I maj 2018 blev femårige Djeneba Diarra bortført for øjnene af sin mor af en gruppe bevæbnede mænd. Hendes mor forsøgte at forfølge mændene til fods, men måtte vende om af frygt for at efterlade sin anden datter ubeskyttet. Djeneba blev fundet halshugget samme morgen, ikke langt fra familiens hjem i Fana, 125 kilometer nord for Malis hovedstad, Bamako. Hun var albino - en gruppe, som i Mali er i risiko for rituelle ofringer, fordi deres kropsdele bliver tilskrevet magiske egenskaber. I frustration over mordet og den manglende sikkerhed i området brændte beboere den lokale paramilitære politistation ned.

Over de seneste tre år har volden i Mali bredt sig. Hvor den frem til omkring 2016 har været koncentreret i landets nordlige regioner, er det centrale Mali nu også blevet indhyllet i et virvar af overgreb mod civilbefolkningen, etnisk motiverede massemord og kamphandlinger mellem lokale militser.

»Efter at have formået at destabilisere regionerne i det nordlige Mali har terrorister og andre kriminelle grupper formået at forøge deres rækkevidde til regionerne i centrum af landet,« erkendte præsident Ibrahim Boubacar Keïta for nylig over for FNs forsamling.

Over 75.000 mennesker er drevet på flugt fra Tuareg-separatister og islamistiske ekstremister, og humanitære grupper har advaret om et hidtil uset niveau af vold.

»Situationen er forværret markant i de sidste tre år, især i det centrale Mali. Og den maliske regering har gjort tingene værre,« siger Michael Shurkin, seniorforsker ved den amerikanske forsvarstænketank RAND Corporation og forfatter til en række bøger om Mali.

»Dels har den ikke evnet at styre landet eller at levere de basale tjenester, der kræves af den. Herunder hverken sikkerhed for befolkningen eller nogen som helst form for retssystem. Samtidig har den konsekvent udliciteret ansvaret for sikkerheden til lokale militser, hvilket gør alting værre og bidrager til en ond cirkel af intraetniske kampe, der fuldstændigt smadrer regeringens legitimitet,« siger han.

Det er et land i undtagelsestilstand, der venter de danske tropper, der om få uger bliver sendt af sted for at deltage i den franskledede Operation Barkhane. Folketinget vedtog for lige over en uge siden at bidrage med to EH101 Merlin-transporthelikoptere med besætninger og støttepersonale på omkring 70 personer samt et par stabsofficerer.

Statsminister Mette Frederiksen (S), udenrigsminister Jeppe Kofod (S) og forsvarsminister Trine Bramsen (S) præsenterede i september fire militære tiltag, hvoraf to indebærer danske tropper i Mali. De to tiltag blev vedtaget af Folketinget i oktober. Fold sammen Læs mere Læs mere

12 måneder i et af verdens farligste områder

Ved siden af helikopterbidraget til Operation Barkhane sender Danmark et Hercules-transportfly og omkring 65 personer plus et tipersoners efterretningshold til FNs fredsbevarende mission i Mali, som går under navnet MINUSMA. Danmark har på forskellige måder deltaget i MINUSMA-missionen siden 2014, men deltagelsen i Operation Barkhane er en ny opgave for det danske forsvar.

Under operationen skal de danske tropper tilbringe 12 måneder i en fransk lejr – i et land, hvor både de lokale soldater og de internationale styrker gentagne gange har været mål for angreb fra militsgrupper.

Flere forskellige grupper af islamister med tilknytning til al-Qaeda og Islamisk Stat opererer i Mali, og flere af dem har officielt erklæret, at de vil gennemføre angreb mod både FN-soldater, franske styrker og i det hele taget alle vestlige styrker, der støtter de franske operationer.

»Forsvarets Efterretningstjeneste vurderer, at danske styrker, der støtter de franske operationer, vil være attraktive mål for angreb fra militante islamister. Militante islamister har siden 2013 bevist, at de har både kapacitet til og intention om at angribe internationale styrker, der er til stede i Mali,« lyder advarslen i det beslutningsforslag, som i oktober blev forelagt for Folketingets partier.

