Den turkiska författningsdomstolen har röstat för en ändring av definitionen av sexuella övergrepp i landet. Tidigare har sex med personer under 15 år varit olagligt. Men det nya beslutet innebär att barn kan betraktas som sexuellt myndiga om de uttrycker samtycke till sex. De mest pessimistiska bedömarna ser den nya lagtolkningen som ett varsel om ökat tryck från regimens sida mot det sekulära Turkiet. På senare år har antalet föräldrar som ansöker om att få gifta bort minderåriga döttrar ökat kraftigt. Den nya ordningen, efter författningsdomstolens utslag, skulle göra sådana ansökningar överflödiga. Detta kommer få konsekvenser även i Sverige.

Psykiatern Bahar Gökler, som leder det turkiska förbundet mot barnövergrepp, säger att tanken att minderåriga skulle ge sitt ”samtycke” till sexuella akter är ”katastrofal”.

Att Turkiet nu radikaliseras i en islamistisk riktning bör betecknas som klarlagt. Det finns dessutom tillräckligt med underlag för att kunna göra prognoser hur andra grupper kommer behandlas. President Recep Tayyip Erdogan sy på homosexualitet är att det är en sexuell preferens men att denna preferens är i konflikt med Islam. Årets Istanbul Pride förbjöds av myndigheterna som hänvisade till att de inte kunde garantera säkerheten. I fjol, 2015, skingrades Istanbul Pride med hjälp av gummikulor och vattenkanoner från polisen. Att Turkiet nu utvecklas i en islamistisk och därmed i praktiken ett samhälle där homosexuella och kvinnor saknar rättigheter blir allt mer tydligt. Den enda intressanta frågeställningen i den kontexten är hur långt Erdogan, och AKP, kommer pressa utvecklingen. Turkiet utvecklas ni i en riktning som många tidigare valt att fly från. Till ingen nytta visar det sig. Margot Wallström reagerar i och för sig på den turkiska utvecklingen

– Turkiska beslutet att tillåta sex med barn under 15 år måste återkallas. Barn behöver mer skydd, inte mindre, mot våld och sexuella övergrepp, säger utrikesminister Margot Wallström (S) på Twitter.

Men finns det substans bakom Wallströms markering? Och vilken substans är det vi talar om i sådana fall? Vilka erfarenheter och vilken politik vilar regeringen och främst socialdemokraterna på när vi nu gör detta fördömande? En rimlig fråga till en regering och en minister som säger sig vara feministisk.

Den utveckling vi ser i stora delar av MENA återfinns i de emigrantströmmar som når Europa i allmänhet och i synnerhet Tyskland och Sverige. Från Tyskland kommer rapporter sedan 2015 om hur flyktingförläggningar styrs av sharia-lagar. Kristna, ensamkommande kvinnor och hbtq-personer förföljs och trakasseras. Antisemitismen får ny fart, denna gång från det håll den alltid kommit från. Inte från de högerextrema.

Länsstyrelsen i Östergötland har ett nationellt ansvar för arbetet mot hedersrelaterad problematik och ska bland annat stötta socialtjänsten i arbetet med frågor som rör barnäktenskap. De anser att det är viktigt att hålla på 18-års gränsen för äktenskap inte minst för att barn på flykt löper ökad risk att hamna i tvångsäktenskap. Socialtjänsterna i olika kommuner väljer olika vägar när familjer med underåriga gifta, främst kvinnor, anländer. Förra året tillät Malmö stads socialtjänst ett sextiotal flickor mellan 15 och 17 år som kommit som asylsökande att bo med de män som de blivit gifta med i sina hemländer. Migrationsverket anvisade sedan flera av barnen att bo i andra kommuner. Men Malmö, som ankomstkommun, hade det första ansvaret att fånga upp barnfruarna.

Justitieombudsmannen riktar ingen kritik mot Malmö i frågan om barnäktenskap. Malmö kan fortsätta låta barnfruar bo med män som är uppemot femton år äldre, är slutsatsen efter flera anmälningar. Justitieombudsmannen (JO) har nu bland annat gått igenom några av akterna, och invänder inte mot Malmös bedömningar i de enskilda fallen trots att i stället för ordentliga barnavårdsutredningar gjordes ibland bara skyddsbedömningar baserade på några enstaka träffar med respektive flicka. JO konstaterar bara att det är en “grannlaga uppgift” att ta reda på hur flickorna verkligen har det. Malmö kommun styrs av en koalition med Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Mer än en fjärdedel av Malmö Kommuns budget är statligt bidrag.

Samtidigt får Ledarsidorna rapporter från skyddade boenden för lesbiska kvinnor som sökt skydd för sitt liv i en grannkommun till Malmö. Dessa fyra kvinnor är dömda till döden av sina landsmän för sin sexuella läggnings skull. För att de kränkt respektive familjers och klaners heder. De kommer alla från Levanten. De kan inte längre ta en taxi då den diaspora de tillhör är överrepresenterade just i taxi-näringen i kommunen. Ett förfluget ord till en släkting om var dessa kvinnor bor och de är döda. De är dömda till ett liv inlåsta. Eller till döden om de rör sig i kommunen och blir igenkända.

Det känns onekligen något provokativt att när vi samtidigt öser in ekonomiska medel – utan krav på kommuner som Malmö att komma tillrätta med den antisemitism, förföljelse av HBTQ-personer av religiösa skäl och synen på bland annat barnäktenskap hos utlandsfödda samtidigt nekar export av vapen till Saudiarabien av liknande skäl. Regeringen tillåter en utveckling i Sveriges tredje största stad av, får vi förmoda, valtaktiska skäl samtidigt som regeringen driver kamp, eller säger sig driva kamp som feminister, mot mot den utveckling vi ser i Malmö internationellt.

Det regeringen inte mäktar med, eller vågar göra, inom inrikespolitiken skall de istället i göra FN:s säkerhetsråd är tanken. Fokusförskjutning är grundläggande för att lyckas med “Berättelsen om Sverige”.

Det är mot detta vi ska se uppgifterna om att Aida Hadžialić, bosnisk muslim men som tagit avstånd från identitetspolitiska prioriteringar trots sitt ursprung, fick ett lågt stöd internt från socialdemokraternas partiledning när hon valde att avgå som gymnasieminister. Avgången hade sannolikt varit ofrånkomlig men uppgifter från Rosenbad och runt partiledningen gör gällande att den förändring av maktbalansen i regeringen Löfven som förändrades med Mehmet Kaplans avgång nu är återställd. Kaplans avgång, med hans alltmer tydliga islamistiska kopplingar, innebar en maktförskjutning till mer sekulärt orienterade grupper. Ulf Bjereld, ordförande för Socialdemokrater för Tro och Solidaritet var en av de som reagerade kraftigast när Stefan Löfven inte ville ta strid för Mehmet Kaplan. Mycket kraftigare än vid Aida Hadžialić avgång, trots partitillhörigheten. Men.

Ordningen i Sverige är återställd nu. Med allt vad det kommer innebära i former av fokusförskjutning och vidmakthållna maktbalanser. För regeringen. För Malmö. För att det kommunala utjämningssystemet kan leva vidare utan krav på motprestation. För utrikesfödda flickor. För gömda kvinnor. För HBTQ-personer. För judar och arabisktalande kristna. För muslimer som vill bli en del av ett sekulärt samhälle.

För oss alla.