IZBORI ZA EUROPSKI PARLAMENT

Za portal Direktno o prošlosti i sadašnjosti hrvatske države, o Europskoj uniji, vjeri i važnosti religije razgovarali smo s nezavisnim saborskim zastupnikom i umirovljenim generalom Željkom Glasnovićem , koji na izbore za Europski parlament izlazi kao kandidat na zajedničkoj listi Neovisnih za Hrvatsku i Hrvatske stranke prava.

Pitao bih vas prvo: recite nam nešto o sebi, svom djetinjstvu, odgoju, mladosti, možda kratku biografiju.

- Mislim da je moja obiteljska povijest mikrokozam, tj. umanjena slika onoga što se događalo Hrvatima od 1941. do 1989. godine. Prvo mi je otac bježao 1954. godine. Htjeli su ga unovačiti u vojsku koja nije naša vojska, koja je nosila petokraku, srp i čekić. Djed je nakon 10 godina, što ih je proveo u KP domu u Zenici, kada je izašao dobio pet godina gubitka građanskih prava. Nije mogao ni raditi, "de facto", cijela naša obitelj, sva imovina je oduzeta. A mi smo također povučeni u Kanadu 1962. godine, gdje je djed pobjegao nakon što je bio dvije godine u logoru u Cremoni, u Italiji. Kod nas se uvijek znalo tko smo i što smo. Na zidu je visio tekst hrvatske himne i križ. Bili smo uvijek svjesni svog identiteta, tko smo i što smo. Ja nisam dugo govorio hrvatski jezik, jer sam bio u razmacima u vojsci. U našem se domu uvijek pričalo hrvatski. I ono što bih rekao na kraju, bio sam u kanadskoj vojsci pet godina. Radio sam u pravosudnoj policiji. Bio sam šef za suzbijanje nereda u federalnim zatvorima, taktičke ekipe. Bio sam u francuskoj Legiji stranaca dvije godine. Brat je bio ovdje, u domovini, onda sam se vratio u domovinu 1991. godine.

Jeste li vjernik?

- Da, jesam.

Što u vašem životu znači vjera i vjerovanje u Boga?

- Pa vjera, padamo i dižemo se. Ali Krist je jedini odgovor na sadašnja pitanja, Bog je istina. Prvenstveno, Bog je istina. A ta istina se non stop blokira u svim medijima, jer mediji filtriraju samo ono što žele da mi čujemo, ostalo je zatajeno. Hrvatska još nije prepoznala istinu, kad prepozna istinu, preporodit će se.

Kakvu ulogu je po vašem mišljenju imala Crkva kroz povijest Hrvata? Pozitivne i negativne strane: recimo, kroz zadnjih stotinjak godina.

- Retoričko pitanje. Hrvati su skoro 1400 godina pod Svetom stolicom. Po mojem saznanju, mi smo drugi narod u Europi koji je preuzeo katoličanstvo, kršćanstvo, kao državnu vjeru i to je Božje čudo da smo mi još ovdje, nakon svih napada s istoka, od Mongola na dalje i turskih osvajanja. Turska je nakon pada Rimskog carstva jedina kohezijska organizacija koja je sačuvala kolektivnu memoriju, klasike rimskog prava, drevne povijesti i nama je sačuvala kolektivnu memoriju. Općenito u Europi, temelji Europe su kršćanstvo. Crkva je ustanovila prve fakultete, ustanove, manastiri su bili središte znanja, vjere. Da toga nije bilo, tko zna kako bi završili... To se danas radi jako vješto, brisanje memorije, da ne govorim samo o fakultetima, Bologna, Oxford. Najbolje bolnice su ustanovile katoličke ustanove, Crkva, hospiciji u Africi, samo ta djela se blokiraju u medijima i vodi se jedna crna propaganda protiv Katoličke crkve, a to vode masoni, boljševički sotonisti i zlobne neznalice.

Neki kažu da u naše vrijeme, vrijeme nakon demokratskih promjena, Crkva previše šuti, da ne reagira na nepravde u društvu, korupciju i razne druge nedaće koje su snašle Hrvate u 21. stoljeću. Stoljeću 'novog svjetskog poretka' koji ruši sve moralne vrednote. Što vi kažete o tome i o Crkvi?

