Перед кожним засіданням судів ми поповнюємо запаси готівки в касах і банкоматах — інтерв'ю з головою правління ПриватБанку 15 жовтня 2019, 10:01 Вы также можете прочесть этот материал на русском языке Голова ПриватБанку Петр Крумханзл впевнений у перемозі держави проти колишніх власників банку (Фото: НВ)

Голова правління націоналізованого ПриватБанку Петр Крумханзл розповів НВ Бізнес про судові справи з колишніми власниками банку, про тиск особисто на нього і про зміни в банку після націоналізації

«І так з ранку до вечора, за графіком», — паркуючись біля головного офісу ПриватБанку прокоментував журналісту НВ Бізнес прес-секретар держбанку галасливий пікет співробітників Нікопольського феросплавного заводу (НФЗ), що належить олігархові Ігорю Коломойському, який зараз намагається відсудити у держави ПриватБанк. Пікет, офіційно схвалений місцевою владою, триватиме до середини грудня, сказали у ПриватБанку. У банку при цьому відзначають, що з НФЗ у них зараз немає ніяких офіційних відносин і зобов’язань. Шум дуже сильний, банку довелося навіть евакуювати 300 співробітників головного офісу, так як він перевищує допустимі норми.

Перш, ніж пройти у приміщення головного офісу найбільшого і найприбутковішого зараз банку України, ми вирішили зайти в поруч розташоване кафе, підкріпитися перед довгим і важливим інтерв'ю з нинішнім головою правління ПриватБанку Петром Крумханзлом. І, яке було здивування у журналіста НВ Бізнес, коли він побачив у цьому кафе колишнього голову правління ПриватБанку Олександра Дубілета, який спокійно обідає під звуки «непроплаченого» пікету співробітників НФЗ. Потім співробітники ПриватБанку розповіли, що він зараз часто тут буває, так як офіс Монобанк, де Дубілет-старший є співзасновником, розташований зовсім поруч.

Під керівництвом Дубілета-старшого, коли власниками ПриватБанку були Ігор Коломойський і Геннадій Боголюбов, банк націоналізували і докапіталізувати на 155 млрд грн коштів платників податків у грудні 2016 року, щоб запобігти його банкрутству і колапсу економіки України. Порятунок ПриватБанку було схвалено і Міжнародним валютним фондом (МВФ), а повернення боргів колишніх власників було прописано в останній програмі Фонду з Україною. Не дивно, що Коломойський публічно виступає за дефолт України, так як саме це станеться, якщо країна перестане співпрацювати з МВФ. Відзначимо, що зараз Коломойський дуже близький до нинішнього президента України Володимира Зеленського, а також має сильний вплив у парламенті через партію «Слуга народу».

Колишні власники вивели з банку понад $ 5 млрд, про що свідчить розслідування агентства Kroll і ПриватБанку. Всі ці дані передані в українські правоохоронні органи, але жоден колишній керівник, включаючи Дубілета-старшого, ні разу не були запрошені на допит, — дивуються у ПриватБанку.

Зараз держбанк через суди в Лондоні, Кіпрі, Швейцарії та США, намагається повернути ці борги колишніх власників, паралельно відбиваючись від необґрунтованих рішень українських судів. Всі позови в Україні проти держави ініційовані Коломойським, який при цьому не подав жодної заяви в зарубіжних юрисдикціях. І є успіхи, раніше Високий суд Лондона наклав всесвітній арешт на активи Ігоря Коломойського і Геннадія Боголюбова. Юристи олігархів апелювали, посилаючись на невідповідність юрисдикції. Сьогодні суд у Лондоні дасть остаточний вердикт про те, чи продовжить він розгляд цієї справи.

Заручником ситуації опинилася ексголова НБУ Валерія Гонтарева. На неї скоєно наїзд у Лондоні, спалений будинок і авто невістки. Гонтарева брала активну участь у націоналізації, на її думку, всі інциденти є тиском на неї у справі ПриватБанку. А Олександр Данилюк, який був міністром фінансів під час націоналізації ПриватБанку, недавно був звільнений президентом Зеленським з посади секретаря РНБО, фактично відразу після того, як він взяв участь у програмі Свобода Слова Савіка Шустера на тему ПриватБанку, де в прямому ефірі був Коломойський.

Зараз боротьба за ПриватБанк стала непросто судовою суперечкою, тепер від результату цього конфлікту залежить майбутнє України. Не дарма під час президентської та парламентської гонки в експертному співтоваристві стверджувалося, що справа ПриватБанку — це тест для нової влади, оскільки, якщо банк повернеться до колишніх власників, то олігархи переможуть народ України.

У цей непростий час журналіст НВ Бізнес зустрівся з головою ПриватБанку, чехом за національністю, математиком, який має право викладати бойові мистецтва і є одним з керівників федерації айкідо Чехії Петром Крумханзлом, який під акомпанемент «пікетників» поділився ексклюзивними деталями боротьби держави з колишніми власниками банку.

Фото: НВ

Як взагалі так вийшло, що Ви потрапили в ПриватБанк?

В кінці 2017 року до мене звернулася рекрутингова компанія, яка шукала кандидатів на позицію голови правління ПриватБанку. Я пройшов досить складний процес відбору і з наглядовою радою банку, і з Міністерством фінансів. У підсумку вирішили, що я найбільш спроможний кандидат на цю позицію. Для цієї посади важливо, що у мене немає ніяких, насамперед політичних, зв’язків ні з ким в Україні, і значить на мене буде складно впливати і тиснути. У той же час, я досить багато знаю про Україну. Я працював у країні з початку 2008 і до середини 2011 в Райффайзен Банку Аваль, відповідав за операційний блок. Третім важливим фактором для вибору, я думаю, був мій досвід роботи з «поганим» і «хорошим» банком в австрійському Hypo Alpe Adria Bank, який був націоналізований. Я відповідав за Словенію, де була одна з найбільших філій банку. І останнє: я повернувся з Китаю, де працював над одним з найбільш технологічних проектів в сфері споживчого кредитування, що дуже затребувано в такому інноваційному банку як Приват.

Ви були в курсі що це за банк, що у нього за історія, до того моменту, як ви вступили на свою посаду? Вам сказали про проблеми, які там були, коли вас брали на роботу?

Я багато знав про банк, про його історію, виклики і про те, які є потенційні проблеми. Однак мушу визнати, що реальність виявилася набагато складнішою. Але це частина бізнесу — ви приходите на роботу, починаєте вчитися, а потім докладаєте максимум зусиль.

А що зараз відбувається в банку? Яка ситуація зараз? Що змінилося з того моменту як ви прийшли?

Давайте почнемо з того, де ми перебуваємо сьогодні. Навколо банку є дві групи впливу — ті, хто підтримують і позитивно оцінюють нашу роботу, і ті, хто нами незадоволений. Насамперед нами задоволені наші клієнти, сьогодні їх 22 мільйони і тільки за останній рік ми залучили 1,5 мільйона нових. Наші продукти і сервіси їм подобаються. Також дуже важливо для оцінки ситуації розуміти настрій співробітників. Багато з тих, хто залишили банк після націоналізації, починають повертатися. Вони пішли, тому що не знали, що їх чекає, але сьогодні повертаються, оскільки розуміють — у банку велике майбутнє, і в будь-який інший компанії в Україні вони не знайдуть таку цікаву роботу, як в ПриватБанку. Нас підтримує Національний банк. Ті якісні зміни, які відбулися з банком після націоналізації, в значній мірі сприяють стабільності всієї банківської системи, покращують економічне середовище. Ми формуємо 60% прибутку всієї банківської системи. Хто ще? Міністерство фінансів.

Як ви знаєте, за 2018 рік ми виплатили дивіденди, які становили 90% нашого чистого прибутку, а це більше 11 млрд грн до бюджету. За підсумками трьох кварталів 2019 року наш чистий прибуток вже більше 27 млрд грн, ми є третім за розміром платником податків в Україні. Крім підтримки всередині країни, ми можемо говорити про міжнародні фінансові інститути, які дуже цінують те, що було зроблено ПриватБанком в сфері корпоративного управління, нової політики управління ризиками, впровадження фінансового моніторингу.

На боці нового ПриватБанку лідери думок, професійне співтовариство, експерти та журналісти. Кілька разів на рік ми запрошуємо журналістів відвідати нашу штаб-квартиру, показати як ми працюємо, що ми робимо, які у нас нові продукти, як ми рухаємося по стратегії, знайомимо зі співробітниками банку і робочою атмосферою. Звичайно, не всі настільки позитивні, є люди, яких не влаштовує що і як ми робимо. Перш за все, звичайно, це колишні власники, колишнє керівництво, а також ті, хто підтримує їх в силу професійних обов’язків, особистого ставлення або бізнес-партнерства. Але, якщо порівнювати, то новий ПриватБанк підтримують мільйони людей, а старий ПриватБанк — кілька сотень.

