Det var på mange måder en mærkelig fornemmelse at stå der i lufthavnen med billetter og så måtte du ikke komme med, skriver en far, der ikke måtte tage sin søn med på charterferie.

- Kære søn .

- Jeg skriver dette brev til dig i håb om, at du vil læse det en dag, når du er blevet selvstændig og moden nok til at tage styringen over dit eget liv.

- Jeg ved, at du lige nu er meget afhængig af din mor og nok ikke er klar til at se realiteterne i øjnene.

- Jeg har gennem årene forsøgt at skåne dig for det værste i håb om, at du måtte få en lykkelig barndom.

- Men jeg har altid ment, at sandheden må frem på et tidspunkt.

Du skulle have været med, men sådan ville din mor det ikke

Sådan indleder XXXXX et brev til nationen! om den tomme og triste fornemmelse han sidder med efter at hans ex-kæreste endnu engang har ødelagt et samvær med deres fælles søn. Faren - som optræder anonymt - vil gerne have fokus på, at det system, der burde hjælpe en dreng, der har to forældre, der ikke kan finde ud af at tale sammen, ikke virker. Og han vil gerne sikre sig, at sønnen - om nogle år - kan læse, at far har kæmpet for sagen. Brevet - som du gerne må kommentere, da faren gerne tager imod gode råd fra andre, der har været i samme situation - fortsætter således:

Se også: Samværs-far samler 'hævn-mappe: Så kan børnene læse om deres mor

- Vi er lige kommet hjem fra charterferie i Tyrkiet, din bonusbror/bedste ven, din bonusmor og jeg.

- Vi har nydt ferien med all inclusive på et lækkert hotel lige ned til den fineste sandstrand. Der var flere pools, vandrutsjebaner, beach volley, børneaktiviteter og -fester om aftenen, flamingo poolparty, tyrkisk bad osv. Vi spillede kæmpeskak, fodbold-pool billard, gik ture langs stranden og var i byen for at se spændende, gamle ruiner, spise is og købe friskpresset juice og fede T-shirts.

- Det var ellers meningen, at du skulle have været med, men sådan ville din mor det ikke.

- Det var på mange måder en mærkelig fornemmelse at stå der i lufthavnen med billetter og så måtte du ikke komme med.

Kunne jeg glæde mig nu hvor du ikke var med?

- Jeg havde virkelig glædet mig til vores charterferie, men det var et underligt dilemma, for kunne jeg nu tillade mig at glæde mig over ferien, når min allerkæreste søn nu ikke måtte komme med? Skulle jeg i stedet være ked af det? Ville mit triste humør så spolere det for din bonusbror og bonusmor?

- Jeg valgte at prøve at få det bedste ud af ferien trods alt – nu havde vi jo bestilt rejsen. Men der gik ikke én time, hvor jeg ikke tænkte på dig og savnede dig.

- Jeg ville sådan ønske, at du kunne have været med. Du har jo så tit gennem årene spurgt om, hvornår vi kan komme på charterferie.

- Lige siden din mor stak af med dig og gik under jorden for 10 år siden, da du stadig var en lille tumling, har det været en kamp op ad bakke.

Statsforvaltningen, Familiestyrelsen, Ankestyrelsen, Byretten, Landsretten, Fogedretten, Skifteretten

- Din mor og jeg har nærmest konstant ligget i krig mod hinanden i Statsforvaltningen, Familiestyrelsen, Ankestyrelsen, Byretten, Landsretten, Fogedretten, Skifteretten osv. Sagerne har alle lignet hinanden på den måde, at jeg har forsøgt at få styr på tingene (skilsmisse, bodeling, samvær osv.), mens din mor konstant har saboteret og modarbejdet alt.

- F.eks. krævede hun ifm. skilsmissen ægtefællebidrag, selvom hun har en længere uddannelse end mig og burde have alle forudsætninger for at tjene sine egne penge, hvis hun ellers gad.

- Hun saboterede bodelingen ved at bryde ind i mit tidligere hjem og stjæle alt, hvad hun selv kunne bruge.

