Ända sen Essingeleden byggdes på 1960-talet har det nygotiska kapellet, strax innan avfarten mot Aspudden, dragit till sig de förbipasserandes blickar. Men kyrkan har stått på höjden, med storslagen utsikt över Gröndal och Trekanten, betydligt längre än så.

Flyttades med häst och vagn

År 1904 placerades S:t Sigfrids här, antagligen för att det var ett pampigt läge, gissar Kåre Strindberg. Men historien om kyrkan börjar faktiskt fyra år tidigare – i Vasastan.

I hörnet där Tulegatan möter Frejgatan byggdes det åttakantiga kapellet som en tillfällig lösning på kyrkbristen, "för att möta den andliga nöden" i stadsdelen. Men när Stefanskyrkan i Vanadislunden stod klar några år senare var kyrkan överflödig. Den plockades isär och flyttades istället till Söderort där befolkningen växte snabbt.

– Delarna drogs med häst och vagn över Slussen och gamla Liljeholmsbron hit. Det hade ju aldrig gjorts idag men då var arbetskraften billig och materialet dyrt, säger Kåre Strindberg.

Vid den här tiden expanderade Liljeholmens industrier och många arbetarbostäder byggdes i närområdet. Kyrkor var det däremot ont om. S:t Sigfrids blev de fattiga arbetarnas samlingsplats, berättar Kåre Strindberg.

Hotats av elden

Han har varit ideellt engagerad i S:t Sigfrids sen 80-talet och är en av eldsjälarna som ser till att den gamla kyrkan inte förfaller. Trots att den är klassad som ett byggnadsminne är kyrkan helt beroende av pengar i kollekten.

Länge var kapellet en del av Svenska Kyrkan, som fick det som en gåva, men byggnaden som hade stora renoveringsbehov övergavs av Hägerstens församling när nya kyrkor byggts i Mälarhöjden, Midsommarkransen och Gröndal. År 1967 gav församlingen tillbaka S:t Sigfrids till Kyrkfrämjandet.

– Det fanns till och med politiker i kyrkorådet som tyckte att man borde bränna ner kyrkan för att slippa driftskostnaden. Långt senare, på 90-talet, var det faktiskt ett brandattentat här. Någon kastade in en fackla genom ett fönster men den slocknade på vägen, säger Kåre Strindberg.

Frivilliga håller liv i kyrkan

Sen 70-talet är det därför frivilliga krafter som kämpar för att hålla liv i kyrkan. Idag hyrs den ut till olika församlingar för att få in pengar till huset som är märkt av tidens tand. När det var som värst läckte taket in och hinkar täckte kyrkgolvet. Nu flagnar innertaket och en kyrkorgel saknas sedan den gamla från 40-talet gav upp.Föreningen som äger kyrkan får inga bidrag från det allmänna och ingen som är engagerad i kyrkan får något betalt. De pengar som har funnits har gått till målarfärg, konstaterar Kåre Strindberg, som hugger i där det behövs.