2016-ban került be a Szellemi Kulturális Örökség nemzeti jegyzékébe a remélés, ami a farsang végéhez köthető "téltemető, tavaszváró, alakoskodó" népszokás a Heves megyei Novaj községben. Ezt írja a novaji remélésről az SZKÖ:

Lényege, hogy egy ál-lakodalmas menet jellegzetes, maskarába öltözött, fiatal, még meg nem házasodott legényei végigjárják a falu utcáit csörömpölés, zeneszó közepette, bemennek a lányos házakhoz bekormozva az ott lakó fiatal lányokat, asszonyokat, s cserébe tojást és szalonnát kapnak, melyet összegyűjtve este megsütnek, elfogyasztanak az iskola épületében. A menetben részt vevők száma nem kötött, ám vannak állandó, nélkülözhetetlen zsánerfigurák mint például drótos tót, köszörűs, tollas zsidó, kéményseprő, melyek jelenléte nélkülözhetetlen. A koromnak alapvetően tisztító hatást tulajdonítanak: megszabadít a gonosztól, rossztól, átoktól, betegségtől, sőt, akár egy jó vagy jobb esztendő eljövetelét is jósolhatja. Elnevezése is valószínűsíthetően ebből eredeztethető. Továbbélésében és mai virágzásában fontos szerepet játszott régen a helyi iskola, ma egyesületek, önfeláldozó, hozzáértő személyek. A remélők ruháinak elkészítése, a menet megszervezése, a kínáló sütemények elkészítése fontos közösségteremtő szereppel bír mind a mai napig.

Aki esetleg nem látott még novaji remélést, annak örömmel nyújtjuk át ezt a friss képcsokrot, az MTI fotóriportere, Komka péter jóvoltából: