Tirsdag kveld gikk MDG-politiker og samfunnsdebattant Eivind Trædal nok en gang hardt ut mot Nettavisen.

Trædal pleier å spøke med at han er mest kjent som samboer. Også denne gang er det på vegne av miljøbyråd Lan Marie Nguyen Berg i Oslo at han reagerer.

Jeg skal innrømme at jeg var en av dem som tenkte hva nå og nok en gang.

Hvis du følger eller er en del av den norske andedammen av presse og politikere innenfor den planlagte bilfri sonen i Oslo, er det umulig å ikke ha fått med seg at Nettavisen har en forkjærlighet for å skrive om MDG-byråden.

Kjærligheten tilbake, og kanskje særlig fra hennes kjære, er ikke like stor.

Men det er heller ikke uten grunn.

LES OGSÅ svar fra Nettavisens nyhetsredaktør Erik Stephansen: Nettavisen støtter ikke hetsen mot Lan Marie Berg

For hva er det Nettavisen egentlig har gjort her?

Denne gang handler saken om at byråd Lan Marie Nguyen Berg, som inntil nylig nesten aldri har brukt Oslo kommunes biltjeneste for de øverste folkevalgte, nå har brukt den 15 ganger i september og 37 i oktober.

Bakgrunnen er sikkerhetstiltak. Eller som Nettavisen bruker som overskrift: «Bilbruken til MDG-Lan har eksplodert på grunn av sikkerheten».

Saken som sådan er i og for seg ganske nøktern og ryddig, byråden får kommentere og Nettavisen stiller samtidig betimelige spørsmål til hvilke biler Oslo kommune velger å bruke.

Det kommer dessuten fram at byrådsleder Raymond Johansen og ordfører Marianne Borgen bruker bilene betraktelig mest.

Først bidrar nettavisen til massivt personfokus og mye aggresjon mot Lan med utallige personfokuserte oppslag. Så må Lan... Posted by Eivind Trædal on 21. november 2017

Men hva er det Nettavisen så gjør?

Når saken skal deles på Facebook kobles trusselsituasjonen hennes med at hun «stopper velgernes kjøring». Et poeng som ikke finnes i saken, og som bare er egnet til å skape følgende:

Klikk, engasjement og trollfest i kommentarfeltet.

Selve saken har tilsynelatende ikke kommentarfelt, men på Facebook har det kommet flere hundre kommentarer og et lite pent utvalg av personhets.

Noe av det verste var forhåpentligvis slettet onsdag morgen da vi skummet gjennom.

Og heldigvis tok mange også til motmæle - til forsvar for byrådens ufrivillige bilkjøring.

Bakgrunnen for sikkerhetstiltakene er at byråden har mottatt flere brev med truende innhold, ifølge NRK. De som står bak disse brevene må bære ansvaret for dem, og det vil de forhåpentligvis måtte gjøre.

Nettavisen eller andre medier har ikke ansvar for slike handlinger.

Men mediene har et ansvar for hvilket ytringsklima de skaper - og spiller opp til.

Særlig når det gjelder unge, kvinnelige politikere som beviselig er utsatt for usmakelig, ufin og stygg hets.

Jeg begynte denne dagen med en følelse av at dette hadde jeg hørt før. Og det stemmer: At Nettavisen skriver uforholdsmessig mye om byråd Lan Marie Nguyen Berg er ikke bare noe vi føler.

Det er faktisk helt sant, viser en liten stikkprøve i analyseverktøyet Retriever.

Så langt i år er byråden omtalt 69 ganger i Nettavisen. Det er like mye som ordfører og byrådsleder til sammen.

Det er med andre ord ikke bare lokalpolitikk, miljø og byutvikling Nettavisen er opptatt av. Men tilsynelatende alt som kan knyttes til tittelen «MDG-Lan» og vinkles med et bilde av henne.

Også saker som ikke nødvendigvis handler om verken Oslo kommune eller miljøpolitikk. For eksempel når Nettavisen skriver om lokalpolitikernes inntekt og skattelister, vinkles det også på Lan Marie Nguyen Berg.

Nyhetsredaktør Erik Stephansen og ansvarlig redaktør Gunnar Stavrum i Nettavisen. Foto: Mediehuset Nettavisen

Men det er vel ikke slik at Nettavisen forfølger byråden? Eller har ansvar for hetsen mot henne?

Neida, kommer sjefredaktør Gunnar Stavrum og nyhetsredaktør Erik Stephansen å svare.

Det er naturlig å skrive om et tema som engasjerer leserne så mye. Nettavisens lesere er opptatt av bil og sånt.

Det er riktig.

Men leserne virker aller mest opptatt av å kritisere, henge ut og hetse en av landets mest lovende unge kvinnelige politikere.

Ja, en byråd i landets største kommune må tåle både kritikk og omtale. Men i jakten på klikk og engasjement bør ikke alt være lov. Også her fins det en grense.

Og det er betimelig å spørre om Nettavisen har passert denne grensen.