Ti soldater fra FNs fredsbevarende styrker blev i begyndelsen af 2019 dræbt i et angreb i det nordlige Mali. I oktober mistede 38 maliske soldater livet, da to militærlejre i det centrale Mali blev angrebet på den samme dag.

Desuden er hjemmelavede sprængladninger som miner og vejsidebomber et yndet våben i det nordlige og centrale Mali, og Forsvarets Efterretningstjeneste frygter, at antallet af angreb med de såkaldte IEDer vil stige yderligere i løbet af 2020. For mindre end en måned siden mistede en FN-soldat livet, og tre andre blev alvorligt såret, da deres konvoj ramte en hjemmelavet sprængladning i Kidal-regionen i det nordlige Mali.

Frankrig indledte Operation Barkhane i 2013, hovedsageligt for at forhindre islamistiske grupper i at vælte regeringen i Mali. Siden er målet blevet bredere, og operationen har i dag til formål at bekæmpe terrorgrupper i både Mali og den omgivende Sahel-region, efter at borgerkrigen i Libyen har sendt en chokbølge af voldelig ekstremisme, organiseret kriminalitet og lokale konflikter gennem regionen.

Det danske helikopterbidrag kommer til at spille en afgørende rolle i operationen. For trods Frankrigs 4.500 soldater store styrke i området er franskmændene afhængige af støtte til netop lufttransport.

»Et bidrag bestående af to Merlin-helikoptere er en meget god ting. Det franske militær har en forbløffende lille helikopterflåde, og i et land som Mali er helikoptere essentielle. Der er så stort et område at dække, og landoperationer er upraktiske på grund af forfærdelig infrastruktur, for ikke at nævne truslen fra vejsidebomber. Store transporthelikoptere er deres vægt værd i guld,« siger Michael Shurkin.

Frankrig indledte Operation Barkhane i 2013 for at forhindre islamistiske grupper i at vælte regeringen i Mali. I dag har Frankrig godt 4.500 soldater i landet. Fold sammen Læs mere Læs mere

En mission i vanskeligheder

Med Operation Barkhane træder Danmark imidlertid ind i en mission med vanskeligheder, der rækker langt ud over transport. Først og fremmest er den franskledede styrke ganske enkelt for lille til at dække den enorme Sahel-region. Samtidig er missionens mål at bekæmpe terrorister snarere end at opretholde stabilitet og sikkerhed i området.

»Det betyder, at franskmændene kan dræbe væbnede jihadgrupper, hvis de kan fange dem. De insisterer på at fokusere deres mission snævert på terrorbekæmpelse, og de nægter at foretage sig noget, der lugter bare lidt af at opretholde lov og orden eller at mægle mellem de krigsførende grupper. Det overlader de til den maliske regering, som hverken kan eller vil gøre det på nogen meningsfuld måde. Så jeg er ikke sikker på, at franskmændene kan opnå andet end det, amerikanerne betegner som at slå græsset,« siger Michael Shurkin med henvisning til det amerikanske forsvars populære betegnelse for midlertidigt at rydde et område for terrorister.

Foruden de militære trusler kommer de danske styrker til at stå over for en fjendtligt stemt lokalbefolkning.

»Både Barkhane og MINUSMA er meget upopulære i befolkningen. Og utilfredsheden og modstanden er stigende,« fortæller Christelle Zafiryadis, programleder for Afrika hos Institut for Menneskerettigheder.

»Lokalbefolkningen oplever kun, at der er kommet flere og flere tropper, og de kan se, at der bliver brugt en masse penge og ressourcer; men situationen bliver kun værre og værre. Når der så samtidig er dele af styrkerne, der kommer på kant med befolkningen på grund af dårlig opførsel eller deciderede overgreb, så stiger utilfredsheden generelt med de internationale styrker,« siger hun.

De danske enheder, der skal bidrage til Operation Barkhane, sætter kurs mod Mali i løbet af december. Transportflyet og soldaterne til FNs mission tager af sted i november og får efter nytår følgeskab af det ti personer store efterretningshold.