Når det handler om statens finanser, så findes der grundlæggende to slags udgifter. Der er driftsudgifter, som skal betales år efter år, og så er der engangsudgifter. Det samme gælder for indtægterne.

© (c) DR Christine Cordsen Christine Cordsen er politisk korrespondent på DR Nyheders Christiansborg-redaktion. Hun er en del af det team, der producerer politiske nyheder til først og fremmest TV Avisen kl. 21.00 og til 21Søndag. Desuden analyserer hun dansk politik i tv, radio og på dr.dk.

Hvis politikerne for eksempel aftaler at bruge penge til flere pædagoger i børnehaverne, så er der tale om en varig driftsudgift. Så skal de ekstra penge være der år efter år i al fremtid – eller indtil politikerne træffer en anden beslutning. Den slags udgifter skal helst betales med indtægter, som politikerne også kan regne med år for år.

Anderledes er det med engangsudgifter. Det er for eksempel penge, som politikerne bruger til at bygge en ny motorvej. Eller til økonomiske hjælpepakker, som dem vi ser i disse dage.

Når staten låner pengene til hjælpepakkerne, så vil den årlige ekstraudgift i de kommende år være renter og afdrag på en højere statsgæld. Det vil selvfølgelig betyde, at de penge ikke kan bruges til andre udgifter.