Som det hed i breaking news på Ekstra Bladet fredag eftermiddag klokken 15.22:

’En slovakisk ishockeyfan er blevet idømt 40 dages fængsel for at have slået justitsminister Søren Pape Poulsens kæreste.’

En byretsdommer følte sig tydeligvis tvunget til at redde såvel dansk politi, den danske justitsminister samt Danmarks statsminister ud af en særlig pine.

Andet kan man næppe konkludere efter fredag at have fulgt retssagen mod den 33-årige slovakiske advokat, der som ishockeyfan morede sig i København natten til 17. maj og endte i en batalje med justitsminister Søren Papes samlever.

Politiet sendte på natten et tweet ud om, at der var sket en hadforbrydelse mod Papes samlever. En slovakisk mand var sigtet. Helt usædvanligt i sig selv at sende sådan noget ud. Pape spredte derefter selv politiets tweet videre med et par bemærkninger. Og landets statsminister trumfede ved på sin egen Twitter-profil at skrive:

’Rystet over, at Søren Papes samlever, Josue Medina Vásquez, er blevet udsat for en hadforbrydelse. Man skal frit kunne leve sit liv, som man ønsker. Det burde være en selvfølge i 2018.’

Det burde også være en selvfølge, at et lands statsminister ikke begynder at rundsende fordømmelser via Twitter af en mand, der end ikke har været for retten.

Slovakken har siddet varetægtsfængslet i 50 dage. Imens har sagen været særligt efterforsket af afdelingen for personfarlig kriminalitet. Intet mindre. Det er samme afdeling, der har taget sig af ’Ubådssagen’.

Undervejs er sigtelsen for hadforbrydelse frafaldet. Den forurettede, Vásquez, ændrede dertil sin forklaring. Det skete, da videomateriale fra natklubben gik hans oprindelige udlægning imod.

I byretten fredag løftede anklagemyndigheden i lægmands øje ikke bevisbyrden. Det var – kunne enhver se – justitsministerens samlevers ord mod den tiltalte slovaks. Det mest stillede spørgsmål fra Ekstra Bladets læsere i avisens livedækningen var: ’Hvorfor er denne sag overhovedet endt i retten?’

En opkørt anklager, Jack Hurup, mente endog, at slovakken fortsat skulle varetægtsfængsles. Det var kravet, i fald forsvarer og tiltalte skulle have betænkningstid med hensyn til en appel af de 40 dage ubetinget samt udvisning i seks år. Dommeren mente dog, at det var nok at få dømtes adresse.

Lad os opsummere: Vi har en farce af en efterforskning, bygget på en justitsministers samlevers skiftende forklaringer og sandsynligvis opretholdt af en statsministers mangel på evne til at skelne mellem de tre grundpiller i retsstaten: den lovgivende, den dømmende og den udøvende magt.

Man må i dag konkludere, at hustruen til den fængslede ishockeyfan havde en pointe, da hun i Ekstra Bladet forleden udtalte, at opfattelsen af Danmark som en retsstat har fået et grundskud.