Sami Viitanen kaipaisi lisää pyörätelineitä, joihin pyörän saa rungosta kiinni. Jos pyörä on vain eturenkaasta kiinni, varas voi parhaimmillaan sekunneissa irrottaa muun pyörän ja jättää etupyörän telineeseen.

Sami Viitanen kaipaisi lisää pyörätelineitä, joihin pyörän saa rungosta kiinni. Jos pyörä on vain eturenkaasta kiinni, varas voi parhaimmillaan sekunneissa irrottaa muun pyörän ja jättää etupyörän telineeseen. Toni Määttä / Yle

Poliisi ei yleensä ehdi tutkia pyörävarkauksia. Joukko pyöräilyaktiiveja onkin ryhtynyt jäljittämään varkaita netissä.

Ennen kuin olet päässyt tämän jutun loppuun, on jossain päin Suomea hyvin mahdollisesti varastettu jonkun polkupyörä.

Kesällä pyörävarkaudet yli kaksinkertaistuvat muuhun vuoteen nähden ja pelkästään Helsingissä ilmoitetaan viedyksi polkupyörä melkein joka tunti.

Poliisi ei välttämättä tutki pyörävarkauksia ollenkaan – silloinkaan, kun uhri löytää itse pyöränsä myynnistä nettipalstoilta. Lähinnä pyörä voidaan saada takaisin sattumalta jotakin toista rikosta tutkittaessa, kun pyörä löytyy kotietsinnässä varkaan kotoa.

– Rikosilmoitus tulee yleensä sähköisesti. Sen jälkeen se kirjataan järjestelmään, jos pyörästä on yksilöllisiä tunnistetietoja olemassa. Sen jälkeen jutun aktiivinen tutkinta lopetetaan, sanoo rikostarkastaja Jari Illukka Helsingin poliisista.

Poliisi pystyisi selvittämään pyörävarkauksia esimerkiksi valvontakameroista. Se kuitenkin vaatii käytännössä sen, että rikospaikka ja -aika ovat tiedossa, teko on tapahtunut kameravalvotulla paikalla ja tekijä pystytään tunnistamaan.

Omaisuusrikoksista selviää yleensä noin yksi kolmesta, pyörävarkauksista vielä harvempi. Ja yleensä kun poliisi priorisoi tehtäviään, tingitään juuri pyörävarkauksien kaltaisten massarikosten tutkinnasta.

Tämän tietävät myös ne, jotka ovat turhaan yrittäneet saada pyöriään takaisin. Heidän avukseen onkin nettiin syntynyt pyöräsalapoliisien verkosto, joka käräyttää varastettujen pyörien myyjiä.

Facebook-salapoliisien avulla ratkesi myös espoolaisen Viitasen perheen pyörävarkaus.

Helsingissä ilmoitettiin viime vuonna 3 658 pyörävarkautta, eikä suurin osa tapauksista selviä koskaan. Jos yhden varastetun pyörän keskimääräinen myyntihinta olisi esimerkiksi 200 euroa, se tarkoittaisi, että pyörävarkaudet olisivat pelkästään Helsingissä puolen miljoonan euron bisnes vuosittain. Seppo Suvela / Yle

Yhtenä alkukesän aamuna Viitasen perheen poika tuli kotiin rikottu polkupyörän lukko käsissään. Muuta ei ollut jäänyt jäljelle, kun pyörä oli hävinnyt kodin pihalta.

– Poika tuli itku kurkussa sanomaan, että ei ole pyörää enää, isä Sami Viitanen kertoo.

Viitasen perheen onneksi pyörästä oli olemassa valokuvia. Vanhemmat postasivat niitä ahkerasti netin varastettuihin pyöriin keskittyville etsintäfoorumeille.

– Siinä meni ehkä kymmenen minuuttia kun ensimmäinen ilmoitus tori.fi-sivustolta löytyi. Sitten niitä löytyi lisää eri puolilta Facebookia.

Se oli Viitasen kaltaisen aktiivipyöräilijän silmissä tyypillinen varkaan ilmoitus. Myyjän nimi oli keksitty. Mallia ei selvinnyt, vaan pyörää myytiin suurpiirteisesti "maastopyöränä". Vaihteiden määrä oli ilmoituksessa väärin. Hinta oli huomattavan halpa.

Se sai minut haluamaan, että hän jää kiinni. Sami Viitanen

Jos varastettu pyörä on myynnissä vaikkapa tori.fi-sivustolla, poliisi pystyy selvittämään myyjän ip-osoitteen. Jos myyntikanavana on ulkomainen nettisivusto, asia mutkistuu heti. Tämän vuoksi edes myynti-ilmoituksen löytäminen ei aina auta.

