Pirkanmaalta on löytynyt useita muinaislöytöjä ja kalmistoja heinäkuun aikana. Pääosin löydöt ovat viikinkien käyttämiä aseita ja työkaluja vuosilta 800-1050 jaa.

Metallinetsintää harrastavalle Ari Paloselle kulunut vuosi on ollut antoisa.

Keväällä Palonen löysi kesämökkinsä lähistöltä Urjalasta viikinkiaikaan sijoittuvan keihäänkärjen. Maa oli roudassa, mutta keihäänkärki oli helposti kaivettavissa esiin puukolla. Palonen toimitti löydön Pirkanmaan maakuntamuseolle.

Samasta löytöpaikasta metallinpaljastin antoi signaalin myös suuremmasta esineestä.

– Maa oli vielä roudassa mutta sain kaivettua maata sen verran, että esiin paljastui miekan kahvaosa.

Palonen ilmoitti löydöstä Museovirastolle ja peitti miekan näkyvistä.

Heinäkuussa Museoviraston koekaivausryhmä saapui Palosen ilmoittamalle paikalle. Kaivauksista paljastui viikinkiaikainen, 85-senttinen miekka.

Ari Palosen paikantaman viikinkiaikaisen miekan terä on vain kolmen sentin levyinen. Esa Mikkola, Museoviraston Arkeologiset kenttäpalvelut

Museoviraston mukaan löytö on poikkeuksellinen, sillä miekka on malliltaan harvinainen: ohutteräinen ja vain toispuoleisesti teroitettu. Miekka on säilynyt maan alla ehjänä arviolta yli tuhannen vuoden ajan.

– Miekka on ehdottomasti urani ykköslöytö tähän mennessä. Tietojeni mukaan ei vastaavanlaisia ole Suomessa löytynyt kuin kerran aikaisemmin, Palonen kertoo.

Palonen on harrastanut metallinetsintää muinaisen Pirkanmaan etsijät -harrasteryhmässä muutamien vuosien ajan.

Useita löytöjä Pirkanmaalla

Tiistaina Museoviraston koekaivausryhmä ja muinaisen Pirkanmaan etsijät -ryhmän jäsenet löysivät läheltä miekan ja keihäänkärjen löytöpaikkaa niin ikään viikinkiaikaiset partakirveen ja palanutta luuta. Löytyneet keihäänkärki, partakirves sekä miekka ovat todennäköisesti olleet käytössä olleita aseita viikinkiajalla noin 800-1050 jaa.

Partakirves löytyi noin 30 metrin päästä miekan löytöpaikalta. Esa Mikkola, Museoviraston Arkeologiset kenttäpalvelut

Löytöjen perusteella Museovirasto totesi alueella sijaitsevan noin 30 metrin halkaisijan kokoisen polttokenttäkalmiston eli hauta-alueen, jonne poltettujen vainajien jäänteitä on viikinkiajalla sijoitettu.

Hieman tuoreempi, ristiretkiajalle sijoittuva kalmisto puolestaan löytyi kaksi päivää aikaisemmin Vesilahdelta (siirryt toiseen palveluun) (Aamulehti) ja viikinkiaikainen, yli puolen metrin mittainen keihäänkärki Kangasalta (siirryt toiseen palveluun) (Museoviraston arkeologiset kenttäpalvelut) edellisviikolla.

Palosen mukaan metallinetsinnän harrastajalle Urjalan kalmiston kaltaiset löydöt ovat palkitsevia.

– Löytöjen tekeminen vaatii paljon taustatyötä: kirjojen lukemista, vanhojen karttojen selailua ja lupien neuvottelemista maanomistajien kanssa. Ovathan nämä löydöt metallinetsijälle uran kohokohtia, hän iloitsee.