Herbert Marcuse var inte ensam om att vilja begränsa högerns tankeutrymme. Som Tove Lifvendahl skrev här på ledarsidan nyligen (20/12) så uppstår inte en åsiktskorridor i ett vakuum, utan är en följd av andra tankemässiga korridorer i samhället. En annan mer psykologisk vänsterstrategi finns i boken The Authoritarian Personality som marxisten Theodor W Adorno med flera gav ut 1950. Efter andra världskrigets fasor ville man hitta ett sätt att med diagnostisk metod avslöja potentiella fascister. Att tro på att det finns viktiga saker som vetenskapen aldrig kommer att kunna förklara eller att man säger sig aldrig vilja skada vän eller släkting, ger exempelvis fascistpoäng. Man lider då nämligen av blind auktoritetstro.

Generellt kan man säga att helt vanliga borgerliga eller konservativa värderingar gav utslag på fascistskalan som Adorno utvecklade. Många av dem hade dock mycket lite med verklig fascism att göra. Ordet fascist har – bland annat på grund av marxister tillhörande Frankfurtskolan som Adorno och Marcuse – blivit något som säger mer om den som uttalar det än den ordet smetas på.

Fascistordet har mer blivit ett sätt att säga att man starkt ogillar något, eller att det befinner sig utanför åsiktskorridoren, och har på så sätt tömts på det mesta av sitt ursprungliga innehåll. Det har även varit tydligt i svensk offentlighet på senare år.

Yttrandefriheten uppfattas i dag ofta som hotfull och sårande, som en täckmantel för högerextremister. Därför kan de som stöder inskränkningar av yttrandefriheten uppfatta sig själva som goda – de vill ju skydda folk! Detta medför att argument inte bemöts, vilket förslappar debatten och öppnar för populism.

Men det råder inga tvivel om att det främst är högern som missgynnas av det rådande debattklimatet. I synnerhet konservativa och borgerliga värderingar som är utbredda hos befolkningen, men som sällan kommer till uttryck i offentligheten. Detta samtidigt som allt fler svenskar har sina sympatier till höger. Runt hälften av befolkningen framställs alltså som auktoritära, intoleranta och ibland fascistiska helt enkelt för att deras värderingar inte passar in i vänsterns värdegrund.

Det är hög tid att ge toleransbegreppet en mer neutral innebörd; att göra motstånd mot den nya vänsterns intolerans.

”Tolerans är granne med förtryck, inte med kärlek” (SvD Premium)