Socialdemokratiet – når målet helliger midlet

At Socialdemokratiet nu prøver at styre uafhængige forskere og organisationer, er nyt. Men S har altid følt, at man som regeringsparti ejede embedsværket.

Af Søren Skafte, redaktion@indblik.net

Socialdemokratiet har ifølge Berlingske Tidende i flere tilfælde kontaktet uafhængige forskere og organisationer, der har kritiseret partiets politik, og direkte advaret de pågældende. Det overrasker, at partiet prøver at disciplinere og intimidere uafhængige eksperter til at undertrykke sandheden, hvis partiets påstande og argumenter anfægtes. Men måske burde overraskelsen ikke være så stor alligevel.

I slutningen af 80´erne gik der på Christiansborg vedholdende rygter om eksistensen af såkaldte ”dødslister” – oversigter over genstridige embedsmænd, der efter Socialdemokratiets (forventede) snarlige magtovertagelse ”ville blive ført om bag laden, og der modtage nakkeskuddet”, som det blev sagt (dog med et glimt i øjet)!

Listen har aldrig været offentliggjort, men der var i slutningen af 1980’erne sikre forlydender om, at blandt andre daværende afdelingschef Torsten Gersfelt i Anders Fogh Rasmussens Skatteministerium og undertegnede, der dengang var ledende ministersekretær i Poul Schlüters Statsministerium, stod på listen. Det gav anledning til spekulationer om socialdemokratisk tilknytning, at de daværende centrale embedsmænd i Finansministeriet, Anders Eldrup og Jørgen Rosted, ikke var med på ”dødslisten”.

Afdelingschef Torsten Gersfelt kontaktede dengang sin faglige organisation, DJØF, der notorisk havde tætte forbindelser til Socialdemokratiet. Henvendelsen gav ikke noget resultat.

Har selv stået på listen

Da jeg, nogle dage efter at have fået kendskab til listen, stødte på lederen af Socialdemokratiets økonomisk-politisk afdeling, Jacob Buksti, i Folketinget, kom jeg med en bemærkning om listen. Jacob Buksti, (som jeg kendte udmærket og ustandselig rendte ind i forbindelse med møder rundt i landet, hvor både statsministeren og Socialdemokratiets formand deltog), var tydeligvis lidt utilpas ved situationen, men bemærkede, at ”det jo ikke var personligt ment”.

Jacob Bukstis bemærkning og det forhold, at eksistensen af listen aldrig blev dementeret, bekræftede for mig, at Socialdemokratiet faktisk havde konkrete planer om udrensninger i embedsværket efter et regeringsskifte.

Eksisterer ”dødslisten” stadig?

Da jeg i begyndelsen af 90’erne var departementschef i Energiministeriet, lod den tidligere socialdemokratiske energiminister Poul Nielson mig tydeligt forstå, at jeg fortsat figurerede på listen, og at der ville blive gjort kort proces med mig, når han igen blev energiminister.

Efter valget i slutningen af 1994 skete det ikke, som Nielson havde tænkt sig. Han blev udnævnt til udviklingsminister, mens Energiministeriet blev absorberet af Svend Aukens Miljøministerium.

Skatteministeriets departementschef gennem 22 år, Peter Loft, blev i marts 2012 fritaget for tjeneste som følge af den opsigtvækkende skattesag mod daværende statsminister Helle Thorning-Schmidt og hendes mand, Stephen Kinnock. Der var tydeligvis ikke juridisk grundlag for en disciplinærsag eller en regulær afskedigelse, men Skatteministeriet og Moderniseringsstyrelsen afsluttede alligevel sagen i 2016 med at afskedige ham i henhold til tjenestemandslovens regler, dvs. med 3 års rådighedsløn.

Loft var advaret

Omstændighederne, der ledte frem til afskedigelsen af Peter Loft, har givet ny næring til opfattelsen af, at Socialdemokratiet har fortsat med de af Jacob Buksti indførte metoder og systematisk arbejder på at udrense uønskede embedsmænd i centraladministrationen.

Peter Loft har til dagbladet Politiken 19. december 2013 oplyst, at han flere gange fra slutningen af 2010 og et år frem blev advaret om, at han stod på en ”dødsliste” over topembedsmænd, som Socialdemokratiet ville skille sig af med, hvis partiet kom i regering.

Advarslerne førte til, at Peter Loft kontaktede sin fagforening, DJØF, som åbenbart ikke var i stand til at kaste lys over sagen.

Venstremanden Claus Hjort Frederiksen sagde til Berlingske Tidende 23. maj 2015, at ”Jeg kan ikke frigøre mig fra den tanke, at vi nu oplever fuldbyrdelsen af den liste”.

I marts 2011 kom det frem, at Socialdemokraterne havde udset sig en række embedsmænd i ministerierne, som de ville af med, hvis de overtog regeringsmagten efter næste valg. Det skrev forfatterne Peter Mose og Susanne Hegelund i bogen ’Javel, hr. minister’. Opfattelsen i Socialdemokratiet var angiveligt, at efter ti års regering havde mange embedsmænd involveret sig for meget i VK-regeringens politiske projekt.

Sagen om Sass Larsen

Henrik Sass Larsen er interessant, fordi han bl.a. ifølge ’Javel, hr. minister’ var tæt forbundet med rygterne om en ”dødsliste”.

Henrik Sass Larsen havde efter et møde den 28. september med departementscheferne i Statsministeriet (Christian Kettel Thomsen) og Justitsministeriet (Kristine Axelsson) samt daværende PET-chef Jakob Scharf følt sig tvunget til at trække sig, og han figurerede derfor ikke på ministerlisten. På mødet havde Sass Larsen fået det indtryk, at et PET-notat om ham indeholdt oplysninger, der forhindrede, at han kunne sikkerhedsgodkendes.

Henrik Sass Larsen vendte siden stærkt tilbage som erhvervs- og vækstminister, og ikke overraskende blev Kristine Axelsson og Jakob Scharf fjernet fra deres poster.

Fortsat udskiftning af embedsmænd

Ganske mange topembedsmænd – udpeget af tidligere regeringer – blev efter regeringsskifterne i 2011 og 2019 fyret/fratrådt/forflyttet under forskellige omstændigheder. Departementschefen i Statsministeriet, Christian Kettel Thomsen, har sammen med andre fået ”tilbud, de ikke kunne afslå”. De pågældende stillinger er sammen med en række chefstillinger i ministeriernes presseafdelinger besat med folk, der antages at have sympati for det socialdemokratiske projekt.

Det vides ikke, om de oprindelige stillingsindehavere har været opført på den socialdemokratiske ”dødsliste”, men det er hævet over enhver tvivl, at en sådan liste eksisterer og tilsyneladende løbende opdateres.