- Hun nægtede at være med til at betale regningerne på vores hus og hun stillede sig i vejen for, at vi kunne få det solgt. Huset var alt for stort og dyrt til mig alene.

- I skifteretten påstod hun, at der ikke var noget bo at dele, selvom det helt åbenlyst var forkert. Vi ejede jo et hus og to biler og så var der naturligvis alt indboet, som hun havde stjålet det meste af. Hun havde held med at få sagerne trukket ud i årevis, indtil huset til sidst måtte på tvangsauktion.

- Først aftenen før besindede hun sig og måtte indse, at vi begge ville komme til at tabe stort på tvangsauktionen.

Forhandlingerne trak ud i månedsvis

- Hun sagde, at ville gå med til at lave et forlig, hvis jeg var villig til at slå en streg over de penge, som hun havde lånt af mig, da vi var ved at bygge huset færdig.

- Jeg så intet andet valg end at prøve at komme videre, så vi indgik et forlig og jeg håbede på, at det ville lette hende at få det ud af verden, så hun også kunne komme videre i livet. Og at vi så forhåbentlig kunne lave nogle fornuftige aftaler mht. samværet.

- Sådan blev det desværre ikke.

- Hun trak forligsforhandlingerne ud i månedsvis og ville ikke opfylde de betingelser i forliget, som hun selv havde skrevet under på.

- Jeg var ved at gå ud af mit gode skind og min advokat var rasende! Han havde adskillige gange været nødt til at kontakte fogedretten mhp. at udsætte tvangsauktionen – alene pga. din mors forhalinger af sagen. Han havde aldrig før oplevet noget lignende og han var meget, meget tæt på at trække din mors advokat for advokatnævnet, da han mente, at hun havde et advokatansvar i sagen.

Samværsaftalerne gik heller så godt

- Mht. samværet, så gik det ikke meget bedre.

- Vi har efter Statsforvaltningen været både i Byretten og Landsretten, som begge har besluttet, at der skulle være samvær, men det ønskede din mor ikke.

- Hun har hele vejen igennem modarbejdet det og saboteret samværet, så jeg også måtte i Fogedretten, for at du kunne komme på samvær. Jeg har efterhånden mistet overblikket over, hvor mange gange din mor har saboteret samværet og jeg er også holdt op med at tælle, hvor mange gange, vi har været i Retten.

- Det værste har dog nok været alle sagerne i Statsforvaltningen.

- Hver gang, jeg har søgt om at få normaliseret dit samvær, så har din mor misbrugt lejligheden til at optrappe konflikten. Hun har svinet mig til og opfundet alle mulige løgnehistorier i sit forsøg på at få indskrænket eller ophævet samværet.

- Det vil nok være for vidtgående at nævne alle de ting, jeg er blevet beskyldt for, men hun har bestemt været kreativ.

Anklaget for vold, incest, narkomani

- Beskyldningerne spænder over, at jeg er for punktlig (sic!) og helt op til absurde beskyldninger om mordforsøg! Derimellem er jeg nok blevet beskyldt for alt, hvad der kan stille en eksmand i det dårligst tænkelige lys, herunder vold, incest, narkomani, inkompetence ift. at tage mig af børn, samt et utal af psykiske sygdomme.

- Jeg tror godt, du er klar over, hvor åndssvagt det lyder.

- Jeg har aldrig slået dig, jeg er pacifist, vegetar og går meget op i sundhed. Jeg kunne ikke drømme om at tage stoffer og jeg har ikke engang prøvet at ryge en alm. cigaret.

- Det har dog været ganske forfærdeligt.

- På den ene side vidste jeg, at det var falske beskyldninger og jeg havde egentlig mest lyst til bare at ignorere dem. Men jeg oplevede, at beskyldningerne indgik i sagsbehandlingen på lige fod med alle andre oplysninger uden at de forholdt sig kritisk og undersøgte dem nærmere. De antog bare, at din mor talte sandt.

- Jeg var derfor nødt til at bruge uanede ressourcer på at modbevise alle de absurde beskyldninger, hun kom med. Men så snart jeg havde modbevist en beskyldning, kom hun bare med en ny og så startede det hele forfra igen.

