Jak jste se dozvěděla, že se vaše nástěnka stala mezi lidmi takovým hitem?

Byl to pro mě obrovský šok a bylo mi z toho zároveň i smutno. Vždyť to, co jsem napsala, je úplně normální a obyčejné. Zaskočilo mě, jak obrovský hlad tu je po takhle jednoduchých věcech, a připomnělo mi to, v jakém stavu je asi naše školství, když to mělo potřebu sdílet tolik lidí.

Jsme třicet let po revoluci, školství mohlo projít tolika změnami, ale očividně asi neprošlo. Utěšuje mě snad jen to, že ji nesdílela nějaká odborná veřejnost, ale hlavně rodiče a běžní učitelé.

Rozumíte, co je na vašich slovech tak výjimečné?

Přiznám se, že už tu nástěnku nemůžu ani vidět, vnímám teď všechny její nedokonalosti. Kdybych věděla, že se bude takhle šířit, někoho bych poprosila, aby ji nakreslil líp.

Vždyť jste to vy, kdo učí jiné, že chyba je správně.

A vidíte, jak to v nás pořád je. My jsme byli za chyby trestaní, nám byly chyby vytýkané, udělat chybu bylo špatně, ostuda, něco, co by tak být nemělo. Přitom je to přesně obráceně.

Jak?

My chyby vyloženě potřebujeme. Bez toho, že