En stemme fra graven er dukket op i det nye regeringsgrundlag. Den nu afdøde stofmisbruger Krølle, der er blevet beskrevet i flere artikler i Information over de senere år, blev bisat i forrige uge.

Men inden sin død nåede han at blive ansigtet i offentligheden på, hvor svært det kan være at få førtidspension – og han nåede at sætte sit præg på regeringsgrundlaget, som blev præsenteret efter hans begravelse.

Krølle havde et forslag om et socialt frikort, som giver samfundets svageste mulighed for at tjene lidt ekstra penge uden at blive skåret i kontanthjælpen.

Ideen blev i sin tid samlet op af Liberal Alliances Joachim B. Olsen og skrevet ind i partiets politik. Og nu er det røget hele vejen ind i det nye regeringsgrundlag.

Liberal Alliance er kendt for at ville reducere de offentlige ydelser til arbejdsløse og sænke skatten for de rigeste.

Læs også: Så blev Krølle indstillet til førtidspension

Men samtidig har Liberal Alliance de bedste løsninger for samfundets allersvageste: misbrugerne. Det mener Gadejuristen, som arbejder for og yder juridisk bistand til misbrugere, psykisk udfordrede og hjemløse.

»Jeg har oplevet, at Liberal Alliance har været langt mere lydhøre over for fortællingerne fra gaden. De har ikke så fastlåste forforståelser for, hvordan verden hænger sammen, men har i stedet været interesserede og lyttende og har så valgt at formulere deres politik ud fra det, de har hørt og set fra gaden, blandet op med evidens,« siger leder af Gadejuristen Nanna W. Gotfredsen.

Det er særligt Joachim B. Olsen, hun har været i dialog med. Hun tog ham med til Vesterbro i København for første gang i 2011, hvor hun oplevede en oprigtig interesse for, hvordan politikere kunne hjælpe de socialt udsatte stofafhængige, som færdes specielt på Vesterbro i København.

Debatten om et fixerum på Vesterbro har været aktuel i mange år, men Liberal Alliance var ifølge Gadejuristen det første borgerlige parti, der for alvor meldte sig ind i kampen for at etablere et sikkert sted, hvor stofmisbrugere kunne fixe under ordnede forhold. Joachim B. Olsen stillede beslutningsforslag om det som sin første bedrift i Folketinget.

Krølles idé

Med til Gadejuristens vurdering hører også, at Liberal Alliance i maj 2016 var med til at gennemføre en justering af lovgivningen, så sagsbehandlerne hurtigere kan tildele førtidspension i åbenlyse sager, frem for at trække borgeren igennem lange afklaringsforløb. Og denne lyttende tilgang er lige, hvad Gadejuristen ønsker for at forbedre forholdene for socialt udsatte.

»I Liberal Alliances socialpolitik oplever jeg, at de er pragmatiske og vidensorienterede, og at de har lyttet til gadens folk. Det er eminent,« siger Nanna W. Gotfredsen.

Hun understreger, at hun og Gadejuristen er apolitiske, og at hun jævnligt viser politikere fra samtlige partier rundt i området ved Istedgade, hvor de fleste stofmisbrugere færdes.

»Det er bare længe siden, at der er kommet noget interessant fra andre partier end Liberal Alliance på udsatteområdet.«

Socialt frikort Det står der i regeringsgrundlaget om det sociale frikort, den nu afdøde Krølle stod fadder til: »Der er personer, som i udgangspunktet kan have vanskeligt ved at tage del i det ordi­nære arbejdsmarked. Personer, der kan have svært ved at honorere de krav, som ar bejdsmarkedet stiller i forhold til stabilt fremmøde og produktivitet. Derfor skal det være muligt for virksomheder og udsatte borgere at indgå aftale om småjob i det lokale erhvervsliv uden større forpligtelser. Arbejdsopgaverne skal kunne udføres eksibelt og ubureaukratisk, når den udsatte borger har overskuddet.« »Regeringen vil fremsætte et forslag om at indføre et socialt frikort, der øger den skatte­frie indtægt for de mest socialt udsatte, herunder hjemløse.«

Klassisk socialliberalisme

At det lige er Liberal Alliance, der har gjort indtryk hos Gadejuristen, samtidig med at partiet arbejder aktivt for at gøre det mindre attraktivt at være på offentlig forsørgelse, er ikke så overraskende, mener direktør i Cepos, Martin Ågerup.

Det er nemlig en socialliberal kerneværdi, at staten skal sikre de absolut svageste borgere. Der skelnes mellem folk på passiv forsørgelse tæt på arbejdsmarkedet og de absolut svageste, og her er Liberal Alliances politik et udtryk for klassisk socialliberalisme, påpeger han.

»De absolut svageste er stofmisbrugere, handicappede og psykisk syge. Nogle af dem, der er de varmeste fortalere for at lægge om i forhold til håndteringen af stofmisbrugere, er liberale, for de vil afkriminalisere stofmisbrug og hjælpe misbrugerne i stedet for at kriminalisere dem,« siger Ågerup.

Sværere at være udsat

Liberal Alliances arbejde for at få ideen om et socialt frikort til udsatte kontanthjælpsmodtagere realiseret er godt, og selve ideen er konstruktiv, mener Rådet for Socialt Udsatte. Rådet har tidligere arbejdet for en lignende idé.

»For mange udsatte borgere er 37 timers arbejde om ugen ikke realistisk i forhold til de ting, de slås med, men selv få timers arbejde kan være godt og muligt for mange udsatte borgere. Så skal der laves mindre bureaukratiske løsninger, så man ikke får modregninger i kontanthjælpen,« siger formand Jann Sjursen.

Men at Liberal Alliance generelt skulle gøre en unik indsats for samfundets udsatte, har Jann Sjursen svært ved at se.

»De har jo medvirket til en række reformer, som gør livet svært for mange udsatte borgere og betyder flere fattige. For eksempel kontanthjælpsloftet. Om nogen har partiet problematiseret ydelsesniveauet for mennesker på overførselsindkomst og argumenteret for skattelettelser, der øger uligheden i samfundet. Det er der ingen grund til at juble over.«

Putter folk i kasser

Liberal Alliances Joachim B. Olsen mener, Jann Sjursens kritik er forfejlet:

»Jeg er fuldstændig uenig i det. Hvis man ser vores politik i en sammenhæng, og hvad konsekvenserne ville være af den, ville det blive langt lettere at være udsat i Danmark. Hvorfor? Fordi Danmark ville blive et langt rigere og velstående land. Når en person som Krølle i nogle stræk havde det bedre end udsatte i Rumænien, er det, fordi han levede i et velstående land. Det er bedre at være udsat i et velstående land end i et fattigt land, og vores politik vil gøres vores land mere velstående.«

Joachim B. Olsen forventer dog ikke, at han med støtte til tiltag som fixerum, afkriminalisering og skattefrikort for særligt udsatte kan redde samtlige udsatte med et snuptag.

»Det er ikke, fordi jeg tror, at man kan skabe at samfund uden misbrugere. Jeg tror ikke på utopia, men jeg er af den opfattelse, at man gør problemerne større nu, selv om systemet bilder sig det modsatte ind.«