Foto: Index/FaH



POSTOJE zemlje u kojima dijaspora ima pravo glasa. Među tim zemljama su i Turska i Hrvatska. Postoje zemlje u kojima je situacija sasvim drugačija – ako ne živiš u zemlji, nemaš što ni glasati. Zanimljivo je bilo gledati prošle jeseni na britanskog televiziji Williama Shatnera. Voditeljica ga je upitala o tada aktualnoj američkoj predsjedničkoj kampanji, no legendarni kapetan Kirk je vrlo ljubazno objasnio kako se uopće ne želi izjašnjavati. Naime, on je Kanađanin, nema američko državljanstvo i sebe smatra gostom, pa ne želi ulaziti u američke unutarnje stvari. No nadodao je: "Kako živim u Americi, ne glasam ni na kanadskim izborima jer nemam to pravo."



Ideja o glasanju dijaspore je u samoj suštini plemenita, omogućiti svim državljanima da se čuje i njihov glas, ma koliko daleko bili. No, plemenita ideja ne znači da će realizacija biti imalo dobra. Pokazuje se na hrvatskim parlamentarnim izborima, ali evo i na turskom referendumu da dijaspora koja ima pravo glasa ima i bitno drugačije političke poglede od matičnog stanovništva. Turci u Njemačkoj su glasali "za" na referendumu u puno većoj mjeri nego matično stanovništvo u Turskoj.



Slično tome, na Hrvatskim izborima dijaspora redom bira ili HDZ ili desnicu koja inače ne bi ni u kojem slučaju došla do Sabora. I tu se postavlja temeljno pitanje – zašto bi oni koji ne žive u Hrvatskoj, Turskoj ili bilo kojoj drugoj zemlji određivali politički smjer zemlje u kojoj ne žive, za koju ne plaćaju porez i gdje ne trpe posljedice svoga izbora?



Birali pametne ili glupe – snosimo posljedice, a dijaspora?



Mi koji živimo u Hrvatskoj kakav god saziv Sabora izabrali – pametan ili glup, trpjet ćemo posljedice toga. Neki pametni Sabor će se potruditi, primjerice, smanjiti državni dug, glupi Sabor će gledati samo do narednih izbora. Pametni Sabor će se baviti Hrvatskom kakva bi trebala izgledati za 10 godina, glupi Sabor će i dalje pričati o Drugom svjetskom ratu (zaključujete da smo izabrali glupi, no nije ovog puta tema).



Bit je u tome da se izbor političara na svaki način reflektira na naš život – što će biti s porezima, kakva će biti pojedina vlada, u kojemu smjeru će se država usmjeravati politički, hoćemo li kupiti nove borbene avione ili ćemo plaćati Talijanima da nas štite? Sve su to odluke koje počinju s našim zaokruživanjem pojedine liste i sada, kada imamo preferencijalni glas, čak i pojedinog političara na listi. Glasanjem određujemo dijelom i svoju sudbinu, ali i sudbinu svoje zemlje. Većina nas će ipak barem malo promisliti koga zaokružuje – jer posljedice zaokruživanja trpimo sami.



No, što je s dijasporom? Ako glasate za parlament države u kojoj ne živite – nemate za to nikakvu odgovornost. Doslovno, za koga god glasali, vas se ne tiče, vaša plaća dolazi iz druge države, propise vam kroje neki drugi političari, porezne nadzore vam šalje neka druga vlada. Možete stoga zaokružiti koga god želite: i partijskog uguza, i redikula i totalno bezveznog bukača. Vaš glas je nešto poput navijanja na stadionu, imate neke svoje preferencije, ali one se ustvari ne reflektiraju na vaš život. I što se događa?



Kada nema odgovornosti, kada nema posljedica za zaokruženo, onda se zaokružuje upravo drugačije nego što matično stanovništvo želi. Nerijetko se zaokružuju oni koji bi u državama gdje dijaspora živi bili politički marginalci. I onda nam takvi kroje razvoj Hrvatske.



Želite određivati hrvatsku sudbinu? Pridružite nam se



Kada ste uostalom čuli neku suvislu raspravu predstavnika dijaspore o dijaspori? Ili šute ili se uguraju u opći stav desnice ili vide udbaše svugdje oko sebe. Ponajmanje se bave statusom dijaspore, a uostalom i kako bi? Hrvatska, osim nešto pomoći Hrvatima u BIH (koji uostalom i nisu dijaspora), vrlo malo može pomoći dijaspori, jer je ista razasuta po cijelom svijetu. Poneki učitelj hrvatskoga jezika i slična pomoć dijaspori svakako su dobrodošli, ali za to ne trebaju posebni zastupnici. Valjda ćemo se svi složiti da poslati pokojeg učitelja jezika jest trošak koji možemo podnijeti, i da je takva pomoć dobrodošla i plemenita.



Mnoge u Hrvatskoj nervira i politički stav dijaspore o "hrvatstvu", pa da i tu budemo jasni – ako ste izvan Hrvatske, svaka vam čast, ali nemojte "hrvatstvu" učiti one koji u Hrvatskoj žive, rade i plaćaju porez – štoviše, ako se smatrate iznimno velikim domoljubom – pridružite nam se!



Onome tko ne živi u Hrvatskoj, unatoč hrvatskom državljanstvu, treba ukinuti pravo glasa. Onako kako je u mnogim zemljama – gdje ne živiš, gdje nemaš prebivalište, ne glasaš. Kome je od dijasporaša to neprihvatljivo, tko se smatra velikim Hrvatom i domoljubom koji želi glasati u Hrvatskoj – vratite se kući. Hrvatska je velika, lijepa i pusta, živite ovdje, radite ovdje, plaćajte veliki porez ovdje (kako i dolikuje velikim Hrvatima), ukratko – živite u Hrvatskoj, radite u Hrvatskoj, dijelite probleme nas ostalih Hrvata i građana Hrvatske i onda s ponosom glasajte u Hrvatskoj.



To da živite i radite kod Merkelice ili Trumpa ili u BiH i krojite sudbinu nas ovdje u Hrvatskoj – ne mislite li da je to u najmanju ruku licemjerno?



*Stavovi izneseni u kolumnama i komentarima su osobni stavovi autora i ne odražavaju nužno stav redakcije Index.hr portala

Tekst se nastavlja ispod oglasa