Фото: НВ

ЛОНДОН І СУДИ

Як ви справляєтеся з тим що, скажімо так, є банк, який діє, який працює, який приносить прибуток, є спадщина діяльності попередніх власників — борги і т.д. і т.п. Як склалася ситуація, чи просувається в цьому напрямі?

Як ви знаєте, ми ініціювали низку великих судових справ, метою яких є відшкодування збитків і повернення грошей, які, як ми стверджуємо в суді, були незаконно виведені з банку. Я маю на увазі справу, яку ми передали в Лондонський суд, друге — це судова справа в штаті Делавер, США, а третя — на Кіпрі. Ми шукаємо найбільш ефективний спосіб повернути гроші. Як відомо, в 2016 році уряду довелося вкласти в банк 155 мільярдів гривень, щоб врятувати банк від банкрутства. А підтверджена аудитором сума проблемних кредитів, які дісталися нам «у спадок» від того періоду, коли банк перебував під контролем колишніх власників, становить близько 213 млрд грн.

За якими напрямами б’ють колишні власники? Вони в Україні судяться, в іноземних юрисдикціях вони не судяться, наскільки я розумію?

Ймовірно, для колишніх власників звертатися до закордонного суду дуже ризиковано. Іноземний суд зазвичай незалежний і виносить рішення відповідно до закону. Це з великою ймовірністю буде рішення не на їхню користь. Тому вони вважають за краще звертатися до українських судів, де сьогодні розглядається понад 400 справ. Ми ж навпаки звертаємося в іноземні юрисдикції. Колишні акціонери оскаржують технічні аспекти націоналізації. Вони не спростовують факт, що банк був неплатоспроможним або з банку виводилися гроші. Вони звертають увагу на деякі дрібні адміністративні деталі. Дуже простий приклад: в одному з судових процесів було поставлено питання про законність перевірки, проведеної Національним банком в Приватбанку до націоналізації. І суд прийняв дуже цікаве рішення, що Нацбанк не повинен був проводити перевірку. Може я іноземець, може, я чогось не розумію. Але в чому тоді роль регулятора, якщо не в тому, щоб перевіряти банки? Чи працюють вони відповідно до закону? Чи мають належний облік? Я не можу уявити жодну країну в світі, де б суд сказав би, що центробанк не може проводити перевірку.

Яке ваше очікування по Лондону і що ви будете робити якщо рішення буде не на вашу користь?

Зараз ми чекаємо рішення апеляції по юрисдикції. Перш, ніж переходити до розгляду справи по суті, потрібно з’ясувати чи може ця справа розглядатися в Лондоні. Ми готові до будь-якого рішення. Як позитивні, так і негативні сценарії є частиною нашої стратегії. Станом на сьогодні, сума позову з урахуванням відсотків становить приблизно 3 млрд доларів. І коли нас питають «а навіщо ви наймаєте юристів і витрачаєте гроші на суди», я відповідаю, що ми вкладаємо великі гроші, щоб повернути набагато більші суми.

Наші опоненти мають значний досвід в судах різних юрисдикцій, вони добре підготовлені, наймають кращих професіоналів. Якщо проти вас на рингу чемпіон в суперважкій вазі, то ви повинні виставити свого чемпіона в суперважкій вазі.Тому ми наймаємо кращих юридичних радників і в Україні, і за кордоном. Якщо потрібно виконати дуже складну операцію, то вам потрібен хтось достатньо кваліфікований, щоб робити такі речі. І судовий процес в Лондоні насправді схожий на мікро нейрохірургію. Можна сказати, що наші юристи — це висококласні хірурги. Ви ж не попросите свого сімейного лікаря зробити операцію на мозку? Ви навіть апендицит його не попросите видалити. Хоча що тут складного — анестезія, скальпель, шов. Ми будемо продовжувати судитися.

По Делаверу, наскільки я зрозумів, ви подали позов, що має відбуватися далі?

В даний момент справа аналізується, вивчаються документи.

