Avui veig una nota d’Agència Catalana de Seguretat Alimentària que diu que 19 països de la Unió Europea -entre els quals no hi ha Espanya i, per tant, tampoc Catalunya- han prohibit l’única modificació genètica permesa pel blat de moro (MON 810). Aquest blat modificat és el majoritari a les comarques de Girona i a la resta de Catalunya també és el predominant. M’assalten dues preguntes. Per què l’han prohibit? Per què no l’hem prohibit nosaltres?

Més enllà del debat ‘Transgènics sí – Transgènics no’ (que, entenc, té més a veure amb conviccions que cap altra cosa) els experts en producció agrària amb els que he parlat em diuen que no hi ha cap evidència científica que demostri (almenys avui en dia) que és perjudicial per la salut o el medi ambient i que si s’acabés prohibint aquí (cosa que no passarà) seria la ruïna pels pagesos que viuen d’aquest cultiu i que estan en comarques on el cuc barrinador causa més estralls en aquest conreu. Com arribem fins aquí és el que intentaré explicar a partir d’ara.

A la llista de països que l’han prohibit ja només hi ha els que no en plantaven però han fet el pas ara (el MON810 és permès des del 1998) perquè fins l’any passat, cap país de la Unió podia prohibir un cultiu permès. Des del 2015, però, cada país pot decidir per si mateix.

En aquesta llista hi ha països com França o Itàlia. Bèlgica només el prohibeix a Valònia i Alemanya en permet el conreu amb finalitats de recerca.

Segons l’enginyera agrònoma del Servei d’Orientació Agrícola del DARP, Sònia Gómez, el 2014 només Portugal, Espanya, la República Txeca, Eslovènia i Romania van plantar-ne i, en el cas de Catalunya, prohibir-ho seria posar en risc la producció perquè aquesta modificació genètica patentada per Monsanto (que incorporen gairebé totes les marques que venen llavors de blat de moro) fa els cultius més resistents al cuc barrinador.

Dit d’una altra manera, en les comarques on l’atac d’aquest animal és més fort, prescindir del modificat faria disminuir la producció. Bàsicament, aquest blat es compra per fabricar pinso.

A les comarques de Girona, el 52% del blat que es va plantar el 2015 era transgènic i en comarques com l’Alt Empordà (72%) i el Baix Empordà (59’9%), el percentatge és molt més important.

En d’altres, com el Ripollès (0%) o la Garrotxa (1’61%), pràcticament no n’hi ha perquè l’amenaça del cuc no existeix i plantar blat OMG (Organisme Modificat Genèticament) no suposa cap avenç i, en canvi, té un cost més alt.

Joan Serra, de l’IRTA de Mas Badia, diu que també se’n veuria afectada la qualitat del blat. Quan és més dèbil per l’atac del cuc pot ser víctima de diferents micotoxines, que, simplificant, poden arribar a tenir conseqüències en la salut animal i humana.

Per què s’ha prohibit?

Gómez diu que la prohibició no obeeix a motius mediambientals ni de salut perquè tots els estudis “d’aquesta modificació genètica concreta” i els seguiments periòdics que s’han anat fent per part de l’Agència Europea de Seguretat Alimentària (AESA) conclouen que, almenys fins ara, “és tan segur com el convencional” i que no hi ha cap evidència científica que ho desmenteixi.

Serra també dóna aquest argument però posa sobre la taula un contrasentit; la prohibició d’aquest blat modificat és sobre la producció però no sobre el consum. Això vol dir que als ports catalans seguirà entrant producte modificat de grans productors com els Estats Units, Canadà, Brasil o Argentina on el sector ha evolucionat bastant més que aquí.

I si no hi ha evidències científiques de què sigui perillós, per què el prohibeixen? He parlat sovint amb partidaris i detractors, tots tenen poderoses raons i no n’he tret mai l’aigua clara perquè per cada expert a favor n’hi ha un en contra i no passa només en aquest camp. L’exemple més clar el tenim en la pròpia UE, que ha decidit que cada estat decideixi…

Arribats a aquest punt em veig obligat a tirar de teoria. La meva és que el moviment anti OMG ha aconseguit instal·lar el dubte al centre del debat i cada cop hi ha més gent que creu que tenen raó. Conceptes com km0, bio, net, són mainstream. Com han reaccionat els Estats? Doncs com reaccionaríem tots; calculant què més ens convé. Els que ja no en plantaven (hi ha llocs on aquest assot de la planta no hi és) ho tenen fàcil per tancar la porta al transgènic i els que estan així així fan un càlcul de costos beneficis i opten.

Els que, clarament, depenen del reforç que dóna aquesta modificació genètica ho han deixat tot com estava abans. El que no es pot negar és que el debat és ben obert i que el minut i resultat pot variar en qualsevol moment.