Hedder man Jørgen Buhl Rasmussen og er koncernchef for Carlsberg Group, fik man i 2012 en fast løn på 10,5 mio. kr. Dertil en personlig bonus på 6,3 mio. kr. samt ’ikke-monetære ydelser’ på 0,3 mio. Og oveni dét aktier med en dagsværdi svarende til den faste løn, dog først til udnyttelse om tre år. Til gengæld kunne aktieoptioner fra tidligere år nyttiggøres i 2012 med et beløb på 5,7 mio. kr. Sammenlagt 22,8 mio. kr. i lønningsposen til Carlsberg-chefen. Det svarer til en lønstigning på 54 pct. i forhold til året før.

Hedder man Hanne Hansen og er social- og sundhedshjælper på fuld tid med syv-otte års anciennitet, fik man med grundløn og kvalifikations- og funktionstillæg godt 275.000 i årsløn i 2012. Det afspejler ifølge FOA en generel lønstigning i forhold til året før på 1,76 pct.

Eksemplerne illustrerer, hvordan den økonomiske afstand mellem top og bund i det danske samfund øgedes dramatisk i det forgange år. I et kriseår med minusvækst på 0,6 pct. i Danmarks bruttonationalprodukt noterede direktørerne for de store virksomheder under børsens C20-indeks en gennemsnitlig lønstigning på 18 pct. i forhold til 2011.

Det fortæller PricewaterhouseCoopers (PwC), verdens største revisions- og rådgivningshus, i en aktuel analyse af lønfremgangen blandt direktører og bestyrelsesmedlemmer i destore danske C20-virksomheder, heriblandt A.P. Møller-Mærsk, Danske Bank, Nordea, Jyske Bank, Novo Nordisk, Novozymes, Pandora, Lundbeck, Vestas og Carlsberg.

»Vi ser tydeligt, at dem, der har de højeste indkomster, er stukket af fra de øvrige grupper i samfundet,« siger chefanalytiker Jonas Schytz Juul, der hos Arbejderbevægelsens Erhvervsråd følger indkomstudviklingen i de sociale klasser.

Ifølge PwC lød gennemsnitslønnen for et direktionsmedlem i et C20-selskab i 2012 på 11,1 mio. kr. Lønstigningen dækker bl.a. over betydelige bonusbetalinger, der i snit voksede med 35 pct., samt stigninger i ’aktiebaserede vederlæggelser’ på 32 pct. – begge dele ifølge PwC en afspejling af, at det i 2012 gik godt for C20-selskaberne sammenlignet med året før.

Lars Holtug, ekspert i ledelsesaflønning hos PwC, siger, at lønstigningerne har været nødvendige for at holde på direktørerne.

»De største danske selskaber konkurrerer i høj grad med udenlandske virksomheder om at få de dygtigste direktionsmedlemmer. Og her spiller den rette sammensætning af lønpakken en betydelig rolle,« påpeger Lars Holtug.

I bunden

Det samme kan man ikke sige om lønpakken til hovedparten af lønmodtagere i det arbejdsløshedsramte Danmark.

»I 2012 steg arbejdernes løn med 1,3 pct., mens funktionærernes løn steg 1,8 pct.,« siger økonom i LO’s analyseafdeling Steen Jørgensen med henvisning til statistik fra Dansk Arbejdsgiverforening.

For begge grupper ligner det den laveste lønstigningstakt i mere end et årti.

Ser man på reallønnens udvikling – altså løn efter skat – taler data fra Danmarks Statistik om et gennemsnitligt reallønsfald for lønmodtagerne på 2.500 kr. i 2011, mens et endnu større fald på 3.300 kr. ramte kontanthjælpsmodtagere. De ca. 1.500 dårligst stillede enlige forsørgere med børn havde efter skat 4.200 kr. om måneden til husleje, mad, tøj, telefon, medicin etc., fortæller Danmarks Statistik.

Der foreligger ikke data for, hvor meget C20-direktørerne havde til rådighed efter skat.

»Forskellen mellem overklassen og almindelige arbejdere bliver større og større. Det har vi set gennem mange år, uanset om der har været højkonjunktur eller lavkonjunktur, og alt tyder på, at det bare fortsætter,« siger Jonas Schytz Juul.

Han har analyseret den disponible indkomstudvikling i de forskellige sociale klasser og fundet, at ’overklassen’ – eksempelvis fabrikanter, bankdirektører, finansanalytikere, kommunaldirektører – har haft en vækst i disponibel indkomst på 132,7 pct. i perioden 1985-99, mens ’underklassen ’ – kontanthjælpsmodtagere, førtidspensionister m.fl. – har haft en fremgang på blot 36 pct. over de samme 15 år. I absolutte tal har overklassen fået 333.000 kr. mere til rådighed, mens underklassen har fået godt 32.000 kr. mere.

Ser man specielt på den ene procent øverst i indkomsthierarkiet – hvor C20-direktørerne formentlig hører til – havde den ifølge tænketanken Cevea i 1985 en indkomst før skat, der var fire gange så stor som den brede befolknings – i 2010 var forskellen vokset til 6,5 gange så stor.

»Der er ingen tvivl om, at dagordenen har været øget ulighed,« siger arbejdsmarkedsforsker Jørgen Stamhus, Institut for Økonomi og Ledelse, Aalborg Universitet

»I Danmark har man tradition for at skele til lighedshensyn, når man laver politik, men tendensen har trods det været, at uligheden er vokset. Dem, der trækker fra, er den ene procent i toppen af skalaen – deres indkomststigning kan den almindelige løndannelse ikke følge med, og det kan overførselsindkomsterne heller ikke. Dertil har vi fået skattereformer, der forstærker virkningerne. Det er ret utvetydigt.«

Den såkaldte Gini-koefficient, der er et mål for graden af ulighed, er ifølge Danmarks Statistik steget hvert år i perioden 2002-10 med 2008 som eneste undtagelse.