- Mange stopper opp og spør hva vi holder på med

- Det er en del funn som vi vil karakterisere som alvorlige

Saken oppdateres.

Ikke bare er dette drøy kost, han er på en annen arena enn den hvor klimadebatten foregår. Han kommer i klasse med Erik Solheim – miljøtopp i FN – som lyser velsignelsen over flyreisene og raljerer med enhver motforestilling.

Sandviks versjon er denne: «Det er strålende at vi reiser utenlands. Vi kommer til å fly mer. Det er en ønsket samfunnsutvikling». Hvis «de» (kritikerne) ikke vil fly, er det bare «å reise til Hitra».

LES OGSÅ: - Trøndelag kan ikke holde seg med en leder som Sandvik

Selvsagt er flytrafikken bare er en del av et større problem. Karbonutslipp fra transport, som igjen er en av mange sektorer med store utslipp. Men i motsetning til industrien, som reduserer sine utslipp fra år til år, gjør transportsektoren det motsatte, og den er utpekt som området hvor det er mest å hente hvis vi skal nå målene fra Parisavtalen. Flytrafikken er den delen av transportsektoren med størst økning i omfang og utslipp.

Sandvik stoler på teknologiske løsninger som hybrid- og batteridrevne ferjer, klimanøytrale busser, verdens største batteridrevne hurtigbåt, og en overgang til elektriske fly. Ikke et ord om hvor all denne elektriske energien skal komme fra, eller om at utslippene i de fleste tilfellene, der primærkilden er fossil, er flyttet til et annet sted.

LES OGSÅ: Hæ, skal vi slukke brannen med bensin?

Det ville virket smertestillende om politikeren Sandvik i det minste etterlyste politiske klimatiltak, men nei; han berører ikke avgifter på flytrafikk, kvoter på antall reiser eller kansellering av den tredje rullebanen på Gardermoen. Og hvorfor skulle han det, hvis det ikke er noe galt med flytrafikken?

Andre har vært opptatt av nettopp politiske virkemidler – i en påstått konflikt mellom personlig moral (unngå å fly) og slike virkemidler: Individuelle bekymringer må ikke skygge for politiske grep. Anklagene om moralisme har vært framsatt i ulike medier, men få – utenom Sandvik – har benektet selve problemet; vi flyr for mye.

LES OGSÅ: Dette mener klimapolitikerne på Stortinget vi må gjøre for å kutte klimautslippene våre.

Begrepet moralisme er i seg selv lite fruktbart. Noen føler altså et personlig ansvar for sin del av problemet. De blir oppfattet som naive og godtroende mennesker som ikke forstår økonomiens og politikkens forrang. Mitt inntrykk er at slike mennesker er blant de mest ivrige – også i flydebatten – til å etterlyse kraftfulle politiske tiltak (flere og raskere tog), og går lenger enn de fleste i å akseptere radikale inngrep som høyere avgifter, kvoter og rasjonering. Og hvorfor er det «moralistene» som må stå til ansvar og ikke de som roper på ny politikk og venter på ny teknologi, men som har få bekymringer for egne valg?

Heldigvis kan vi se konturene av en mer grunnleggende debatt – ikke bare i «politisk riktige» kretser og deres medier, men også i toneangivende og riksdekkende aviser. Dagens Næringsliv har kjørt en lengre artikkelserie med sterk kritikk av norsk klimapolitikk. Under overskriften «Markedet tar livet av planeten vår – på tide med et nytt økonomisk system» – refererer avisen til en FN-rapport med denne konklusjonen. Aftenposten og Adresseavisen har behandlet klimaproblemet på lederplass med stort alvor. «Alle» har tatt FNs siste klimarapport inn over seg – og hva som må til for å holde seg under grensen på en og en halv grad i Parisavtalen: 40-50 % reduksjon av klimagassutslipp før 2030.

LES OGSÅ: Klimaskeptikerne er de siste anarkistene

Mot dette bakgrunnsteppet er det altså at noen renvasker flyreisene. Hva mener Sandviks partifeller om dette? Men viktigere: Hva tenker dagens unge – som stadig møter krav om «miljøbevissthet» og «handlingsansvar»?

Hør våre kommentatorer snakke om - Jeg trodde KrF var mer konfliktsky enn det vi ser nå

Følg Adresseavisen Meninger på Facebook og Adresseavisen på Facebook, Instagram og Twitter

Hør vår debatt-podkast: - Jeg trodde KrF var mer konfliktsky enn det vi ser nå