24. 3. 2015 / Bohumil Kartous

Je to už rok a několik měsíců, co policie provedla zátah na české growshopy, obchody s potřebami pro pěstitele konopí. Dostatečná doba na to zhodnotit, jaký měla tato akce efekt. Ten je v zásadě dvojí: od té doby víme, že policie, neschopná řešit skutečně závažné problémy v obchodu s drogami, neváhá postihovat ty, kteří nejsou pro tuto společnost nijak nebezpeční, nicméně jsou po ruce. Konsekventním efektem je, že se tím policie naprosto zesměšnila a posílila přesně to, čeho se snaží tak úporně zbavit: nedůvěru a despekt.

Na Rádiu 1 nyní běží reklama jednoho growshopu, v níž tvůrci nebývale ostrým způsobem zesměšňují velitele akce proti growshopům, Jakuba Frydrycha, překvapivě dosavadního šéfa protidrogového oddělení české policie. Blíže neurčený "komisař" přijde nakupovat pěstitelské potřeby do growshopu, který sám nechal podrobit policejní razii. Přiznává se, že si odvezené zboží rozebrali "s klukama na stanici" a nyní "jedou první pěstitelskou ligu". A protože mu došly zásoby, přišel nakoupit, ve slevě. „Ale je vám jasný, že dnes už za peníze, komisaři?,“ ptá se posměšně prodavač…

Byť není v reklamním spotu nikdo jmenován, z jedné části je patrné, o kom se mluví. Když komisař vysvětluje, proč přišel, sám sebe označí za "loutku". Kdyby šlo o řadového k policistu, pravděpodobně by spíše "poslouchal rozkazy", což je z hlediska jeho práce legitimní. Označení za loutku směřuje k někomu, kdo jedná v cizím zájmu. Reklamní spot tedy nejen že fakticky obviňuje policii z krádeže, ale navíc staví celou razii jako akt založený na objednávce. Můžeme se samozřejmě jen domnívat, do jaké míry hrála roli snaha "kultivovat" prostředí konzumentů marihuany proto, aby se lépe dařilo prodávat vysoce předražené konopí v rámci tzv. lékařského užívání, nebo jestli ona naznačovaná objednávka přišla z nějakých jiných kruhů. Marihuana může teoreticky vadit farmaceutům, výrobcům alkoholu a tabáku či ministrovi financí.

Jedná se samozřejmě jen o spekulace, ale tyto spekulace způsobil zátah samotný. Celá razie a její dopady působí tak absurdním dojmem, že se otázka cui bono sama vnucuje. Po téměř roce a půl nelze konstatovat, že by se jakkoliv zlepšila situace mezi uživateli drog, jakkoliv nelze dokázat, že by ubylo celkového objemu drog na trhu. Neexistuje nic, co by ospravedlnilo fakt, že policie na základě vykonstruované interpretace rozhodnutí Nejvyššího soudu vtrhla do života řady drobných živnostníků, kterým způsobila vážné existenční problémy. Jediným ospravedlněním tak zůstává diskutabilní "vymáhání práva", v tomto případě bez jakéhokoliv smysluplného a podpůrného dopadu na život společnosti.

Growshopy fungují dál, velká část společnosti dál pěstuje konopí. Aby ne, snaha kriminalizovat takové jednání, nejde-li o velkopěstírny a organizovaný obchod, je naprosto scestná a vykořenit ji z chování může jediné totalita, kterou ostatně razie připomněla. Vzhledem k absenci důkazů o prospěchu pro společnost je možné hodnotit akci s odstupem jako akt zneužití moci s nulovým potenciálem komukoliv nebo čemukoliv pomoci. Člověk, který nese odpovědnost za celý tento stěží uvěřitelný "dobročin", dál figuruje coby architekt boje s drogami v této zemi. Akt, který měl udělat dojem, ho skutečně udělal. Policie je vnímána jako parta zkorumpovaných, o následcích nepřemýšlejících "mužů ve zbrani", jejichž nepředvídatelnosti ve snaze "pomáhat a chránit" je třeba se obávat.

Tento stav je politováníhodný nejen pro policii samotnou, ale pro celou společnost. Nedůvěra v základní elementy státní moci je to nejhorší, co si můžeme přát. Co když se podobně rozhoduje a jedná i v jiných případech? Jestli bude policie nadále hledat tam, kde je světlo, nikoliv tam, kde svou důvěryhodnost poztrácela, nikdy ji pochopitelně nenajde.