En fobi är en stark rädsla för något som egentligen inte är väldigt farligt, eller till och med ofarligt. Vanligtvis ser man till att i möjligaste mån undvika det man är rädd för, vilket bidrar till att hålla igång rädslan när man till slut konfronteras med den fobiska situationen. Även om man egentligen vet att det inte finns anledning att reagera med panik inför det man är rädd för, kan man inte styra sin reaktion. Kroppen har lärt sig att slå på sitt "alarm" i den fobiska situationen. Man kan ha fobi för i stort sett vad som helst, men vissa fobier är vanligare än andra.

Ormar och spindlar, höga höjder och blod. Ja, människors fobier finns det många av. En fobi som kanske inte är fullt lika känd är den för bananer. För Gabriella Norberg Boysen från Hälsö i Göteborg är rädslan för bananer en verklighet, vilket P4 Väst var först med att rapportera om.

– Jag skulle aldrig drömma om att ta i dem och absolut inte äta dem. Jag undviker dem i möjligaste mån.

Så länge Gabriella kan minnas har hon varit rädd för den gula örten. Fobin tar sig fysiska uttryck när hon kommer nära en banan.

"Förstår att det är irrationellt"

– Intellektuellt kan jag förstå att det är irrationellt, men kroppen reagerar ju och känslomässigt känner jag det. Jag hamnar i ett flyktbeteende och får ökad puls, säger Gabriella.

Till vardags jobbar Gabriella som ambulansförare. Hennes kolleger är medvetna om hennes fobi och försöker visa hänsyn. Och i Gabriellas hem finns det inga bananer att finna.

– Det förekommer ju inga bananer i mitt hem och det har det aldrig gjort. Vi i familjen äter inte bananer. Så det har inte varit något problem. Problemet uppstår på arbetsplatsen och när man är hos andra.

Har du försökt att tämja fobin?

– Jag känner inget behov av det. Mina kolleger försökte på min möhippa. De klädde ut mig till en banan och så skulle jag sälja bananer, men det fanns flikar i banandräkten så jag slapp att ta i dem med händerna. Jag gjorde det även om jag var äcklad.

Att hon skulle försöka närma sig en banan, som när spindelfobiker närmar sig spindlar, har hon alltså ingen plan på.

– Nej jag känner inget behov av att ta i dem. När jag jobbade på dagis en gång i tiden lärde jag mig att skala banan med kniv och gaffel, säger Gabriella Norberg Boysen.

Erik Göthlin