Presidentinvaalikeskusteluun tupsahti tiistaina väite perussuomalaisten ehdokkaan Laura Huhtasaaren pro gradu -opinnäytetyöhön sisältyvästä plagioinnista. Huhtasaari ja perussuomalaiset kiistävät väitteen perättömänä, mutta Huhtasaaren gradu näyttää kiistatta sisältävän muutamia muista opinnäytteistä suoraan kopioituja tekstinkappaleita, jotka on lähteytetty puutteellisesti.

Presidenttiehdokkaan gradun nosti esiin Liberaalipuolueen puoluesihteeri Tuomas Tiainen Puheenvuoro-blogissaan . Hän osoittaa blogissaan, että tiettyjä Huhtasaaren vuonna 2003 julkaistun pro gradun kappaleita on kopioitu vanhemmista suomalaisista opinnäytetöistä joko sanasta sanaan tai lähes. Huhtasaari on merkinnyt kappaleisiin lähdeviitteet, mutta ne eivät viittaa suomalaistöihin vaan ulkomaisiin lähteisiin, eivätkä mainitut alkuperäislähteet täsmää vanhempiin suomalaistöihin kirjattujen lähteiden kanssa. Kaikkiaan Tiainen on löytänyt gradusta kolme kyseenalaista kohtaa.

Perussuomalaisten puoluelehden sivuilla julkaistiin tiistaina kirjoitus, jossa plagiointisyytöstä kuvataan ”ankaksi”. Suomen Uutisten päätoimittaja Matias Turkkila perustelee tätä tulkintaa myös Tiaisen blogin alla kirjoittaen, että ”tekstikohdat, joita väität plagioiduiksi, on lähteistetty asianmukaisesti”.

– Huhtasaari ei väitä tekstiä miltään osin omakseen, perussuomalaiset perustelee.

Tiainen vastaa sekä Turkkilalle että Huhtasaarelle bloginsa kommenteissa. Hän huomauttaa, että vaikka Huhtasaaren työssä mainitaan lähteet, ne eivät viittaa aiempiin suomalaistöihin.

– Nuo Suomen uutisten mainitsemat lähdeviitteet viittaavat aivan eri paikkoihin kuin mistä mainitut kohdat on plagioitu.

Huhtasaari ja Turkkila eivät kiistä sitä, että Tiaisen esiin nostamat tekstikohdat vastaavat sanasta sanaan aiempien suomalaisten opinnäytetöiden tekstejä. Bloggaaja Tiainen puolestaan täsmensi otsikkonsa alkuperäistä väitettä ”Laura Huhtasaaren gradu on plagioitu” muotoon ”Laura Huhtasaaren blogi sisältää plagiointia”.

– Koko gradu ei ole plagioitu, vaan se sisältää plagiointia useissa kohdissa, hän kirjoittaa.

Tiainen myös korostaa, että hän ei syytä Huhtasaarta tekijänoikeusrikkomuksesta, vaan viittaa ”plagioinnilla” hyvän tieteellisen käytännön vastaiseen lainaamistapaan.

– Professorina voin todeta, että lainaukset tulee merkitä lainauksina, lainausmerkein. Tämä ei todellakaan ole rakettitiedettä, ja [Huhtasaaren] viittaukset ovat kyllä tehty tavalla jotka ei – kauniisti sanottuna – täytä akateemisen kirjoittamisen kriteerejä, kommentoi myös johtamisen professori Alf Rehn Tiaisen blogin kommenteissa.

Professori Rehn kertoo sosiaalisessa mediassa perehtyneensä Huhtasaaren gradun ja muiden opinnäytetöiden samankaltaisuuksiin luettuaan Tiaisen blogin. Hän kirjoittaa tapauksesta plagiointina. Juttu jatkuu Alf Rehnin julkisen Facebook-päivityksen alla.

TENK:n pääsihteeri: Tämänkaltaiset tapaukset ennemmin piittaamattomuutta kuin plagiointia

Uusi Suomi kysyi tilanteesta tulkintaa myös Tutkimuseettiseltä neuvottelukunnalta (TENK). Se on opetus- ja kulttuuriministeriön alainen asiantuntijaelin, joka muun muassa edistää hyvää tieteellistä käytäntöä ja ennaltaehkäisee tutkimusvilppiä.

TENK:n pääsihteeri Sanna Kaisa Spoof korostaa puhuvansa plagioinnista ja tutkimusvilpistä yleisellä tasolla. Hän ei tunne Huhtasaaren tapausta tarkemmin, eikä voi virassaan ottaa kantaa yksittäistapauksiin. Spoof sanoo Uudelle Suomelle, että Huhtasaaren tapauksen kaltaisissa epäilyissä voisi plagioinnin sijaan pohtia pikemminkin, olisiko kyseessä piittaamattomuus hyvästä tieteellisestä käytännöstä.