Фото: НВ

Фото: НВ

Дивіться, зараз ще тривають судові процеси в Україні, буквально на цьому тижні, їх було багато. Ключовий в господарському суді. Що буде відбуватися, якщо суд винесе рішення, що акції належать Коломойському?

Це рішення першої інстанції. Хто б не виграв, друга сторона подасть апеляцію. Для нас, як для Правління, важливо, щоб банк продовжував стабільно працювати і обслуговувати своїх клієнтів. Це наша ключова роль. Що стосується володіння банком — це питання до Кабінету Міністрів, як і питання що станеться і які наслідки для банку, фінансової системи, економіки в цілому.

Хотілося б освіжити в пам’яті людей, тобто як взагалі виглядали схеми за допомогою яких ці гроші виводилися і чи була якась динаміка? Тому що я аналізував діяльність банку за 10 років, приблизно, прибутковість знижувалася, знижувалася, а потім в 2016 році вона взагалі впала. Ви в курсі як це взагалі відбувалося?

Це те, що насправді повинна розслідувати прокуратура, поліція, НАБУ. Ми провели аналіз транзакцій, які були проведені в банку в минулому, і передали всю інформацію їм. Сподіваємося, що вони проведуть розслідування і з’ясують, хто був відповідальний за так звану «дірку» в 155 млрд грн.

Наскільки успішна ваша стратегія в судах? Як ви оцінюєте свої успіхи?

Ми рухаємося вперед. Важливо розуміти, що вивести гроші з банку займає кілька хвилин, а повернути — роки. Так, наприклад, аналіз операцій банку і його Кіпрської філії показує, як банк видає кредит на одну юридичну особу, потім протягом 20 хвилин гроші проганяются по десятках різних компаній в різних юрисдикціях — Латвія, Бейліз, Сейшели, Британські Віргінські острови, — і в підсумку виводяться з банку, або йдуть на черговий етап перекредитування. І так кожні 20 хвилин. Це мільйони транзакцій. Це технічно неможливо зробити без бек-офісу, бухгалтерії, IT. Саме це, на нашу думку, повинно цікавити правоохоронні органи. Нам зараз потрібно кожну з мільйонів транзакцій знайти, відстежити, описати, підкріпити фактами і доказами, передати в суд. Це місяці і роки.

До речі, чи відбувається через ці суди відтік коштів з банку? Мене колеги запитують «гроші забирати?» Я кажу ні, не треба, все нормально.

У мене теж саме. Я люблю грати тут у волейбол і мені завжди задають питання: «гроші забирати?». Я кажу ні. Ми найнадійніший банк в цій країні. І я в цьому впевнений. Вся інформація по касах і банкоматах, транзакціях у нас в дешбордах в онлайні. Перед судами ми завантажуємо каси і банкомати готівкою десь на третину вище наших стандартних обсягів. Банк завжди повинен бути готовий виконати свої зобов’язання перед клієнтами. До речі, до судів ПриватБанку готується вся банківська система. Це єдиний організм.

Коли людям терміново потрібна готівка, вони йдуть в будь-який найближчий банкомат. Тому стабільність Привату — це стабільність всієї фінансової системи. Дивно, що хтось цього ще не розуміє …

З приводу компромісу я все-таки запитаю. Ви знаєте, що була інформація в Financial Times з приводу того, що влада шукає компроміс з колишніми власниками в питанні ПриватБанку, хоча вони це потім заперечували і так далі. Як ви бачите — чи можливий в цьому питанні якийсь компроміс?

Моя задача дуже проста і зрозуміла — повернути гроші, виведені з банку. Ми стверджуємо в судах, що є конкретні люди, які вивели з банку величезні суми, є безліч фактів і доказів, які просто потрібно розслідувати. Я очікую, що, перш за все, уряду необхідно обговорити питання повернення грошей. Після цього може статися інше обговорення.

Фото: НВ

МВФ

Наскільки я знаю в Меморандумі МВФ було навіть прописано, що ваше завдання, завдання ПриватБанку, всі борги повернути. Це правда?

По суті, правда. Це зобов’язання, яке давав уряд України і яке описано в меморандумі з Міжнародним валютним фондом.

А з новим документом ви знайомі вже? Бачили вже частину, пов’язану з ПриватБанком?

