Pressen skal i disse år være uhyre varsom med ikke at medvirke aktivt, når statsministeren forsøger at gøre ikke-vestlig indvandring til et stort problem. Ikke bare for Danmark, men for hele danskheden, som han fik lov at proklamere gennem Berlingske.

Tænk, det virkede nærmest som om, at statsministeren havde bestilt spalteplads i Berlingske. Her kunne han frit fortælle om, hvordan han er bekymret for danskheden, fordi der i hans levetid er kommet så mange udlændinge fra ikke-vestlige lande, at ”de” nu udgør hele otte gange så meget, som dengang han blev født.

Vist var der modspørgsmål – det manglede da bare, for man er vel ikke et mikrofonstativ. Men der er formentlig gode, strategiske grunde til, at statsministerens spinfolk har placeret lanceringen af det længe ventede ”ghettoudspil” i netop Berlingske - og ikke i Information eller Politiken.

Det kan godt være, at partiopdelt presse hører fortiden til, men som kommunikationsansvarlig ved man selvfølgelig godt, hvor man regner med at få den dækning, der er mindst kritisk. Og det var åbenbart i Berlingske. Udefra set er et solointerview forud for en politisk lancering ikke noget adelsmærke.

Citat Det er ikke rart at blive dæmoniseret og i den offentlige debat få at vide – både konkret og generelt – at man skal rejse ”hjem”, fordi folk anser én og ens afkom for at være problematisk. Alene fordi vores gener ikke er danske. Paula Larrain

Placeringen var også tydelig i TVA Søndag, hvor den politiske redaktør gik og hyggeinterviewede statsministeren i en ”ghetto”.

Han fik spørgsmål som:

”Hvad tænker du, når du hører ordet ghetto?” Seriøst. Det spurgte hun ham om. Og videre: ”Hvad er det, der er gået galt?” Som om han er ekspert på området og ikke en politiker med en bestemt agenda, som kan diskuteres.

Det er ikke værdigt for begrebet kritisk journalistik. Helt fraværende var en faktuel tilgang af, hvad en ”ghetto” egentlig er, og hvad der ligger i begrebet ”ikke-vestlige indvandrere.” Det er stærke politiske betegnelser, som man ikke bare kan æde som journalister, men som man har en pligt til at forholde sig kritisk til. Altid.

Jeg har før på denne plads argumenteret for, at journalister og politikere dropper betegnelsen ”ikke-vestlig”, fordi den er for upræcis og politisk ladet.

Når journalister bare godtager den politiske retorik, gør de sig skyldige i at videreføre politisk propaganda. Det skrev jeg i øvrigt en passant i et tweet, som Berlingskes chefredaktør reagerede fornærmet på.

Hans kritik af min kritik blev straks liket af en af regeringens fremmeste spindoktorer. Det siger alt om, hvor familiært og speget det hele er blevet. Spindokteren er selvfølgelig tilfreds med statsministerinterviewet, men det er jeg – en ikke-vestlig indvandrer – ikke. Er artiklen så fair over for alle parter?

Berlingske godtager uden videre statsministerens udlægning af ”fakta” om ikke-vestlige indvandreres formering – eller fremgang.

Men hvorfor egentlig? Er vi, der ikke er fra andre EU-lande eller USA ligefrem farlige for Danmark? Har vi alle vedtaget, at man kan generalisere over tusindvis af mennesker, der kommer fra flere end 150 forskellige lande? Er vores børn – såkaldte efterkommere – en større belastning for skolevæsenet end børn af etniske danskere? Sådan helt generelt og i al fremtid?

Er det fair at bruge betegnelsen ”ghetto” om socialt belastede boligområder i Danmark? I en tid, hvor kriminaliteten er påviseligt dalende overalt? Og uddannelsesgraden er stigende især for kvindelige efterkommere?

Begreber som ”ghetto” og ”ikke-vestlig indvandring” bruges aktivt til at dæmonisere udvalgte befolkningsgrupper. Det er altså ikke ok!

Vi er faktisk nogle, som bliver negativt påvirket af det i vores hverdag. Det er ikke rart at blive dæmoniseret og i den offentlige debat få at vide – både konkret og generelt – at man skal rejse ”hjem”, fordi folk anser én og ens afkom for at være problematisk. Alene fordi vores gener ikke er danske.

Jeg tænker lige nu på tre unge kvinder, som jeg mødte forleden i min egenskab af næstformand for Mino Danmark – et forum for os af anden etnisk herkomst. Det gør ondt på dem at følge debatten. Så de lukker af. For de kan ikke klare at følge med mere. Er det fair? Er det hensigtsmæssigt for demokratiet?

Det er i hvert fald fair at nævne, at Berlingske ikke kun taler med statsministeren, når denne har noget på hjerte. Det var også Berlingske, der forleden gav ordet til to veltalende, somaliske piger, der ikke vil finde sig i at blive nedgjort. Som kloge, 20-årige Nafisa Fiidow udtrykte sig:

”Man kan altid bakke statistikker op med sine egne fordomme. Det løser bare ikke problemet. Og det fortæller ikke noget om virkeligheden. Vi skal ikke længere finde os i, at folk taler ignorant og generaliserende om et helt folk.”

Hun har ret. Jeg finder mig heller ikke i det længere. Du, hr. Lars Løkke Rasmussen, er måske statsminister lige nu, men det giver dig ingen ret til at bygge skræmmebilleder op om os med såkaldt ikke-vestlig baggrund. Gider du lige at stoppe med det!

Tal ordentligt til og om alle, der bor i Danmark. Så skal vi nok selv finde ud af det der integration og inklusion. Og så kan politikere som du kigge på, hvordan man HJÆLPER dem, der er fattige og har svært ved sproget, i stedet for bare at straffe sig ud af alting.

Det er psykologisk så altmodisch og i øvrigt traditionelt set meget udansk.

----------

Paula Larrain er uddannet journalist og er bl.a. tidligere jourhavende på Berlingskes udlandsredaktion, diplomatisk korrespondent med sikkerhedspolitik som speciale og senere nyhedsvært på TV-Avisen. Hun er i dag selvstændig ordstyrer, foredragsholder, klummeskribent og radiovært på P1. Klummen er alene udtryk for skribentens egen holdning.