Gik på deltid - det kostede så mange kræfter

- Det kom så vidt og belastningen for mig var så stor, at jeg ikke længere kunne passe mit arbejde. Jeg var nødt til at gå på deltid for at få tid til at forsvare mig imod alle din mors beskyldninger.

- Det var en svær beslutning, men jeg gjorde det for din skyld.

- Jeg ville ikke finde mig i, at dine rettigheder ift. samvær skulle knægtes. Og jeg var også nødt til at passe på mig selv, så jeg ikke gik ned med stress eller det, der var værre. For så ville jeg netop ikke være i stand til at være den gode far, som jeg ellers ønsker at være for dig.

- På et tidspunkt blev beskydningerne om psykisk sygdom så grove og omfattende, at jeg efterhånden begyndte at tvivle på min egen dømmekraft. Jeg var blevet beskyldt for så mange lidelser, at jeg var helt forvirret. Tænkt nu, hvis noget af det var rigtigt.

- Hvis jeg virkelig var så syg, ville jeg så overhovedet selv være i stand til at erkende det?

- Jeg kontaktede derfor en psykiater for at blive udredt. Nu ville jeg vide præcis, hvad jeg fejlede.

- For hvis jeg virkelig var så syg i hovedet, så måtte jeg jo have brug for hjælp.

- Jeg gjorde det også for din skyld, fordi jeg tænkte, at en sindssyg far ikke kan være den gode far, jeg gerne vil være for dig.

- Psykiateren undersøgte mig for alle klassificerede sindssygdomme, lidelser og udviklingsforstyrrelser.

Far har papir på at jeg er psykisk sund og rask

- Hans konklusion var, at jeg personlighedsmæssigt har en moden struktur uden dysfunktionelle træk, at jeg er psykisk sund og rask, men har vist min sårbarhed ved at reagere med stress i den belastende situation, men altså at der intet er, som giver mistanke om, at jeg skulle være psykisk syg. Der var derfor heller ingen grund til at overveje nogen form for behandling.

- Ikke desto mindre fortsatte din mors beskyldninger, som efterhånden blev mere og mere utroværdige. Men det er åbenbart ikke så vigtigt.

- Jeg lærte efterhånden, at Statsforvaltningen ikke interesserer sig for fakta eller hvem, der taler sandt. De træffer deres afgørelser efter nogle vejledninger, der siger, at hvis konfliktniveauet er for højt, så skal der ikke være ret meget samvær.

- Det er i et misforstået forsøg på at skåne barnet for konflikten. Problemet er bare, at de derved belønner din mor for at lave konflikt, fordi hun således får sin vilje. Og hvad får man så? Mere konflikt!

- Samværet er derfor kun i meget små skridt blevet udvidet og ind imellem har din mor haft held til at få det midlertidigt indskrænket eller stoppet, imens nogle af hendes absurde beskyldninger blev undersøgt nærmere.

Hold op hvor har vi kært mange sager om det pas

- Rekorden var nok dengang, da din mor kom med en incestanklage imod mig, hvilket udløste en børnesagkyndig undersøgelse. Inklusiv ventetid og forhaling af sagen, tog det næsten 2½ år, før Statsforvaltningen kom frem til, at der ikke var noget at komme efter og gav dig ret til det samvær, du også havde haft tidligere.

- Din mor har også stillet sig i vejen for dit forhold til farfar. Fordi farfar bor i et andet land, har hun kunnet forhindre, at vi kunne besøge ham, ved at hun har nægtet at udlevere dit pas.

- Det har skabt mange problemer og hold da helt op, hvor har vi kørt mange sager om udleveringen af det pas.

- De seneste år har det dog ikke givet de helt store problemer med udlevering af passet ifm. besøgene hos farfar. Din mor må efterhånden have forstået, at du elskede vores ture til XXXXX, hvor farfar altid var klar med lækker aftensmad, når vi ankom, vi tog i byen sammen, besøgte den zoologiske have, du ville hen til gang på gang og vi var sammen med farfar i svømmehallen med bølgebadet.

