Representanter för ett parti ska dela dess åsikter och ideologi. Men den grundläggande principen har partierna frångått i jakten på röster och mångfald. I stället för att lyfta fram politiker utifrån vad de står för, har man fokuserat på etnicitet och religiös bakgrund.

Det är därför Miljöpartiet har kunnat ha en minister som bjudit in en antisemit till riksdagen och jämfört IS-fanatiker med Finlandsfrivilliga, vägrat erkänna folkmordet på kristna och som sällskapar med turkiska islamister och våldsbejakande fascister.

Det är också därför Yasri Khan fram till för några dagar sedan var på väg in i MP:s partistyrelse. Khan – som leder föreningen ”Svenska muslimer för fred och rättvisa”, som Kaplan var med och grundade – kritiseras för att inte ta kvinnor i hand.

Hans ovilja att ta i kvinnohänder existerar inte i ett vakuum. Khan visade sig exempelvis ha svårt att direkt svara ”ja” på frågan om avrättningar av ateister i Saudiarabien är fel (Livsåskådningsforum, 25/2). Han har förklarat att beslutet att inte ta kvinnor i hand är grundat på ”en tro på sexuell separatism i det offentliga”.

Och här blir det intressant: miljöpartister gör politik av detta. I fjol drev MP-politikern Shakhlo Altieva frågan om utökade kvinnotider på simhallen i Fittja i Botkyrka. Hon menade att även barn behöver könsseparation. Altieva skrev i sitt förslag att flickor mognar mycket tidigare nu och ”redan från 9 års ålder börjar de känna sig obekväma att bada/simma med män och pojkar”.

Att vi inte kan bada ihop, ens som barn, är en fundamentalistisk föreställning. Ändå gav MP, som vanligen förespråkar genuspedagogik för barn, Altieva stöd. Även bland andra miljöpartisten Sümeyya Gencoglu, som likt Khan är aktiv i Svenska muslimer för fred och rättvisa, driver frågan om könsseparation i badhusen.

Trots allt detta har journalister i veckan frågat språkrören Fridolin och Romson om den uppkomna situationen beror på att de varit ”naiva” och ”omedvetna”. Då förstår man väldigt lite av hur partierna fungerar. Identitetspolitiken har tillämpats eftersom den genererar röster och ger sken av mångfald. Att Kaplan är muslim har varit rena vinstlotten i MP:s värld.

Fler partier har fallit i fällan. Socialdemokraterna hamnade i blåsväder när Omar Mustafa för några år sedan valdes in i partistyrelsen. Ordförande för Turkiska riksförbundet, Hasan Dölek, som själv i tal har uppmanat till våld, har varit socialdemokratisk politiker. Moderaterna hade den kontroversielle Abdirizak Waberi i riksdagen under den förra mandatperioden. Innan dess hamnade islamisten Mahmoud Aldebe, som förespråkade sharialagar, på Centerpartiets nomineringslista till riksdagen. Efter kritik lämnade han partiet 2010. I Vänsterpartiet är Zakarias Zouhir aktiv, han kallar skärpt terrorlagstiftning för en ”attack” mot muslimer. ”Muslimska Mänskliga Rättighetskommittén” som han var med och grundade har bjudit in terrordömda till seminarier.

Det är att förminska allvaret i de här frågorna att låtsas som att partierna skulle ha varit omedvetna eller bara haft otur. Vad som behövs är självrannsakan: lär av MP:s magplask och sluta uppmuntra fel krafter.

Läs också: Sluta klaga och starta ett islamistiskt parti

Drevet mot Kaplan var inte islamofobiskt

Följ Expressen Ledare på Facebook för tips om fler ledare och krönikor.