Atenție, repet: opiniile din acest articol sunt 101% avizate și ar trebui luate ca un ghid absolut, ba nu, o Biblie a degustării, înainte de a desface orice capac. Altfel, ți se răsuflă la deschidere. Garantez. Hai, noroc!

Clar nu m-am dus acolo în două zile diferite să beau pe banii firmei. În calitate de cavaler decorat cu Steaua Spumoasă a României, nu puteam rata un astfel de eveniment, pentru a-ți împărtăși un grăunte de orz din vasta mea experiență în domeniu.

Evenimentul ăsta gratuit cu artizani ai fabricării a fost organizat de microberăria Bereta pe de o parte, și pe de alta de Bibliotheka, unul dintre locurile preferate ale degustătorilor. Au fost prezente și berării mai cunoscute, precum Zăganu, Hop Hooligans, Nemțeana sau Clinica de Bere (ăia care fac Terapia), dar le-am căutat pe cele mai noi sau mai puțin cunoscute.

Ghidul ăsta a început la Timișoara Craft Beer Festival. Berarii din toată țara au fost invitați să-și etaleze ce aveau mai bun, dar și activitățile conexe au fost ofertante, cu două scene muzicale și chiar un atelier în care whiskey-ul se întâlnea cu băutura preferată a românilor.

Efervescența este numa’ bună, în concordanță cu vremea. Un pic mai înțepătoare și ar fi fost prea răcoritor pentru o zi înnorată. Gustul aș putea zice că avea o atingere moale, de zici că te ștergi cu Zewa cu miros de mere. OK, exagerez. Dar ideea e că se simte foarte ușor în gură, nu te agresează. Aftertaste-ul e neutru. Pe o scară de la galbene seci la Ionatane, îi acord patru mere suculente și-un cotor.

Desigur, încep cu un cidru. Inspectez un pic cidrul de pere, dar merg pe clasic. În timp ce-mi toarnă zeama alcoolică de mere în halbă, băiatul îmi spune că Harvester fac cidru artizanal din 2016. Merele le iau de oriunde, inclusiv din Austria sau Polonia.

„Einstein is Wrong” e o amber ale cremoasă, cu un aftertaste destul de amar. M-a luat prin surprindere. Pare bunicică, dar aș fi băut-o în altă zi. În schimb, „Wooow” adică stout-ul, e chiar fain. Are o amăreală care se potrivește la fix cu „Music Sounds Better With You”, care tocmai vine dinspre scena principală. Cafeniu la ochi, cu spumă albă peste. Curat murdar, bucurie în pahar! Șase nuanțe de gri din șapte, către negru.

Am poposit mai apoi la băieții ăștia din județul unde se cotesc Carpații. Ionuț e de-acolo, iar colegul François s-a mutat de niște ani buni. Împreună, au început fabricarea berii de șapte ani, pentru grupul lor de prieteni. Așa că au zis s-o ofere și lumii largi de anul ăsta, din ianuarie. Îmi zice că berile lor se găsesc deja în Auchan, iar în curând și-n Kaufland.

Mi-a recomandat weizen (nefiltrată, adică), așa că mi-am luat o sticlă. Gustul e cumva porumbos-dulceag. Prea similar cu mămăliga pentru papilele mele. Culoare intens gălbuie, aproape portocalie. Produs mediocru, pentru unul dintre regii naturii.

Carol Beer există de un an și ceva, de când și-au făcut fabrica în București. Atunci s-au și lansat pe piață. Au cinci sortimente și vând în 12 județe. Denumirea și simbolurile reprezintă „un rege al naturii”, îmi spune Igor.

Am gustat un „Juicy Chocolate” la insistențele sale. Are gust de cafea arabica, adică un pic amară, dar mai ales acrișoară. Se disting ceva fructe de mare în aftertaste. Culoare negru gălbuie, dar părea stătută. „Patriot Ale” era în schimb o ale („bere englezească”) bună, destul de apreciată și de băutorii de ale din grupul meu de prieteni. Se simțeau destul de tare bacteriile de fermentare, așa că îi acord trei cuburi și jumătate de drojdie din cinci.

