Hallitus on poistanut iäkkäiden laitoshoitoon pääsyn perusteista arvokkaan elämän turvaamisen. Professori on huolestunut linjauksesta.

Iäkkäiden laitos‑paikkojen määrä on lähes puolittunut viidessä vuodessa.

Professorin mukaan päättäjät eivät ymmärrä, ettei kotihoito voi korvata ympärivuorokautista hoivaa.

Hallitus tavoittelee 300 miljoonan euron säästöjä vanhus‑palveluista samalla, kun väestö ikääntyy ja hoidon tarve kasvaa.

Yhä useampi vanhus sinnittelee huonokuntoisena kotona.

Iäkkäiden ympärivuorokautisen hoidon paikkojen määrä on laskenut rajusti. Esimerkiksi 80–84-vuotiaiden vanhainkotipaikkojen määrä on lähes puolittunut viidessä vuodessa. Vanhainkodeissa tai pitkäaikaisessa laitoshoidossa terveyskeskuksissa olevien 75 vuotta täyttäneiden määrä on laskenut viidessä vuodessa 5,4 prosentista 2,6 prosenttiin.

– On lukuisia kuntia, joissa kotihoito ei ole pysynyt kehityksen perässä ja sitä ei ole pystytty kehittämään riittävälle tasolle. Ikäihmisten laatusuositukset koskien palvelurakenteen muutosta eivät monin paikoin täyty, toteaa erikoistutkija Teija Hammar Terveyden ja hyvinvoinninlaitokselta (THL).

Nykyisin ympärivuorokautinen hoito on pääasiassa tehostettua palveluasumista. Sitä ei kuitenkaan ole lisätty yhtä nopeasti kuin perinteisiä laitospaikkoja on karsittu.

”Vanhuspalvelulain” perusteluosan mukaan ympärivuorokautisen hoidon saatavuutta heikennetään niin, että ensi vuonna sitä on saatavilla vain yhdeksälle prosentille yli 75-vuotiaista. Vuonna 2011 osuus oli 10,3 prosenttia. Palvelun tarve ei ole kuitenkaan vähentynyt, sillä yli 75-vuotiaiden määrän ennustetaan tuplaantuvan vuoteen 2040 mennessä. Yhä suurempi osa heistä on myös yli 90-vuotiaita.

Gerontologian professorin Maria Jylhästä suunta on kestämätön. Hän huomauttaa, että valtaosa ihmisistä tarvitsee ympärivuorokautista hoivaa lyhyen jakson, esimerkiksi muutaman kuukauden tai vuoden, elämän loppuvaiheessa.

– Poliitikot eivät ymmärrä ympärivuorokautisen hoivan tarpeen välttämättömyyttä tai sitten he yksinkertaisesti ajattelevat, ettei vanhoista ole niin kauheasti väliä. Arvio hoidon tarpeesta suhteessa hyvin vanhojen määrän nopeaan kasvuun on väärä.

Koti ensisijainen

Hallitus muutti viime vuonna säästöpaineessa vanhuspalvelulakia. Laitoshoitoon pääsyn perusteista poistettiin arvokkaan elämän turvaaminen. Nyt laitoshoitoon voi päästä vain lääketieteellisten syiden tai asiakasturvallisuuden tai potilasturvallisuuden perusteella. Lisäksi kuntien tulee tehdä selvitys kaikkien – jopa kolme kuukautta ympärivuorokautisessa laitoshoidossa olleiden – vanhusten siirtämisestä kotiin avopalveluiden piiriin.

Aiemmin iäkkäiden ensisijaisena hoitopaikkana laissa mainittiin yksityiskoti tai muu kodinomainen asuinpaikka, mutta nyt ensisijaiseksi hoitopaikaksi määritellään ainoastaan koti. Muutoksella hallitus pyrkii säästämään 300 miljoonaa euroa kuntien vanhuspalveluiden kustannuksista.

Jylhä on huolissaan tavoitteesta, jonka mukaan ympärivuorokautista hoitoa voitaisiin hyvin suurelta osin korvata kotihoidolla.

– Kotihoito ei mitenkään pysty vastaamaan sellaisen ihmisen tarpeeseen, joka kärsii esimerkiksi dementiasta eikä tiedä, onko yö vai päivä, missä hän on tai ei muista, että hoitaja on käynyt viisi minuuttia sitten asunnossa. Muutaman kerran vuorokaudessa tehtäviin piipahduksiin perustuva hoiva on rakenteellisesti vääränlaista.

