När Maria Halkiewicz, bland annat förbundsordförande för Liberal mångfald (Liberalerna), kontaktade biblioteket för att höra om de kunde köpa in nationalekonomen Tino Sanandajis uppmärksammade bok "Massutmaning" blev svaret tvärnej. Halkiewicz, med rötterna i forna kommunistiska Polen, bad att få beslutet motiverat skriftligen. Det fick hon med besked.

Av mailkonversationen som följer mellan Halkiewicz och bibliotekarien i Ekerö framgår bland annat följande: "Ekerö biblioteks verksamhet utgår från Ekerö kommuns biblioteksplan, bibliotekslagen samt FN:s konventioner om mänskliga rättigheter. Vårt yttersta syfte är att verka för det demokratiska samhällets utveckling. Bibliotekets samlingar ska utmärkas av mångsidighet och mångfald. Målsättningen är att inte köpa in böcker som stöder rasism, uttrycker könsfördomar, manar till förföljelse eller på annat sätt strider mot de mänskliga rättigheterna. För att avgöra huruvida vi anser ett verk lämpligt att köpa in tittar vi på recensioner, samt i vilka sammanhang de förekommer, uppmärksammar diskussioner som förs om verket och vi tittar även på förlaget och dess tidigare produktion. /.../ Eftersom vi själva inte är kapabla att avgöra verkets relevans avstår vi hellre från att köpa in. /.../ I huvudsak utgår vi från Bibliotekstjänst häften över nya böcker. Vi går igenom urvalet av nya böcker där och köper in dem vi anser lämpliga och intressanta för Ekerö bibliotek."

Sanandajis bok om den svenska migrationspolitikens konsekvenser har toppat nätbokhandlarnas försäljningslistor sedan den släpptes, den har tagits in på 50 bibliotek, den har recenserats i flera av Sveriges stora dagstidningar. Sanandaji intervjuades om den i Sveriges Radio nyligen (8/2). Boken bygger på offentligt statistik, tillgänglig för envar att undersöka och värdera.

Det intressanta är hur man som bibliotekarien å ena sidan kan avfärda en bok samtidigt som man inte anser sig vara kapabel att bedöma dess "relevans", samtidigt som man ger sken av att just detta verk skulle strida mot bibliotekets värdegrund. Därutöver, hur uppnår man mångsidighet och mångfald om bara vissa "godkända" verk köps in? Hur ligger Ekerös agerande i linje med dess egen målsättning om att "verka för det demokratiska samhällets utveckling"? Man behöver inte vara särskilt konspiratoriskt lagd för att ana att det döljer sig mer bakom bibliotekariens beslut än vad hon ger sken av. Det är beklagligt, biblioteken får inte kidnappas av ideologiska censurivrare.