”Omul cu lanț gros de aur”. Am discutat cu unul dintre polițiștii pedofili identificați de DIICOT După anunțul de ieri al Parchetului General publicăm o mărturie clară de pedofilie, comisă de ”polițistul cu lanț gros de aur” și mușamalizată

vineri, 2 februarie 2018, 7:04

Procurorul general a recunoscut ieri că dosarul polițiștilor, procurorilor și agenților secreți care i-au protejat pe traficanții de fete a fost clasat de DIICOT fără a mai căuta probe, fără audieri, fără interogatorii.

Trei ani, din 2006 în 2009, magistrații n-au făcut nimic.

Recunoașterea problemei e un gest de transparență din partea lui Augustin Lazăr.

Pe de altă parte, Parchetul General anunță că, oricum, ”Faptele s-au prescris”!

În acest timp, dosarul public conține acuze ale minorelor care povestesc cum au fost obligate să facă sex cu polițiști, comisari și procurori.

Procurorii care au închis dosarul ”în orb” nu s-au uitat nici măcar pe probele pe care le aveau adunate deja!

Iată o mărturie clară de pedofilie comisă de un polițist, document care există în dosar.

Pe baza ei, DIICOT l-a și identificat pe ofițerul care a scăpat apoi, odată clasarea cazului!

Investigație de Mirela Neag, Răzvan Luțac și Cătălin Tolontan

În cazul ”Shanghai”, procurorii DIICOT au reperat un ofițer pedofil, cu nume și prenume, și care deținea o funcție importantă în poliția Sectorului 3 al Capitalei.

Asta după ce una dintre minorele venite din Maramureș și sechestrate a declarat că ”am fost obligată să întrețin raporturi sexuale cu polițiști, iar acest polițist m-a ales pe mine de mai multe ori!”.

Fata nu știa cum se numește polițistul.

Dar le-a făcut procurorilor o descriere a faptelor.

Să o ascultăm.

”Spune-i la Mihai c-am zis eu și știe el cine sunt!”

”Printre persoanele care veneau la restaurant și apoi coborau la salonul de masaj se afla un bărbat mediu de statură, care avea tot timpul la gât un lanț gros din aur. Acesta era însoțit de încă doi bărbați care aveau până în 40 de ani. Din modul cum se comporta pot spune că erau persoane severe și am înțeles de la Nina și de la Sam că erau polițiști”.

”Sam cobora și ne anunța că la restaurant sunt polițiști, și poate vor să coboare la noi la masaj și să fim atente cum ne comportăm cu ei”.

”Polițistul care purta tot timpul un lanț gros de aur a venit de vreo 2-3 ori și m-a ales pe mine pentru a întreține raporturi sexuale”.

”Atunci când bărbatul care purta tot timpul lanțul gros de aur cobora la salonul de masaj pentru a întreține raporturi sexuale cu mine, acesta le cerea ospătarilor să-i aducă și o sticlă cu vin. Chelnerii îl refuzau, iar el, de fiecare dată, le spunea <Spune-i la Mihai c-am zis eu și știe el cine sunt!>. După aceea i se aducea ce băutură dorea”.

”Bărbatul cu lanț gros de aur”

Când i s-au arătat planșele, fata a recunoscut un polițist, cu funcție mare în Poliția Sectorului 3, spunând că ”aduce cu bărbatul cu lanț gros de aur”.

Procurorii au decis că e suficient și i-au trecut numele, gradul și funcția în fișa de recunoaștere.

Noi însă nu credem că expresia ”aduce cu…” e concludentă pentru a-l prezenta public, în acest moment, drept pedofilul care s-a culcat cu minora exploatată de chinezi.

Și de aceea nu-i publicăm numele.

În cazul celorlalte nume publicate, recunoașterea s-a făcut imediat și fără dubii.

Am vorbit cu cel înregistrat la DIICOT ca polițist pedofil!

Spre deosebire de procurori, am vorbit cu el.

Omul spune că:

Era într-adevăr polițist în Sectorul 3, dar n-a fost niciodată la restaurantul ”Shanghai”. Nu-l cunoaște pe chinezul Mihai. N-a purtat niciodată bijuterii, cu atât mai puțin aur.

Însă mărturia fetei rămâne pentru că ea este întărită de cea a prietenelor de prizonierat sexual.

Doar numele agresorului e în dubiu, nu fapta.

Iar fapta e îngrozitoare.

Era minoră. Și a fost supusă unei exploatări intime de către un polițist pedofil, care avea datoria să o salveze din sclavia sexuală.

Procurorii au identificat, ajutați de fată, un posibil suspect.

Au mers ei mai departe?

Nu.

Ieri au admis oficial că s-au oprit.

Recunoașterea mușamalizării

Printr-un comunicat de presă, Parchetul General a precizat joi la prânz că DIICOT a închis în 2009, fără să caute probe noi, dosarul despre toți acești polițiști, procurori, comisari de Gardă și ofițeri din serviciile secrete!

Le-a dat NUP fără să adauge niciun gest la efortul de a stabili adevărul.

Fără să pună o întrebare, fără să caute în agenda de telefon a chinezului Mihai și fără să facă minime corelații!

Gestul procurorului general Augustin Lazăr de a cere un control și de a dezvălui rezultatele sale, care pun Parchetul în dificultate, e decent și normal

Numai că lucrurile nu pot rămâne așa, printr-un simplu comunicat de presă.

Mai e și legea.

Legea va decide ce se întâmplă mai departe cu dosarul ”Shanghai”

În mod normal, ce se va întâmpla mai departe cu acest caz nu e o decizie a procurorului, ci a legii.