Kun suomalaisten elinikä pitenee ja yli useammat ihmiset elävät yli 85-vuotiaiksi, muistisairaudet yleistyvät. Myös muulla tavoin huonokuntoisten vanhusten määrä kasvaa.

Kotonako paras?

THL:n Hammar huomauttaa, että jo nyt yhä huonokuntoisemmat vanhukset asuvat kotona. Kun kotihoidossa olevan vanhuksen kunto alkaa heikentyä, kasvaa myös sairaalareissujen määrä. Jylhän mukaan tapaukset, joissa vanhusta pompotellaan kodin ja sairaalan välillä, yleistyvät, mikäli kotona asumisen trendiä edelleen ”lisätään väkisin”.

– Useimmiten ensiapuasemat pystyvät selvittämään päällimmäistä akuuttia asiaa, eivät kokonaisvaltaista tilannetta vanhuksen sairaudesta ja terveydentilasta. Usein johtopäätös on se, että hän on nyt yön täällä ja sitten hänet lähetetään takaisin kotiin. Kun kunto jälleen heikkenee, tilanne toistuu.

– Koska ympärivuorokautisen hoivan paikkoja on niukasti, voi vanhus joutua sinnittelemään kotona pitkään, Jylhä sanoo.

Hammar muistuttaa, että moni vanhus haluaa asua itse kotona. Myöskään Jylhä ei vastusta kotihoidon lisäämistä, sillä vanhuksen itsenäisyyden ja aktiivisuuden säilyttämisen kannalta mahdollisimman pitkään kotona asuminen on hyvä vaihtoehto.

– Mutta on väärin ajatella, että vanhukselle on aina parasta asua kotona. Huonokuntoisten vanhusten osalta näin ei ole, Jylhä toteaa.

– Elämä on tarina. Hyvästäkin tarinasta tulee huono, jos se päättyy huonosti.

Ambulanssikulut paisuneet

Kotona asuvat ikäihmiset tarvitsevat muita enemmän ensihoitopalveluita.

Helsingin terveys- ja sosiaaliviraston arviointitoiminnan johtajan Tuulikki Siltarin mukaan kotihoito tulee yhtä kalliiksi kuin ympärivuorokautinen hoitopaikka, mikäli kotihoidonkäyntejä on 4–5 päivässä.

Myös sairaankuljetusten kustannukset ovat olleet nousussa viime vuosina. Sairaankuljetukset siirrettiin kuntien vastuulta sairaanhoitopiireille vuonna 2013. Iltalehti kysyi kaikilta sairaanhoitopiireiltä, miten ensihoidon ja kiireettömän sairaankuljetuksen kustannukset ovat kehittyneet vuosina 2013–2015.

Suunta on selkeä: sairaankuljetusten kustannukset ovat nousseet. Esimerkiksi HUSin vastuulla olevien sairaankuljetusten kustannukset ovat kasvaneet vuodesta 2013 vuoteen 2015 jopa 22 prosenttia. Myös kuljetusten määrä on kasvanut 20 prosenttia.

Se, että yhä useammat iäkkäät asuvat kotona, on yksi seikka kehityksen taustalla. Iäkkäät tarvitsevat muita enemmän ensihoitopalveluita.

– Kustannusten kasvu liittyy palvelutarpeen laajuuteen, kertoo Kymenlaakson sairaanhoito- ja sosiaalipalvelujen kuntayhtymän talousjohtaja Helena Kinnunen.

Myös vuonna 2011 käyttöön otettu ensihoitoasetus, joka nosti ambulanssien valmius- ja varusteluvaatimuksia sekä henkilöstön pätevyysvaatimuksia, on lisännyt kustannuksia.

Sairaanhoitopiirien vastauksissa huomautettiin, että nykyisin yhä useampi potilas hoidetaan jo paikan päällä. Ambulanssiyksiköillä tulee olla parempi hoidollinen valmius esimerkiksi suonensisäiseen lääkitykseen.

– Mikäli potilas voidaan tutkia ja hoitaa kotioloissa, se lisää ensihoidon kustannuksia, toteaa apulaisylilääkäri Antti Kämäräinen Tampereen yliopistollisen sairaalan ensihoitokeskuksesta.

Faktat: Iäkkäiden hoitopaikat