntoja.

Järjestettiin tilaisuus tilanteen rauhoittamiseksi. Provosti, konsistorin puheenjohtaja Jarmo Takala kertoi, että Apunen oli itse ottanut yhteyttä yliopistoon. Rekrytointia Takala ja rehtori Walls perustelivat sillä, että yliopistolla pitää olla ”instrumentteja, joihin tarttua, kun avautuu aikaikkuna”.

Dekaani Jyrki Vuorinen sanoo Suomen Kuvalehdelle, että rekrytointiasiaa on käsitelty viestinnän yksikössä. Koska työelämäprofessuurit ovat keskenään erilaisia, myös rekrytoinnit eroavat toisistaan.

Ennen nimitys olisi mennyt tiedekuntaneuvoston kautta, mutta nyt säännöt ovat uudet. Valtaa on siirretty ”strategiselle tasolle”, Vuorinen sanoo. ”On haettu ketterämpää mallia.”

”Me voitaisiin tehdä täällä ihmeitä, jos fuusiossa olisi hellitetty otetta ja kaikkea ei olisi tehty pakolla.”

”Yliopistojen fuusio voisi olla äärettömän hyvä asia, mutta nyt se on tärvelty alusta saakka”, sanoo historian apurahatutkija Jussi Jalonen, joka on toiminut Tampereen yliopiston tieteentekijöiden ammattiyhdistyksen tiedottajana ja kommentoinut tapahtumavyyhtiä blogissaan.

Jalonen sanoo, että fuusio haluttiin ajaa läpi mahdollisimman nopeasti, muotoseikoista piittaamatta ja yliopistoyhteisöä kuuntelematta. Paljon on sovittu kabineteissa, vaikka juhlapuheissa julistetaan avoimuutta.

Riidan juuri on hänestä säätiöyliopistomuoto, jota yliopiston siirtymävaiheen hallitus tulkitsi ”maan tavan mukaan” ja muun muassa jätti henkilökunnan ulos.

”Me voitaisiin tehdä täällä ihmeitä, jos fuusiossa olisi hellitetty otetta ja kaikkea ei olisi tehty pakolla.”

Kesäkuussa 2018 akatemiaprofessori, sosiologi Pertti Alasuutari kirjoitti Suomen Kuvalehden verkkosivuilla, että suunnitteli jättävänsä Tampereen yliopiston ja vievänsä tutkimusrahoituksensa mukanaan.

Alasuutari näki, että monialayliopistosta oltiin tekemässä ”jonkinlaista kehittämiskeskusta”, jossa yliopiston perustajat ja erityisesti Teknologiateollisuus sanelevat, mitä pitää tutkia. Hallintorakenteessa ”henkilöstö on syrjäytetty”.

Syyskuussa 2019 Alasuutari on kuitenkin yhä työhuoneessaan Tampereella. Tyytyväinen hän ei ole. Hän päivittelee, että rehtori yrittää korjata tulehtunutta ilmapiiriä palkkaamalla taas uuden johtajan – hyvinvointijohtajan.

Erityisen pettynyt hän sanoo olevansa siihen, miten yhdistymisen hyötyjä ei ole käytetty. Kun kaksi yliopistoa yhdistettiin, kuhunkin keskushallinnon tehtävään oli tarjolla kaksi päällikköä omasta takaa. Sen sijaan, että paikat olisi täytetty sisäisellä haulla, ne pantiin yleiseen hakuun. Johtajia rekrytoitiin ulkopuolelta ja vanhat siirrettiin johdon määräämiin erityistehtäviin. Hallinto kasvoi.

Se, mihin suuntaan yliopisto toden teolla kääntyy, selviää kuitenkin vasta kun ensi vuoden budjetti julkistetaan, Alasuutari sanoo. Walls on ilmoittanut, että rahoitus jyvitetään hänen johdollaan, ei opetus- ja kulttuuriministeriön mallin mukaan. Niin saa tehdä, mutta syksy on jo pitkällä eikä vieläkään tiedetä, mitä rehtorin linjaus käytännössä tarkoittaa.

”Tervetuloa rakentamaan yhteistä toimintakulttuurin pelikirjaa.”

Yliopiston johto on halunnut edistää uuden yhteisön muotoutumista yritysmaailman keinoin.

Avuksi on palkattu konsultteja Rdigo-nimisestä yhtiöstä.

