Dansk-israelske Motti Isaak mener, at Danmark fører antisemitisk politik, og at danskerne selv er skyld i, at muslimerne en dag vil overtage landet

Hver dag sidder pistolen i bukselinningen, og han er klar på at skyde og dræbe for at forsvare sit hjem, sit folk og sit land.

Det fortæller dansk-israelske Motti Isaak uden at tøve, da vi møder ham i den jødiske bosættelse Karnei Shamron på Vestbredden.

- Jeg vil skyde enhver i hovedet, som kommer ind i mit hjem uden tilladelse.

Det er Mellemøsten. Og tolerance og tillid er ikke en del af ammunitionen.

Hans hvide hår og bløde blik i øjnene giver en følelse af tryghed, men når snakken falder på Israel og palæstinenserne samt det, han kalder anti-israelsk politik i Danmark, så tordner han.

- Verden har besluttet at give Israels land til det israelske folk, og ikke før Danmark anerkender det, vil I stoppe med at være antisemitter. Politikken I fører er anti-israelsk og antisemitisk.

Armene og hænderne gestikulerer så voldsomt, at den farvestrålende hæklede kalot på toppen af hans hoved glider ned ad ryggen på ham og ender i sofaen. Roligt klipser han den fast i håret igen.

- I er nogle slapsvanse i Danmark, siger han med henvisning til den danske indvandringspolitik.

- På et tidspunkt overtager muslimerne landet, fordi I ikke tør indse sandheden.

Ekstra Bladet møder Motti Isaak og familien i deres hjem på Vestbanken Foto: Elisa Bernal

Jødehad i København

Han husker stadig det jødehad, han følte, da han boede i Danmark, før Motti Isaak som 16-årig flyttede fra København til Israel, selvom den i dag 64-årige dansk-israeler ikke er meget for at tale om sine personlige oplevelser.

- Som ganske ung oplevede jeg antisemitisme i Danmark, og jeg forstod meget hurtigt, at jeg ikke havde noget at gøre der.

- Jeg havde en lærerinde i skolen, som ikke kunne lide jøder. Hun sagde dårlige ting i klassen. Og jeg fortalte til min klasselærer, hvad hun sagde foran alle børnene, og dagen efter blev hun smidt ud med fuld musik. Man kunne også blive kaldt jødedreng på gaderne, forklarer han om de 'små' ting, der hist og her også trykkede til den følelse af, at han hørte til i Israel.

Derfor flyttede han til landet i 1968 lige efter seksdageskrigen, og i 1970'erne var Motti Isaak med til at bygge en af de første bosættelser på en bakketop i den vestlige del af området.

- Vi drømte om jødiske lys på alle højderne, og det kan vi se i dag, fortæller Motti, mens han viser os rundt i bosættelsen og peger på de andre højderygge, hvor huse ligger i små klynger.

Foto Elisa Bernal

Karnei Shomron er imponerende ren og pæn i forhold til den verden, der eksisterede lige uden for murene. En vagt tjekkede tjekkede bussen igennem, inden vi kørte ind, men ellers var der ikke meget, der tydede på, at vi var kørt ind i et område med så langvarig og kendt en konflikt.

I Mottis hvide køkken med grå granitbordplader står hans kone Chaviva Isaak og kokkerer. De er religiøse jøder, og mens dansk-israelerens høje slanke krop afslappet er iklædt en løs grå skjorte og et par jeans, så afslører de traditionelle tzitzit, der stikker ud fra skjoten, og kalotten hans åbenlyse tro. Også konen Chaviva er tækkeligt dækket til af en langærmet rød trøje, en lang cowboynederdel og en sort hat, mens hun fortæller historien om, hvordan hun mødte sin høje mand gennem 40 år.

- Det var på Sukkot (jødisk helligdag, hvis navn refererer til de løvhytter, jøderne boede i, da de udvandrede fra Egypten). Normalt er mænd og kvinder opdelt i synagogen, men på denne dag løftede de sløret imellem os, så vi kunne se hinanden. Og der så jeg ham. Og jeg sagde faktisk til min veninde, at ham der, ham gifter jeg mig med.

- Hun kunne slet ikke forstå det, fordi Motti er så høj, og det er israelerne generelt ikke. 'Du kommer til at rende til skrædderen hele tiden for finde bukser til ham' sagde hun til mig, fortæller Chaviva med et krøllet smil.

Alle vil kneppe sin kone

På Mottis rundtur gennem Karnei Shomron viser han os et byggeri, hvor ti huse er i gang med at blive rejst for at udvide byen. Det er ikke jøder, der bakser i den hårde middagssol. Det er arabere.

De har fået en arbejdstilladelse for at kunne komme ind i byen, og selvom arabere i princippet har lov til at købe et hus i de jødiske byer, så er der ikke nogen særlig chance for, at de vil kunne finde noget at købe.

- Jeg ville hellere spise græs og sand, før jeg ville sælge mit hus til en araber. Han er min fjende. Alle arabere er i mine øjne en potentiel fjende, men det betyder ikke, at 99 procent af dem ikke sagtens kan være gode mennesker.

- Forstår du, at der er mange mennesker i Danmark, der har svært ved at forstå dine holdninger?

- Det er kun, fordi de ikke vil lære sandheden. Se ham araberen, der går der, siger Motti Isaak og peger på en ung fyr i 30'erne, der går frem og tilbage fra byggeriet.

- Hvis du spørger ham, om han hellere vil bo med jøderne, så vil han sige uden tvivl i hans øjne, at han hellere vil bo med jøderne, for han har bedre vilkår her. For hvad vil enhver jøde, muslim eller kristen gerne have? Han vil gerne leve et normalt liv, hvor han kan arbejde og tage hjem og kneppe sin kone. Det er det alle vil.

- Selvfølgelig er de mennesker, men jeg siger det, fordi de er vores ærkefjender.

Den høje dansk-israeler mener, at Europa går en dunkel tid i møde, og at det er Danmark og de europæiske landes egen skyld, eftersom man ifølge Motti ikke ønsker at indse, at der er et problem.

- Når først I vil anerkende det, så vil alt blive lysere. Jeg fatter ikke, at I ikke forstår det, råber han næsten. - Hvorfor skal jeg stå her i heden og fortælle jer det?

- Jeg fatter ikke, at I har lukket hundredetusindvis ind i lille Danmark. Vi har en masse her. Hvis I vil have dem, må I få dem. Eksport fra Israel. Vi er villige til at betale jer for det, lyder det uforsoneligt fra Motti Isaak.

***

Rundt om Motti Isaak:

Født i 1952 i København

Hans forældre flygtede fra nazisterne under Anden Verdenskrig og endte i Danmark, hvor de slog sig ned.

Motti Isaak forlod Danmark som 16-årig i 1968 til fordel for Israel, og hele hans familie flyttede senere også til landet.

Han er gift med Chaviva Isaak. Sammen har de seks børn.

Motti Isaak er religiøs jøde, men ikke ortodoks.

Hans arbejde består blandt andet i at indsamle penge i de skandinaviske lande til at bygge nye bosættelser på Vestbredden og udbrede det jødiske budskab.