Dievčina, ktorá sadí lipu. To je motív československej jednokorunovej mince, ktorá sa dostala do obehu v roku 1957 a platili sme ňou dlhých 36 rokov. Jej koniec nastal v roku 1993, keď si rozdelené novo vzniknuté republiky začali raziť vlastné mince. Na Slovensku ju stiahli k 15. októbru, v Česku o pol mesiaca skôr.

Kto však bol pre sochárku Mariu Uchytilovú predlohou pre dievčinu, sa donedávna nevedelo. Česká televízia ju však našla a vycestovala za ňou do Švajčiarska. Príbeh Bedřišky Synkovej (80) je neuveriteľný a ak by komunisti prišli na to, že práve ju si Uchytilová vybrala, umelkyňa by mala veľký problém. Synková totiž sedela vo väzení za vlastizradu.

Nerozpustila skautský oddiel

Bedřiška Synková skončila v 50. rokoch za mrežami. Mala len 19 rokov a odsúdili ju za vlastizradu, pretože viedla skautský oddiel. Vo väzení mala byť desať rokov. „Nikomu sme nechceli škodiť ani sme nikomu neškodili. Nepovažovali sme za potrebné zákaz skautingu rešpektovať, pretože sme nevedeli prečo,“ povedala pre reláciu Reportéri Českej televízie.

Jej skautský oddiel chodil tajne táboriť, vydával časopis a jeho členovia sa pripravovali na dobu, keď režim padne.

Bedřiškina mama pracovala ako sekretárka na umeleckej škole, kde učila aj sochárka Marie Uchytilová-Kučová. Nešťastná matka jej vyrozprávala celý príbeh svojej dcéry. Sochárku to tak nahnevalo, že sa rozhodla pomstiť režimu skutočne originálne – prihlásila sa do súťaže o návrh podoby novej mince.

„‚Prineste mi fotografiu, ja sa ju pokúsim spracovať a dám to na tú korunu. Nikto to však nesmie vedieť,‘ povedala Uchytilová mojej mame,“ hovorí Synková. Keby sa ukázalo, že na československej minci má byť vyobrazený odsúdený človek, mohla skončiť veľmi zle.

Sochárka sa nenechala zastrašiť možnými dôsledkami a do súťaže poslala svoju verziu koruny s odsúdenou Bedřiškou a na minci ju zobrazila otočenú smerom na západ. „Nikdy sme nepatrili do východnej sféry,“ dodala Synková.

Z väzenia vyšla po piatich rokoch

Návrhov však prišlo viac ako sto a pôvodne zvíťazil ten, na ktorom bol hutník. Nakoniec na príkaz ministra financií, ktorému sa páčil návrh dievčiny s lipou, sa začala raziť legendárna korunáčka.

Hoci mince už boli v peňaženkách, Synková ešte stále sedela; jej matka sa ju rozhodla z väzenia dostať. Vybrala sa rovno na ústredný výbor komunistickej strany, až tam si podľa menovky náhodne vybrala jedného z úradníkov.

Nechcel síce žiadosť o prepustenie prevziať, ale pani Synková využila jednoduchý trik, ktorý v 50. rokoch fungoval – strach. Úradníkovi povedala, že sa vyberie o poschodie vyššie za jeho kolegom, ale keďže nevedel, či je jeho známa, aké veľké zviera by teoreticky mohla byť nielen ona, ale aj menovaný kolega, tak žiadosť prevzal a aj odniesol prezidentovi Novotnému. Keďže to bolo priamo z ÚV KSČ, Novotný papier podpísal a ani zrejme netušil, čo podpisuje.

Bedřiška si však aj tak odsedela päť rokov. Počas Pražskej jari obnovila skautský oddiel, vydala sa, porodila syna, ale po obsadení Československa v roku 1968 emigrovali najprv do Viedne a potom do Švajčiarska.

Bedřiška sa s Mariou Uchytilovou stretla až po návrate z väzenia, ale pre obavy z perzekúcií ani jedna príbeh krásnej mince neprezradila. Odvážna sochárka sa slobodného Československa nedožila. Zomrela deň pred Nežnou revolúciou.