Kraven på att Sverige ska följa Norges och Danmarks exempel och ”stänga ner allt” i coronavirusets spår växer. Sverige har dock valt en annan väg. En väg som är kontroversiell, men som kan komma att rädda många äldre.

En gigantisk storm genom vilken det finns olika vägar att ta. Vägarna ser lite olika ut. Inga vägar går dock runt ovädret – alla måste igenom.

Ungefär så ser de kommande veckorna ut för världens länder avseende smittspridningen av det nya coronaviruset. Men när Norge och Danmark gått till vänster in i blåsten, har Sverige tagit till höger. Norge och Danmark har stängt både gränser och skolor, Sverige har valt att hålla dem öppna.

Folkhälsomyndigheten och dess statsepidemiolog Anders Tegnell har fått utstå massiv kritik för sitt val av strategi. Myndigheten gör på tok för lite och är för passiv, enligt kritikerna. ”Stäng ned!”

Sveriges vägval påminner därmed om Storbritanniens, ett land många experter framhåller som världens främsta vad gäller infektionsepidemiologi. Storbritannien håller också sina skolor öppna och har inte heller stängt gränserna. Precis som Sverige har Storbritannien också ”gett upp” att jaga enstaka fall, stick i stäv med WHO:s rekommendationer. I stället lägger båda länderna nu allt krut på att skydda sjukvården och de gamla.

På en presskonferens nyligen berättade den brittiska premiärministern Boris Johnson att de kommande månaderna kommer att bli tuffa.

– Många familjer kommer att förlora sina nära och kära i förtid.

Under samma presskonferens underströk också den brittiska regeringens vetenskapliga chefsrådgivare, Patrick Vallance, vikten av att göra ”rätt saker vid rätt tidpunkt”.

– Vi måste förstå var i epidemin vi är någonstans och vidta rätt åtgärder vid rätt tidpunkt. Det kommer att bli helt avgörande, sade han.

Enligt chefsepidemiologen Chris Witty handlar det om uthållighet:

– Allt vi gör måste vi kunna göra under en längre tid. Därför är det så viktigt att inte sätta in vissa åtgärder för tidigt.

Enligt Patrick Vallance är det därför utsiktslöst att stänga ner skolorna i det här skedet av epidemin, när smittspridningen är förhållandevis liten. Efter en kort tid kommer barnen att börja springa ute och vara med kompisar i alla fall, och då försvinner hela poängen med nedstängningen, säger han.

Centralt i den brittiska (såväl som i den svenska) strategin är att minska spridningstakten så mycket som möjligt, så att antalet smittade sprids ut under ett längre tidsförlopp. På så sätt, menar de, kan en kollaps av sjukvården undvikas.

En annan, mer kontroversiell, del av den brittiska taktiken är att långsamt bygga upp en flockimmunitet. Det vill säga att låta unga och friska, som inte löper stor risk att bli allvarligt sjuka, smittas av viruset så att de blir immuna.

– På så vis skulle de som riskerar att dö av sjukdomen, det vill säga de äldre, kunna skyddas, säger Patrick Vallance.

För även om smittspridningen avtar framåt sommaren, vilket många tror, finns risken att viruset kommer tillbaka till hösten. Om en stor andel av befolkningen då är immun, skyddas de som inte är det. Omkring sex av tio personer måste vara immuna för att det ska uppstå en flockimmunitet och smittspridningen avtar spontant.

Om det verkligen är Folkhälsomyndighetens strategi att nå dit har ingen praktisk betydelse. Tiden att stoppa viruset är förbi och epidemiologerna börjar alltmer förstå att detta virus är här för att stanna. Det kommer inte att ge sig förrän en majoritet av svenskarna har smittats.