Uutuuskirja paljastaa lestadiolaisten bisnesten taustat: Näin nuoria miehiä sitoutetaan velalla rakennusalalle – vaaditaan ilmaisia ylitöitä puhumalla "hengen talkoista"

Verkostot ja hyvät suhteet ovat yrityselämässä tunnetusti kovaa valuuttaa. Vanhoillislestadiolaisissa yrittäjäpiireissä verkostot ovat erityisen vahvoja, ilmenee politiikantutkija Aini Linjakummun Vanhoillislestadiolaisuuden taloudelliset verkostot -tutkimuksesta. Sen mukaan lestadiolaisten muodostama verkosto antaa mahdollisuuksia tavoittaa ihmisiä, niin potentiaalisia liikekumppaneita, työntekijöitä kuin asiakkaitakin. Uutuuskirjan mukaan liikkeeseen kuuluvien asiakkaiden tavoittamisen lisäksi yhteistyön tekeminen liikkeeseen kuuluvan yrittäjän kanssa on luontevaa, koska jaetaan samanlaisia kulttuurisia ja sosiaalisia koodeja sekä tunnetaan toisen liikkeeseen kuuluvan ihmisen ”talostelu”, kuten eräs tutkimusta varten haastateltava arvioi: "Ehkä kanssakäymisen tapa ja kulttuuri, niin sanottu talostelu, tietää suunnilleen toisen tavan ajatella, tekee sen niin paljon helpommaksi ottaa yhteyttä toiseen lestadiolaiseen. Mielikuvaa ruokitaan saarnoissakin, että me ollaan outoja lintuja, kummallisia, eikä muu kuin toinen lestadiolainen voi ymmärtää, niin on helppo tie hakea yhteistyökumppani toisesta lestadiolaisesta." Kirjan haastateltavat esiintyvät nimettöminä. Myöskään yritysten nimiä ei mainita. –Lähinnä se liittyy tutkimusetiikkaan. Jos voi ajatella, että siitä tulee hankaluutta tutkimuskohteelle, niin se ei sitten ole korrektia, Linjakumpu perusteli ratkaisuaan Iltalehdelle lauantaina. Miten verkosto käytännössä toimii? Siitä Linjakumpu nostaa kirjassa esimerkkinä neljän yrityksen väliset yhteydet. On yritys A, joka toimii yritysvalmennuksen piirissä, yritys B, joka toimii rakennusalalla, yritys C, joka on kiinteistöyhtiö ja yritys D, joka toimii elintarviketeollisuudessa. Yritykset toimivat osin kokonaan eri toimialoilla ja osin toisiaan sivuavilla toimialoilla. –Yrityksissä A, C ja D on vahvasti yhden perheen vaikutus nähtävissä; ja osittain yrityksiä voitaneenkin pitää perheyrityksinä. Yritys A on myynyt palvelujaan kolmelle muulle (B, C, D) yritykselle. Yritys B on puolestaan toiminut merkittävänä liikekumppanina myös yritys C:n kanssa. Yrityksissä A, C ja D toimii toimitusjohtajina yhden perheen veljekset, ja veljesten isä toimii yritysten A ja D hallituksessa sekä yrityksen A työntekijänä. Linjakummun mukaan esimerkki kuvastaa lestadiolaistaustaisia verkostoja, joihin sisältyy moninaisia suhteita, kuten taloudellista yhteistyötä, keskinäisiä hallitusjäsenyyksiä ja sukulaisuussuhteita. "Ostetaan työtä varten peräkärry" Linjakummun johtopäätös on, että lestadiolaisten verkostoissa taloudelliset suhteet limittyvät hengellisiin ja sosiaalisiin suhteisiin sekä sukulais- ja ystävyyssuhteisin, mikä tekee näistä verkostoista erityisen vahvoja. Lisäksi verkostot edesauttavat yritystoiminnan rakentumista, rekrytointia ja asiakkaiden hankintaa. Kirjan mukaan lestadiolaisten muodostamien verkostoyhteyksien avulla aloittava yrittäjä saa käyttöönsä tarvittavia taloudellisia ja muita materiaalisia resursseja. Tämän tyyppinen toimintatapa voi syntyä myös ”sisäisen yrittäjyyden” muodossa. Tässä yhteydessä termi tarkoittaa sitä, että yrityksen sisällä toimitaan yrittäjämäisesti, kuten eräs liikkeeseen kuulunut henkilö kuvaa toimintatapaa: ”Varsinkin rakennusalalla lestadiolaispohjaisissa yrityksissä on tapana, että nuorelle yhteisöön kuuluvalle miehelle ostatetaan työtä varten peräkärry ja työssä tarvittavat työkalut siten, että yritys ostaa ne ja työntekijä maksaa hiljalleen firmalle. Oulun alueella yleisempää, johtuen varmasti siitä että on liikkeen pääalueita ja siellä on paljon näitä em. yrityksiä.” Uskonveli sitoutetaan velalla Linjakummun mukaan lestadiolaisuus voikin olla yrittäjälle hyvinkin hyödyllistä: lestadiolaisuus on hengellinen, sosiaalinen ja kulttuurinen resurssi yrittäjälle ja yrittäjyydelle. Se näkyy esimerkiksi palkatessa työvoimaa omien joukosta. –Eräs aineistossa useamman kerran esiin tullut tapa on ”sitoa” työntekijä omaan yritykseen takaamalla työntekijälle joko työn tekemiseen tai normaaliin elämään liittyviä asioita ja resursseja, Linjakumpu kirjoittaa. Palvelusten tekemisellä työntekijöille pyritään saamaan myöhemmin itselle jotain etuja, kuten seuraavassa kirjan esimerkissä lestadiolaistaustainen henkilö kertoo. ”Työnantaja sitoi työntekijöitä myymällä heille velaksi autoja, asuntoja, kalliita työkaluja jne. (– –) Kun ajat tiukkenivat ja lomautuksia jaeltiin, töihin jäivät ne liikkeeseen kuuluvat nuoret miehet jotka olivat yrittäjälle velkaa. Tuo työntekijöille velaksi myynti on yleinen tapa vanhoillislestadiolaisissa rakennusalan yrityksissä. Samoin se että työntekijät ovat pääasiassa nuoria vasta koulunsa päättäneitä miehiä, muutama kokeneempi työntekijä on nimenä ja tarvittaessa opastamassa nuorempia. (– –) Tuolla velaksi myynnillä ja ”kottivelalla” saa otteen halvasta työntekijästä pitkäksi aikaa. Toisaalta työntekijä hieman saa turvaa, että johtaja pitää töissä että velka kuittautuu.” Esimerkissä puhutaan ”nuorista miehistä”, jotka olivat tämän ”sitomisen” kohteena. ”Nuoret miehet” tulevat myös muutamissa muissa kirjan esimerkeissä esiin lähinnä siitä näkökulmasta, miten heidän osaltaan ei noudateta palkkaukseen tai työaikoihin liittyviä ehtoja. Näiltä nuorilta uskonveljiltä voidaan vaatia Ilmaisia ylitöitä puhumalla "hengen talkoista" tai leimaamalla heidän kohtuulliset palkankorotustoiveet "ahneudeksi." Toisaalta kirjan haastateltavat puhuvat uskoveljien suosimisesta. Liikkeeseen kuuluvien asema voi olla hyvä siksi, että työnantaja ei voida tehdä toisinkaan, eli työnantaja kokee velvollisuudekseen kohdella hyvin samaan yhteisöön kuuluvia alaisiaan. Hyödyt voivat kirjan olla myös hyvin konkreettisia. ”Jotkut työntekijät, jotka olivat mieheni yrityksessä, kokivat silloin, että heille hankittiin kaikki. Se ehkä liittyy näyttämisen haluun. He saivat paremmat edut, vaikka ei olisi ollut ehkä varaakaan. Sen on jotkut sanonut, että he saivat liian hyvät työsuhdeautot, puhelimet ja muut. Heillä oli jopa ollut huono omatunto siitä,” eräs haastateltava sanoo kirjassa. Ei-lestadiolaisten kohtelu arka aihe Eräs liikkeeseen kuulumaton haastateltava kuvaa kirjassa kokemuksiaan lestadiolaisyrityksessä, ja sitä miten johtaminen perustui ”asioiden salailuun