B.T. kunne derfor også passende have fulgt deres artikelserie om ’Danmark på støtten’ op med en artikel om deres egen avis, som kun eksisterer i kraft af millioner af skattekroner, som fosser direkte ned B.T.’s pengekasse. Hykleri er langt fra et dækkende ord.

Dagbladet BT har kastet sig ud i endnu en kampagne mod den socialdemokratiske bevægelse. Denne gang er det Danmarks Socialdemokratiske Ungdom (DSU), som står for skud.

BT-journalisten Thomas Nørmark Krog forsøger at miskreditere DSU-formand Camilla Schwalbe, fordi hun, helt i tråd med foreningens bestemmelser, modtager et vederlag. Nørmark Krog forsøger at koble DSU-formandens løn til det faktum, at DSU som en ungdomspolitisk forening modtager offentlig støtte.

LÆS OGSÅ: B.T. søsætter ny propagandakampagne

Det kommer efter, at BT i de seneste uger har lanceret en stor kampagne ’Danmark på støtten’. Med overskrifter som ’Danmark på støtten: 2,1 mio. danskere lever af andres penge’, forsøger B.T. at mistænkeliggøre først og fremmest arbejdsløse, men også folkepensionister, efterlønnere og andre, der af den ene eller anden grund lever af offentlig forsørgelse.

B.T.’s journalister lever en overprivilegeret tilværelse med lønforhold, der ligger langt fra de almindelige danskere. Dette til trods for at netop almindelige danskere betaler deres løn.

En gennemgang, som Netavisen Pio har foretaget, viser imidlertid, at B.T. modtager langt mere i offentligt støtte end de unge socialdemokrater. B.T. modtager nemlig hvert år penge fra Dagbladspuljen, der ligger under Kulturstyrelsen, og finansieres direkte af skatteborgerne.

Den endelige oversigt over tilskud i 2012 foreligger endnu ikke. Men af opgørelsen fra Dagbladepuljen i 2011 fremgår det, at B.T. modtog 19.542.610,74 kroner i direkte offentligt støtte.

De knap 20 millioner i direkte støtte er imidlertid kun en del af historien om skatteborgenes bidrag til B.T.’s økonomi. En endnu større støtte kommer indirekte, fordi avisen er momsfritaget. Samlet set modtager B.T. derfor langt, langt mere i offentlig støtte end DSU.

LÆS OGSÅ: Liberal Alliance har forført B.T.

Det er altså skatteborgerne, som betaler for lønnen til blandt skandalejournalisten Thomas Nørmark Krog, der senest stod bag artiklen om DSU-formand Camilla Schwalbe.

B.T. kunne derfor også passende have fulgt deres artikelserie om ’Danmark på støtten’ op med en artikel om deres egen avis, som kun eksisterer i kraft af millioner af skattekroner, som fosser direkte ned B.T.’s pengekasse. Hykleri er langt fra et dækkende ord.

Mens det offentlige betaler 20.000-30.000 kroner for at få passet vores ældre, plejet de syge og uddannet vores børn, betaler man dobbelt så meget til journalister, der skriver indholdsløse artikler, drikker sig fulde på Christiansborg og brækker sig ud over stolene.

Men pengene bliver ikke brugt til ædle formål. I stedet bruges de til at forgylde B.T.’s journalister. Disse slam-journalister lever en overprivilegeret tilværelse med lønforhold, der ligger langt fra de almindelige danskere. Dette til trods for at netop almindelige danskere betaler deres løn.

Dette viser tal, som Netavisen Pio nu kan afsløre. Tallene dokumenterer, hvor meget en journalist på B.T. tjener. I følge oplysninger fra Journalistforbundet, så er bruttolønnen for en BT-journalist på 44.775 kroner. Det er langt mere, end hvad øvrige grupper, der er på offentlig støtte eller modtager løn fra det offentlige, tjener.

➜ Læs også: Skandalejournalistens hemmelige fortid

LÆS OGSÅ: Forstå skattesagen på to minutter

Ved hjælp af oplysninger fra lonstatistik.dk har Netavisen Pio nedenfor sammenlignet en BT-journalists løn med øvrige grupper i samfundet, hvis indkomst bygger på skattekroner fra det offentlige.

Mens det offentlige altså betaler 20.000-30.000 kroner for at få passet vores ældre, plejet de syge og uddannet vores børn, betaler man dobbelt så meget til journalister, der skriver komplet indholdsløse artikler med slet skjulte politiske undertoner. Og tilmeld drikker sig fulde på Christiansborg og brækker sig ud over stolene i politikernes mødelokaler.

Er det virkelig en fornuftig, samfundsøkonomisk prioritering?