Siden Sara Omar udgav sin roman »Dødevaskeren« i efteråret, har det været rystende småt med mobiliseringen og aktivismen på venstrefløjen. Den lå ellers lige til venstrebenet:

En stærk og selvstændig kvinde bryder med et patriarkalsk regime og en undertrykkende religiøs kultur i en bogudgivelse, for derefter at blive truet så meget på livet af undertrykkelsens håndlangere, at hun frihedsberøves, og må gå under jorden.

Alligevel har det ikke været mange andre end de sædvanlige og velkendte debattører i den type diskussioner, der har kastet sig ind i forsvaret for hende. Og her et par uger inde i det nye år er opmærksomheden om hendes kamp stort set forsvundet.

Det bekymrende faktum har endnu en gang vist os, at venstrefløjen totalt har mistet grebet om religions- og kulturkritikken i Danmark. Opgøret med kirken og religionens totale magt over menneskers liv er forsvundet. Bevidstheden om, at religion er en magthaver på lige fod med den uregulerede kapitalisme, er blevet sværere at opstøve – og det bliver især slemt jo længere ud på venstrefløjen, man kommer. Afgørende kampe for ligeværd og ligestilling mellem kønnene, respekt for seksuelle minoriteter og frihed for det enkelte menneske står i skyggen af forsvaret for religiøs adfærd og kulturelle normer.

Det er venstrefløjens opgave at begrænse religionens magt og dominans. Mit mål som socialdemokrat er altid at sikre flest mulige mennesker det størst mulige ejerskab over eget liv, og gøre det muligt for dem at leve et liv præget af frihed og tryghed. Religion og patriarkalske kulturer med et religiøst udgangspunkt er en af hovedfjenderne i kampen for at nå det.

Misforstå mig ikke: Jeg vil kæmpe med næb og kløer for religionsfrihed, til jeg dør. Der skal ikke sættes lighedstegn mellem kampen for at begrænse religionens magt og kampen for et åndløst liv. Mennesker må tro på, hvad de vil, og mange har behov for at søge religiøse svar på livets store spørgsmål og følelser. Men religionsfrihed er en frihedsrettighed, der først og fremmest forhindrer religiøse mennesker i at påtvinge andre en bestemt religion – det er ikke et carte blanche til at inficere samfundet med religionens moral, begreber og politiske program.

Gud skal ud af vores syn på homoseksuelle. Gud skal ud af vores sprog i den politiske debat. Gud skal forsvinde fra debatten om kvinders ligestilling. Og så skal Gud ikke mobiliseres, når vi diskuterer bestemte politiske emner – han skal tværtimod holde sig væk. Det kan lyde som banaliteter at konstatere som venstreorienteret, men langt inde på venstrefløjen er der modsatrettede holdninger. Derfor er det på tide, at venstrefløjen vågner op til dåd, dropper angsten for at komme i bås med den hykleriske højrefløj og generobre magten over religions- og kulturkritikken i Danmark. Det er på tide, at vi igen bekæmper Guds politiske magt over menneskers liv.

Frederik Vad Nielsen er forbundsformand for Danmarks Socialdemokratiske Ungdom.