Dela via: Facebook

Twitter

LinkedIn

Bilden är gjord av “I fablernas land”

Höj skatten.

Ja, det är ju en populär åsikt från vänster. Högre skatter ska lösa alla problem i samhället, resurserna är obegränsade. Det handlar bara att man inte “hämtat” dem ännu.

Det börjar bli tjatigt. Nu när flyktingvågen fått till och med den mest inbitne förnekare att erkänna att flyktingar kanske ändå kostar pengar för ett samhälle och inte omedelbart innebär en stor vinst och investering hörs det mer än någonsin.

Höj skatten.

Det magiska trollspöet.

En vanlig artikel på LO:s ungdomssatsning Politism, lika framgångsrik som floppsajten EDIT på SVT och lika ekonomiskt framgångsrik som SAAB, innehåller just orden “skatt” och “höj” i samma mening.

Så här skrev de i maj:



Den 26 november avslöjar de exakt hur djupt deras okunskap går i basal ekonomisk förståelse: “vi har råd med nästan allt. Bara vi tar miljardärernas pengar”

Privat äganderätt är ett ord som smakar illa i planekonomens mun där allt tillhör staten.

Vi har högst skattetryck i världen.

Ändå kan opinionsbildarna, för de är lika lite journalister som jag, på Politism hävda att de få riktigt rika vi har i Sverige inte bidrar. Trots att de är de få rika som trots det höga skattetrycket valt att bo kvar här. Och redan idag betalar svindlande summor i skatt varje år. Jag vill minnas att Stefan Persson för några år sedan på tre år betalade in 1,7 miljarader i skatt. Bara han.

Det är direkt oförskämt att påstå att han inte redan bidrar. Själv är jag mycket tacksam, inte bara för att familjen Persson i generationer varit så duktiga entreprenörer och gett världen möjlighet att klä sig snyggt för lågt pris utan också valt att bo kvar i Sverige trots socialistpolitiken.

Men det finns andra som inte kan räkna och som ändå dyker ner i den poolen.

Henrik Schyffert till exempel, som gjort sig ett namn som ekonomlajvarnas mästare med sina redan klassiska liknelser mellan flyktingkostnader och pizza.

Popsociologen Roland Paulsen vill inte vara sämre och knackar också med vänsterhanden på socialistminiräknaren och får fram att vi har råd med nästan allt, för att julhandeln omsätter 70 miljarder.

Fredrik Virtanen försöker också frammana lite gymnasiematte från Motala och kommer fram till att flyktingkrisen inte är ett problem eftersom folk (läs han) dricker samma sorts rödvin på fredagarna fortfarande.

Jag blir deprimerad av det här. Jag orkar inte ens börja gå igenom varför det är som att jämföra äpplen och avgassystem att använda totala handelns omsättningssiffra i december och jämföra den med migrationskostnader. Eller sin egen vinkonsumtion på sin 63 000 kronors-lön (de tio procent rikaste i hela landet) med densamma.

Utan jag väljer att istället fokusera på Benny Andersson.

För han medverkade i Claes Elfsbergs serie “Köttberget checkar ut” nyligen.

Jag råkade zappa in just när han satt där och fick höra Andersson prata just om skatter.

Nedan är skärmdumpar från programmet. Hela programmet kan ni se här

Det här är långt ifrån första gången Andersson tar politisk ställning offentligt, exempelvis sa han samma sak i Dagens PS.

Andersson har gått ut öppet med att han stödjer Feministiskt Initativ, vars partiprogram är en karbonkopia på just Vänsterpartiets. Framför allt den ekonomiska politiken, den lilla som finns.

Han har förutom att köpa annonser för 1 miljon kronor även gett totalt 1 miljon till deras valfond. Han gillar verkligen FI. Mot den bakgrunden är det alltså lätt att förstå vad uttalandena bottnar i och vad Andersson tycker om skatter etc.

Benny Andersson är en av våra mest framgångsrika artister, som alla vet. Just artister och sportstjärnor återfinns faktiskt aldrig på listor över vilka rika som borde låta bli att flytta utomlands för att undkomma världens högsta skattetryck. Eller på de som borde dela med sig ännu lite mer.

Och är lätt att tycka att skatten är för låg när man som Benny kan ge sig själv 19 miljoner i utdelning. Bara i år.

Bolaget Benny Anderson Produktion AB har en fantastisk rörelsemarginal (EBIT genom omsättningen) – hela 67 %. Det gjorde 33 miljoner i rörelseresultat.

Ändå blev skatten bara 385 000 kronor.

Varför då?

För att Benny Andersson skickade 36 miljoner i koncernbidrag till sina andra bolag och slapp därigenom att betala 8,3 miljoner i skatt.

En “vinst” för honom på 8 miljoner i skatteeffekt alltså.