ja pelolla johtamiseen”. Hänen mukaansa pelko vaikutti työpaikan ei-lestadiolaisten kokemukseen työssä olemisesta: ”Sitten kyllä siinä se pelkokin tuli joissakin kohtaa esille, koska pyrittiin niin sanotusti paikallisesti neuvottelemaan. (– –) Varsinkin minun työkaveri pelästyi ja sanoi, että meidän on paras pitää suu supussa täällä. Sitä ei tiedä minkälaiset verkostot tuolla on, ikinä ei päästä mihinkään töihin, jos ei olla niin sanotusti nätisti.” Toisaalta kirjaa varten haastatellut lestadiolaiset sanovat ja niin kuulemma jopa saarnoissakin julistetaan, ettei omia saisi suosia. –Asiasta puhumisen voinee osittain tulkita niin, että liikkeen piirissä on tiedossa lestadiolaistaustaisten ihmisten suosimista rekrytoinneissa. Koska tätä pidetään yhteiskunnassa arveluttavana toimintana, siihen halutaan ottaa kantaa, sillä liikkeen mainetta halutaan vaalia, kirjassa todetaan. Vaikka ei-lestadiolainen työntekijä voi kirjan mukaan olla hyvinkin tyytyväinen työskentelyolosuhteisiinsa lestadiolaisyrityksessä, tutkimuksen aineistossa tulee esiin myös ongelmatilanteita. –Osa niistä on lievää harmistusta ja tyytymättömyyttä omaan kohteluun lestadiolaisessa työympäristössä, osassa tilanteita kysymys on hankalammista työsuhteisiin liittyvistä tekijöistä. Harmistusta aiheuttavia asioita saattavat olla vaikkapa työaikoihin liittyvät järjestelyt. Rakentaminen tärkein toimiala Kustantajan (Vastapaino) ja Lapin yliopiston mukaan Linjakummun kirja on ensimmäinen tutkimus vanhoillislestadiolaisten taloudellisesta toiminnasta. Tutkimuksen mukaan rakentaminen on vanhoillislestadiolaisten keskeisin ja tärkein yrittämisen alue. Rakentaminen pitää sisällään mm. talonrakentamista, rakennusten asennus- ja viimeistelytöitä sekä rakennuttamista. Rakentamiseen tiiviisti liittyvä teollisuus ja siinä erityisesti rakennustuoteteollisuus, joka sisältää valmistalojen, rakennusmateriaalien, rakennuspuusepäntuotteiden (esimerkiksi ovet, ikkunat, kynnykset ja kattotuolit) rakentamisen, on sekin lestadiolaisten vahvaa aluetta. –Osa lestadiolaistaustaisista yrityksistä voi toimia rakentamisen alueella varsin monipuolisesti tarjoten useammanlaisia rakentamisen palveluja, kuten uudis- ja korjausrakentamista. Jotkut yritykset ovat keskittyneet yhteen rajattuun rakentamisen osa-alueeseen, kirjassa todetaan. Rakentamiseen liittyviä toimialoja lestadiolaistoimijoiden piirissä ovat myös erilaiset suunnittelu- ja konsulttitoiminnot ja kiinteistöpalvelut. Suunnittelun ja konsultoinnin yritykset voivat olla esimerkiksi arkkitehtitoimistoja. Kiinteistöala sisältää puolestaan kiinteistöjen ostamista, hallinnointia, huoltoa ja isännöintiä. Näistä toisiinsa kytkeytyvistä toimialoista ja niillä toimivista yrityksistä muodostuu toisiaan lähellä oleva kokonaisuus. –Yritykset eivät ole välttämättä konkreettisessa yhteydessä toisiinsa, eivätkä muodosta siinä mielessä selväpiirteistä verkostoa. Aloittelevan lestadiolaisyrittäjän näkökulmasta kyse on kuitenkin mahdollisuuksien kokonaisuudesta, jossa on potentiaalisesti monia muita liikkeeseen kuuluvia yrittäjiä jo toimimassa, Aini Linjakumpu kirjoittaa. Ei pelkkää rakentamista Liikkeen piirissä on kirjan mukaan paljon