GAPF-galan 2016, Glöm Aldrig Pela och Fadime, under söndagen kanske kan komma att betecknas som dagen då debatten vände.

Panelsamtalen och intervjuerna innan själva galan pekade alla i samma riktning, en massiv och samfälld och enig kritik mot media, en strykrädd kår av politiker och en högljudd kulturrelativistisk “elit” bär samtliga skulden till dagens debattklimat. Rädslan för att spela Sverigedemokraterna i händerna har skadat kampen mot hederskulturers våld och förtryck av kvinnor. Men även av pojkar som tvingas in i en värdegrund de sedan för med sig i en generation till.

Med höstens stora invandring har det kommit fler gifta asylsökande barn till Sverige än tidigare. Enligt de sex kommuner Ekot talat med handlar det om minst ett 70-tal barn, troligen fler. Trots att barnäktenskap är förbjudet enligt svensk lag låter kommunerna ofta barnen bo tillsammans med den vuxna person som de är gifta med. Fem av de sex kommuner som Ekot har varit i kontakt med uppger att barn som fyllt 15 år och vill leva ihop med den som de är gifta med ofta får det trots att barnäktenskap är förbjudet enligt svensk lag. Göteborgs kommun har en annan väg, valt att separera alla som är under 18 år säger Therese Sammels, som är ansvarig för mottagandet av ensamkommande barn i Göteborg.

– Den personen som är under 18 år blir placerad på ett transitboende för barn och den som är vuxen behandlas som vuxen och tas om hand av migrationsverket. Det fungerar bra. Det är inga större problem när vi förklarar varför vi gör på det här sättet och att det är svensk lagstiftning som gäller.

I Göteborgs lösning ligger såväl problembeskrivning dold som lösningen öppen för oss.

Att för nyanlända, eller gruppen svenskar med invandrarbakgrund, är hedersvåldsproblematiken överrepresenterad. En spade är en spade och det finns inget rasistiskt i att konstatera att barnäktenskap är en del av det kulturella raster som många flyktingar eller nyanlända från Afrika och Mellanöstern bär med sig. Samtidigt har de flesta tänkande människor i regel inga problem med att anpassa sig till nya situationer bara dessa kommuniceras tydligt från början. Göteborgs stad ser inte ut att rygga. Värre är det sannolikt i andra kommuner där socialsekreterare, efter år av en kulturrelativistisk debatt och strykrädda politiker, lägger sig platt för krav från nyanlända eller inrikesfödda som inte kommit in i det svenska samhället trots att de är inrikesfödda i rädslan av att bli rasist- eller kulturfientligt stämplade.

Hur stort ansvar som de politiska partierna, kanske framför allt socialdemokraterna, har blev tydligt för ett drygt år sedan när jag tog upp behovet av assimilering av nyanlända. Detta begrepp har Sverigedemokraterna anammat som del av sitt partiprogram och genom att använda detta begrepp var jag nära att få ett uteslutningskrav på mig. Assimilering innebär att en minoritet, om processen är fullständig, helt överger sin egen kultur så att de ursprungliga kulturskillnaderna försvinner.

Vad avser hedersrelaterat förtryck bör vi dock överväga om inte vi skall kräva full assimilering. Redan från början. Klart och tydligt markera vad som krävs om en nyanländ vill stanna i Sverige en längre tid.

Min frihet börjar där din slutar, din frihet börjar där min slutar. Det borde inte vara rasisitiskt i att kräva respekt för allas lika värde och befria detta från kön, etnicitet, klankultur och religion.

Men det är det i dagens Sverige. Är det rimligt? Hur hamnade vi här? Hur ser vi på frihetsbegreppet? Är frihet absolut eller är det bara något som är relativt kön, religion, kultur och klan? Hur tar vi oss tillbaka? Hur tar vi tillbaka debatten från kulturrelativisterna och en strykrädd kår av politiker, publicister, ledarredaktioner och journalister?