Milorad Čavić, srpski plivač koji je pre tri godine uzburkao svetsku javnost noseći majicu sa natpisom 'Kosovo je Srbija' sada kaže da je Kosovo izgubljeno za Srbiju.

Poredeći situaciju na Kosovu i u američkoj državi Teksas u kojoj je većina stanovništva poreklom iz Meksika, a 70 odsto građana govori isključivo španski, Čavić navodi:

"Zamislite da oni dođu i kažu: Hej, ovde je sve špansko, naše nasleđe je špansko i želimo da ovo uzmemo za sebe. Sigurno bi Buš u tom slučaju rekao 'ne'“.

Čavić priznaje da ne veruje da je iko stvari posmatrao na takav način jer su SAD deo NATO saveza a Buš je imao obavezu da podrži saveznike Alijanse i Albaniju.

„Imam dva prijatelja Albanca sa univerziteta i oni su sjajni momci. Nikada nisam imao ništa loše da kažem o njima, zaista su veliki ljudi i nikad nisam potcenjivao albanski narod . Ali, smatram da je apsolutno smešno ono što se dogodilo Kosovu".

Prema njegovim rečima, srpska istorija i dalje utiče na sadašnje ambicije zemlje da bude deo međunarodne zajednice.

"Kako da objasnite ljudima na vrhu Evropske unije da podrže Srbiju posle svega što je Milošević učinio? Naravno, bilo je loših ljudi na svim stranama u ratu, ali Milošević je bio šef svega, barem za međunarodnu zajednicu“.

Čavić ističe da Srbi nisu loš narod, da nikada nisu bili monstrumi.

„Ne verujem ni da su Hrvati ili Bosanci monstrumi, pa čak ni Turci koji su vladali Srbijom pre 400-500 godina. Loši su bili lideri koji su preuzeli i vodili ovu zemlju. Nažalost to je nešto što mediji ne prikazuju. Ne čitaju između redova. Ljudi koji su posetili Srbiju znaju da je to zaista odlično mesto i da su ljudi fini. Jednostavno, imali smo loše ljude koji su vodili zemlju i bilo je teško otarasiti ih se“, ističe on.

Kao primer rasipanja novca od strane srpske vlade Čavić navodi ono sto se njemu dogodilo 2008. godine kada je diskvalifikovan sa prvenstva u Holandiji zbog majice sa natpisom "Kosovo je Srbija“ a kada je vlada poslala avion po njega.

Kako ističe, u martu 2008, nakon diskvalifikacije sa takmičenja iz Ajndhovenu u Srbiju se vratio privatnim avionom.

"Stjuardesa mi je rekla da to košta 4.000 evra na sat i da je potrebno šest sati da se pripremi avion – za let iz Beograda do Mastrihta i nazad do Beograda, plus angažovanje pilota, stjuardese, hrane i goriva. Tako da su potrošili 30.000 evra ni za šta. Mogao sam sačekati još tri sata za let iz Amsterdama“.

"To je bila politička stvar, a ja sam požurio da odem. Bio sam licemer i mrzeo sam sebe zbog toga, ali stvari su se tada za mene pokrenule i počele da se popravljaju. Nisam bio toliko sportista, koliko čovek naroda. A posebno kada osvojite medalju, tada vas vole još više. Finansijski su se stvari za mene popravile posle toga", priseća se on.

Čavić ističe da je samo šest meseci ranije u medijskoj kamanji tražio sponzore da ode na Olimijske igre i 35.000 evra ali da se niko nije javio.

"Ali onda, odjednom, bio sam u privatnom avionu, stjuardesa mi nudi šampanjac a ja sam razmišljao koliki sam licemer jer to dozvoljavam sebi. Nisam ponosan na to. Ali nikada nisam imao leteo u privatnim avionom ranije i bilo je fantastično", zaključio je on.