Seurakuntiin kuulutaan seremonioiden ja tavan takia.

Arkkipiispa Kari Mäkisen kannanottoa parisuhteisiin saattoi moni pitää hurskasteluna. Se ärsytti Iltalehden kyselyssä suomalaisia kirkossa eniten. JENNI GÄSTGIVAR

Suomen valtakirkko ottaa vastaan pääsiäisen hämmentyneempänä kuin koskaan. Päiväkohtaisesti kiistellään homoliitoista ja kansalaisten vieraantuminen uskonnosta jatkuu. lltalehden selvityksen mukaan yhä harvempi yhtyy kristinuskon keskeisiin teeseihin. Vastaajat olivat verkon käyttäjiä ja vastausinto jäi 38 prosenttiin, mutta väestörakenteen mukaan painotetut tulokset myötäilivät kirkon omia tutkimuksia.

Vain joka neljäs vastaaja piti ihmistä Jumalan luomana. Taivaaseen ja helvettiin uskoi alle 10 prosenttia, kun taas 37 prosenttia katsoi juutalaisuuden, islamin ja kristillisyyden saman uskonnon ilmentymiksi. Vain 22 prosenttia perusteli kirkkoon kuulumista uskollaan. Kolmannes korosti kirkon palveluja, kakkosena oli tapa. Sosiaalinen ja muu työ oli yllättävän harvalle pääsyy maksaa kirkollisveroa.

Toimintaidean hapertumisen ohella kirkkoa rasittavat ajankohtaiset kiistat. Naispappeuden rinnalle on noussut kysymys ”sukupuolineutraalista” avioliitosta. Asetelmaa hämmensi entisestään arkkipiispan pyöreä tv-lausuma ja sen jälkiselittely.

Iltalehden kyselyssä joka neljättä ärsytti kirkossa hurskastelu. Kari Mäkisen pyörittely jälkiselittelyineen saattoi vahvistaa tätä käsitystä. Hän ei kai halunnut loukata ketään - ja saattoi lopulta ärsyttää lähes kaikkia.

Arkkipiispa olisi voinut selventää yleistä käsitesekaannusta. Kiistellään niin eri parisuhteiden juridisesta asemasta kuin avioliitto-sanasta. Rekisteröidyille parisuhteille tulee säätää niiltä vielä puuttuvat oikeudet eli ennen muuta mahdollisuus yhteiseen sukunimeen ja adoptioon. Kiista yhdestä sanasta voitaisiin ratkaista yleisellä parisuhdelailla. Eihän avioliittolaissa puhuta rakkaudesta tai seksistä, vaan lähinnä rahasta.

Uuden lain ajajatkin jättävät kirkkojen omaksi asiaksi parisuhteille tarjottavat seremoniat. Jännitettä lieventäisi, jos kirkot luopuisivat juridisesta vihkimisoikeudesta ja siviilivihkiminen olisi kaikille pakollista. Ranskassa ja Saksassa näin tehtiin yli sata vuotta sitten. Seremonioita voivat sen jälkeen tarjota vapaasti niin kirkot kuin vaikkapa Seta.

Kirkko tiedosti ongelmatrendin toki jo kauan sitten ja alkoi 1980-luvulla vimmaisen uudistamisen. ”Uutta” virsikirjaa vierastetaan kuitenkin edelleen ja kirkonmenojen myllertäminen on etäännyttänyt niistä monet vetämättä penkkeihin uusia tulijoita. On pureuduttava syvempiin kysymyksiin.