Babiš ve svém textu upozorňuje, že moderní firmu přece kontrolují akcionáři nebo představenstvo, což prý znamená, že i firmy jsou pod jistou demokratickou kontrolou. Až na to, že takto nefungoval a nefunguje Agrofert. Tam o nějaké vnitřní demokratické kontrole jediného vlastníka jen těžko může být řeč. Kdyby existovala, možná by Babiš a Faltýnek nyní nečelili možnému trestnímu stíhání.

Miliardář Babiš ale byl (a navzdory převedení firmy do svěřeneckých fondů de facto stále je) jediným vlastníkem Agrofertu, čemuž odpovídal i způsob jeho firemního rozhodování. Čapí hnízdo a optimalizace daní skrze účelové nákupy vlastních dluhopisů nejsou možná tím posledním, co se v souvislosti s Babišovými zkušenostmi s řízením firmy ještě dozvíme.

To, že si s sebou do nejvyšší politiky hodlá přivést menší armádu svých dosavadních podřízených z vyšších a středních úrovní managementu Agrofertu, vrhá docela zajímavé světlo na to, jak to vlastně se státem řízeným jako firma, myslí. Pokud se chtějí ti, kdo hodlají volit hnutí ANO, přesvědčit o tom, jak skvělé to bude, až bude celá Česká republika fungovat jako Agrofert, a policejní stíhání ve věci Čapího hnízda odsoudí spolu s Babišem jako „účelovku“, nechť se informují třeba o tom, jaké jsou v tomto podnikatelském impériu platy zaměstnanců v porovnání s jinými firmami a státním sektorem, a jaký je majetek Andreje Babiše.