Sveriges Television hann knappt lansera Edit i veckan innan reaktionerna välde in. Sajten är en kopia av Politism och Nöjesguiden, påpekade skribenter från berörda vänsterredaktioner. Ännu ett vänsterprojekt från public service, suckade liberaler och borgerliga.

Kritikerna har förstås rätt: licensfinansierade public service-bolag ska inte konkurrera med privata medieföretag. Nog är public service dessutom rödfärgat, vilket stör ickeröda medborgare som betalar tv-licens – och som på köpet får höra att de betalar för ”opartiskhet”.

Johan Wirfält, debattchef på Stockholms Kulturhus, twittrade följande apropå Edit: “Har man aktivt valt bort unga skribenter från höger? Eller har man helt enkelt inte koll?”

När jag jobbade en kort sväng på public service kallade en chef vänsterjournalister som deltog i debatten för ”neutrala”. Jag kallades däremot ”profilerad”. Liberal tolkades som politisk, socialist som objektiv.

Vem vet, min erfarenhet kanske inte säger så mycket. Eller så ligger det något bakom professor Kent Asps mätningar av journalisters partisympatier; inom public service-bolagen sympatiserar mer än åtta av tio journalister med det rödgröna blocket.

”Vi ger faktiskt alla partiledare exakt lika mycket tid i debatter”, har public service-medarbetare försvarat sig med. Men politisk färg handlar om mycket mer än rättvist fördelade tv-minuter. Det handlar om perspektiv, vad man tar upp och hur man gör det.

När Tankesmedjan i P3 nyligen kallade Göteborgs-Postens nytillträdda politiska redaktör Alice Teodorescu för ”husblatte”, försvarade SR:s vd Cilla Benkö redaktionen.

Hade en liberal programledare, om en sådan existerat, kommit undan med att kalla en vänsterdebattör – låt säga Alexandra Pascalidou - för blatte i ett P3–program? Självfallet inte. Det finns ett mönster som besvarar Johan Wirfälts överdrivet försiktiga fråga om det kan vara så att SVT inte ”har koll” på höger och vänster.

Samtidigt måste liberaler sluta vänta på att SVT och SR ska omfamna dem. Det lär nämligen inte hända inom en överskådlig framtid.

När Timbro, näringslivets tankesmedja, behandlar mediefrågor gör man det utifrån ett näringslivsperspektiv. Inget fel med det, förutom att knappt en kotte bryr sig när Timbro konstaterar att friskolor beskrivs negativt.

Nog borde marknadsliberaler bättre kunna förstå mediekonsumenternas preferenser. Mitt råd: lär av Nöjesguiden, Politism, Edit och allt vad de heter. Satsa på unga ideologiskt drivna och intressanta personer med humor. Det finns en hel drös sylvassa liberaler. Hjälp dem med en snygg sajt. Uppmuntra dem, följ dem, låt dem göra roliga saker.

SVT må tro att unga bara vill ha vänsterperspektiv via ytterligare en sajt. Klaga gärna på det. Men ibland måste man göra något själv också.

Och en fördel har faktiskt liberaler gentemot vänstern: risken att public service skulle starta ett konkurrerande projekt är minimal.

Läs också:

UR drillar barn att bli vänster

Följ Expressen Ledare på Facebook för tips om fler ledare och krönikor.