Myten er, at Dong solgte midt i en krise. Men alle tal viser, at der var ingen krise. Kun røg og spin fra en topchef, der selv tjente millioner på salget, og en finansminister, der solgte for billigt, skriver direktør Ole T. Krogsgaard.

Kejserens nye klæder er eventyret om at sælge illusioner, så de ligner virkeligheden. Som eventyrets lille dreng var mange danskere mistroiske, men mange politikere støttede finansminister Bjarne Corydons prissænkning fra 70 til udsalgstilbuddet 30 milliarder.

Den amerikanske professor William H. Melody, der forsker i infrastruktur og kapitalfonde og er bosat i Danmark, advarede i januar 2014 hvert enkelt folketingsmedlem om Dongs vildledelse. Han kaldte aktieprisen groft undervurderet. Hans forsigtige bud på Dongs værdi var 110-150 mia.kr. Hvordan kunne man købe selskabet så billigt? Hans svar: »Ved at gennemføre en lynhurtig uigennemskuelig proces omgærdet af hemmelighed med et markant underskud af information. Så hurtigt at ofrene ikke når at opdage, at deres lommer bliver tømt. De russiske oligarker blev rigtig dygtige til at gennemføre den slags ved privatiseringen af Ruslands naturressourcer. Og taktikken har været en central del af Goldman Sachs’ strategi i årtier«...