Store meddelernetværk eftersøger kvinder, der flygter fra såkaldte æresrelaterede konflikter for at tvinge dem tilbage til deres mænd og familier. Det fortæller flere kilder til Information.

Lørdag beskrev Information, hvordan taxaselskaber bryder deres retningslinjer af hensyn til kvindernes sikkerhed. Det sker, når krisecentrene efterspørger etnisk danske chauffører til beboere i æresrelaterede konflikter.

»Normalt skeler vi naturligvis ikke til etnicitet, men når det kommer til at transportere netop disse kvinder, gør vores medlemmer oftest en undtagelse,« siger direktør for brancheorganisationen Dansk Taxi Råd, Trine Wollenberg. Men meddelernetværket begrænser sig ikke til taxabranchen, lyder det fra Informations kilder med indgående kendskab til de miljøer, kvinderne flygter fra.

»Mange bliver opstøvet, fordi familien har kontakter i det offentlige. Og disse kontakter kan så let som ingenting finde ud af, hvor en kvinde opholder sig, hvis bare de har hendes personnummer,« siger Hakima Lakhrissi, leder af det såkaldte Vestegnen Indvandrer Kvindecentret, der siden 2011 har rådgivet flere hundrede minoritetskvinder om blandt andet æresrelaterede konflikter.

Familier fortæller om læk

Da Ghazala Khan flygtede fra sin familie og blev skudt og dræbt af sin bror ved banegården i Slagelse i 2005, havde et netværk af taxachauffører med pakistanske rødder været med til at opspore hende. Der findes til gengæld ingen dokumenterede eksempler på, at oplysninger fra CPR-systemet er blevet lækket i æresrelaterede konflikter, ligesom det ikke er lykkedes Information at komme i kontakt med førstehåndskilder, der kan bekræfte, at det sker.

Men Khaterah Parwani – juridisk rådgiver for Exitcirklen, der hjælper piger og kvinder udsat for psykisk vold og religiøs social kontrol – fortæller, at hun kender »mindst 10 kvinder, der har søgt tilflugt fra mand og familie i de mindste flækker, men alligevel er blevet fundet«.

Læk fra personer med adgang til CPR-systemet har ofte været forklaringen, siger hun til Information.

»Flere af kvinderne har efterfølgende fået at vide af familien, at den har opsporet dem via informanter, der arbejder i teleselskaber og kommuner og har slået dem op i deres registre.«

Susanne Willaume Fabricius, projektleder for Etnisk Ung, som rådgiver unge, forældre og fagfolk om æresrelaterede konflikter, hører lignende historier:

»Flere unge fortæller om familier, der har netværk med adgang til CPR-systemet. De fortæller også om et kollektivt pres, der er så stort, at det er næsten umuligt at sige nej, når familien vil have udleveret fortrolige oplysninger om bortløbne kvinder,« siger hun.

’Utroligt ærgerligt’

Regeringen tager problemet så alvorligt, at den har fremlagt et lovforslag, der skal gøre det muligt helt at fjerne adresser fra CPR-registret. Dermed vil adgangen til oplysninger om bortløbne kvinders opholdssted kunne begrænses til få kommunale medarbejdere. Udspillet kommer efter pres fra blandt andet Landsorganisation af Kvindekrisecentre (LOKK), der dog ikke kan fremvise statistik på problemets omfang.

»Vi har ikke tal på, hvor ofte det sker, men vi oplever indimellem, at kvinder bliver opsporet af deres familier, fordi nogen uretmæssigt slår deres adresse op i folkeregistret,« siger sekretariatschef i LOKK, Ditte Wenzel Pedersen.

Hun ærgrer sig til gengæld over regeringens konkrete udspil.

»Det hjælper et stykke hen ad vejen, men det er utroligt ærgerligt, at man ikke tager skridtet fuldt ud og giver den bedst mulige beskyttelse.«

Kommuner sover i timen

Kritikken af lovforslaget, der også kommer fra Amnesty Danmark, går blandt andet på, at regeringen vil overlade håndteringen af den udvidede adressebeskyttelse og dermed kvindernes sikkerhed til kommunerne. Man bør i stedet på statsligt niveau lægge nogle faste rammer for, hvordan tiltaget skal udmøntes i praksis, lyder det.

Amnesty-jurist Claus Juul »frygter«, at en lang række kommuner vil sove i timen, så den voldelige ægtefælle eller familie alligevel får oplysninger om den skjultes adresse. Som eksempel peger han på administrative fejl i sager om seksuelt misbrug og mishandling af børn i Tønder og Esbjerg, hvor kommunerne trods indberetninger fra borgere og institutioner »ikke reagerede adækvat eller reagerede overhovedet«, som han formulerer det i en mail til Information.

LOKK kritiserer desuden i sit høringssvar, at det fortsat vil fremgå af CPR-registret, i hvilken kommune den forfulgte kvinde opholder sig.

»Kvinderne vil slet ikke kunne opholde sig i mindre kommuner,« siger sekretariatschef Ditte Wenzel Pedersen. »Hos LOKK oplever vi i sager om æresvold – i modsætning til i sager om regulær partnervold – at større netværk hjælper til med at finde bortløbne kvinder. Hvis nogen via CPR-systemet finder ud af, hvilken kommune kvinden opholder sig i, er risikoen for, at hun bliver fundet, stadig stor.«

Økonomi- og indenrigsminister Morten Østergaard (R) mener, at lovforslaget er et skridt i den rigtige retning.

»Vi skal give de her kvinder langt mere beskyttelse, og LOKK og Amnesty må være enige i, at det her forslag er et stort skridt i den rigtige retning,« siger Morten Østergaard (R) til Information.

Han forsikrer om, at kommunerne vil blive vejledt i, hvordan de skal håndtere den udvidede adresse-beskyttelse.

»Men man kommer ikke uden om, at ansvaret for den enkelte kvinder ligger hos de udvalgte medarbejde i den kommune, hun opholder sig i. Om et år må vi tage stilling til, om den udvidede adressebeskyttelse fungerer i praksis,« siger ministeren.

Han understreger, at den ikke står alene, men er ét ud af 32 initiativer i regeringens strategi mod æresrelaterede konflikter.

Lovforslaget om udvidet adressebeskyttelse til personer, som udsættes for trusler mod deres person i forbindelse med æresrelaterede eller samlivsrelaterede konflikter m.v. er fremsat i Folketinget og skal efter planen til afstemning inden 1. maj.