Spoofin mukaan neuvottelukunnalla on kolme kategoriaa vilpille ja piittaamattomuus on näistä lievin. Hän korostaa, että plagiointisyytös on hyvin raskas ja viittaa tiedeyhteisön tarkoitukselliseen harhauttamiseen.

Huhtasaari viittaa bloggaajan esiin tuomissa gradunsa kohdissa alkuperäislähteisiin, kun varsinainen teksti näyttää olevan peräisin toisista opinnäytetöistä. Spoofin mukaan tämänkaltaiset ratkaisut eivät ole Suomessa tavattomia ja samaa aihetta tutkivilla opiskelijoilla esimerkiksi johdantokappaleet saattavat joskus olla ”liian toisilta napattuja”. Spoof korostaa, että toisen tekstiä saa lainata, kunhan kertoo lähteen. Jos teksti on peräisin opinnäytetyöstä, pitää viitata opinnäytetyöhön.

–Tämä ei ole nyt niin paha, kuin että ne viittaukset puuttuisivat siitä kokonaan ja siitä tekstiyhteydestä annettaisiin ymmärtää, että ne ovat hänen omia ideoitaan, Spoof sanoo Uudelle Suomelle.

Spoofin mukaan professori Rehnin kommentti siitä, että suora lainaus vaatisi tieteellisessä kirjoittamisessa aina ehdottomasti lainausmerkit, ei pidä paikkaansa. Spoofin mukaan käytäntö tämän suhteen vaihtelee tieteenaloittain.

Plagiointi ei ole rikos

Plagiointi ei ole Suomessa rikos, vaan sanktiona on maineenmenetys. Gradujen osalta Suomessa on Spoofin mukaan muutamia tapauksia, joissa maisteri on menettänyt tutkintonsa plagioituaan graduunsa niin suuria osia, ettei enää voi puhua opinnäytteestä. Spoof kuitenkin huomauttaa, että kyseessä on ”äärimmäisen iso prosessi” ja vilpin pitäisi olla todella räikeää, jotta maisterintutkinto otettaisiin pois.

Tutkijoiden osalta vilppi pitää merkitä julkaistuihin teoksiin. Pahimmillaan Suomen Akatemia voi asettaa tutkijalle kolmen vuoden karenssin ja professori saada potkut tai menettää tutkimusrahoituksensa. Potkuja Suomessa ei kuitenkaan ole koskaan tiedevilpistä annettu.

Jos epäillään, että gradussa on plagiointia, on käynnistettävä virallinen tutkintaprosessi hyvän tieteellisen käytännön loukkausepäilystä. Ilmoitus tällaisesta on tehtävä siihen yliopistoon, jossa gradu on hyväksytty. Epäilystä pitää ilmoittaa kirjallisesti yliopiston rehtorille, joka päättää, onko esiselvitykselle perusteita. Jos rehtorin päätöksestä on eri mieltä, siitä voi pyytää lausuntoa neuvottelukunnalta.

Bloggari toi esiin vain kolme epäilyttävää kohtaa Huhtasaaren gradussa. Spoof huomauttaa, että joissakin tapauksissa jo yhden lauseen plagiointi riittää syytöksiin, jos toinen tutkija on esittänyt erittäin oleellisen idean, jonka graduntekijä esittää omanaan. Ratkaisevaa on siis myös se, kuinka olennaisesta asiasta on kyse graduun nähden.

–Siihen ei voi antaa mitään mittaa, että kuinka paljon voisi olla, Spoof sanoo plagioitujen kohtien määrästä.

Spoofin mukaan neuvottelukunta saa väitöskirjoista enemmän yhteydenottoja kuin graduista. Kaikkiaan varsinaisia vilppejä todetaan Suomessa alle 10 vuodessa. Yliopistoilla ja ammattikorkeakouluilla on velvollisuus ilmoittaa neuvottelukunnalle myös gradujen ja ylempien ammattikorkeakoulututkintojen vilppiepäilyistä.

Huhtasaari vastaa Tiaiselle myös omassa lyhyessä blogissaan.

Huhtasaaren kasvatustieteen alan gradu ”Kulttuuriset käytännöt monikulttuurisessa perusopetusryhmässä” hyväksyttiin vuonna 2003. Hän sai työstään keskitason arvosanan cum laude approbatur. Pro gradu on maisteritutkinnan lopputyö.

Päivitys klo 18.05: tarkennettu, että Spoof puhuu plagiointiepäilyistä yleisellä tasolla.