Harri Koponen pohtii pitkään, tullako omilla kasvoillaan haastatteluun. Niin paljon asioita on tapahtunut sen jälkeen, kun hän johti valtio-omisteista teleyhtiö Soneraa 2000-luvun alussa. Nykyään hän on pörssiyhtiö SSH Communicationsin toimitusjohtaja.

Lopulta Koponen myöntyy. Hän on nimittäin ärtynyt tarinasta, jota Ruotsin mediassa on toistettu uudestaan ja uudestaan viime vuosina.

Harri Koponen Salla Vuorikoski / Yle

Se menee näin. Suomalaiset cowboyt – finnjävelit – pilasivat kunnollisen ruotsalaisen valtionyhtiön maineen. Suomalaiset toivat huonot tavat tullessaan.

"Suomalaisten liiketoimintakokemus entisissä neuvostotasavalloissa on ollut suuri menestys TeliaSoneralle. Viime vuosina olemme nähneet mitalin kääntöpuolen", kirjoitti toimittaja Anna Ritter Fokus-aikakauslehdessä vuonna 2013.

Tarinan tarkoitus on selittää, miten on mahdollista, että ruotsalainen valtio-omisteinen yhtiö on joutunut jättimäisen korruptiotutkinnan kohteeksi.

Vuonna 2012 aloitettu tutkinta keskittyy järjestelyihin, joita TeliaSonera teki päästäkseen operaattoriksi Uzbekistanin markkinoille. Samankaltaisia järjestelyitä on paljastunut muissakin Euraasian maissa kuten Nepalissa, Kazakstanissa ja Azerbaidžanissa.

Häikäisevä nainen

Tammikuisena iltana vuonna 2008 TeliaSoneran pääjohtaja Lars Nyberg ja Euraasiasta vastaava johtaja Tero Kivisaari astuvat hämärästi valaistuun ravintolaan Tashkentissa, Uzbekistanin pääkaupungissa. Nurkkapöydässä he kohtaavat Gulnara Karimovan, Uzbekistanin presidentin tyttären, liikenaisen ja muotisuunnittelijan.

Nyberg on aloittamassa yhtiöstään puhumista, kun Karimovan kädet vievät hänen huomionsa. Nyberg ei ole koskaan nähnyt yhtä paljon karaatteja kenenkään sormissa. Karimovan korvissa roikkuvat kokonaisuutta täydentävät timanttikorut.

– Hän oli todella häikäisevä nainen, Tero Kivisaari kuvailee myöhemmin tapaamista Patricia Hedeliuksen TeliaSoneraa käsittelevässä kirjassa.

Gulnara Karimova. Splash News / AOP

Karimova ottaa kaiken hyödyn irti asemastaan presidentin tyttärenä. Hän haalii rahaa ulkomaisilta yhtiöiltä, jotka haluavat päästä Uzbekistanin markkinoille.

Rikostutkinnassa epäilty järjestely on yksinkertainen: ulkomainen yhtiö ei pysty tekemään bisnestä maassa ilman, että se maksaa rahaa Karimovan veroparatiisitileille. Osana kuviota Karimova ryhtyy yhtiön “paikalliseksi yhtiökumppaniksi”.

TeliaSonera oli maksanut vähän ennen ikimuistoista ravintolailtaa 80 miljoonaa dollaria taajuuksista ja puhelinnumerosarjoista Karimovan veroparatiisiyhtiölle Gibraltarilla. Seuraavat 220 miljoonaa dollaria maksetaan 2010, kun TeliaSonera ostaa 20 prosenttia paikallisesta operaattorista.

Kohtalokas käynti pankissa

Juoni alkaa paljastua kesäkuussa 2012, kun eräs nuori nainen astelee suuren sveitsiläisen pankin konttoriin. Hän haluaa nostaa veroparatiisiyhtiön tililtä käteistä muutaman sadan miljoonan euron arvosta. Pankin työntekijät torjuvat pyynnön, vaikka asiakirjojen mukaan nainen on gibraltarilaisyhtiön omistaja. Lopulta pankki kutsuu poliisin selvittämään asiaa.

Nuori nainen on presidentin tyttären Gulnara Karimovan avustaja Gayane Avakyan.

Ruotsissa syyttäjä Gunnar Stetler on kovan paineen keskellä – hänen johtamansa Uzbekistania koskeva tutkinta on saanut kokonsa takia poikkeuksellista kansainvälistä huomiota.

Jos syytteet nostetaan, Stetler uskoo, että juttua päästään käsittelemään oikeudessa ensi vuoden puolivälissä.

