Dammet har nu lagt sig efter omröstningen i EU-parlamentet om copyrightdirektivet med länkskatt och censurfilter. Kvar är det sista steget med ett slutligt godkännande i ministerrådet, men då exakt samma förslag redan har antagits där en gång, bland annat av Sveriges regering, är det inte mycket att hoppas på.

Artikeln som ljudfil

Vad händer nu? Det copyrightdirektiv som till sist antogs av EU-parlamentet är långt ifrån färdigt att kunna tillämpas. Det ska först omvandlas till vanlig lag i de olika medlemsstaterna, en process som kallas implementering. Det är EU-kommissionen som ansvarar för att staterna gör detta i tid och på rätt sätt, och som piska har kommissionen möjlighet att dra staterna inför EU-domstolen.

Direktivet i sig självt är såpass luddigt skrivet att det kommer att leda till olika implementeringar i samtliga europeiska länder. Ingen vet riktigt idag hur direktivet egentligen ska tolkas eller vad det fullt ut innebär. En del länder kommer att tolka direktivet som att det kommer att krävas censurfilter, andra kanske inte. Konsekvensen av detta är att den värsta versionen, som med stor sannolikhet blir den tyska, blir den som internetföretagen kommer att anpassa sig till.

Utöver detta kommer det innebära för Facebook, Google, Twitter och YouTube att de i praktiken måste antingen ta enorma juridiska strider eller helt enkelt stänga ner sina sidor för åtkomst från EU. För även om de skulle gå med på att ingå avtal med de stora rättighetshavarna för att undvika behov av filter, så kommer den enorma mängd uppladdningar som sker och användares viljor att dela med sig av nyheter göra det omöjligt för nätföretagen att kunna leverera sina tjänster på det sätt som sker idag.

Vilka möjligheter finns det då att stoppa eller ändra direktivet innan det får effekt? Huvudsakligen finns det två spår, ett med parlamentet som bas och ett med den svenska regeringen och nationella politiken som bas. Så länge vi har regeringen Löfven på plats i Sverige, med sin repressiva syn på yttrandefrihet på internet, är det dock huvudsakligen EU-parlamentet som vi i vart fall just nu måste sätta vårt största hopp till.

EU-parlamentet är ett svagt parlament, på samma sätt som den svenska riksdagen saknar det i princip möjlighet att på egen hand ta initiativ till lagstiftning. För att kunna upphäva eller ändra copyrightdirektivet krävs att EU-kommissionen lägger ett nytt förslag på bordet.

Det finns ändå ett och annat verktyg i parlamentets låda som kan användas för att tvinga kommissionen i enlighet med parlamentets vilja, om det kan skapas en majoritet i parlamentet för att använda dem.

Det första är att EU-parlamentet ska godkänna den nya kommission som ska tillträda i höst efter att Junckers mandatperiod går ut. Här kan parlamentet i princip blockera varje kommission eller enskild kommissionär som inte går med på att lägga ett nytt copyrightdirektiv på parlamentets och ministerrådets bord.

Det andra är att parlamentet kan ”kidnappa” andra lagförslag som kommissionen gärna vill ha igenom, och helt enkelt vägra att släppa igenom dem innan kommissionen gör som parlamentets nya majoritet önskar.

Vidare finns också en juridisk väg framåt. EU-domstolen kan anullera, dvs upphäva, direktiv som domstolen finner stå i strid mot medborgarnas rättigheter enligt EU:s rättighetsstadga. Yttrandefriheten är en sådan rättighet, artikel 11 . I detta fall är det uppenbart att direktivet kommer att få stora konsekvenser för medborgarnas möjligheter att kommunicera fritt över internet. Det är också redan nu ganska tydligt att de fördelar som kommissionen ser i direktivet inte står i proportion mot dessa konsekvenser. En ny majoritet hos EU-parlamentet skulle således kunna väcka talan hos domstolen.

Det är ett förakt mot EU:s olika folk och mot yttrandefriheten att anta ett direktiv vars konsekvenser man inte vet om. Att parlamentariker har fallit för en tysk copyrightlobby vars intressen står i strid med viktiga demokratiska värden, visar att parlamentet behöver bättre ledamöter. Ledamöter som röstar rätt och vet vad som är viktigt för att EU ska vara en bevarare av demokrati, inte en förstörare.

Detta leder oss till vad som kommer att hända i framtiden. Den kommission som kommer efter den nuvarande måste vara en som försvarar demokrati och yttrandefrihet. Vi vet idag inte vilka nya tokigheter som måhända planeras i kommissionens dunkla korridorer. Europaparlamentet har makten att stoppa en ny kommission, och det är där nästa strid kommer vara.

Det är avgörande att det här valet väljer ledamöter från Sverige som kommer stå upp för yttrandefriheten. Det är bara genom att välja rätt parlament som vi har möjlighet att välja rätt kommission.

Henrik Sundström

Advokat

Kandidat #25 på moderaternas lista till Europaparlamentet