Utelias kuutti ui aivan veneen viereen. Harrastajakuvaaja Susanna Sillanpäälle norppien kohtaaminen oli niin vahva kokemus, että hän ei osaa kuvitellakaan, että jokin ylittäisi tunteen vähään aikaan.

Norppien näkeminen on ollut mikkeliläisen Susanna Sillanpään haaveissa jo vuosia. Viimein viikko sitten Sillanpää tarttui unelmaansa ja lähti opastetulle norpparetkelle Puumalaan.

– Jo se oli huimaa, että näimme saimaannorpan kivellä, ja katsoimme sitä kiikarilla. Sitten huomasin, että siinä veneen vieressä, että mikäs tuossa menee. Siellä olikin pieni kuutti, Sillanpää kertoo.

Se oli jokin aivan niin huikea kokemus.

Sillanpään on vaikea kuvailla tunnetta, joka heräsi, kun hän näki norpan oikeassa ympäristössään.

– Se oli niin hellyttävä. Teki mieli puhua sille kuin vauvalle. Ja kyllä minä jotain vauvakieltä sille puhuinkin, mutta en muista, mitä sanoin. Se oli jokin aivan niin huikea kokemus.

Kuutin lähestymisen huomasi veden pinnan väreilystä. Kun veden pinta rikkoutui, esiin nousi pieni, utelias pää.

– Koska vedenpinnassa on eri sävyjä, se voi olla vaikea huomata ensin. Mutta tämä kuutti nosti päänsä kunnolla esiin, ja se kurkisteli meitä uteliaana. Saimme hyviä kuvia, sanoo Sillanpää.

Kuutti pyöri pitkään veneen ympärillä. Välillä se sukelsi ja ilmestyi jälleen näkyviin.

– Se oli oppaankin sanojen mukaan harvinaisen utelias kuutti.

Susanna Sillanpää haaveili kauan saimaannorpan näkemisestä. Susanna Sillanpään kotialbumi

Sillanpää arvelee, että vähään aikaan tuskin tulee kokemusta, joka ylittää kohtaamisen kuutin kanssa. Hän jopa epäröi, uskaltaako lähteä enää uudestaan norpparetkelle, koska tämä kerta vaikutti niin syvästi.

– En tiedä, voiko tulla enää yhtä hieno kokemus. Mutta on ihan käsittämätöntä, että miksi en ole aiemmin lähtenyt toteuttamaan tällaista haavetta. On hurjaa, että näin lähellä voi saada tällaisia luontoelämyksiä.

Ihmisen pitää tehdä asioita, jotka innostavat ja pitävät ihmisen vireessä.

Sillanpää ehti norpparetkellä nähdä yhteensä kolme viiksiniekkaa.

Sillanpää on harrastanut kuvaamista muutaman vuoden. Hän käy esimerkiksi karhuja kuvaamassa piilokojusta. Kuvan ottaminen karhusta on toisella tavalla jännittävää kuin saimaannorpan kuvaaminen.

– Ihmisen pitää tehdä asioita, jotka innostavat ja pitävät ihmisen vireessä. Tykkään kuvata luonnon lisäksi vauvoja ja perheitä.

Norpan näkeminen on Saimaalla aiempaa todennäköisempää, koska kanta on vahvistunut viime vuosina. Vuodenajoista varsinkin kevät on otollista aikaa norppien kuvaamiselle, koska silloin ne nousevat rantakiville saadakseen talvikarvansa irtoamaan.

Aiheesta lisää: Saimaannorpan suojelutyössä läpimurto: Kuutti syntyi ihmisen rakentamaan keinopesään