Det regnar, men eftersom det är extrapris på blöjor på Hemköp ger sig Cecilia Johansson från Malmö ut i oktobermörkret.

Hon är gravid i tredje månaden och har aldrig varit rädd för att gå ut i staden. Det är hon inte nu heller.

Men när två män går mot henne får hon en konstig känsla.

– Jag går fortare, men jag känner att de närmar sig. Till slut kan jag känna att de är på mig. Den ena ställer sig framför mig så att jag inte kan gå. Han frågar om jag har cigaretter, berättar Cecilia Johansson.

– Nä, säger jag.

Tvingades hångla

Knepet att fråga om tändare eller en cigarett är väl använt i rånsammanhang, det handlar om att både få kontakt och att avleda uppmärksamhet.

Att ge sig på en gravid kvinna är inte lika vanligt. Men det följer mönstret om att lokalisera ett säkert offer.

Glen Sjögren är kommunpolis i Malmö.

– Under den tiden jag arbetade mycket med rån såg jag att man aldrig gick på en stor, kraftig människa som utstrålar självförtroende. Man känner först om den här människan verkar vara rädd för en. Är den det går man på lite hårdare. Sen känner man hur långt man kan gå.

”Så har det alltid varit”, konstaterar kommunpolisen och syftar på att rånarna väljer sitt offer.

Glen Sjögren, kommunpolis i Malmö. Foto: Fritz Schibli

2017 misshandlades, hånades och förnedrades två tonårspojkar i en park i Malmö – de tvingades kyssa och hångla med varandra.

– Strula, strula, uppmanade pojkar som samlats runt dem, visar en film som ingick i bevisningen mot den 16-årige pojke som senare dömdes för rån.

Ett mer uppmärksammat fall var det så kallade Emporia-rånet. Två 14-åringar fördes bort och i efterhand har pojkarna berättat om en tre timmar lång tortyrliknande misshandel. De tvingades ta ut pengar, handla saker i en butik åt de knivbeväpnade pojkarna och kyssa deras skor.

Rånarna slog sina offer, sparkade dem i huvudet, de försökte tända eld på ett av offrens hår, brände den andre i ansiktet med en cigarett och spottade på dem.

Mycket finns dokumenterat på film.

– Det är i grund och botten inget rån. Utan något helt annat, bara det att man snor grejer under tiden också, säger Glen Sjögren. Det är vissa individer som är mer våldsamma. De nöjer sig inte med att råna. De fortsätter efter och gör lite mer... otrevliga saker med folk.

– Folk filmade inte i samma utsträckning med telefonerna som förr, för det gick ju inte. Jag tror, utan att veta, att det kan vara en orsak att göra de här extra grejerna. För att man tycker att det är fräckt att filma.

Dante, 11, rånades

Theodor Smedius, lokalpolisområdeschef på polisområde City i Göteborg, konstaterade kort efter ett rån med dödlig utgång i Göteborg att rånarna ”går ner i åldrarna, både gärningsmän och offer blir yngre”.

Dantes pappa Pierre Modigh. Foto: JENS CHRISTIAN

Dante, 11, utsattes för ett rånförsök utanför Sofielundsskolan i Malmö i oktober av jämnåriga barn. Hans räddning blev en 20-årig man och en 15-årig pojke som hjälpte honom.

Dagen efter blev han slagen, som en bestraffning för den polisanmälan hans föräldrar gjort.

– Någonstans är det ju allvarligt fel. De här problemen handlar specifikt inte om killarna, utan samhället. Nu råkar vi bo i Malmö, men det hade kunnat hända i Övertorneå. Överallt där det finns ekonomiska problem, säger Dantes styvmamma Anna Modigh, som gjorde en polisanmälan tillsammans med Dantes pappa.

– De yngre nu är betydligt hårdare. Jag har bott här i 9 år och sett många växa upp. De som är 20 år är hjälpsamma. Men de mellan 13 och 15 är betydligt… Det märks på de senare åren. Att de är råare, säger pappa Pierre Modigh.

”Grät hysteriskt”

Statistiken avslöjar att rånen gått ner mycket sedan slutet av 90-talet, enligt en nyskriven rapport från polisens ungdomssektion. Däremot finns en trend om att de ökat något de senaste åren.

För den som blir utsatt för ett rån stannar det inte vid förlorade värdesaker.

Cecilia Johansson från Malmös blev av med sin förlovningsring som hon hade hängandes från halsen. Hon blev slagen, föll i en vattenpöl där hon blev liggandes och bara kunde se på när rånarna i 20-25-årsåldern sprang från platsen.

– Hon kom stormande in genom dörren, grät hysteriskt, jag höll i min dotter och fattade inget men såg att var chockad, som att hon inte kunde andas. Jag blir så förbannad. Det är sånt här man läst om men aldrig drabbat en, säger hennes sambo Robin Bodganovic.

Saknar en spärr

En typ av rån är när värdesakerna är i fokus. Ett annat när gärningsmännen tar offrets saker som en bonus.

Det sistnämnda föregås ofta handlingar med förnedringsinslag eller ett kraftigt våld.

– Det kan nog vara 50/50. Om man kan göra de här grejerna mot en annan människa, då är det något som inte stämmer. Sen passar man på att ta deras grejer när man har dem nere på knä, säger Glen Sjögren.

Tio rånare slog till mot ett ensamt offer – skar av hans öra. Foto: Erik Göthlin

En rånares hänsynslöshet visade sig i Göteborg i början av november i år när en 18-årig tonåring fick örat helt eller delvis avskuret. Tio rånare tvingade ner sitt offer i ett garage och tog allt utom mannens kalsonger.

– Jag brukar säga det, de som sysslar med här typen av brott. De saknar en spärr som andra har, man brukar inte våld mot folk man inte känner. Förstå mig rätt: Man kan bli arg på en kompis och dra till honom. Men folk man överhuvudtaget inte har någon relation till, hur kan man gå på dem? Det tycker jag verkar rätt sjukt, säger Glen Sjögren allmänt om de grova rånen.

– Det kan mycket väl vara den typen av folk som håller på grova, grova brott när de växer upp om 10-15 år. Sätter man ett vapen i handen på dem lär de skjuta.