- Du spurgte også altid efter, om vi kunne køre forbi vores stamrestaurant på hjemturen. Og du bestilte altid den samme ret: Spaghetti med metaxasauce – fordi det var det bedste, du nogensinde har smagt. Eller ”med taxi sovs”, som du kaldte det i starten. J

- Desværre var der problemer med din mor igen sidste sommer, da vi skulle på en 4-dages rejse til Færøerne.

Fogedretten og politiet måtte hjælpe

- Da din mor konsekvent havde stillet sig i vejen for, at vi kunne tage på charterferie, besluttede jeg mig for det bedst mulige alternativ. En kort indenrigsrejse til Færøerne.

- Men selv på indenrigsflyvninger skal man have pas eller anden billedlegitimation med og så var fanden løs igen, for det ville din mor ikke udlevere.

- Både Fogedretten og Politiet måtte på banen for at få din mor til at udlevere dit pas.

- Men det var meget stressende for mig, for jeg stod dagen før afgang og vidste stadig ikke, om vi overhovedet kunne komme af sted.

- Der havde været så mange sager med bøvl og ballade, at jeg end ikke havde nået at få pakket, da vi skulle af sted til lufthavnen. Jeg fik dog hurtigt pakket de vigtigste ting sammen, så vi i det mindste havde noget varmt tøj, før vi hurtigt kørte af sted – og vi nåede flyet.

- Som du ved, så er din bonusmor og bonusbror flyttet. Vi bor ikke sammen længere.

Vi vidste aldrig om du kom på samvær

- De kunne ikke holde det ud med al den ballade. Der var konstant sager, falske beskyldninger og din mor lavede dårlig stemning hver gang, hun kom og hentede dig efter samværet, hvilket tærede på vores alle sammens humør.

- Derudover vidste vi aldrig, hvornår du kom på samvær, eller hvornår din mor saboterede det, så vi kunne aldrig planlægge vores weekender.

- Din mor har også inddraget din bonusmor i sagerne ved at komme med grove beskyldninger imod hende.

- Til sidst blev det for meget for dem og de valgte at flytte. Det var en stor sorg for os alle, da vi havde drømt om at skabe den perfekte, lille kernefamilie.

- Men din mor har sat så mange forhindringer i vejen for os, at hun har ødelagt vores drøm.

- Jeg er stadig kærester med din bonusmor, som jeg kalder hende og jeg har et rigtig godt og tæt forhold til hendes søn, din bonusbror, som i øvrigt savner dig.

- Det er lidt underligt, at jeg på nogle måder føler mig tættere knyttet til Tobias, men det er nok fordi jeg igennem hele hans barndom har været meget mere sammen med ham end med dig.

Blev bange for at du lavede buler i taget

- Jeg har dog altid nydt den korte tid, vi har haft sammen. Der er noget helt særligt over det biologiske bånd og du vil altid have den største plads i mit hjerte. <3

- For få måneder siden sad vi i bilen og jeg fortalte dig, at jeg lige har fået en afgørelse fra Ankestyrelsen. De havde bestemt, at vi fik udvidet sommerferiesamværet med yderligere 2 dage, så vi nu reelt havde mulighed for at komme på charterferie.

- Du var jublende lykkelig, hoppede og jublede af glæde inde i bilen med hænderne bankende op i taget, så jeg var bekymret for, om du ville komme til at lave buler i taget. Jeg forstod din begejstring, for nu var det tilsyneladende endelig lykkedes os at få lov til at tage på charterferie efter 10 års kamp for dine rettigheder!

Men så blev du bange for at jeg skulle kidnappe dig

- Jeg var derfor også noget chokeret, da du her for nylig efter 2 måneders samværssabotage, til en børnesamtale i Statsforvaltningen fortalte, at du var bange for din far, at han skulle kidnappe dig, overvejede mulige flugtveje og at det ville være helt forfærdeligt, hvis du nogensinde skulle på samvær hos far igen!

- Jeg ved ikke, hvad der er sket i løbet af de 2 måneder, hvor vi ikke har set hinanden og indtil du var til børnesamtale i Statsforvaltningen, men jeg har naturligvis været bekymret for, at din mor ville forsøge at manipulere dig.