Nu har jag inget emot att man som aktiebolag använder de lagliga medel som finns för att skatteplanera. Men som bekant tycker jag man ska hålla lite lägre profil när det gäller andras skattemoral eller huruvida skatten borde höjas i så fall.

Faktum är att Andersson utnyttjar koncernbidrag varje år i sitt bolag. 2013 och 2012 tog han 7 miljoner och 2013 gjorde han även avsättningar till periodiseringsfond på 13 miljoner.

Detta är också ett sätt att skatteplanera. Vanligtvis använder man peridiseringsfonder för att jämna ut inkomster över tid så att man sedan kan ta ut de ett dåligt ut. Först när fonden upplöses tas den upp som intäkt.

För ett bolag som har 426 miljoner i tillgångar verkar detta vara något överängsligt, om det handlar om det. Det handlar gissningsvis om att slippa betala skatt.

Faktum är att Benny Andersson har en koncern på ett gäng bolag, där Nyckelbrädan är koncernmoder. Förra året omsatte koncernen 156 miljoner och hade totala intäkter på 166 miljoner. Bland annat ingår Hotell Rivals omsättning här.

Han är en fantastisk artist och duktig entreprenör. Inget snack om den saken och ni som följer mig vet att jag alltid höjer sådana. Så bra jobbat på den fronten, Andersson. Men attityden till skattetrycket vill jag diskutera lite.

Trots denna höga omsättning blev det bara drygt 4 miljoner i skatt, varav alltså endast 385 000 kronor från hans produktionsbolag på grund av koncernbidragen.

Även från ägarbolaget Nyckelbrädan tog Andersson 19 miljoner i utdelning 2014.

Totalt har alltså 38 miljoner delats ut i år från Benny Andersson Produktion och ägarbolaget till de aktieägare som finns, vilket är förutom Benny hans son Ludwig andersson.

Andersson har 13 engagemang enligt Ratsit men det är flera bolag som inte har några intäkter och det är oklart varför de finns ärligt talat. Omsättningen sker främst via Hotell Rival samt Benny Andersson Produktion AB.

Det är det här som blir märkligt. Andersson tycker Feministiskt Initiativ har så rätt att han hittills gett dem över 2 miljoner kronor i privat partistöd. Han tycker att skatten är för låg, att folk måste betala mer i skatt och dela med sig.

Ändå skatteplanerar han bort miljontals kronor varje år som enligt egen retorik kunnat gå till det gemensamma.

Och gemensamt med exempelvis Virtanen, Schyffert och andra kändisar som vill ge vanliga svenskar i landet med världens högsta skatter ännu mera skatt är att det knappast drabbar dem själva. Schyffert omsatte 5 miljoner förra året, vilket är ett kanonresultat på en person. Han kan dessutom styra inkomster och skatt själv via sitt bolag, precis som Andersson kan.

Men en vanlig mellanchef som jobbar 50-60 timmar per vecka, har höga huslån och knappast lever något lyxliv i sus och dus, även om han tjänar bra, har inte de marginalerna som Benny Andersson har.

För dem betyder det att de inte ens ska få behålla ens 40-45 % av sina inkomster de tjänar på uppoffringen att vara borta mer från familjen än de behövde innan de tog chefsjobbet.

För dem betyder höjd skatt att de kanske måste låna för att ha råd att byta taket på villan, en av många stora utgifter en vanlig husägare står med så fort huset inte är nybyggt (småhus är den vanligaste boendeformen i Sverige). Eller att de får låta bli att byta ut bilen mot en bättre. Eller något annat helt vanligt Svensson-problem.

Det är nämligen så det ser ut i landet med den mest sammanpressade lönestrukturen – skillnaden mellan rik och fattig går vid drygt 10 000 extra disponibel inkomst per månad, som jag skrev i Dagens Samhälle nyligen.

Det betyder inte, som dessa champagnesocialister oftast vill antyda, att det blir lite mindre rysk kaviar i jetplanet detta året. Alla har inte råd att bo på Kungliga Djurgården och ta 38 miljoner i utdelning varje år som Benny Andersson.

Det är lätt att vara generös med andra människors pengar.

När det handlar om sina egna brukar det som bekant vara svårare.

Personligen väntar jag fortfarande på att den frivilliga kändisskatten som bland annat riksdagsledamoten Aron Modig från KD motionerat om ska bli verklighet.

Förtydligande:

På förekommen anledning tycker jag alltså att alla företagare ska använda de regler som står till buds för att minska sin skatt. Men när man samtidigt gör det och tycker andra ska betala mer skatt är det hyckleri.

Koncernbidrag får man givetvis använda. Men man måste alltså inte. Man kan låta bli och betala högre skatt istället. Det är inte förbjudet att frivilligt betala så hög skatt som systemen medger, nu när kändisskatten ännu inte finns.