Tutkinnassa on kulunut sen verran aikaa, että Stetler on ehtinyt jopa eläköityä. TeliaSoneran tapauksen hän haluaa kuitenkin hoitaa loppuun.

Tämänkaltaiset rikosepäilyt ovat hankalia tutkia, koska niissä liikutaan useissa eri maissa.

– Pitää jäljittää rahaa, joka lähetetään aluksi Riikaan, sitten Hong Kongiin, sieltä eteenpäin Kyprokselle ja Caymansaarille. Mukana voi olla esimerkiksi myös muutama panamalainen pöytälaatikkoyhtiö, jotka on kytketty bermudalaiseen trustiin (eräänlainen säätiö). On selvää, että rahan seuraaminen kansainvälisessä finanssijärjestelmässä on hidasta.

Stetler kiittelee haastattelun aikana useamman kerran yhtiön nykyjohtoa huonojen toimintatapojen siivoamisesta.

Hän ei kommentoi epäiltyjen nimiä. Aiemmin julkisuudessa olleiden asiakirjojen mukaan heidän joukossaan ovat olleet ainakin Nyberg ja Kivisaari, jotka vuosia aiemmin hämmästelivät Karimovan timantteja tashkentilaisessa ravintolassa.

Epäillyt ovat kiistäneet, että he olisivat syyllistyneet rikokseen. Myös Karimova on kiistänyt häneen kohdistetut syytökset leimaamalla ne poliittiseksi ajojahdiksi.

Syyllisiä etsimässä

Toiko Sonera huonot tavat taloon, kun yhtiöt yhdistyivät vuonna 2002?

– Se, että tämä on suomalainen ongelma, on suosittu versio tarinasta Ruotsissa, sanoo TeliaSonerasta kirjan kirjoittanut ruotsalaistoimittaja Patricia Hedelius.

Soneran Harri Koponen ja Telian Marianne Nivert juhlistivat yrityskauppaa Tukholmassa maaliskuussa 2002. Jack Mikrut / EPA

1990-luvun lopulla Sonera laajensi toimintaansa itään ja rakensi yhteistyösuhteita paikallisiin kumppaneihin. Kehittymättömät markkinat entisissä neuvostotasavalloissa ja Turkissa edustivat valtavia mahdollisuuksia kasvuun ja suuriin tuottoihin.

– Täytyy muistaa, että myös Telia oli hyvin varhain tekemässä liiketoimia Pietarin alueella. Kuten tiedämme, myös Venäjä on erittäin korruptoitunut markkina-alue.

Yhtiöiden yhdistymisen tarkoitus oli laajentua itämarkkinoilla – Telian paksun lompakon ja Soneran kokemuksen avulla.

Vuonna 2007 toimitusjohtaja Anders Igel oli kovassa paineessa, sillä hän ei ollut onnistunut tuomaan odotettua kasvua ja tuottoja yhtiöön. Potkut uhkasivat ja ne myös toteutuivat jo samana vuonna.

– Uzbekistaniin meno käynnistyi Igelin aloitteesta, Hedelius muistuttaa.

“Tarvitset neljä silmää, neljä korvaa”

Palataan Harri Koposen närkästykseen. Hän oli Soneran toimitusjohtaja ennen yhdistymistä vuonna 2002. Sen jälkeen hän vastasi TeliaSoneran Euraasian toiminnoista. Ei mennyt kauan ennen kuin hän sai potkut.

Soneran logo Helsingin kadulla syyskuussa 2000. Kimmo Brandt / AOP

– Meidän aikanamme toimittiin rehellisesti ja kaikkien sääntöjen mukaan. Jos tuli pienikin vihje, että joku ottaa osaa tällaisiin epämääräisiin liiketoimiin tai kick backeihin, se oli potkut. Meillä ei ollut minkäänlaista sietämistä tällaiseen, Koponen sanoo.

Kick backeilla tarkoitetaan korruptiossa esimerkiksi lahjuksia, joita jollekin maksetaan palkintona sopimuksen järjestämisestä.

Koponen sanoo pitäneensä aina juristeja mukana neuvotteluissa. Ylipäätään idän bisneksessä ei hänen mukaansa ole tilaa yksinäisille sankareille.

– Jos joku esittää väitteitä, pitää olla ainakin neljä silmää, neljä korvaa kuulemassa. Jos menet yksin palavereihin, altistat itsesi riskeille.

Se voi herättää kysymyksiä, jos yhtiö toimii markkina-alueilla, jonne muut yhtiö eivät mene?

