Vattenfall har beslutat att 40 arbetstillfällen ska flyttas av besparingsskäl. Det låter kanske lite för den urbaniserade stadsmänniskan, men för jokkmokksborna är det 40 jobb för många. Århundraden av exploatering av landsbygden har gjort att klyftan mellan stad och land är större än någonsin. Det värsta är att folk på landbygden inte längre litar på folk i städerna och ännu mindre på centrala politiker.

De har tappat kontakten med folk utanför tullarna och har ingen politik som gynnar eller ens berör landsbygden. På område efter område urholkas människors livsvillkor. Landsbygden har inte samma välfärd, inte samma sociala trygghet, som människor i städerna. Jokkmokk är ett lysande exempel på detta. Med sina 11 kraftverk varav Harsprånget är Sveriges största med sina 977 MW genererar den lilla kommunen miljarder till statskassan. Samtidigt som är den en av Sveriges produktivaste kommuner är den också en av de fattigaste. Vi har en Norrlandsparadox i Jokkmokk. Staten gör miljardinvesteringar i kommunen, men ser till att vinster och jobb hamnar i Stockholm. Att Vattenfall nu, som en besparing för att vara affärsmässig, tänker flytta 40 jobb från Jokkmokk är att gräva ett stort hål i folksjälen. Inte nog med det, företaget har delat ut 300 miljoner i bonus till sina chefer, för att vara attraktiva på marknaden enligt pressekreterare Peter Stedt, skriver NSD.

Lägg till att riksdag och regering har gett företaget direktiv som bidragit till att Vattenfall har blivit en lekstuga för oseriösa styrelseproffs. De har spelat bort inkomsterna från vattenkraften som i runda slängar 2013 levererade över fem miljarder till statskassan. Nuon-affären gav företaget en förlust på 15 miljarder kronor och bidrog till att staten slopade utdelningarna från företaget. Pengar som kunde ha bidragit till minskade klyftor och ökad välfärd. Det värsta är att ingen ansvarig politiker vill ta på sig något ansvar eller ens prata om eländet.

Vattenfalls uppsägning i Jokkmokk var bara droppen som fick bägaren att rinna över. Matti Holmgren radar upp flera skäl på upprorets blogg. 2013 var kommunen delad när gruvbolaget Beowulf Mining provborrade och inmutade stora områden i utkanterna av världsarvet Laponia. Då var politikerna i Jokkmokk redo att bli exploaterade igen, med samma argument som när Vattenkraften byggdes. Det skulle ge jobb och tillväxt. Av Harsprångets forna samhälle med affärer och biografer finns i dag bara en stoppskylt kvar.

2014 var det FMV som beslagtog ett område stort som Blekinge för utveckla och provskjuta sina vapen. Mönstret går igen oavsett vem som gör anspråk på Jokkmokks naturtillgångar är kravet detsamma nämligen att folket får flytta på sig.

Jokkmokk har skogen, malmen och vattenkraften och hade de fått behålla delar av vinsten skulle de ha varit ett Nordens Kuwait.

Även om människor i Jokkmokk har protesterat förr utan att de hjälpt särskilt mycket är utgångsläget ett annat i dag. Enigheten är större, kommunpolitikerna är också förbannade och stöd kommer utifrån. Men några större förändringar ska de inte hoppas på från ansvariga politiker i regering och riksdag. För att påverka dem bör de göra som skottarna gjorde i Storbritannien. Kräva självständighet för Norrland!