Direkte konfrontationer i gaden mellem Danmarks Socialdemokratiske Ungdom (DSU) og unge revolutionære fra den yderste venstrefløj lyder som noget, der hørte til i 1930’erne. Ikke desto mindre kunne man fredag morgen foran det socialdemokratiske partikontor i Vester Voldgade i det indre København opleve DSU’ere og unge revolutionære i direkte konfrontation.

Det var SolidaritetsNetværk for Arbejdere og Studerende (SNAS), som havde truet med ”lockout” af det socialdemokratiske partikontor, altså forhindre de ansatte på det socialdemokratiske partikontor i at møde ind på arbejde.

”SNAS kræver at Socialdemokratiet trækker sin støtte fra lockouten og stiller sig skulder ved skulder med arbejderne i den offentlige sektor - og vi ønsker en garanti for at Socialdemokratiet ikke igen stemmer for en regeringsindgreb, som hæver arbejdsgiversidens krav til lov,” skriver netværket i en pressemeddelelse.

SNAS er et netværk startet i forbindelse med de offentlige overenskomstforhandlinger af studenterorganisationen Marxistiske Studerende, der har tætte bånd til organisationen Revolutionære Socialister. Umiddelbart efter at SNAS havde varslet lockout, begyndte DSU at mobilisere til en moddemonstration.

”Vi ønsker at markere en modstand mod politisk indblanding i overenskomstforhandlingerne. Hvis Socialdemokratiet følger i Enhedslistens, Dansk Folkepartis, SF’s og Det Radikale Venstres fodspor, og blander os direkte i forhandlingerne, så udhuler vi den danske model. Fagbevægelsen og arbejdsgiverne skal forhandle i fred,” lyder det fra DSU's formand, Frederik Vad Nielsen.

Kampklædt politi parat

Klokken 8.00 her til morgen står et halvt hundrede DSU’ere derfor parate med røde faner foran det socialdemokratiske partikontor. Trods blæsten er stemningen god, og de synger DSU-sange som ”Når jeg ser et rødt flag smælde” og ”Ungdom er ikke de sløvede sind”.

På den anden side af gaden holder kampklædt politi parat til at skride ind, hvis de revolutionære skulle gøre alvor af truslen om at forsøge at forhindre de ansatte på det socialdemokratiske partikontor i at passe deres arbejde.

Da klokken er ti minutter over otte, dukker cirka 25 revolutionære demonstranter frem på hjørnet mellem Vester Voldgade og Stormgade. Hovedparten af dem ligner studerende. Da de nærmer sig det socialdemokratiske partikontor, stiger en kampklædt politibetjent ud af bilen og siger nogle ord til demonstranterne.

Kort efter krydser de over på den modsatte side af gaden og tager opstilling over for DSU’erne og det socialdemokratiske partikontor. Der er dog ikke umiddelbart noget revolutionært over demonstranterne. De står endda pænt og venter, til der bliver grønt lys ved fodgængerovergangen.

➜ Læs også: Gadeuorden

De folder et langt gult banner ud med påskriften ”Lockoutet! Lockoutet!” Ved siden af bekendtgør et lidt mindre rødt banner, at ”Alle hader Moderniseringsstyrelsen”. De revolutionære går i gang med mere eller mindre koordineret at råbe ord som ”arbejdsgiverparti!” og ”hykleri.”

DSU’erne dobbelt så mange

En af demonstranterne griber megafonen og læser en tale op. ”De offentligt ansatte har nogle utrolig beskedne krav. Men hvad er Socialdemokratiets svar? De stemmer for lockout af de offentlige ansatte,” lyder det.

Al snak om at respektere den danske model og at politikkerne på Christiansborg ikke skal blande sig, mens parterne forhandler, er ifølge talerne bare et røgslør for at støtte arbejdsgiverne. Her kan man ikke være neutral – enten holder man med arbejderne, eller også holder man med arbejdsgiverne.

”Det er ikke sindssygt svært. Der er to sider i den her konflikt. Der er halvtreds procents chance for at vælge rigtigt,” som en af demonstranterne siger.

Flere andre forsøger at tage i megafonen med taler, der virker mere henvendt til de øvrige demonstranter end til de forbipasserende. Men det meste drukner i DSU’ernes sang og kampråb. DSU’erne er dobbelt så mange som de revolutionære demonstranter. Imens kommer folk cyklende forbi på vej til arbejde. Nogle smiler og vinker, andre kigger bare måbende optrinnet. Enkelte stopper op for at tage billeder.

Arbejderne sagde nej tak

Efter flere forgæves forsøg på at trænge igennem lydmuren prøver demonstranterne en ny strategi: ”Nu går vi ned og giver nogle løbesedler til de bygningsarbejdere, der står hernede”, siger en af demonstrationens ledere og peger ned på nogle murere, der er i gang med arbejdet i en af naboejendommene til det socialdemokratiske partikontor.

Forsøget på at komme i kontakt med den ægte arbejderklasse, der i øvrigt er ansatte i et privat murerfirma, går dog ikke så godt. To murere ryster på hovedet og skynder sig væk, da et par demonstranter vil give dem en løbeseddel.

➜ Læs også: Boligminister lover tag over hovedet til studerende og elever

En ung revolutionær går over fodgængerovergangen og forsøger at overrække en løbeseddel til en DSU’er. DSU’eren tager imod den, men rækker til gengæld demonstranten en folder med Mette Frederiksens portræt på forsiden. Demonstranten træder et skridt tilbage, river folderen i stykker og kaster triumferende stumperne op i luften.

Efter en lille halv times tid pakker demonstranterne sammen. Politibilen er vendt tilbage. På vej væk stikker en af demonstranterne en betjent en løbeseddel gennem den nedrullede forude. Så er der i hvert fald én offentligt ansat, der har modtaget budskabet.

”Vores aktion i dag viser også forskellen på den yderste venstrefløj og DSU. Vi tror på vores danske model og vil forsvare den. Den yderste venstrefløj er godt i gang med at afmontere den. På sigt vil konsekvensen være at det bliver Finansministeriet og Folketinget der alene bestemme løn- og arbejdsvilkårene. Marxisterne smider mere magt over i armene på Liberal Alliance og Venstre," konkluderer DSU-formand Frederik Vad Nielsen.

Ingen af Socialdemokratiets ansatte blev lockoutet fra deres arbejde denne morgen. Den eneste, der for alvor ser ud til at være blevet genereret af demonstrationen, er en ældre herre, som må slæbe sin kuffert uden om demonstrationen, da han forsøger at krydse fodgængerovergangen.

Opdateret 13.30 med kommentarer fra DSU-formand Frederik Vad Nielsen.