– En osaa ottaa siihen kantaa. Jokainen markkina-alue on erilainen, Koponen sanoo.

Pörssiyrityksen johtajien tapaan hän muotoilee sanansa tarkasti, mutta käy selväksi, että hän on ollut henkilökohtaisesti loukkaantunut vanhan Soneran kulttuuria koskevista väitteistä.

"Ei pelata meidän moraalikäsitysten mukaan"

Kysytään asiaa toiselta Koposen aikalaiselta. Tapio Hintikka oli Soneran hallituksen puheenjohtaja ja jatkoi muutaman vuoden ajan tehtävässä myös yhdistyneessä TeliaSonerassa.

– Koskaan ei tullut mitään väärinkäytöksiin viittaavaakaan esille. Tunnen itse avainhenkilöt ja jyrkästi kiellän, että siellä sellainen kulttuuri olisi ollut.

Hintikka näkee rehellisyyden noissa maissa hieman eri tavalla kuin Koponen.

TeliaSoneran toimitusjohtaja Anders Igel esitteli yhtiön ensimmäisen tulosraportin lehdistötilaisuudessa Tukholmassa 16. helmikuuta 2003. Jeesica Gow / EPA

– Siellä on omat sääntönsä. Jos toisilla on Panama-paperit, toisilla on muut paperit, Hintikka naurahtaa.

– Kyllä nämä diktatuurit ja puolidiktatuurit ovat sellaisia, että ei siellä meidän moraalikäsitystemme mukaan pelata.

Hintikan mukaan näissä valtioissa bisnestä tehdessä saattaa joutua mukaan “kiemuroihin”.

– Niistä voidaan todeta, että ne ovat moraalisesti väärin, mutta mitään rikollista en usko sieltä löytyvän.

Hintikka pitää siis kyseenalaisena, että ruotsalaissyyttäjän vetämä TeliaSonera-tutkinta lopulta johtaisi tuomioihin.

Miltei rahantekokone

Tukholmassa konferenssikeskus Waterfrontissa juodaan kahvia ja mussutetaan kanawrappeja.

Koolla on TeliaSoneran vuoden 2016 yhtiökokous. Paikalla on tavalliseen tapaan lähinnä iäkkäämpää väkeä. Nyt heillä on mahdollisuus kahvitella televisiosta tuttujen yhtiön avainhenkilöiden kanssa.

Monet piensijoittajat ovat huolissaan korruptiosta, osa ei.

– Kunhan he vain tienaavat rahaa, se on ihan okei. Maailma on sellainen kuin se on, ja meidän täytyy tehdä bisnestä. Minua ei kiinnosta ihmisten jahtaaminen. Osakkeenomistajana toivon, että he tienaavat entistä enemmän rahaa, jotta saamme hyviä osinkoja, sanoo Lars Lundin.

Viime vuosina TeliaSonera on voinut maksaa meheviä osinkoja omistajilleen – paljolti Euraasian ansiosta.

Se onkin näyttänyt miltei rahantekokoneelta. Vuodesta 2009 alkaen noin kolmannes käyttökatteesta on kirjattu Euraasian toiminnoista – yli seitsemän miljardia euroa.

TeliaSoneran johtaja Tero Kivisaari tapasi Azerbaidzanin presidentin Ilham Alijevin tammikuussa 2001. Azerbaidzhanin presidentinkanslia

Suomen valtiokin on saanut osinkoja noin miljardi euroa Solidiumin hallinnoidessa osakkeita vuodesta 2009 alkaen.

Viime vuosina osinkoja on tosin virrannut vähemmän ja osakkeiden myyntituloja enemmän. Valtio on myynyt TeliaSoneraa peräti 2,6 miljardilla eurolla: jäljellä on enää kolmen prosentin siivu yhtiöstä. Osakkeiden myynti jatkunee tulevaisuudessa.

TeliaSonera on silti yhä vahvasti myös suomalaisissa käsissä. Suomalaisten osuus omistajista oli viime vuoden lopussa noin 10 prosenttia.

Rahat lukkojen takana

Waterfront-konferenssikeskuksessa tunnelma on selvästi edellisvuosia kepeämpi. Painetta on purkautunut sen jälkeen, kun yhtiö viime syksynä päätti, että se vetäytyy Euraasiasta kokonaan.

Ongelmat eivät ole poistuneet. Ruotsalainen poliisitutkinta ei välttämättä ole lainkaan TeliaSoneran suurin huoli. Myös Yhdysvaltain oikeusministeriö hengittää niskaan. Sekin tutkii Uzbekistanin tapahtumia.