- To je još jedna masonska boljševička floskula i prebacivanje odgovornosti na organizaciju, koja naravno nije savršena. Ali još je tu. Postoji dvije tisuće godina. Sačuvala je hijerarhiju, katoličku dogmu i nasljeđe sv. Petra. Ali nije problem u Crkvi. Mi smo svi Crkva. Problem je da mi tu vjeru ne prakticiramo, nema 'ora et labora', 'moli i radi'. Imamo možda negdje između 12 i 14 posto praktičnih vjernika. Svaki pojedinac je Crkva i on mora širiti tu Istinu, Isusa. Ne mogu ja kriviti kardinala Bozanića niti ikog drugog za moju intelektualnu lijenost, neznanje i inerciju. 'Ora et labora'. Moramo biti proaktivni kršćani, a ne šutjeti i pričati priče po birtijama i voditi globalnu politiku po kafićima.

Kako tumačite činjenicu da su saborski zastupnici glasali za Istanbulsku konvenciju, a deklariraju se većinski kao katolici?

- Što je s prigovorom savjesti? Kako katolici daju glas za ono što se protivi biblijsko-Božjoj slici o čovjeku? Ako se za nešto glasa ili u crkvi čini, a ne čini se tako da je to dio moje svijesti i savjesti, moralno je nevaljan čin. Zašto se onda tako glasovalo?

Možemo tražiti korijene u tome što sam rekao prije, da kod nas ima 12 do 14 posto praktičnih vjernika. Drugi su 'kulturni katolici' i kad govorite o savjesti, ta savjest i pojam individualne odgovornosti, moralno etički kodeks je razoren u bivšem sustavu. Naš problem je totalno moralno etički, jer taj sustav koji nije vladao samo ovdje, nego velikim djelom istočne Europe, iza sebe nije ostavio samo tužnu ostavštinu, ekonomskog i ekološkog kraha, nego i bolnu destrukciju ljudskog duha. U tome leži problem. A kad govorimo o savjesti, neka indijanska plemena kao npr. Navaho Indijanci imaju bolje razvijen osjećaj duhovnosti nego većina komunista i njihovih nasljednika. Navaho Indijanci vjeruju da u ljudskom srcu postoji trokut. Oštar trokut, i kad čovjek pogriješi, pokrene se trokut i ubode ga u srce da ga podsjeti da je nešto krivo napravio. Kod nas i kod bivših Jugoslavena, ljudi koji su se zakleli Partiji i desetom najvećem ubojici na svijetu, naravno s "druže Tito mi ti se kunemo", što je de facto nastavak boljševičkog sotonizma. Njima je taj trokut totalno otupljen, oni su izgubili taj osjećaj za istinom, pravdom i duhovnosti.

Europska unija ne smatra kršćanstvo konstitutivnim elementom Europe, duhovnim elementom, poveznicom povezivanja svih članica u jednu zajednicu naroda. Smatrate li to čudnim ili vam je to normalno? Sustav EU želi što dalje udaljiti vjeru i duhovno moralni sustav katoličke, pravoslavne i evangeličke Crkve od politike i suvremenih događanja u društvu?

- Da, to samo govori kakav je sadržaj kadrova koji su formirali tu financijsku organizaciju koja se bavi više financijama nego moralnim načelima, ispravljanjem pravde, suverenosti država. U ruci imam medaljon sv. Benedikta. Zar on nije zaštitnik Europe i utemeljitelj zapadne civilizacije? Ovo smo ostavili, išli smo drugim putem, putem moralnog relativizma, kulturnog marksizma i slobode koja u stvari nije sloboda nego anarhija, zarobljavanje. Ja bih vojnički rekao, neki naši ljudi su polazeći od Marxa poprimili novu doktrinu rodne ideologije. To je ta politička perverzija. Također bih rekao da je Europa na rubu da izvrši civilizacijski suicid s floskulama o rodnoj ideologiji i multikulturalizmu. Mi smo Hrvati, kršćani, to smo 1400 godina, to je naše sidro, mi možemo biti enklava i primjer ostatku Europe. Ali prvo moramo otkloniti sve ostavštine bivšeg sustava: korupciju, laž i poništavanje svih temelja vrijednosti.

Često razgovaram s ljudima. Dobivam dojam da su katolici, laici, obični ljudi, potpuno izgubili povjerenje u sve hrvatske političare. Kako ponovno zadobiti povjerenje u političare i politiku na hrvatskoj političkoj sceni?