Місія МВФ покинула Україну кілька днів тому. Одне з головних питань — ПриватБанк. МВФ хоче переконатися, що гроші, які вони вкладають в країну, використовуються ефективним чином, а не для виплати олігархам. Зараз обговорюється програма на кілька мільярдів доларів. Для порятунку ПриватБанку держава вклала приблизно таку саме суму — понад 5 млрд доларів.

А ви зустрічалися вже з кимось із МВФ?

Так. Я зустрічався з представниками Місії МВФ, коли вони були в Україні. Ми обговорювали стабільність банку і ліквідність. Вони високо цінують зміни в корпоративному управлінні за останні півтора року, включаючи обрання нової Наглядової ради, в яку входять шість незалежних членів.

ТИСК І НОВА ВЛАДА

Чи відчули ви якусь різницю після того, як влада змінилася?

Я не хочу спекулювати. Але, якщо подивитися на факти, то в той період, коли змінювалася влада в країні, збільшився тиск на банк.

Чи пов’язаний, наприклад, пікет перед офісом банку, або ще якісь події, які відбувалися? І чи є тиск на цей момент?

Я не пам’ятаю точні дати, але десь з травня топ-менеджери банку почали отримувати повістки на допити за самими різними підставами, іноді формальними, іноді вельми креативними.

У липні, в той самий день, коли відбувалося слухання в Апеляційному суді в Лондоні, НАБУ отримало рішення суду, куди банк навіть не запросили, про примусову виїмку величезної кількості документів, пов’язаних з судовими процесами банку проти колишніх власників як в Україні, так і за кордоном. Для нас було вочевидь, що це дуже штучний привід, адже було реанімовано кримінальну справу дворічної давнини, а в рішенні суду стверджувалося, що банк збирається знищити всі документи. Ми передали документи слідчим і звернулися з листом до керівництва НАБУ, попросивши забезпечити конфіденційність документів, тому що їх витік може нашкодити захисту інтересів банку в судах. Через місяць ми отримали відповідь, дуже коротку і без гарантій конфіденційності.

Тиск посилювався, і у вересні в три офіси банку серед білого дня нагрянули озброєні автоматами підрозділи поліції, щоб вилучити за рішенням суду контракти з рекрутинговими компаніями та іншими консультантами. Але це, на нашу думку, був лише привід. Поліція зажадала весь масив документів за кілька років після націоналізації по нашій діяльності в судах, доступи до серверів і систем банку, до всієї корпоративної пошти.

І, звичайно, останнє з того, що відбувається, це тритижнева демонстрація перед нашою штаб-квартирою, як у Дніпрі, так і в Києві. Кілька сотень «співробітників» Нікопольського заводу феросплавів, як я розумію, стверджують, що банк винен їм гроші. У банку немає юридичних відносин, немає ніяких зобов’язань перед цією компанією. У нас є інформація, що пікет триватиме до середини грудня. Сподіваюся, що організатори забезпечать пікетників гарячою їжею і можливістю зігрітися.

Bи знаєте хто власник цього заводу?

Так, в ЗМІ згадується, що власник заводу — це один з колишніх власників банку.

А ось особисто ви відчуваєте тиск? Я не знаю, може вам там хтось дзвонив, щось говорив, якісь депутати тощо, щось було за останній час?

Мене особисто запрошували на допити приблизно разів десять. Наприклад, одне з питань, які мені ставили, було «чому ви наймаєте адвокатів, якщо у вас є юристи в банку?».

Ніякого персонального тиску? Вам не дзвонили з Офісу Президента?

Не було такої ситуації. Але, наприклад, зареєстровано кримінальне провадження, в якому стверджується, що насправді я шпигун, який разом з іншими співробітниками банку намагається отримати державні секрети і передати їх іноземним урядам. Це, на мій погляд, вимагає великих фантазій. Перш за все, ні у мене, ні у моїх колег в банку немає доступу до державної таємниці. Це абсолютно божевільна ідея.

Я тільки що йшов до вас в центральний офіс і зустрів Дубілета-старшого, колишнього топ менеджера ПриватБанку.

Що я можу сказати? Сподіваюся, що ще застану той момент, коли комусь із колишніх керівників буде запропоновано відповісти на питання чому банк опинився на межі краху. Мене дуже дивує, чому правоохоронні органи більше зацікавлені в тому, що робить банк після націоналізації, а не до неї.

