Pääkaupunkiseudulle rakennetaan edelleen yksiöitä, vaikka suomalaisten elintaso on korkea.

– Asutaanko Suomessa tosiaan tämän kokoisissa asunnoissa? kysyi tanskalainen opiskelija, kun hän astui ensimmäistä kertaa helsinkiläiseen 20 neliön yksiöön.

Tanskassa yksiöt eivät ole kovin yleisiä. Pienet asunnot ovat tavallisesti kaksioita. Espanjassa on kiellettyä rakentaa alle 35 neliön asuntoja, sillä niitä ei nähdä asumiseen sopivina.

Suomesta puolestaan löytyy miniasuntoja. Vastikään asuntosijoitusyhtiö SATO esitteli 15,5 neliön yksiön.

Mutta kuka oikeasti haluaa asua 15 neliön yksiössä?

Historia on osasyy pieniin asuntoihin

Tilastokeskuksen mukaan Suomessa on yksiöitä koko maan asuntokannasta noin 15 prosenttia. Kaksioita on eniten, noin 30 prosenttia asuntokannasta.

Pieniä asuntoja on kaupungeissa enemmän kuin maaseudulla. Vuonna 2015 Helsingissä yksiöitä oli peräti 23 prosenttia asuntokannasta, kaksioita puolestaan 36 prosenttia.

– Helsingissä asutaan ihan kohtuuttoman ahtaasti. Helsinki on hyvin pienasuntovaltainen. Muualla Euroopassa yksiöitä on yhtä paljon ainoastaan Prahassa, Riikassa ja Bratislavassa, sanoo kaupunkimaantieteen professori Mari Vaattovaara Helsingin yliopistolta.

Tilastokeskuksen mukaan Suomessa on yksiöitä koko maan asuntokannasta noin 15 prosenttia.­

Miksi Helsingissä on niin paljon yksiöitä? Suomi on ollut vauras maa vasta vähän aikaa. Se selittää osaltaan, miksi Helsingissä on vähän vanhoja, suuria asuntoja.

Myöhemmin asuntopolitiikka on vaikuttanut pienten asuntojen lisääntymiseen. Esimerkiksi sodanjälkeinen Arava-lainoittaminen suosi pienten asuntojen rakentamista.

Maaltamuutto 1960- ja 1970-luvuilla aiheutti puolestaan asuntopulan, johon vastattiin rakentamalla elementtitaloja ja pieniä asuntoja.

Kaavoittaminen on kankeaa

Helsinkiin rakennetaan edelleen pieniä asuntoja, vaikka elintaso on noussut. Vaattovaara näkee takana monia syitä.

Asunnot ovat kalliita, kun niitä ei ole tarpeeksi. Toisaalta rakentamisen normit, kuten erilaiset esteettömyysvaatimukset ja autopaikat, nostavat rakentamisen hintaa ja sitä myötä asuntojen hintoja koko Suomessa.

– Toinen näkökulma on kaavoitus. Meillä on paljon vapaata tonttimaata, johon ei päästä käsiksi. Kaavoituskone on koko valtakunnan tasolla hyvin kankea, Vaattovaara pahoittelee.

Kaavoittamisen käytäntöjä pitäisi uudistaa. Kankeus ei mahdollista tilkkutäkkimäistä rakentamista ja tiivistämistä. Pienet tontit eivät sovi suuriin rakennusprojekteihin, joissa kokonainen kaupunginosa nousee kerralla.

Vuonna 2015 Helsingissä yksiöitä oli 23 prosenttia asuntokannasta.­

– Esimerkiksi Brysselissä on “isä, poika ja peräkärry” -tyyppistä rakentamista. Rakennetaan sellaiseen väliin, mihin mahtuu. Meillähän tällainen ei toimi ollenkaan, Vaattovaara sanoo.

Rakennusteollisuudessa ei tarpeeksi kilpailua?

Kolmanneksi syyksi Vaattovaara nostaa kilpailun puutteen.

– Meillä on kovin vähän rakentajia. Muutamat isot rakennusliikkeet rakentavat itselleen helpointa rakennustapaa. Pienemmät, joustavat toimijat puuttuvat täältä miltei kokonaan, Vaattovaara sanoo.

Yksiöissä ja pienissä asunnoissa on rakentajan kannalta paras tuottavuus. Myös Helsingin yliopiston kaupunkisosiologian professori Matti Kortteinen näkee pääkaupunkiseudun pienten asuntojen tarjonnan liittyvän rakennusteollisuuden yksipuolisuuteen.

– Suomalaisessa asuntotuotannossa ei toisen maailmansodan jälkeen ole juuri ollut kilpailua. Kansainväliset yritykset eivät ole viitsineet tulla näin pienille markkinoille, Kortteinen sanoo.

– Ei tarvitse olla kauhean kaksinen taloustieteilijä ymmärtääkseen, ettei tällainen tilanne ole otollinen hintakilpailun kannalta, hän jatkaa.

Vaattovaaran mielestä pääkaupunkiseudulle tarvittaisiin paljon lisää kaikenkokoisia asuntoja. Silloin päästäisiin tilanteeseen, jossa markkinat kertoisivat, etteivät ihmiset halua viidentoista neliön asuntoja.

– Haluaisin nähdä tutkimuksen, joka kertoo, että meillä ihmiset haluavat asua mahdollisimman pienissä asunnoissa. Jostain muusta on pakostikin kysymys kuin valinnasta, Vaattovaara sanoo.

Lähteet: Tuomo Sipilä: Tutkimus asuntojen keskipinta-aloista ja perhe­asumisen edellytyksistä Helsingissä, pro gradu -tutkielma, Helsingin yliopisto, 2011