Syksyllä 2018 monet Tampereen yliopistolla työskentelevät tutkijat saivat kutsun rehtorilta. Viestin mukaan vastaanottajat oli ”ilmiannettu” heidän kollegoidensa toimesta ”innokkaina, idearikkaina, uudistushenkisinä” henkilöinä. Heidät kutsuttiin kahteen noin viisituntiseen työpajaan, joissa pureuduttiin ”Wau-kokemuksen luomiseen”.

Työpajoissa tutkijat jaettiin ”kipinäryhmiin”: leopardeihin, karhuihin ja kotkiin.

Syntyi ”Pelikirja v.1.0 toimintakulttuurin kehittämiseen”. Sen opit olivat ”kompaktissa korttimuodossa”.

Tutkijat ovat suhtautuneet kriittisesti paitsi konsultteihin myös yliopiston yrityksiin peitellä hankaluuksiaan brändäämisen taakse.

Brändejä tutkinut Katja Valaskivi sanoo, että brändin pitää vastata todellisuutta. Muuten se toimii itseään vastaan.

”Nyt ero on valtava”, Valaskivi sanoo.

Valaskivi toimi tutkimusjohtajana Tampereen yliopiston journalismin, median ja viestinnän tutkimuskeskuksessa Cometissa, mutta jätti viisivuotisen pestinsä kesken. Syyskuussa hän aloitti apulaisprofessorina Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Hän johtaa yhä Suomen Akatemian rahoittamaa tutkimushanketta Tampereen yliopistossa.

Hän on tutkinut maabrändejä ja sanoo niiden logiikan pätevän myös yliopiston brändäämiseen. Brändäämistä perustellaan erottautumisella, mutta sen tarkoitus on myös luoda uskottavuutta tietyllä toimialalla. Siksi tuloksena on yleensä samanlaistumista: on saman näköiset nettisivut, on logo ja slogan ja rentoa somemateriaalia, kuten Tampereen yliopiston video, jossa opiskelijat peittävät kasvonsa yliopiston ihmiskasvologolla, ”rautanaamiolla”.

”Tarkoitus on olla erilainen tunnistettavalla tavalla niin, että kuuluu joukkoon. Tampereen yliopiston nykyinen ilme ei assosioidu yliopistoon vaan yritysmaailmaan.”

Viestintäohjeissa on teroitettu, että yliopistosta tulee puhua ”me-muodossa”, koska siitä syntyy ”aidon kohtaamisen vaikutelma”. Korkeakouluyhteisön lyhenne TUNI on tarkoitettu ”järjestelmäkäyttöön”, ei ”puhuttavaksi tai kirjoitettavaksi”. Yliopiston edustajien täytyy myös muistaa, että ”Tampere on upea kaupunki elää, opiskella ja työskennellä”.

Kun eräs tutkija oli laittanut esitysdioihin rautanaamiologolle pipon, viestintäosastolta oli tullut ukaasi: logoja ei saa muuttaa eikä sloganeille vitsailla.

Työpajoissa pureuduttiin ”Wau-kokemuksen luomiseen”. Tutkijat jaettiin leopardeihin, karhuihin ja kotkiin.

Brändäämistä on ajanut voimakkaasti ylipiston uusi rehtori Mari Walls.

”Tämä ajatus, että ’ihminen ratkaisee’, kolahti heti”, Walls sanoo konsulttien yliopistolle tekemästä sloganista.

Walls aloitti Tampereella elokuussa 2018. Myös hänen valintansa tehtävään herätti närää. Walls työskenteli aiemmin Luonnonvarakeskuksen pääjohtajana. Hän mylläsi koko organisaation ja veti läpi suuret yt-neuvottelut.

Tutkijoiden mukaan tyyli jatkuu Tampereella: Yliopiston johto toimii kuin rautanyrkki. Jos antaa kritiikkiä, törmää tefloniin.

Kun Walls kommentoi henkilökunnan esittämää kritiikkiä, vastauksissa toistuvat sanat ”ratkaisu”, ”pitkäjänteinen” ja ”strateginen”. Hänen mukaansa korkeakoulufuusion tarkoitus on turvata yliopiston jatkuvuus. Se tapahtuu pohtimalla sitä, miten ”suomalaisen yhteiskunnan isoa muutosta tuetaan tutkitulla tiedolla”.

Walls kertoo, että yliopiston budjetti aiotaan vahvistaa seuraavassa hallituksen kokouksessa marraskuun puolivälissä. Budjetin tekeminen on kestänyt, koska sitä ei hänen mukaansa ole tehty vain vuotta 2020 silmällä pitäen, vaan ”pitkäjänteisesti” ja ”strategisesti” vuoteen 2023 asti.

