Den danske regering har direkte opfordret Klimarådet til at afholde sig fra kritik af regeringens politik. Det fortæller den afgående formand for Klimarådet, økonomiprofessor Peter Birch Sørensen, i sit første interview om det turbulente forhold mellem Klimarådet og regeringen de seneste fire år.

I sidste uge blev Peter Birch Sørensen vraget som formand for Klimarådet, der er regeringens vigtigste vagthund inden for klima. Han havde siddet fire år, og hans periode var slut.

Men selv om han ønskede at tage fire år til – og selv om flere kilder siger til Politiken, at der var bred enighed i akademiske kredse om, at han er Danmarks dygtigste på sit felt – sagde klima- og energiminister Lars Chr. Lilleholt (V) nej.

Det skete kun få dage efter et offentligt skænderi mellem de to mænd. Peter Birch Sørensen havde kaldt regeringens klimapolitik »uambitiøs«, mens Lars Chr. Lilleholt afviste kritikken og kaldte den »forvrøvlet«. Det fik adskillige kommentatorer til at tale om en politisk fyring af en vagthund.

Hvis det er rigtigt som gengivet, så går ministeren et skridt for langt Michael Gøtze, professor i forvaltningsret ved Københavns Universitet

Peter Birch Sørensen fortæller, at uenigheden mellem de to stak meget dybere end hidtil kendt og begyndte længe forinden.

»Allerede i den første rapport, vi afgav i slutningen af 2015, var vi kritiske, og der ytrede ministeren sin utilfredshed med vores konklusioner«, siger han.

Et skridt for langt

Problemet var, at et flertal bestående af venstrefløjen, Radikale og Konservative i 2014 havde vedtaget en aftale om, at Danmarks CO 2 -udslip skulle falde 40 procent inden 2020. Derfor besluttede Klimarådet at bruge den som udgangspunkt for sine første anbefalinger. Men i mellemtiden havde Venstre overtaget regeringsmagten.

»Der opstod en diskussion mellem ministeren og mig«, fortæller Peter Birch Sørensen. »Ministeren mente, at da vi var rådgiver for regeringen, skulle vi rådgive om de målsætninger, regeringen havde stillet op, og derfor var det ikke relevant at kritisere regeringen for ikke at leve op til 40 procent-målet. Det havde vi en kontrovers om«.



Problemet er, at ifølge klimaloven er Klimarådet uafhængigt og vælger selv sine opgaver. Ministeren må ikke kræve, at rådet tager bestemte emner op eller lader andre ligge. Og den må ikke forlange, at rådet kigger i en anden retning, fordi regeringsmagten er skiftet.

Michael Gøtze, der er professor i forvaltningsret ved Københavns Universitet, mener, at sagen er betænkelig.



»Hvis det er rigtigt som gengivet, så går ministeren et skridt for langt. Et er, at man har en anden holdning, men et pres og et direkte dekret om ikke at kigge i en bestemt retning, skal man holde sig fra. Ministeren må respektere reglerne om uafhængighed«, siger han.



Klima- og energiminister Lars Chr. Lilleholt siger til Politiken, at han ikke kan genkende Peter Birch Sørensens referat af mødet. Men han medgiver, at de to ikke var enige.



»Det er rigtigt, at Klimarådet tilbage i 2015 valgte at evaluere den siddende regering på, om vi levede op til den tidligere regerings målsætninger. Det står jo rådet frit for, men jeg synes måske, at det havde været mere relevant at få gode råd til den fremadrettede klimapolitik – det, mener jeg, tjener klimaet bedre«, skriver Lars Chr. Lilleholt i en mail til Politiken.

Han understreger, at Klimarådet selvfølgelig skal have »fuld frihed til at udarbejde anbefalinger til den enhver tid siddende regering«.

»Sludder og vrøvl«

I oppositionen er der fortørnelse over oplysningen fra Peter Birch Sørensen.