Hemma hos Larz Gustafsson, 53, finns ingen julgran, ingen julmat och inget julpynt. När andra samlas och äter tillsammans, dansar runt granen och delar ut julklappar sätter han sig hellre ner hemma eller på biblioteket och läser teologisk och historisk litteratur.

– Jag avskärmar mig helt från julen, säger han.

Men så har det inte alltid varit. Larz Gustafsson berättar att han fram till 90-talet var en fanatisk julfirare. Under uppväxten i Älvkarleby följde hans familj de vanliga jultraditionerna

– Vi åt julmat. Julklapparna låg under granen och det var jag som delade ut dem. Någon jultomte hade vi inte. Mina föräldrar försökte aldrig pådyvla mig en tro på tomten.

Det var i vuxen ålder, några år efter att ha blivit kristen, som han började ta avstånd från julfirandet.

– Jag fick upp ögonen för att julen hade hedniska rötter. Jag insåg då att jag haft fel när jag firat jul tidigare. Genom att läsa texter av bland andra Arne Björkman upptäckte jag att julen inget hade med kristendom att göra utan hade sin grund i firandet av en fornordisk avgud.

– Jag stötte förstås på patrull eftersom många kristna menar att det är Jesu födelse som firas. Men det står ingenstans i bibeln att han föddes i december och att födelsen ska firas. Kan låta makabert men det är faktiskt hans död och återuppståndelse som utgör grunden för den kristna försonelsen.

Nu kan han till och med ta illa vid sig när någon säger god jul till honom.

– God jul är egentligen en förbannelse. När den fornnodiska avguden firades förekom också människooffer och det är inget jag ställer upp på.

Han kallar många av traditionerna kring julen, särskilt dansen kring granen, för patetiska.

– Men jag säger inte att människorna är patetiska. Man får skilja på sak och person. Det är handlingarna under julen som är trams.

Larz Gustafsson vill noga poängtera att hans avståndstagande inte grundar sig på någon traumatisk upplevelse i barndomen som har samband med julen.

– Jag växte upp under lyckliga och gynnsamma förhållanden. Min ståndpunkt är helt och hållet teologiskt betingad, säger han.

– Jag saknar inte julfirandet. Tvärtom känner jag mig befriad och som om jag kommit undan en träldom. I min familj är det bara min dotter som tycker annorlunda och firar julen.