”Meidän suunnittelun lähtökohta ei ole tieteenalakohtaisuus. Me haetaan tässä nimenomaan strategista lähtökohtaa, myös talouden osalta.”

Matti Apusen rekrytointiin Walls ei halua ottaa kantaa. Hän kertoo, että nimitysprosessista käytyyn keskusteluun liittyy väärinkäsityksiä.

”Mutta nämä on meidän sisäisiä asioita. Nämä ei varmaan Suomen Kuvalehteä kiinnosta.”

Syyskuun 19. päivänä, reilu viikko violettien avajaisten jälkeen, yliopiston juhlasaliin kokoontui noin sata kuulijaa.

Akatemiatutkija Hanna Kuusela kertoi ensimmäisiä tuloksia tutkimuksestaan. Hän sai tutkimusryhmineen syksyllä 2018 Koneen säätiöltä 245 000 euron rahoituksen Tampereen korkeakoulufuusion, sen strategisen johtamisen ja kriisiytymisen tutkimiseen.

Jo aiemmin Helsingin yliopiston dosentti Jukka Lipponen oli tutkimusryhmineen alkanut tutkia henkilökunnan sopeutumista fuusioon. Kuuselan ryhmä teki yhteistyötä Lipposen hankkeen kanssa.

Ensimmäinen raportti kertoi tuloksia henkilökunnalle suunnatusta kyselystä. Vastausprosentti oli huomattava ja tulos selkeä: enemmistö nykyisen yliopiston henkilöstöstä pitää tärkeänä, että yliopistoyhteisö nimittää oman johtonsa itse suorilla vaaleilla. Henkilökunta myös haluaa jäseniään hallitukseen. Vanhat yliopistorajat näkyivät vain vähän: entisen Tampereen yliopiston väestä peräti 64 prosenttia haluaisi yliopistoyhteisölle enemmistön hallituspaikoista, entisessä TTY:ssäkin yli puolet halusi vähintään kolmea edustajaa. Nyt edustajia ei ole yhtään.

Raportti oli Kuuselan mukaan tarpeellinen tilannekatsaus, sillä osa yliopistoväestä on myös ärsyyntynyt jatkuvasta hallinnon kritisoinnista.

”Avovastauksissa tuli syytöksiä muutosvastaisista kommunistiänkyröistä ja pienestä kitisevästä porukasta, joka pyörittää julkista keskustelua toimittajakavereidensa kanssa.”

Tutkimusraportin julkistuksessa tutkijoiden edessä oli ensimmäistä kertaa myös yliopiston hallituksen puheenjohtaja Ilkka Herlin.

”Mä olen ollut tässä hallituksessa, jota on epäilty liikemaailman ja kolmannen sektorin yhteenliittymäksi. En ole huomannut tällaista. Olkoonkin väärin valittu tämä hallitus, se on hyvä hallitus”, Herlin sanoi puheenvuorossaan.

Konsistorin jäsen, kotimaisen kirjallisuuden professori Mari Hatavara oli eri linjoilla.

”Lupaan yrittää saada hallitukseen henkilökunnan jäseniä”, hän sanoi.

Hatavara oli aiemmin konsistorin varapuheenjohtaja, mutta irtisanoutui tehtävästä kesäkuussa 2018 saatuaan TTY:läisiltä epäluottamuslauseen.

”Haastan yliopiston ensimmäisen hallituksen aloittamaan johtosäännön uudistustyön yhdessä edustuksellisten elinten kanssa. Kaikki eväät on, kaikki valta on, nyt on aika toimia.”

Aplodit olivat pitkät. Joku nousi seisomaankin.

Liki puolitoista tuntia tilaisuuden alun jälkeen rehtori Mari Walls piti lavan edessä muutaman minuutin puheenvuoron, kiitteli ”arvokkaasta näkemyksestä”, ja poistui Herlinin kanssa samana iltana pidettyyn strategiatyöpajaan.

Seuraavana päivänä hallitus tiedotti, ettei johtosääntöä tarvitse muuttaa. Sen sijaan olisi tärkeää huolehtia työrauhasta ja keskittyä ”strategian syventämiseen”.

Toinenkin tiedote tuli. Se yllätti monet: yliopisto ilmoitti aloittavansa uuden, oman tutkimushankkeen Tampereen korkeakoulujen fuusiosta.

Siinä ”hyödynnetään korkeakoulujen johtamisen ja hallinnon laajapohjaista kansallista ja kansainvälistä tutkimusosaamista ja fuusioprosessien benchmarkia muihin kansallisiin ja kansainvälisiin korkeakouluihin”.