I ett inlägg om kampen mot hedersförtryck tar Centerkvinnorna (CK) ställning mot krav på slöjförbud. Centerkvinnorna skriver att de vill lägga kraft på att synliggöra, motarbeta och lagföra förtrycket, inte slöjan. Detta utifrån respekt för kvinnors frihet att ha ett visst klädesplagg, för att många kvinnor frivilligt väljer att bära slöja och utifrån barns religionsfrihet. Det finns en rad problem med deras hållning.

För det första är slöjan själva förtrycket. Slöjan är inte vilket klädesplagg som helst. Den är både ett religiöst, politiskt och sexistiskt plagg. Religiöst innebär den könsapartheidens pelare. Politiskt är den politisk islams vapen för kvinnoförtryck och mot jämställdhet och sekularism. Både den religiösa och politiska dimensionen bygger på sexism då slöjkravet reducerar kvinnan till hennes biologi.

För det andra är det problematiskt att reducera slöjan till en fråga om val. Slöjan, även som ett så kallat ”fritt val”, kan inte betyda annat än underkastelse, i abstrakt mening under gud och i verkligheten under mannen. Om slöjan är självvald, är den ett val som omedelbart nekar sig självt annars skulle hon ta av den när omständigheterna kräver det. I stället hävdar slöjbärande att de inte har något val då gud har valt den åt dem. Frågan är hur kan ”att ha inget val” vara ett val?

LÄS MER: Oroande att just SAS nekar anställda att bära slöja

Centerkvinnorna är inte ensamma om att använda “fritt val” av slöjan för att styra in slöjdebatten i en återvändsgränd. Budskapet är att den slöjbärande inte är förtryckt då hon har gjort ett val. Enligt denna logik är allt legitimt så länge det är ett val. Det viktiga är vad dessa så kallade ”fria val” står för, i vilken politisk kontext de görs och hur de påverkar kvinnor i islampräglade sammanhang? Betoning på slöjan som ett ”fritt val” omöjliggör all rättfärdigad kritik av det påstådda valet eller den kontext där valet görs i. Detta så kallade val bör ses mot bakgrund av politisk islams frammarsch. Normaliserar inte ”detta val”, det slöjtvång som Iran, Saudiarabien, IS med flera förtrycker kvinnor med?

Att välja hijab är att välja förtryck och att välja förtryck är inte frihet. Symboler, inklusive slöjan, har en inneboende innebörd oberoende av bärarens intentioner. Med den typ av subjektifiering av förtryck som Centerkvinnorna gör, kan de rättfärdiga både slaveri och prostitution då det finns både prostituerade och slavar som inte känner sig förtryckta. Att stötta kvinnor som ”väljer” förtryck är sålunda inte ett befriande feministiskt projekt utan ett hot mot kvinnors frihet i allmänhet.

LÄS MER: Man måste kunna se skillnad mellan hedersförtryck och slöjan

Vad innebär den slöjbärandes påstådda frihet? Den förstärker och normaliserar snarare än utmanar kvinnans underordning i islampräglade miljöer. Kvinnor måste täcka sin kropp för att bevisa sin kyskhet och renhet, vilket visar att syftet med hijab är att begränsa deras sexuella frihet. Hon måste sänka blicken i mötet med främmande män, hon får inte ha föräktenskapligt sex. Kan frihet existera för den slöjbärande utan jämställdhet då slöjan är ett vapen mot jämställdhet? Faktum är att slöjan är helvetets varningsskylt och ingen huvudled till frihetens paradis.

För det tredje är allt som är religiös övertygelse inte försvarbart. Att gifta bort och könsstympa flickebarn kan också vara vissas religiösa övertygelse, men jag hoppas att Centerkvinnorna inte ser på dessa övergrepp som en del av barns och föräldrars religionsfrihet. Religionsfrihet rymmer båda rätten till och från religion. Slöjan, till exempel i skolan och i rollen som representant för staten, kränker tredje parts rätt till frihet från den slöjbärandes religionsutövning.

Centerkvinnorna skriver att kvinnokroppen blir ett slagfält i slöjdebatten. Problemet är att Centerkvinnornas hållning lämnar detta fält åt religiöst och politiskt förtryck än för en stat som strävar efter jämställdhet. Den jämställdhetssträvande staten kan inte vara neutral i slöjfrågan då den står för ojämställdhet och könsapartheid. Min förhoppning är att Centerkvinnorna omprövar sin hållning och om inte så hoppas jag att deras hållning inte får stöd inom Centerpartiet i stort.

Devin Rexvid

Fil. Dr. i socialt arbete, projektledare på uppdrag av Riksorganisationen glöm aldrig Pela och Fadime