Aluksi Viitanen toivoi saavansa edes pyörän takaisin ja anteeksipyynnön. Mutta sitten hän huomasi, että samalla myyjällä oli ainakin kolme maastopyörää myynnissä. Se ärsytti.

– Se sai minut haluamaan, että hän jää kiinni.

Huomiota herättävä näky poliisiaseman varastossa

Jos nämä pyörät olisi ilmoitettu runkonumeron perusteella varastetuiksi, ne saataisiin takaisiin omistajilleen parhaimmillaan pikavauhtia, kertoo rikoskomisario Mikko Minkkinen. Toni Määttä / Yle

Vantaan poliisiasemalla on varasto, jonka seinällä roikkuu vieri vieressä kotietsinnöissä takavarikoituja pyöriä. Kirkkaanväriset Jopot ovat yliedustettuja, mutta välissä on yksi tuliterä sähköpyöräkin.

Vaikka seinillä roikkuu pyöriä vähintään tuhansien eurojen edestä, kukaan ei ole ilmoittanut kaipaavansa niitä. Todennäköisesti omistajat eivät ole aikanaan kirjanneet runkonumeroa ylös. Jos olisivat, omistaja selviäisi minuuteissa.

Kun Itä-Uudenmaan poliisi teki tavallista enemmän huumetakavarikoita alkuvuodesta, sitä seurasi varkauksien aalto. Se kertoi siitä, miten pyörävarkauksien kaltaiset omaisuusrikokset ovat yhteydessä etenkin huumerikollisuuteen.

– Varkauksilla rahoitetaan huumeidenkäyttöä tai huumevelkojen maksua. Ja jos rahantarve on kova, tehdään ryöstö, kuvaa rikoskomisario Mikko Minkkinen Itä-Uudenmaan poliisista.

Oikeudentajuni ei olisi millään sallinut sitä, että näen jonkun myyvän minulta varastettua tavaraa, enkä toimisi. Johanna Aydemir

Joskus poliisi löytää epäiltyjen kotoa useita pyöriä tai pyörien osia ja lukkojen rikkomiseen tarkoitettuja työkaluja. Tällöin tietää, että taustalla on ammattimainen toimija.

Ääritapauksissa Suomesta vietyjä pyöriä on löydetty ulkomailta teollisuushallista, jonne on koottu välivarastoon eri puolilta Eurooppaa varastettua tavaraa.

KRP:n mukaan rikollinen ketju tavallisesta pyörävarkaudesta voi johtaa lenkki lenkiltä aina kansainväliseen järjestäytyneeseen rikollisuuteen asti. Tätä tavallinen pyöränsä menettänyt suomalainen tuskin tulee ajatelleeksi. Siitä ei kuitenkaan ole ainakaan Helsingin poliisin mukaan näyttöä, että esimerkiksi rikolliset jengit järjestelmällisesti varastaisivat pyöriä ja kauppaisivat niitä.

Helsinkiläinen Johanna sopi tapaamisen pyörävarkaan kanssa

Yksi tapa saada pyörävaras kiinni on järjestää valeosto. Tapaamisessa voi kuitenkin olla riskinsä, eikä poliisilla ole aina aikaa lähteä mukaan turvaamaan ostajan selustaa. On myös tapauksia, joissa pyörä ei lopulta olekaan ollut oikea.

– Kyllä se jännitti, myöntää varkaalta poikansa pyörän hakenut helsinkiläinen Johanna Aydemir.

Hän oli sopinut tapaamisen pyöräkauppiaan kanssa ostarille. Poliisit lupasivat olla paikalla. Aydemiriä kuitenkin mietitytti, voisiko varas kostaa.

– Mutta oikeudentajuni ei olisi millään sallinut sitä, että näen jonkun myyvän minulta varastettua tavaraa enkä toimisi.

Jos ostaa viidensadan euron pyörän satasella ilman tietoa pyörän alkuperästä, pitäisi ymmärtää että myyjällä ei ole puhtaat jauhot pussissa. Sami Viitanen

Varmuuden vuoksi hän oli värvännyt muutamia tuttavia, jotka sopivasti lukivat lehtiä tai söivät jäätelöä lähistöllä.

Kaikki sujui lopulta rauhallisesti. Pyörävaras ei ollut edes itse paikalla, vaan oli lähettänyt asialle tyttöystävänsä. Kun poliisit tulivat esiin, myyjä ei edes yrittänyt kiistää tapahtunutta.