- Prošlo je 30 godina od Domovinskog rata, ja uvijek kažem ovo: traži i pronaći ćeš. Ta cijela parada je prošla. Svi su se karakteri vidjeli. Ali narod, većina naroda kao narod izgubili su duh prosuđivanja, da shvate što se događa, a taj dar je jedan od sedam darova Duha Svetoga. Ako smo to izgubili kao narod, moramo se pitati kakvi smo vjernici? Vraćam se na medijske floskule. Mediji su toliko umreženi da oni nama plasiraju percepciju svijeta koja nije realna. Mediji funkcioniraju po dva načela: straha i nesigurnosti. Mogu dati jedan primjer. Dobre vijesti nisu vijesti kod njih, oni nam ih selektivno plasiraju. A ono što je najgore u medijskom prostoru je što Hrvatska nikad nije provela lustraciju. Stari kadrovi i njihovi nasljednici su ostali i oni dalje još truju mozgove. Ako se sjećate 2006., koje je bila histerija oko svinjske kuge, gripe, u razdoblju od dva tjedna umrlo je nekoliko desetaka ljudi. A u tom istom razdoblju, na globalnoj razini, umrlo je od tuberkuloze 64 tisuće ljudi. Godina 2016. najsigurnija je godina u povijesti avijacije ikada. Sletjelo je 40 milijuna letova. Bilo je 10 nesreća. Što mislite je li to bilo u novinama? Nije vijest ako netko zasadi 200 maslina, vijest je ako netko pokrade kiosk .

Samo Slovenija i Hrvatska nisu baš ništa učinile od bivših socijalističkih zemalja po pitanju lustracije. Zbog čega? Neke države su provele potpunu ili djelomičnu lustraciju. Najpozitivniji primjer je Poljska. Zašto se niti jedna hrvatska stranka ne zalaže za nužnu i hitnu lustraciju?

- Zato jer su se svi bivši kadrovi umrežili i imate zatvoreni krug političkih elita, njihovih poslušnika i medija koji stalno blokiraju tu istinu. Vidjeli smo neke od tih karaktera koji su blokirali istraživanje komunističkih zločina, koji sada vode ljude na Bleiburg. Lustracija ima tri temeljna načela. Prvo je da ljudi znaju što se događalo tu, da se zna istina. Što je HAZU radio? Imaju 132 člana, a do sada nisu napisali povijest Drugog svjetskog rata. Druga stvar: Poljska, Mađarska, Rusija, tamo je boljševički sotonizam nametnut izvana. Kod nas je ostao živ taj sotonizam, i on je živ jer imate 35 posto ljudi koji žive u RH, a patološki mrze hrvatsku državu i njihov jedini posao je da lažu, obmanjuju i drže Hrvatsku na optuženičkoj klupi, a ta istina će doći kad-tad na vidjelo. Slovenija je ispred nas, oni su formirali centar gdje će se provoditi onaj dio oduzete imovine opljačkan od partizana 1945. godine.

Mediji u Hrvatskoj nisu baš skloni Crkvi. Čini mi se da su podmukli napadi na Crkvu i svećenike jači nego li je to bilo u vrijeme komunizma. Objavljuju skandale, prešućuju godišnja velika okupljanja mladih po biskupijama, minoriziraju ih ili ne žele o tome izvještavati gledateljstvo i čitateljstvo. Pretežno serviraju negativno. Zanimaju ih samo skandali, smetaju ih Vatikanski ugovori, a vrlo rijetko pišu o pozitivnoj ulozi Crkve tijekom povijesti Hrvata i u Domovinskom ratu. Zašto je to tako?