Toimitusjohtaja Johan Dennelind sanoo, että myymättömät Euraasian liiketoiminnot ovat ruotsalaissanontaa käyttäen kuin “märkä pyyhe” yhtiön päällä.

Yle Uutisgfrafiikka

Euraasiasta poistuminen ei ole helppoa, koska TeliaSonera on sanonut, että se haluaa olla vastuullinen myyjä. Liiketoimintaa ei voi myydä kenelle hyvänsä. Tavallaan ostajan täytyy toimia eettisemmin kuin TeliaSonera on toiminut.

Toisena haastena on saada mukaan tuotot, jotka ovat olleet lukittuina pankkitileillä. Esimerkiksi Uzbekistanissa viranomaiset eivät ole antaneet yhtiölle lupaa viedä rahojaan pois maasta.

Nepalissa yrityskaupat tehtiin tällä viikolla. Sopimuksen mukaan ostaja maksaa myös kauppahinnan päälle myös pankkitileillä makaavat rahat. Tämänkin jälkeen yhtiöllä on vielä arviolta puolisen miljardia euroa Euraasian rahaa pankkitileillä.

– Me olemme ratkaisseet Nepalin ongelman ja toivomme, että saavutamme samanlaisen ratkaisun Uzbekistanissa.

Onko Euraasia ollut taloudellisesti hyvä seikkailu yhtiölle?

– Me voimme laskea luvut sitten, kun olemme onnistuneet poistumaan jäljellä olevasta kuudesta maasta. Tämä on ollut kuoppainen matka, Dennelind myöntää.

Jäähyväiset Soneralle

Vain muutama minuutti yhtiökokouksen päättymisen jälkeen Dennelind kaivaa housuntaskustaan uutuuttaan kiilteleviä käyntikortteja ja alkaa jakaa niitä toimittajille.

Hallituksen varapuheenjohtaja Olli-Pekka Kallasvuo vaihtaa yhtiökokouksessa ajatuksia muun muassa puheenjohtaja Marie Ehrlingin kanssa. Yle

TeliaSoneraa ei enää ole juuri tehdyn historiallisen päätöksen jälkeen. Dennelindin kortissa lukee Telia Company. Tulevaisuudessa Sonera-nimeä käytetään vain Suomen liiketoiminnassa.

Yritämme kysyä yhtiön hallituksen varapuheenjohtajalta Olli-Pekka Kallasvuolta, mitä hän ajattelee suomalaisen Sonera-nimen hylkäämisestä. Kallasvuo kieltäytyy haastattelusta ja pinkaisee lopulta karkuun kuvaajaa konferenssikeskuksen aulassa.

Olisiko Sonera yhä konsernin nimessä, jos valtio olisi yhtä merkittävä omistaja kuin aiemmin?

Solidiumin toimitusjohtaja Kari Järvinen ei vuodata kyyneleitä Soneran perään.

– On yhtiön hallituksen asia miettiä, mikä nimi palvelee yhtiön etua parhaiten globaalisti. Totta kai yhtiö on myös ruotsalaisempi kuin aiemmin.

Telia Company aikoo keskittyä jatkossa Pohjois-Eurooppaan.

Uzbekistanilainen Khadija Ismailova on tutkinut TeliaSoneran tapausta yhdessä toimittajaverkosto OCCRP:n ja Ruotsin SVT:n kanssa. Ismailova istuu vankeustuomiota, jota on syytetty poliittisesti motivoituneeksi. Georg Wendt / AOP

Tapio Hintikka on seurannut yritystä ensin sisäpuolelta ja kymmenkunta vuotta ulkopuolelta. Hän ei ole optimistinen Telian tulevaisuuden suhteen.

– Ainakaan minä en tältä istumalta tiedä mitään sellaista, mikä voisi tarjota tien, joka korvaisi sen (Euraasian).

Soneran historia alkaa yli sadan vuoden takaa Valtion Lennätinlaitoksesta. Nyt ympyrä sulkeutuu ja ainakin osa Soneran tarinaa päättyy.

Myös diktaattorin tyttären Gulnara Karimovan säihkyvimmät vuodet näyttävät olevan takana. 43-vuotiaan Karimovan on kerrottu olevan Tashkentissa kotiarestissa. Hän odottaa uzbekistanilaisen korruptiotutkinnan oikeuskäsittelyä.

Salla Vuorikoski

Emanuel Sidea