Gorana Stipeč Brlić dodaje:

– Riječka panorama protkana je vertikalama s morske strane ili sa strane zaobilaznice i to neodoljivo privlači na istraživanje stambenih tornjeva. Neboderi su zaista snažan dio riječkog identiteta, lokalne ikone o kojima malo znamo ili ništa. Željeli smo da naše istraživanje osim upoznavanja javnosti s tematikom gradnje stambenih nebodera doprinese i realizacijom projekta koji bi poboljšao kvalitetu življenja u takvim kolektivima, navela je naša sugovornica.

Tako se izrodila ideja da krov višekatnice Š-6 na Rastočinama dobije urbani vrt, a mladi arhitekti su za tu svrhu izradili čak tri idejna rješenja – i portunsku knjižnicu, koja je realizirana kroz Udrugu »Kuraž« koja je bila partner na događaju i koja će pokazati je moguće uvesti jedan skladni sistem posuđivanja i vraćanja knjiga unutar zajednice od oko petsto stanara.

– U kolovozu smo pripremili ankete pomoću kojih smo anketirali dio stanara Š-6, te smo kroz nju saznali da im je krov najzanimljiviji prostor koji bi mogli koristiti zajedno sa svojim susjedima, a tema urbanog vrta naišla je na odobravanje. Nadamo se da će do proljeća to i saživjeti, jer doista dalje sve će ovisiti o suvlasnicima, navela voditeljica projekta.

Kako smo saznali, vrt na visinama je održiv, ali ujedno i veliki izazov. Ne samo zbog vjetra koji su tu jaki već i zbog sunca odnosno jakog isušivanja. Stoga na takvim visinama sadnice moraju biti adekvatno zaštićene i smještene što niže to jest gotovo pri tlu. Koncept zelenoga na krovu jako je razvijen recimo u New Yorku, a u Hrvatskoj polako se razvija u Zagrebu, ali ipak ne na takvim visinama. Poznat je primjer uzgoja klica u Zagrebu u stanu na 16. katu.

U okviru festivala održan je i okrugli stol u Društvu arhitekata Rijeka gdje se govorilo o povijesti, zatim socijalnom, arhitektonskom, urbanističkom i krajobraznom fenomenu riječkih stambenih tornjeva. Tada je povjesničarka umjetnosti sa Sveučilišta u Zadru Lidija Butković Mičin, rekla da je specifikum Rijeke taj što osim što ima najviše stambene nebodere u Hrvatskoj – njezin uzlet u visine zapravo opravdan; zbog specifične topografije.

– Ovakva gradnja je ovdje realističnija, opravdanija zbog nedostatka prostora nego recimo u Zagrebu. Nadalje, i Rijeku karakterizira tipska gradnja (tzv. štancanje) iako imamo i unikate. Takav je recimo Vulkanov neboder koji je u prostoru izveden samo jednom, izdvojila je Lidija Butković Mičin. Dodala je da su se temelji za riječki uzlet u visine dali još 30 – tih godina prošlog stoljeća – izgradnjom riječkog nebodera, malog nebodera i Hotela Neboder. Već tada je nedostatak prostora investitore poticao da to riješavaju gradnjom u visinu.

Na upit zašto se uz nebodere vrlo često i veže nekvalitetna gradnja naša sugovornica smatra da se sve radilo brzo.

Na »Neboderima« je aktivno sudjelovalo više članova Sekcije – Mia Bećirević, Nikolina Jurić, Ana Lokas, Maria Ljuština, Nikolina Malbaša, Martina Mataija, Ana Orlić, Mate Rupić, Damian Sobol Turina, Mirta Stipeč, Anastazija Stjepanović, Marin Nižić i Katarina Šantić, a uspostavljena je suradnja i s drugim arhitektima, studentima građevine, krajobraznim arhitektima i dizajnerima. Projekt je finanacirala Hrvatska komora arhitekata.

– Kad govorimo o izgradnji u Jugoslaviji 60-tih i 70-tih godina prošlog stoljeća, to je nepregledna količina arhitektonske produkcije. Gradilo se toliko da je to teško zamislivo i današnjim povjesničarima umjetnosti kao i arhitektima. To se vjerujem nikad neće više ponoviti na ovim prostorima. Sama količina je, vjerujem, stvorila pritisak na građevinska poduzeća i projektantske biroe, a uzroke u lošoj izvedbi možemo tražiti i u neadekvatnoj građevinskoj tehnologiji te možda nespremnosti za takve investicije, dodala je Lidija Butković Mičin.

Uz nju povijesnim ‘crticama’ iz tiska, a zapravo je riječ o arhivskoj građi Novog lista, nadovezao se i riječki povjesničar Kristian Benić koji je rekao da je zanimljiva ta antikampanja koja je bila u ozračju u Rijeci u vrijeme riječkog neboderskog booma.

– Jako je zanimljivo iz današnje perspektive kako je javnost negativno reagirala na tu gradnju. Smatralo se da takvo stanovanje nije sigurno u slučaju rata, da će desocijalizirati stanovništvo, a došlo je i do toga da su ljudi predlagali da ako je ta gradnja u redu onda bi isto tako bilo u redu da se i projektant potpiše na takve građevine – pa da svatko vidi tu glupost koja je napravljena, rekao nam je Kristian Benić.

Nekad vs. Sad

Osim predavanja, festival je predvidio i izložbu fotografija i nacrta osam odabranih nebodera pod nazivom »Nekad vs. Sad«. Izložbom su obuhvaćeni neboderi na sljedećim adresama: Braće Cetina 2, Vitomira Širole Paje 10, Zdravka Kučića 27, Ante Kovačića 10, Drage Gervaisa 39, Franje Čandeka 23, Rastočine 6 i Bujska 15. Njome su prezentirani precrtani nacrti tipičnih nebodera svih riječkih naselja. Kriterij za odabir »predstavnika« naselja bila je visina ili poznati arhitektonski potpis.

– Sve građevine su prikazane kratkim opisom, fotografijama iz arhiva Muzeja Grada Rijeke i fotografijama današnjeg stanja. Oni koji je neće pogledati u prostorijama Društva arhitekata Rijeka u Dežmanovoj 2a, postav će biti izložen i prikazan prolaznicima Korza na postamentima ispred Gradske vijećnice od 17 do 27. listopada 2017. godine, navodi organizator.