- Jeg havde dog ikke i min vildeste fantasi forestillet mig, at hun ville være i stand til fuldstændig at fremmedgøre mig over for dig.

- Måske har hun bildt dig ind, at jeg er meget farlig og at det var mig.

- Det føles bare så uvirkeligt, at ens egen søn kan gå fra jubel og ekstase over muligheden for endelig at komme på charterferie sammen med far til pludselig at tage afstand fra alt, der har med far at gøre.

Hvor er alt det gode vi har haft sammen?

- Jeg har læst notatet fra børnesamtalen igennem flere gange og har lagt mærke til, at der ikke var plads til nogen nuancer. Det er ikke engang sort/hvidt. Det er kun sort.

- Det står i skærende kontrast til alle de undersøgelser og børnesamtaler, der tidligere har været. Hvor er alt det gode, vi har haft sammen?

- Derfor er jeg også overbevist om, at nogen må have manipuleret meget groft med dig og fortalt dig nogle usandheder i et forsøg på fremmedgørelse. Hvordan kan du ellers totalt ændre indstilling til din egen far på den tid, hvor vi ikke engang har set hinanden, fordi din mor har saboteret samværet?

- Hvis du på nogen måde er i tvivl om, hvad der rent faktisk gjaldt, så er du velkommen til at se den samværsresolution, som gav dig ret til samvær med far den weekend.

- Det var et helt almindeligt weekendsamvær, hvilket fremgår meget tydeligt at resolutionen. Bare spørg, så skal jeg nok vise dig den.

- Det skal ikke være nogen hemmelighed, at jeg har følt vrede og skuffelse over de udtalelser, jeg har kunnet læse i notatet fra børnesamtalen. Hvordan kunne du udtale dig om far på den måde?

- Jeg kunne simpelthen ikke fatte det!

Du har jo ikke sagt det af ond vilje

- Jeg har ikke haft mulighed for at snakke med dig om det, hvilket virkelig har naget mig. Jeg har haft mange blandede følelser, men jeg har tænkt over det og jeg ved, at du må have det ufattelig svært.

- Du har naturligvis ikke gjort det af ond vilje, det kan jeg ikke tro.

- Enten er du blevet groft manipuleret eller også ved du godt inderst inde, hvad der er op og ned i sagen, men du kan bare ikke modstå presset fra din mor og føler, at du var nødt til at sige disse ting for at gøre mor tilfreds.

- Jeg ved, det må være svært hele tiden at navigere i et univers, hvor du skal tage hensyn til mor og gøre lige præcis de ting, hun forventer, da hun ellers vil reagere negativt og laver ballade. Og det er jo hende, du bor hos og er sammen med det meste af tiden, så jeg kan godt forstå, hvis du er nødt til at holde dig på god fod med hende.

- Jeg er ikke længere vred på dig og jeg er ikke skuffet over dig. Du er en god dreng, der bare er uheldig at have en mor, der ikke forstår vigtigheden af, at du også har en far.

- Du skal bare vide, at uanset hvad, så elsker jeg dig ”helt op til Sydpolen” og ”helt op til hvor universet ender og 10 millioner fantasilliarder gange så langt” og ”en googolplex lysår ud i rummet”.

Du er altid velkommen min søn

- Jeg bliver så rørt, når jeg tænker tilbage på de gange, du lå i din seng, vi havde læst godnathistorie og hvor du blev ved med at finde på nye ting at snakke om bare for at forlænge dagen og de hyggelige stunder, vi havde sammen.

- Og da jeg endelig kyssede dig godnat, kom du med disse citater i dit forsøg på at beskrive, hvor højt du elsker mig! Ja, du har altid været fascineret af store tal og universet, men der er vist noget med geografien, du skal have læst op på (”op til Sydpolen”, haha). J

- Du er altid velkommen hjemme hos mig igen og jeg håber, at der kommer en dag, hvor du bliver så selvstændig og moden, at du kan tage styringen over dit eget liv, skriver XXXXX, og afslutter med 'Kærligste hilsner fra far'.

Har du et godt råd?