Cine sunt vecinii României? Rusia.

Dacă vă uitați la noua hartă a regiunii, suntem înconjurați de țări care au ales regimuri cu orientare pro-Kremlin. După Ungaria lui Orban, ieri a venit rândul Bulgariei și Moldovei să aleagă. Vorbim de alegeri democratice, care validează opțiunea liberă a poporului. Rusia și-a lărgit considerabil influența în regiune fără să tragă un singur foc.

Ce va alege România? Noi nu avem deocamdată politicieni importanți care să se manifeste explicit pentru ruperea de aliații europeni și nord-atlantici și apropierea de Rusia. Cu excepția unui rătăcit care vede „Propagandă” peste tot și care se bucura aseară că a pierdut Maia Sandu, politicienii de la București au primit cu îngrijorare rezultatul votului de la Chișinău.

Sunt ai noștri mai responsabili?

Nicidecum.

La români, nu e o alegere ideologică, ci oportunistă. Ultimul deceniu a fixat trendul: cu UE și NATO. Până azi, a fost „politically correct” pentru politicieni să fie prooccidentali.

Dar lucrurile se pot schimba ușor, pentru că noi am fost mai mereu cum a bătut vântul. Este meritul președintelui Emil Constantinescu să anticipeze vântul nord-atlantic. Dacă era după Ion Iliescu, PDSR și mare parte din poporul român, noi rămâneam cu frații noștri sârbi. Este doar o problemă de timp până când un alt politician „vizionar” va simți vântul de la Răsărit. Nu știm câți români îl vor urma, asta e partea cu adevărat tulbure.

Nu-i vorbă, prelucrarea populației pentru acceptarea schimbării de macaz se întâmplă chiar în timp ce vorbim. Dacă se uită în jur, politicienii noștri învață că reorientarea geostrategică trebuie să fie făcută de jos în sus, cerută de poporul suveran, validată prin vot. Pentru asta trebuie umblat puțin la rotițele care alcătuiesc mentalul colectiv.

- În primul rând, trebuie sădită o stare continuă de neîncredere în instituțiile statului, în special în cele de rit nou, aduse de americani. De pildă în DNA, organism represiv, netradițional, antiromânesc.

- În al doilea rând, trebuie creată nostalgia: un trecut de aur, românii demni și mândri, o reîntoarcere la vechile datini.

- În al treilea rând, trebuie creat conflictul: vechi și nou, familia tradițională și uniunile curcubeu, est și vest.

- În cele din urmă, vine salvarea. Nu mai sunăm la 112, ci direct la Moscova, că e mai aproape.

Probabil că acest scenariu reducționist nu există scris undeva la ambasada Rusiei la București. Probabil că lucrurile sunt mai sofisticate în epoca tehnologiei. Sau nu. E suficient să deschideți televizorul.

Deocamdată idioții utili își etalează puzderia de site-uri, bloguri, televiziuni apocaliptice, conspiraționiste, naționaliste fără un plan prestabilit, ca să prindă în năvoade bancuri de oameni manevrabili. În haosul creat, cresc însă germenii neîncrederii, ai confuziei, ai lipsei de repere și de valori. O populație dezorientată, sătulă de promisiunile Vestului, sărăcită de tranziția eternă este masa perfectă de votanți care să valideze democratic orice aberație.

Cât mai rezistă România?

Prin urmare, cât mai rezistă România? Cât îi va lua până se va lăsa pradă populismului, extremismului, nebuniei care face ravagii chiar în democrațiile vechi? Ne mai putem baza pe America? Dar care Americă? Cea care tocmai a votat pentru retragerea ei din lume? Ne mai putem baza pe UE? Dar care UE? Cea care este părăsită printr-un Brexit furios de o mare parte din propria populație?

Suntem într-un moment de cumpănă în care trebuie să ne bazăm pentru prima dată pe noi înșine, iar acesta e un gând care ne înspăimântă. România are șansa de a fi peninsula de stabilitate a Occidentului într-un Est în care Putin devine din ce în ce mai puternic și destabilizator.

Mult hulitele elite ale anilor '90 au tras această țară, de voie, de nevoie, din mâlul istoriei, din mirajul unei istorii contrafăcute și din propriile angoase. Printr-o modernizare accelerată, România este astăzi într-unul dintre cele mai bune momente ale existenței sale: țară membră UE și NATO și cel mai stabil avanpost proamerican la granița cu Rusia.

Este rândul noilor elite - cele pornite de data asta de jos, de la asfaltul piețelor și bulevardelor marilor orașe - să tragă România în direcția valorilor și libertăților occidentale, să refuze populismul, fundamentalismul, fanatismul și, mai ales, oferta complice a corupției.

România rezistă dacă noul țesut social, coagulat de noua societate civilă care a învățat să protesteze după Colectiv, să-și ceră drepturile și să refuze corupția, își va dovedi rezistența la rupere în alegerile care vin. Blazarea, refuzul implicării, compromisul etic, sentimentul că nu se poate face nimic, capul în pământ, refuzul de a te prezenta la vot - toate astea înseamnă complicitate cu un sistem care ne ține în loc.

România rezistă dacă proiectul anticorupție rezistă. Orice pas înapoi, orice amnistie dată de alegători marilor penali în ideea că, astfel, vor scăpa și micii penali, ne aruncă înapoi în timp într-un no man's land fără reguli în care s-au născut miliardarii patrioți ai României.

Îți recomandăm Această țară merită să fie furată

România rezistă dacă românii simpli, adeseori batjocoriți și luați de sus de elite, vor avea sentimentul că anticorupția nu e un concept străin, impus de americani și de Merkel, ci o instituție care lucrează pentru ei: că banii furați vor fi confiscați, că ei vor ajunge în drumuri, în școli, în spitale, în proiecte pentru repatrierea copiilor lor plecați la muncă în străinătate.

România rezistă dacă noua clasă de antreprenori va avea curajul să iasă din terifianta idee că, dacă vorbești, mâine îți vin 100 de controale la firmă. Oamenii curajoși care dau salarii și creează locuri de muncă sunt primii interesați într-o Românie stabilă, predictibilă fiscal, cu instituții corecte și necoruptibile. Ei ar trebui să fie primii care să refuze parteneriatul lucrativ pe care li-l oferă complice parlamentarii cu o lună înainte de alegeri.

România rezistă dacă noua clasă de corporatiști, neinteresată de politică, va face legătura dintre drumul spre job și alegeri. Crima lentă de dimineața de la metrou are legătură exact cu politica: nu poți să trăiești într-un cub de sticlă cu acționariat american, german sau olandez și seara să ieși într-un oraș cu rânduieli lenvantine, sufocat de gunoaie, de incompetență criminală și de corupție. Instinctul de supraviețuire ar trebui să-i aducă la vot.

În mai puțin de o lună, românii vor avea propriile alegeri. Vom ști exact câți sunt cu Estul și câți suntem restul.