toimijoita, jotka ovat suuntautuneet varsin tuoreille aloille, esimerkiksi erilaisiin IT-palveluihin, konsultointiin sekä kirjoittamiseen ja julkaisemiseen liittyvään toimintaan. Uusimpia yritystoiminnan sektoreita lestadiolaisyrittäjien piirissä ovatkin esimerkiksi ammatillinen, tieteellinen ja tekninen toiminta, rahoitustoiminta, hallinto- ja tukipalvelutoiminta sekä informaatio- ja viestintäsektorit. Vähittäiskaupan ja jossain määrin myös tukkukaupan yrityksiä on runsaasti. Vähittäiskaupan alueella on lestadiolaisyrittäjiä esimerkiksi ruoka-, sekatavara-, lastentarvike-, lastenvaate-, rauta-, lahjatavara- ja vaatekauppojen piirissä. Myös vapaa-aikaan, esimerkiksi kalastukseen, ulkoiluun kuten myös autojen myyntiin liittyviä yrityksiä on olemassa. Sosiaali- ja terveyspalvelut on kirjan mukaa esimerkki alueesta, jossa lestadiolaisyritykset toimivat niin palveluntuottajina kuin infrastruktuurin rakentajina. Teologinen merkitys tulee selvimmin esille sen suhteen, millaisia toimialoja ei liikkeen piirissä harjoiteta, eli toimialat, jotka näyttäytyvät hengellisessä mielessä ongelmallisina. Oulun seudulla paljon lestadiolaisyrityksiä Alueellisesti tärkeimmäksi alueeksi lestadiolaisen taloudellisen toiminnan vaikutuksen kannalta kirjoittaja arvioi suurin piirtein Oulun, Pyhännän ja Kokkolan välille jäävän alueen siten, että painopiste on Oulun ympäristössä, ja merkitys vähenee mentäessä kohti Kokkolaa. –Muita tärkeitä alueita arvioisin olevan eteläisen Lapin sisältäen erityisesti Rovaniemen, Kemin, Tervolan ja Ranuan. –Merkityksellistä taloudellista toimintaa vanhoillislestadiolaisuuden piirissä on myös isojen kaupunkien yhteydessä, esimerkiksi pääkaupunkiseudulla sekä Tampereen ja Jyväskylän seudulla. Moraali joustaa tarvittaessa Vanhoillislestadiolaisuuden piirissä elää kirjan mukaan noin 100 000 ihmistä. Kirjan mukaan varovaistenkin arvioiden mukaan liikkeen jäsenillä on satoja ja todennäköisesti tuhansia yrityksiä. Lestadiolaisia pidetään ahkerina sekä yritteliäinä ihmisinä. Rikastuminen ei ole ongelma hengellisesti vaikka mammonan vaaroista puhutaan. Eräs kirjan haastateltava näkee, että rahaan liittyvät asiat ovat tabuja. Yhteisön piirissä tiedetään, ketkä ansaitsevat ja pärjäävät taloudellisesti hyvin, kuten myös ne, jotka toimivat arveluttavasti, mutta se ei ole hengellisen tai yhteisöllisen arvioinnin asia. Vaikka rehellisyyttä ja moraalisuutta korostetaan, niin erehtyminen tai väärin tekeminen taloudellisen alueella on kirjan mukaan hairahtumista mutta ei osoita vääränlaista asennetta uskovien yhteisöä kohtaan. ”Huomasin, että lestadiolaisuuden käsitteessä, siihen liittyy tämä syntikäsitys, että yrittäjyydessä synnit menee jännästi eri kategoriassa. Jumalan valtakuntaa uhkaavat synnit on pahempia kuin synnit, jotka on virallisenkin käsityksen mukaan väärintekoja, mutta ne ei uhkaa sitä valtakuntaa, niin niihin suhtaudutaan eri tavalla. (– –) Jos jotenkin vähän on vilpillisesti tai rajattomasti toimii, niin ei se ole niin vakavaa, kunhan ei lähde Jumalan valtakuntaa parjaamaan. Jos osaa sopivasti esittää katuvaa tai myötämielistä siihen suuntaan, niin seuraukset ei ole kovinkaan kummoisia," eräs kirjan haastateltava sanoo.