Myös espoolainen Sami Viitanen yritti aluksi järjestää valeoston hänen poikansa pyörän varastaneen nuorukaisen kanssa. Luultavasti varas haistoi kuitenkin palaneen käryä ja lopetti viestittelyn lyhyeen.

Tässä kohtaa moni olisi luovuttanut. Viitanen päätti kuitenkin vaimonsa kanssa lähteä selvittämään varkaan henkilöllisyyttä. Avain arvoitukseen löytyi myyjän Facebookiin lataamista kuvista.

"Meni ehkä pari päivää, kun pyörävarkaan isä soitti"

Vaikka perheen pojan pyörää kaupittelevan Facebook-profiilin nimi oli keksitty, siinä oli julkaistu oikeita kuvia. Viitasen perhe katsoi, ketkä kaikki olivat tykänneet kuvista. Sitten he etsivät tykkääjien kavereita, kunnes löysivät lopulta henkilöitä, joita itsekin tiesivät.

Heidän kauttaan Viitaset lähettivät kyselyitä, tunteeko joku henkilön pyöräkauppiaan Facebook-profiilin takana.

– Siinä meni ehkä pari päivää, kun pyörävarkaan isä soitti ja kertoi, että etsimme hänen poikaansa.

Pyörä oli ehtinyt mennä kaupaksi ja vakuutus maksaa korvaukset. Viitaset päättivät kuitenkin ottaa yhteyttä ihmiseen, jolle varas oli myynyt pyörän.

Ostaja oli aluksi vihainen ja piti pyörää omanaan, koska oli siitä maksanutkin.

– Mutta jos ostaa viidensadan euron pyörän metroasemalla satasella ilman mitään tietoja pyörän alkuperästä, pitäisi ymmärtää että myyjällä ei ole puhtaat jauhot pussissa.

Lopulta ostaja päätti palauttaa pyörän poliisille. Viitaset eivät sitä enää takaisin saaneet, vaan se on nyt vakuutusyhtiön omaisuutta ja huutokaupataan myöhemmin.

"Ei ole oikein, että apua ei saa"

Poliisin näkökulmasta ei ole mitään väärää siinä, että ihmiset pyrkivät selvittämään pyörävarkauksia, kunhan salapoliisit eivät yritä toimia poliisin valtuuksin.

Mutta onko oikein, että yksi Suomen yleisimmistä rikoksista on sellainen, jonka selvittäminen on jäänyt pääsääntöisesti uhrin vastuulle?

Ainakin vantaalaista Kim Janssonia tilanne turhauttaa. Hän on perustanut Facebookiin Polkupyörävarkaudet PKS -ryhmän, jossa on jo yli 2 000 jäsentä. Suosiolla on kääntöpuolensa: myös varkaat ovat oppineet etsimään ryhmästä heitä koskevia ilmiantoja tai tietoja hylätyistä pyöristä.

– Polkupyörävarkaudet ovat ainoita kertoja, kun tavallinen kansalainen tarvitsee poliisin apua. Ei ole oikein, että silloin apua ei saa, Jansson sanoo.

Osalla ryhmän jäsenistä on kitkeriä kokemuksia tapauksista, joissa varas on tiedossa tai hänestä on hyvää kuvaa, mutta poliisitutkinta ei ole silti edennyt.

Itä-Uudenmaan poliisin rikoskomisario Mikko Minkkinen ei ainakaan suoraan tunnusta moitteita todeksi. Hänen mukaansa tapauksia kyllä tutkitaan, mutta jos vaikkapa pyörä ilman runkonumeroa on viety viikonlopun aikana eikä kukaan ole nähnyt tekijää, mahdollisuudet ovat laihat.

– Kuka tahansa voi vähentää pyörävarkauksia ainakin lukitsemalla pyörän huolellisesti ja jättämällä sen paikkoihin, joista se ei välttämättä niin helposti joudu anastuksen kohteeksi. Pyöriin kannattaa myös laittaa tunnisteet.

Poikansa pyörävarkauden selvittäneelle Sami Viitaselle tämä on liiankin tuttua. Omia pyöriään hän pitää nykyään makuuhuoneessa tai parvekkeella.

– Ei sekään hirveän hauskaa ole. Ja kun lähden jonnekin, minulla on aina kolme kiloa lukkoja mukana. Muuten en uskalla pyörää jättää.

Lisää aiheesta:

U-lukko on pyörävarkaan painajainen – näillä vinkeillä pyörääsi ei helpolla varasteta

Katso täältä, kuinka kauan poliisilla kestää tulla paikalle kotikunnassasi – Näin hallitus aikoo parantaa tilannetta