„Berea trebuie băută cu prietenii”, îmi zice unul dintre deținători, care vorbește despre Amistad, deși știu că te gândeai vag la motto-ul Bergenbier. Asta pentru că Amistad înseamnă prietenie în spaniolă, dar dacă nu te mai uiți la telenovele de la Marimar încoace, nu mai ai de unde să știi. Au început să producă în mai 2017. Până atunci, trei-patru ani au făcut doar home brewing.

Weiss-ul are un gust floral, de soc. Are o identitate aproape definită, dar mai trebuie lucrat la ea, că direcția e bună. Pe o scară de la Figurant Numărul 14 la James Bond, în oglindă se vede drept Edward Scissorhands.

Cu siguranță unul dintre cele mai apreciate nume de la festival. Apropo, denumirea lor vine de la prima berărie din Sibiu. Brandul ăsta, însă, a fost pornit de patru prieteni, după care și-au convins și familiile să intre în afacere. Unul dintre ei a studiat procesul ăsta în Germania.

Red Ale e un amber ale. Adică o culoare de cupru închis și o spumă ca laptele de la suprafața cappuccino-ului. Gust floral intens, datorită celor cinci tipuri de hamei. Aș zice că cel puțin patru din cele cinci tipuri nu le voi uita prea curând.

Textura lichidului e uleioasă, dar la modul pozitiv. Pare o bere care cere o friptură bună. Pe o scară de la varză-varză la varză à la Cluj, îi acord rețeta bunicii de carne tocată. Aș mai degusta-o iar într-un birt, dar n-o să te mint, tare curios sunt și de porter-ul ăla!

Feri e unul dintre deținătorii afacerii. Îmi zice că sunt din 2018 pe piață, când au început cu „Faza Lunii” (adică o pale ale). Porter a fost premiat în SUA . Din păcate, s-a dat la festival ca berea rece, așa că că mi-am luat o bitter ale la halbă „Ursa mare”.

Bereta e una dintre cele mai cunoscute berării mici din România. Au început cu brewing în 2014. Doi ani mai târziu s-au lansat public, iar Universitatea de Bere a numit „Juicebag” după numai câteva luni berea anului. „După faza asta, ne-am simțit cocky, îți dai seama”, îmi zice Adi de la Bereta, la un apel telefonic. „Am primit diplome și le-am afișat în Viniloteca (magazinul de discuri al tatălui său, sediul de facto al Beretei - n.r.), iar lumea trecea și se impresiona”.

Despre festival, îmi spune că e mulțumit de cum a ieșit, având în vedere că a fost organizat efectiv într-o lună, deși ideea inițială o aveau încă din iarnă.

OK, acum să trecem la degustare. „‘Ai pi ei” e o IPA de culoare de miere polifloră. Miros predominant de soc. Atac amărui, aproape biliar de alcool. Cu toate acestea „conține gluten - ai grijă, nu e de joacă!”, te avertizează berea. N-aș spune că e preferata mea, chiar dacă e OK ca produs.

„Juicebag” e tot un IPA și e mai înțepător decât „Browny” de la Cazino, chiar dacă au nasul asemănător. Ca gust, e citric, aproape lime. O explozie multicoloră în gură, de zici că tocmai ai ajuns la Pride. Hameiul e super evident. Îmi amintește de berea pe care am încercat s-o fac în Danemarca. Adică mie mi-a ieșit o supă cremă de malț și hamei - bună la gust, dar aproape că trebuia s-o mesteci - în timp ce oamenii ăștia fac bere. „Random” îi calcă bine pe urme, și s-ar putea să fie tânăra speranță a gamei lor pe anul ăsta.

Csíki Sör (Harghita)