Ви останнім часом з тим же новим генеральним прокурором зустрічалися з цього приводу чи ні? Можливо ви якісь нові листи надсилали?

Ми намагаємося нагадати, що на нашу думку дуже мало було зроблено щодо розслідування дій колишніх власників, але ми ніколи не отримували ніякої відповіді.

Виходить, що ви як би новому керівництву прокуратури нагадували про те, що…

Так.

І з приводу Крола ви нагадували їм про це?

Що стосується звіту Kroll, то як ви знаєте, пару років тому він був переданий Національним банком правоохоронним органам. Упевнений, що на підставі цього звіту можна було задати багато питань, але…

Тобто як би виходить, що і при тій владі прокуратура себе пасивно вела, і при цьому особливо ніяких активних дій немає з їх боку.

З 2016 року банк надав правоохоронним органам всі необхідні заяви і величезну кількість документів для розслідувань. Але, наскільки я знаю, ніхто з колишніх власників і менеджменту не був допитаний, на допити викликали тільки рядових співробітників.

Ви просто передали документи або вже вказали на підозрілі транзакції? Роман Сульжик розповідав, що є договори, в яких немає підпису, печатки. Як я розумію, були жорсткі порушення?

Звичайно, є багато очевидних фактів грубих порушень, які банк зібрав і надав правоохоронцям. Залишилося просто з’ясувати, хто є конкретною особою, відповідальною за конкретний контракт. І ці розслідування мають призвести до кримінального переслідування.

Грубо кажучи, якщо такі порушення були б, наприклад, в Чехії або Польщі, то вже були б відкриті кримінальні справи, процеси? Напевно, когось би могли вже і посадити за такі порушення?

Якби така ситуація була б у Чеській Республіці, і генеральний прокурор отримав би таку інформацію, то через кілька місяців справу було б передано до суду, і було б винесено прозоре рішення про те, хто несе відповідальність. Тут пройшло кілька років, такого результату немає.

А ви знаєте що МВФ зустрічався з Генеральною прокуратурою з приводу ПриватБанку?

Мені дуже складно це коментувати.

Тобто навіщо вони зустрічалися там, ви не знаєте?

Не знаю.

Але вони зустрічалися?

* посміхається *

А з новою владою ви з кимось вже зустрічалися? Можливо з Гончаруком?

Я зустрічався з паном Гетманцевим, головою комітету парламенту з питань фінансової, податкової та митної політики. Ми обговорили роботу комітету. Також зустрічався з Михайлом Федоровим, міністром з питань діджиталізації. Нещодавно підписали меморандум про співпрацю між банком і міністерством. Хочемо запропонувати нашу експертизу та досвід в розробці Приват24 для «держави в смартфоні». Це цифрові водійські посвідчення, студентські квитки тощо.

Багатьом політикам подобається говорити про ПриватБанк, у багатьох є своя думка, але насправді дуже мало хто намагається з’ясувати, яка реальна ситуація в банку. Іноді у мене складається враження, що іноземці більше цікавляться долею банку, ніж українці. Тільки один приклад: до нас в Дніпро приїжджав американський посол пан Тейлор кілька тижнів тому, і він поставив багато запитань про банк. Йому було цікаво. З чинної влади ніхто не приходить і не задає питання.

Фото: НВ

ПРИБУТОК І ПРИВАТИЗАЦІЯ

Хотілося б все-таки повернутися до ваших завдань. Можете розповісти, які це KPI і чи вдалося вам їх на даний момент виконати або, можливо, щось змінилося?

Наші KPI визначені в стратегії, затвердженій Міністерством фінансів. Це прибуткова робота банку, тут у нас все відмінно. Це повернення грошей, виведених з банку, тому ми старанно працюємо в судах в чотирьох юрисдикціях — Україна, Великобританія, США та Кіпр. І третій KPI — підготовка банку до приватизації. Це означає, що ми повинні створити здоровий банк, який буде привабливим для потенційних інвесторів.

З приводу прибутку, є з цього приводу розмови про те, що дуже велика частина від цього прибутку становить відсотки від ОВДП. Ви могли б розвіяти цей міф якимось чином, щоб структурувати, що входить в цей прибуток?

