Den stora skogsbranden som nu rasar är en tragedi som berör många människor och där stora värden nu går upp i rök.

Det är också en tragedi utifrån att det svenska samhället hade kunnat vara betydligt bättre rustat för situationen än vad som nu är fallet.

2008 påbörjades avveckling av Försvarsmaktens helikopter 4 som med sina brandtunnor om drygt 2 000 liter var utmärkta för brandbekämpning.

I dag finns endast ett fåtal helikopter 10 att tillgå, då det är en typ som just nu fasas ut. De 33 stycken nyare helikoptrarna 14 och 16 har man ej skaffat brandtunnor till.

Att redan tidigt i ett brandförlopp kunna verka med stora resurser är avgörande för hur förloppet senare utvecklas. Nu väntar Sverige i stället fortfarande på stöd från Italien med brandbekämpningsflygplan.

I skrivande stund förbereds evakuering av Norbergs kommun. Det är en omfattande operation där det kommer att åtgå stora personella resurser hos blåljusmyndigheterna.

Något liknande lär inte ha genomförts i Sverige i mannaminne. Hemvärnet kan då vara till god hjälp, men ännu bättre hade det varit med beredskapspolis vilken hade motsvarande befogenheter som ordinarie polis.

Tyvärr fattade regeringen 2012 beslut om att avveckla beredskapspolisen eftersom den ansågs onödig.

Dessa resurser hade varit ett utmärkt stöd till polisen i Västmanland som nu får ett grannlaga jobb med evakueringen och att bevaka tillfartsvägar och övergivna hus utöver ordinarie uppgifter.

Tyvärr bedrar snålheten visheten när det gäller samhällsberedskap. Att allvarliga incidenter sällan uppstår gör det lätt att avveckla beredskapsresurser.

Under Estoniakatastrofen sattes totalt 26 helikoptrar in för att rädda nödställda. Tyvärr kom de flesta för sent och resurser från Danmark och Västsverige fick koncentrera sig på att bärga döda.

Skulle en liknande katastrof äga rum idag får Sverige i hög grad förlita sig på grannländerna, då Försvarsmakten inte längre har uppgiften flyg- och sjöräddning och därför heller inte övar för detta.

I stället står Sjöfartsverket för beredskapen med endast 7 helikoptrar spridda över hela landet. Dessa gör ett mycket bra jobb, men står för en betydligt mindre förmåga än 1993.

Det vore olyckligt att man likt resursbristen nu vid skogsbranden ska behöva upptäcka detta vid en ny färjekatastrof liknande Estonia eller Scandinavian Star.

Utifrån ett politiskt perspektiv har gemensamma resurser, så kallade pooling och sharing, varit populära då det ses som billigt.

Ett exempel på företeelsen är de italienska vattenbombare som beställdes i söndags men som fortfarande ej kunnat sättas in. Tyvärr uppstår i regel behov snabbare än vad delade resurser kan komma på plats. Det är därför av stor vikt för samhällsskyddet att ha egna resurser som snabbt kan sättas in.

Låt oss nu lägga känslan av ”det händer inte här” bakom oss och återuppta den planering och det genomförande av samhällsskydd och beredskap som lades ner i försvarsbesluten år 2000 och 2004.