»Det er blevet meget populært at se økonomisk ulighed som et gigantisk samfundsproblem og kræve, at alle sejl sættes ind for at mindske skellet mellem rige og fattige. Men hvorfor egentlig? Så længe de mennesker, der har mindst, har nok, ser jeg ingen tungtvejende grunde til at hidse sig op over de rige«.

Sådan argumenterer den verdensberømte amerikanske moralfilosof, Harry G. Frankfurt, der netop har udgivet bogen ’On Equality’ (Om lighed). Her dissekerer den 86-årige professor emeritus fra Princeton University lighedsbegrebet og når frem til, at manges mavefornemmelse af, at større lighed altid er bedre, ikke holder for en nærmere granskning.

»I stedet for at blive forarget over størrelsen på de riges formuer, burde vi koncentrere os om at mindske den elendighed, der fører til ekstrem fattigdom. Det er den, vi bør kæmpe imod, for hvis bare de fattigste har tilstrækkeligt, er det i moralsk henseende irrelevant, om de velhavende borgere i toppen af samfundet er lidt, meget eller ekstremt rige«.