DEBATT. Sverige är ett rikt land och bör föra en generös invandringspolitik. Men om sådan politik ska vinna acceptans så krävs att migrationens fördelningseffekter erkänns och att vinnarna är villiga att kompensera dem som förlorar på invandring, anser LO-ekonomen Torbjörn Hållö.

FÖRDELNINGSFRÅGA. Migrationspolitiken har tillåtits att utformas av dem som inte själva bär de negativa effekterna av invandring, anser Torbjörn Hållö.

När Sveriges flyktingmottagande var som mest ansträngt i slutet på år 2015 formulerade en kvällstidningskrönikör följande fråga: ”Har ditt liv påverkats av flyktingkrisen? Tvingades du köpa ett mindre gott rödvin i går?”

Påståendet att kostnaderna från invandring är obetydlig för den enskilde medborgaren har varit återkommande i rapporteringen om migration. Men nationella kostnader säger lite om hur migration påverkar enskilda svenskars privatekonomi eller välfärd.

Migration påverkar inte alla lika mycket utan kan ha betydande fördelningseffekter. Några vinner. Andra förlorar.

Invandring bör analyseras som en fördelningsfråga, på samma sätt som vi med stor framgång gjort med internationell handel. I Sverige finns goda kompensatoriska ekonomiska inslag, även om de påtagligt urholkats under de senaste åren, till de löntagare som förlorar på globaliseringen – med arbetslöshetsförsäkring, omställningsavtal och utbildning. Strategin att skydda dem som förlorar på handel har skapat folkligt stöd för frihandel i Sverige.

Men någon motsvarande strategi finns inte för att hantera invandringens negativa fördelningseffekter. Detta trots att Sverige under flera år haft en flyktinginvandring som har varit större än i alla andra EU-länder med undantag av Tyskland.

Regelverket för flyktinginvandring har stramats åt sedan hösten 2015. Men Sverige har fortsatt en betydande anhöriginvandring. De fem vanligaste medborgarskapen bland anhöriginvandrarna var; Syrien, Eritrea, Irak, Somalia och Afghanistan. Det vill säga samma länder som dominerar flyktinginvandringen. Det är således inte möjligt att göra en skarp åtskillnad mellan flyktinginvandring och andra former av invandring.

En betydande andel av dem som invandrat till Sverige har en kunskapsnivå som är avsevärt lägre än hos den befintliga arbetskraften. Bland de nyanlända som deltar i Arbetsförmedlingens etableringsuppdrag saknar hälften gymnasieutbildning och en tredjedel når inte upp till fullgjord grundskola. Detta kan jämföras med inrikes födda där knappt 10 procent i åldern 25 till 64 år saknar gymnasieutbildning och mindre än en procent ej har slutfört grundskolan.

Vilka är då fördelningseffekterna av den migration som präglat Sverige under ett flertal år?

En rimlig utgångspunkt, för att beskriva huvudådran inom forskningen, är den omfattande genomlysning som gjordes år 2016 av den amerikanska Vetenskapsakademin.

USA:s vetenskapsakademi beskriver forskningsläget så här:

* ”Genom att öka utbudet av arbetskraft, kan en period av invandring förutsäga en sänkning av lönerna för de arbetstagare som redan är etablerade på arbetsmarknaden och som uppvisar störst likheter med de nyanlända; inkomster för andra kan komma att öka, antingen på grund av att invandrarnas färdigheter kompletterar deras egna eller för att avkastningen på kapital ökar till följd av förändringar i arbetskraften.”

* ”I den utsträckning en negativ lönepåverkan kan påvisas är det tidigare invandrare, som ligger närmast till hand som substitut för nya invandrare, som kommer att känna av dessa effekter i störst utsträckning, följt av infödda som hoppat av gymnasiet.”

Någon motsvarande studie har inte gjorts som speglar de senaste årens omfattande utomeuropeiska invandring till Sverige. Men i en rapport från Delegationen för migrationsstudier över ”Invandringens arbetsmarknadseffekter” för åren 1995–2005 konstateras att invandringen, då främst från Norden, hade en negativ men begränsad effekt på lönerna. Lågutbildade påverkades mer negativt än högutbildade.

I Sverige finns dessutom, utöver direkta arbetsutbudseffekter, också en stark politisk vilja att med hänvisning till invandringen genomföra politiska reformer för att sänka ingångslöner och hålla tillbaka löneökningar för arbetaryrken.

Den ojämlika effekten av invandringen är inte begränsad till effekter på löner. Tvärtom. Eftersom Sverige är kraftigt socioekonomiskt segregerat så är inte migrationens kostnader jämnt spridd mellan stadsdelar eller mellan kommunerna. Ett exempel på detta är skolan. I stället för att solidariskt hjälpa till att ge nyanländas barn en bra start i skolan så sker en koncentration till ett begränsat antal skolor. Tio procent av landets grundskolor tog år 2016 tog emot 43 procent av alla nyanlända elever.

Migration är en fördelningsfråga. Låginkomsttagare är ofta förlorare medan höginkomsttagare ofta vinner ekonomiskt. Men migrationspolitiken har alltför länge tillåtits att utformas för och av grupper som inte själva bär de negativa effekterna av invandring.

Sverige behöver forma en politik som delar bördorna från migration rättvist. Bara så kan en generös invandringspolitik få folkligt stöd.





Torbjörn Hållö

LO-ekonom





Är du sakkunnig i en aktuell fråga? Välkommen att sända ditt inlägg till debatt@di.se. Bifoga högupplöst porträttfoto. Textlängd 2.500-6.000 tecken inklusive blanksteg.