Foto: Guliver Getty Images

Am fost nevoit să mă deplasez împreună cu soția pana în Alba-Iulia la o agapă tovărășească împreună cu toți colegii de serviciu. Din păcate, cum se întâmplă adesea, tocmai la un astfel de eveniment, mașina mea nu a vrut să mai meargă. Nu puteam sa ratez reuniunea asta atât de rară, așa că am hotărât să mergem în orice condiții. După ce am consultat toate variantele, dorind totodată să fim în pas cu vremurile, am decis să apelăm la serviciile de transport gen „autostop de pe net”. Serviciul este simplu, te loghezi pe un site specializat (sunt mai multe, vă las plăcerea descoperirii), îți lași datele de contact, ruta pe care te deplasezi, numărul de persoane și ziua când vrei deplasarea, după care primești oferte diferite ca preț și oră de plecare. În funcție de alegerea făcută, site-ul îți comunică datele de contact ale persoanei cu mașina.

Dacă la dus lucrurile au fost cât de cât previzibile și în limita așteptărilor, la întoarcere, am constat surprinși ca mașina ce urma să ne aducă acasă era de fapt un TIR. Așa că mai de nevoie, mai din curiozitate, neavând totuși și o altă variantă, am călătorit de la Alba-Iulia la București cu un TIR.

În final, călătoria s-a dovedit a fi extrem de interesantă. Șoferul era un tânăr isteț, de vreo 35 de ani care locuia pe lângă București. Făcea cursa asta de trei ori pe săptămână și era obișnuit cu autostopiștii de pe net. Ne-a povestit ce duce, unde duce, că se trezește la patru dimineața, își încarcă singur marfa și ajunge seara la destinație, doarme o noapte și se întoarce.

- Eu nu înțeleg deloc lumea asta, ne-a spus el, am luat săptămâna trecută doi tineri care locuiau în Cluj. Ea era doctoriță, iar el era farmacist. Și din vorbă-n vorbă i-am întrebat cât câștigă. Nu mi-a venit să cred, ea mi-a spus că are un salariu de 1800 de lei, iar el câștigă undeva la 2500 de lei. Incredibil. Mi-a zis ca o să-i mărească salariul și o să câștige și ea ceva în jur de 3000 de lei. Dar chiar și-așa. Dupa atâta școală, după atâtea sacrificii, pentru că nu e ușor să faci facultatea atâția ani, să câștigi asemenea salariu, e jenant. Mie mi-a fost și rușine să le spun cât câștig. Iar eu nu am nici liceul. Păi eu câștig minim 1200 de euro în fiecare lună și mai fac și pe lângă câte ceva. Dacă aș pleca afară, aș lua mult mai mult. Vă dați seama, ei plătesc o chirie acolo în Cluj, că nu au casă, au cheltuieli, nu se poate așa. Au învățat poate și zece ani ca să câștige 500 de euro. Vai de capul nostru.

Bineînțeles că omul avea dreptate, doar știm și noi ce salarii sunt pentru tinerii absolvenți de facultate, fie ei chiar și medici.

Am oprit pe Valea Oltului să mâncăm, să-și facă și șoferul timpul de odihnă, apoi ne-am continuat drumul.

- Altă dată am luat doi băieți, doi studenți. I-am întrebat ce studiază, mi-au zis că ceva legat de management, nu știu exact, și i-am întrebat ce vor să facă după ce termină facultatea. Mi-au zis că vor să plece în străinătate, să muncească, după aia să vină în țară să-și deschidă o afacere. Ce afacere? i-am întrebat eu. Nu știau. Nu-i înțeleg, le-am și spus, păi de ce mă să faceți facultatea și să plecați după aia în străinătate, înseamnă că voi pierdeți acum timpul. De ce nu plecați acum direct în străinătate fără să mai pierdeți vremea?! Nu-i înțeleg. Nu știu ce au tinerii ăștia în cap.

Apoi ne-a povestit despre el.

- Eu sunt de la țară, am crescut la bunici, am muncit împreună cu frate-miu la câmp de ne-a luat dracu, apoi am venit la București. Am făcut rugby, dar m-am lăsat că a trebuit să muncesc și programul de șofer nu-mi permite să merg la antrenamente. Frate-miu mai merge. Apoi m-am căsătorit, dar n-am putut să stau cu maică-mea în aceeași casă. Că știți cum e, maică-mea venea la mine și-mi spunea de nevastă-mea, ea dădea în mine cum ar veni și eu trebuia să dau în nevastă-mea. Nu e bine să stai amestecat. Ne-am luat o casă la curte, avem și gradină, e bine. Avem o fetiță de șapte ani. Sunt mulțumit. Și nevastă-mea are servici, ne descurcăm.

Uneori lucrurile sunt așa de simple, încât rămâi fără cuvinte în fața argumentelor. Băiatul ăsta a înțeles, înfruntând greutățile vieții, exact cum merg lucrurile. Suntem prea complecși și sofisticați în situații când e nevoie să fim normali. Să fim serioși, facultățile din România produc zeci de mii, poate chiar sute de mii de absolvenți care nu știu să facă nimic. Ăsta e adevărul simplu și crud. Pe lângă faptul că sunt slab pregătiți, nici nu sunt locuri de muncă pentru oamenii ăștia. Dacă tinerii ar fi îndrumați spre o meserie mai concretă, poate că ar putea să se descurce mai bine.

- Vreau să-i cumpăr fetei o orgă, am văzut eu undeva. Am strâns deja banii și vreau să o dau să ia lecții de muzică. Avem un vecin acolo lângă noi care are orgă și când a văzut-o i-a plăcut foarte mult. Vreau neapărat să învețe să cânte la orgă.

Apoi a continuat:

- Puteam să merg în străinătate, mi-a și spus șefu dacă vreau. Se câștigă bine, dar nu vreau, vreau să stau lângă familie, nu vreau să pierd anii ăștia din viața fetiței. Te duci pe de-o parte în străinătate și faci bani, dar pe partea ailaltă îți pierzi familia. Eu nu văd bine lucrul ăsta. Eu nu-mi fac griji pentru locul de muncă, nu-mi convine plec, sunt o grămadă care abia așteaptă să merg la ei. Oricum mă descurc.

Poate că articolul ăsta ar fi trebuit să-l scrie șoferul de TIR, dar pentru că el nu l-a scris, atunci am făcut eu asta pentru el.