Selv om uligheden i regeringens skattereform med Venstre og Konservative er blevet sommerens varmeste politiske kartoffel, ville fordelingsprofilen ikke have været meget anderledes, hvis regeringen havde lavet en aftale med Enhedslisten. Det viser beregninger, som tænketanken Kraka har lavet for Information. En skatteaftale mellem regeringen og Enhedslisten havde således også givet langt flest penge mellem hænderne til de rigeste skatteydere. Læger, advokater og direktører ville stort set have fået det samme i skattelettelser med de to aftaler. Det erkender Enhedslistens finansordfører, Frank Aaen, også, selv om partiet har skældt regeringen ud for at give mest til de rigeste i samfundet.

»Det afgørende for os var, at de rigeste skulle betale deres store skattelettelse. Det gjorde de blandt andet ved at få et mindre rentefradrag. Vi sagde okay til regeringens ønske om at give de rige en skattelettelse. Det var ikke vores ønske – det var deres ønske.«

Alligevel ville I jo have været med til at give mere til samfundets rigeste.

»Ja, men de ville selv have betalt for det gennem lavere rentefradrag og skat på bankerne. Vi havde den tilgang, at de rigeste skal betale for skattelettelserne til de rigeste.«

Den største forskel på de to aftaler ligger på gruppen af kontanthjælpsmodtagere, som bliver hårdere ramt med regeringens aftale, mens folkepensionister, lavtlønnede lønmodtagere og metalarbejdere vinder mere ved regeringens aftale end de havde gjort ved en rød reform.

Kraka har analyseret regeringens endelige skatteaftale og sammenlignet den med effekterne af den aftaleskitse, som Enhedslisten selv offentliggjorde i kølvandet på forhandlingerne. De 10 procent af familierne med de laveste indkomster ville skønsmæssigt opleve, at deres rådighedsbeløb faldt med ca. 25 kroner om måneden, hvis aftalen med Enhedslisten var blevet til noget. I skatteaftalen er faldet på 60 kroner om måneden. Målt i et enkelt år (dvs. hvor der ikke tages hensyn til, at f.eks. dagpengemodtagere normalt finder et job igen osv.) er der ikke væsentlig forskel på selve fordelingsprofilen i de to skattereformer. Skatteaftalen øger dog indkomstforskellene lidt mere end i Enhedslistens skitse, hedder det i analysen, der konkluderer, at gini-koefficienten (der måler uligheden i reformerne, red.) stiger med ca. 0,2 pct. point i Enhedslistens skitse, og med 0,26 pct. point i den endelige aftale. Til sammenligning indebar skatteaftalerne fra 2004 og 2007, at gini-koefficienten voksede med ca. 0,15 pct. point, mens Forårspakken 2.0 fra 2009 førte til en stigning i gini-koefficienten på 0,46 pct. point. Sidstnævnte aftale betød også en større stigning i arbejdsudbuddet end de øvrige reformer.

Folkepensionister taber med rød

Det er ifølge Kraka »grundlæggende ikke muligt at lave en finansieret reform af skattesystemet, som styrker arbejdsudbuddet væsentligt, uden at det får konsekvenser for indkomstfordelingen her og nu«.

Analysen indeholder beregninger på en lang række gennemsnitsindkomster, der viser, hvordan de to aftaler havde påvirket forskellige mennesker: For langt de fleste indkomstgrupper er der ikke tale om store forskelle. Den blå aftale giver f.eks. folkepensionister 50 kroner mere om måneden, når reformen er fuldt indfaset i 2022, mens folkepensionisterne med den røde aftale skulle af med 30 kroner om måneden. En lavtlønnet lønmodtager får 200 kroner ekstra om måneden i regeringens aftale, mens han havde fået 160 kroner mere i den røde aftale. Kontanthjælpsmodtagerne er dog, som Enhedslisten har sagt, den gruppe, som rammes hårdest af den aftale, som regeringen lavede med Venstre og Konservative. En kontanthjælpsmodtager mister således 270 kroner om måneden med skatteaftalen med de borgerlige, hvor han/hun kun ville have mistet 40 kroner med den røde aftale.

»Men fordelingsprofilerne i de to aftaler er der ikke stor forskel på. Krakas beregninger viser, at den aftaleskitse, som Enhedslisten har offentliggjort, også ville have ført til et fald i rådighedsbeløbet hos familier med de laveste indkomster, men skitsen betyder, at forskellen mellem at være i arbejde og på overførselsindkomst vokser mindre, end i den endelige skatteaftale,« siger ledende økonom i Kraka Jonas Zielke Schaarup.

Selv om en skatteaftale med Enhedslisten ville indebære, at overførselsindkomsterne ikke skulle stige mindre end i dag, som det er tilfældet i den endelige skatteaftale, lægger skitsen op til, at personfradraget skulle fastfryses i en årrække. Dette medfører ligeledes den største procentuelle nedgang i købekraften i den lave ende af indkomstfordelingen.

Enhedslisten har tidligere forklaret, at partiet havde fået sikkerhed for, at denne skævhed som følge af fastfrysningen af personfradraget ville være blevet udlignet af bl.a. afskaffelsen af fedt- og sukkerafgiften. Det mener Kraka dog ikke, at man kan konkludere, da sænkningen af rentefradraget, som var en del af den mulige aftale med Enhedslisten, også ville have slået igennem i den nederste del af indkomstskalaen.