- O tome sam djelomično govorio, ti stari kadrovi još vode rat protiv hrvatske države koju nikad nisu željeli, njihova glavna taktika je laž, obmana, manipulacija, medijska distorzija. Znamo zašto to rade, jer ljevica u Hrvatskoj misli većinom što misli srpska desnica, oni su na istoj frekvenciji. Ekonomski zločin proveden je protiv Hrvata, klasni genocid, historicid, democid i što je najgore nemoralocid. Crkva treba objašnjavati ljudima, to je prvenstveno njena uloga, svi mi pojedinačno vidimo kako se vodi ta medijska manipulacija, tko su ti ljudi, što je njihova taktika i moramo shvatiti da nas oni ne smiju definirati. Moramo znati tko je neprijatelj i taktiku njegovu, ako ne znamo njihovu obučenost, brojnost, tko ih plaća, onda ćemo zaglaviti. Teže ćemo doći do istine, ali ćemo doći, to je neizbježno. Prva tri stupa lustracije. Prvo da ljudi znaju što se događa, ljudi moraju početi čitati i istraživati tu istinu. Ona je zakopana u Sloveniji i 100 masovnih grobnica u Hrvatskoj. Drugo, ti boljševici sotonisti, manipulatori i zlobne neznalice imaju jedan gumb koji pritisnu ako se žele isključiti iz diskursa, a to je boljševička taktika. Antifašizam je termin koji je stvorio Staljin da sakrije svoje zločine, to su deseci milijuna kršćana pobijenih u Sovjetskom Savezu, 44.000 svećenika , opljačkane crkve...

Spomenuli ste da Hrvati trebaju čitati. Znam podatak da 42 posto Hrvata pročita jednu knjigu mjesečno, a da 50 posto uopće nema interesira za čitanje knjiga. Kako postići da Hrvati više čitaju?

- To je proces, ja bih rekao debudalizacije i deintelegizacije, što je taj sustav. Taj sustav je posijao sjeme političkog i povijesnog mraka i ljude doveo do razine životinje. Poslije, kako smo govorili, "u se, na se i poda se“ i on je uništio pojam individualne odgovornosti, na čemu je utemeljena svaka civilizirana država. Ako u Kanadi idete cestom, vozite cestom, bacite papir kroz prozor i netko će iza vas odmah zvati policiju. Kada gledamo odgovornost u samoj Hrvatskoj o prirodnoj baštini, kulturnoj baštini, što imamo? Imamo ekološke crne točke, crne točke od Bakra, imamo radioaktivni šljunak, tisuće, tisuće metara radioaktivnog šljunka, kod Solina, azbest, odlagališta, imate betonaru na izvorima rijeka i to je taj slučaj, ne samo okoline nego i ljudskog duha.

Koji su ključni problemi u Hrvatskoj, i kojim redoslijedom bi vi osobno počeli mijenjati društvenu scenu, konkretan život svih građana u Lijepoj našoj. Imate li kakvu osobnu viziju?

- Imam svoj plan i program koji provodim na terenu. Samo sam blokiran u medijima. Mene nećete vidjeti na HRT-u, RTL-u... Jer ovo što ja govorim je hereza, roman "1984.", u doba obmane i laži, iznošenje istine. Lončarić je rekao da su Hrvati katolici danas postali sekularni heretici u našem društvu, ali prvo se vraćam na temeljni problem hrvatske države. A to je moralno-etički, dok se to ne popravi mi ne možemo govoriti o stranci, mi ne možemo govoriti o vladavini prava. A zašto? Zakon mora vladati. Ali dok se to ne dogodi, svaka država ima dvije regulative, jedna je zakonodavna, a druga je moralno-etička. One se moraju spojiti. Ne mogu nama propisivati zakonodavstvo ljudi koji su zatvarali ljude. Dvije godine čitali smo novine, a njihovi dosjei su u Beogradu, to je kadrovska lustracija. Nemaju niti moralno pravo, to je u stvari silovanje zdravog uma da su takvi ljudi danas u sudstvu. I ne samo u sudstvu, nego i u politici, a njihovi dosjei su u Beogradu. To je prijetnja i nacionalnoj sigurnosti. Hrvati ne znaju što se dogodilo, korijeni privatizacije, oni ne znaju što se dogodilo od 1941. do 1990. godine. To rasvjetljenje mora doći, prije nego dođu sve te reforme. To nije sekundarno nego konkretno. To su zadaće koje se moraju obaviti. Na tome se treba i vremenski raditi, u taj projekt moraju se uključiti znatna sredstva i um domovinske Hrvatske. Moramo još više zbližiti i pomagati Hrvatima u Bosni i Hercegovini. Ali znate što kažu neki navodno Hrvatine, pa to su Bosanci, a ne znaju da je Trebinjska biskupija starija od Zagrebačke nadbiskupije, i to je to. To je đavolska obmana i laž. I dok se to ne probije, bit će nam težak put, ali Bog je gospodar povijesti i ja vjerujem u pobjedu.