"Blå ögon" är en thriller i tio timslånga avsnitt. Det är omfattande tv-dramatik som kostat stora pengar och tanken är nog att ge en bild av Sverige i dag samtidigt som man berättar en spännande historia.

Efter avsnitt två känns historien väl spretig, men man får förmoda att alla trådar så småningom knyts samman.

På justitiedepartementet har stabschefen försvunnit några veckor före valet. Regeringspartiet diskuterar cynisk partitaktik på högsta nivå och samtidigt har det populistiska Trygghetspartiet framgång i opinionsmätningarna.

En redan trasig familj i Västsverige drabbas av en tragisk händelse och en hemlig terrorgrupp tänker skaka samhället med grova våldsdåd.

Uppskruvad dramatik och utdragna våldsscener eftersom detta också ska säljas på internationella tv-marknaden.

Många bra skådespelare och allra bäst är Kjell Wilhelmsen. Han var bra som Glenn i Thailand-serien "30 grader i februari" och han gjorde succé förra året i "På spåret" och tävlar snart igen. Här spelar han partipamp i Trygghetspartiet, men man anar att han börjar bli tveksam.

"Blå ögon" innebär också ett problem för public service-företaget SVT, som är noga med opartiskheten när det är valår. Partipolitiken ska förekomma i nyheter och debatter, men underhållning och serier ska inte kunna påverka tittare åt ena eller andra hållet.

Nu, mellan avsnitt ett och två av "Blå ögon", har det plötsligt blivit valår igen. När avsnitt tio sänds är det valrörelse och bara någon månad kvar till nyvalet.

Det är ingen tvekan om att Tryggetspartiet i serien är en kopia av Sverigedemokraterna. SD har redan protesterat mot att det är nidbild. Anmälningar till Granskningsnämnden har haglat.

De kommer att bli fler efter avsnitt två.