Sigur că un procuror hotărăște dacă un dosar se deschide, se redeschide sau se închide, dar procurorul e doar agentul interesului public în limitele legii, și nu prin propria discreție.

Iar probele așteaptă în dosarul-mamă, mărturia victimei despre ”polițistul cu lanț gros de aur” fiind doar un exemplu.

Povestea ”Shanghai” poate fi rezumată, din perspectiva statului român, astfel: ”Am clasat cazul pentru că nu am găsit probele pe care le-am avut chiar dacă nu le-am căutat”.

Magistratura o meserie dificilă.

Dar un procuror bun poate confirma dincolo de orice dubiu pentru a merge în fața unui judecător cine e polițistul cu lanț gros de aur și iubitor de vin, când ai fata dispusă să-l recunoască, ai chelnerii, ai colegii polițiști puși în dificultate de un proces ”care pe care”.

Poate că pe noi polițistul recunoscut pe planșă ne-a mințit, însă un procuror în anchetă are cu totul și cu totul alte mijloace.

Dacă însă stai ca magistrat să aștepți cazul perfect vei pierde exact pe cei mai periculoși, inteligenți și puternici agresori.

Aceștia se acoperă cel mai bine.

DIICOT a jucat whist

În loc să facă asta, DIICOT a decis ”pe neve” că Protectorii sunt nevinovați, ca la jocurile de 1 de la whist, atunci când alegi să joci cu cărțile pe frunte.

”Oi avea eu atuul la mâna asta?”.

Cei recunoscuți cert de fete, din prima și fără ezitare, au avut în mod sigur atuul potrivit de au scăpat!

Cum să explici altfel faptul că, vreme de aproape trei ani, din 2006 și până în mai 2009, nu i-a audiat nimeni, nu i-a deranjat din carierele impresionante care li s-au întins în față?

Atu mare!

Și mai e ceva. În toate reacțiile oficiale de până acum, că au fost ale autorităților judiciare, că au fost ale celor recunoscuți nimeni nu vorbește despre victime.

Ca și cum dreptatea victimelor nu ar conta.

”Faptele s-au prescris”. Poate că nu toate!

Tot ieri, Parchetul General a anunțat că ”Faptele s-au prescris”.

Care fapte?

Alea pe care nu le-ați cercetat, da.

Dar altele, pe care nu le-ați cercetat, poate că nu s-a prescris.

Declarație în dosar: ”O fată a dispărut!”

La un moment dat, istorisind lucrurile îngrozitoare pe care le comite rețeaua lui Mihai, cineva e înregistrat ambiental când spune către o altă persoană: ”O fată a dispărut, știți asta, nu?! Nu o mai găsește nici mama ei!”.

Poate că el rostogolește o poveste. Un mit care să crească spaima fetelor, de pacă mai era nevoie!

Dar dacă nu e așa?

Să faci un om să dispară nu se prescrie după 13 ani.

Atenție la ”predatorii” sexuali!

Până când Parchetul va decide dacă se gândește și la victime, până atunci ne rămân libertatea, memoria și atenția.

Ele nu se prescriu.

Libertatea de a publica numele și faptele celor implicați.

Memoria de a nu-i uita nici pe protectorii traficanților și nici pe victime.

Și atenția pentru locurile unde umblă primii.

Deci atenție dacă aveți copiii în preajma celor indicați de fete ca ”predatori sexuali”!

Unii au fost recunoscuți la DIICOT doar ca vizitatori la restaurant, dar alții au fost arătați explicit ca funcționari publici care s-au culcat cu minore obligate să facă asta.

Exagerăm îndemnându-vă să le recitiți numele și faptele?

Poate, dar și dacă am exagera de un milion de ori nu am egala nimic din cinismul cu care statul a acționat în această afacere.

”Three Billboards”

Dacă n-ați văzut ”Three Billboards Outside Ebbing, Missouri”, filmul merită și poate că așa ar trebui procedat și la noi.

Să închirieze cineva trei panouri publicitare consecutive, în oraș:

Panoul 1: ”Fete minore sechestrate de traficanți și exploatate sexual de polițiști, procurori și comisari de Gardă”.

Panoul 2: ”Au trecut 13 ani și nici un polițist, procuror sau comisar n-a fost acuzat”.

Panoul 3: ”Cum vine asta, domnule procuror-general Augustin Lazăr?”.

Omul cu narghileaua

Dar, ca să fim sinceri, nu putem spune că toți cei pe care i-am numit au acționat chiar iresponsabil.

Unii polițiști puteau chiar, prin gesturile lor, încărcate de un mare risc, să pună capăt afacerii lui Mihai.

De pildă, Ion Craiu, fostul șef al Poliției Parlamentului.

Dintre toți cei implicați, Craiu a fost foarte aproape să lichideze, de unul singur, afacerea criminală a traficanților chinezi.

Povestește tot o fată:

”Polițistul Ion Craiu venea mereu la Șeful Mihai. O dată, Craiu i-a adus chinezului o narghilea în biroul de la ”Shanghai” și polițistul s-a ocupat el personal să i-o monteze. Dar n-a știut să asambleze narghileaua și era să dea foc la clădire!”.

Curată ironie orientală!

Luleaua și ciubucul, obiectul, nu obiceiul, puteau să pună capăt traficului de fete și traficului transfrontalier.

Momentul cu narghileaua a fost, până la intervenția DIICOT, cel mai apropiat moment al poliției și justiției române de a restabili legea și ordinea în cazul ”Shanghai”.

Ion Craiu



Citește și:

CUPRINS: Toate capitolele din investigația GSP în cazul „Shanghai”