Hvor meget er et menneskeliv værd? 10.000 arbejdsløse? 20.000? Spørgsmålet er efterhånden mere og mere relevant. Lad mig derfor her, hvor vi er midtvejs i nedlukningen af Danmark, lave en midtvejs-status.

Antallet af nye arbejdsløse er efterhånden over 50.000, og fordi vi kun er midtvejs, må vi altså forvente en fordobling. Eller endnu flere. For det eneste, vi ved med sikkerhed, er, at nedlukningen i hvert fald ikke bliver kortere. Til gengæld kan den nemt blive længere.

Vi skal holde afstand, og alt skal lukkes for at stoppe coronavirussen. Det kan være den rigtige strategi sundhedsmæssigt. Det ved vi først om nogle måneder. Men det, vi ved med sikkerhed, er, at det koster mange hundrede milliarder.

Som radio-entreprenøren Le Gammeltoft skrev på twitter: ’Hold kæft, jeg håber regeringen ved, hvad de laver’. Hun har lige oplevet, at den første i hendes omgangskreds er gået konkurs. ’Hvor er det trist at se et menneske, der har givet sig 100 % for at bygge en forretning op, blive tvunget til at kaste håndklædet i ringen. 100 ansatte. Blod sved og tårer.’

Mette Frederiksen taler om, at menneskeliv ikke kan gøres op i penge. En sympatisk tanke, men der er vel også en grænse?

2822 danskere døde i den sidste store influenza-epidemi i 2017/18. Dengang talte ingen om at lukke samfundet ned og risikere hundredtusindvis af arbejdspladser. Dengang talte man slet ikke om det, for det var jo primært ældre og svagelige, der bukkede under. Det er det også nu. Godt 50 indtil videre.

Men nu taler alle om det. Derfor er det rimeligt at spørge: Hvad nu, hvis vi redder 100 ældre og svagelige, er det så 100.000 arbejdspladser værd? Lige nu er det helt forbudt at stille spørgsmålet. Men jeg gør det alligevel.

Og jeg er ikke den eneste, der nærmer mig det sprængfarlige emne.

’Ud fra en kølig kalkulation er det godt nok nogle dyre liv’, siger professor og sundhedsøkonom Kjell Møller Pedersen. Lars Rebien, formand for Danmarks største fond, Novo Nordisk, ytrer også sin skepsis i Finans: ’Det kommer jo til at påvirke Danmark de næste 20-30 år, hvis vi gældsætter landet ved en total nedlukning i flere måneder.’

Man har altid foretaget en prioritering i sundhedsvæsenet. Det nye med coronavirussen er, at denne ene sygdom har fortrinsret frem for alt andet. Ikke kun i sundhedsvæsenet, men i hele samfundet. Alt andet må vige. Grundlovens frihedsrettigheder, økonomien, arbejdspladser, vores sociale liv.

For at bruge Le Gammeltofts ord: ’Hold kæft jeg håber regeringen ved, hvad de laver’.

Jeg er i tvivl.