Отже, прибуток банку за 9 місяців 27 млрд грн. Це більше одного мільярда доларів. Максимальний прибуток банку за рік при колишніх власниках, якщо подивитися на публічну звітність, становив 400 млн доларів. Це важлива деталь для розуміння результатів нашої роботи. Двома найбільшими джерелами доходу банку є, в першу чергу, процентний дохід, це 14 млрд грн, а другим джерелом — це близько 13 млрд грн — є комісійний дохід від транзакційного бізнесу. Так, ми заробляємо на ОВДП, це нормально. В сумі валових банківських доходів відсотки від ОВДП становлять близько однієї п’ятої частини. Твердження про те, що банк є прибутковим тільки за рахунок ОВДП не більше ніж міф.

Припустимо, що вирішили питання з Коломойським, тому що наскільки я розумію, з цими судами приватизація неможлива. Тобто спочатку потрібно закрити питання з судами, повернути гроші і потім вже приватизація, я правильно розумію?

Абсолютно. Можна продати здоровий бізнес банку. Кабінет Міністрів має вирішити, якою буде стратегія приватизації. Банк здатний генерувати понад 1 млрд доларів на рік, це привабливий актив. Це сильна команда, бренд, технології, know how. Це теж коштує грошей.

Азія, США, Росія?

Я впевнений, що такі інвестори є. Кілька місяців тому я зустрічався з банкірами із Західної Європи, вони уважно стежать за ситуацією з ПриватБанком, і думаю не вони єдині.

Є якась оцінка вартості банку? Є ж капітал, на який можна орієнтуватися?

Рішення про приватизацію буде прийматися акціонером, тобто Кабінетом Міністрів. На даний момент говорити про конкретну ціну занадто рано, але я можу обіцяти, що це буде дорого.



Фото: НВ

ЗМІНА МЕНЕДЖМЕНТУ І КОРПОРАТИВНА КУЛЬТУРА

Є інформація, що колишні власники навіть не забиратимуть банк у власність, вони просто хочуть поставити свій лояльний менеджмент. Коломойський дуже відомий цією схемою: він може не брати акції під контроль в плані контролю корпоративного, а просто ставити свій менеджмент. Наскільки Ви в цьому плані захищені і хто взагалі приймає рішення про те, що потрібно звільнити/не звільнити, яка у вас процедура?

Що стосується Правління банку, то ми можемо бути звільнені тільки за рішенням Наглядової ради. Поки у банку є незалежна Наглядова рада, Правління може виконувати свою роботу в інтересах кінцевого власника банку, яким є народ України.

Що стосується Наглядової ради, то це виключно рішення Кабінету Міністрів.

Як вам нова Наглядова рада? Як у Вас з ними складається комунікація?

Відмінно. Я повинен визнати, що вибір нового складу Наглядової ради був зроблений бездоганно. Вони знавці своєї справи і мотивовані зробити ПриватБанк одним з кращих банків Європи.

А ваш контракт він на скільки був укладений?

У мене контракт на 3 роки.

Тобто Ви зараз вже виходить на екваторі перебуваєте, так?

Посередині, так.

Ви налаштовані позитивно, щоб далі продовжувати виконувати свою місію?

У банку є величезний потенціал. Ви повинні розуміти, що сьогодні ПриватБанк якісно відрізняється від того, яким він був на момент націоналізації. Це новий ПриватБанк.

Мені подобаються виклики.

Я математик і люблю складні багаторівневі завдання. Ви напевно знаєте, що я займаюся бойовими мистецтвами більше 40 років. Я боєць. Мені подобається боротися і отримувати результати.

Принцип айкідо полягає в тому, що чим сильніше атака, тим більше енергії ви можете використовувати для контратаки, і це саме мій підхід. Таким чином, чим більше тиснуть на мене, тим більше я готовий боротися за банк і за майбутнє.

Якби зараз, вже знаючи всі наслідки вашого перебування тут, вам запропонували очолити ПриватБанк, ви б погодилися?

Так, я б погодився…

Знаючи, що вас чекає…

Я був би готовий знову стати на бій. Чому? Я вважаю, що це важлива місія. Вам потрібні люди, які готові і достатньо сильні, щоб боротися.

Звичайно, в моєму повсякденному житті багато боротьби. Але в той же час в ній дуже багато розвитку, руху в майбутнє. Це одне з ключових моїх завдань. І я був би готовий зробити це знову.

А що вас найбільше здивувало в ПриватБанку?

Що здивувало чи шокувало? Це різні речі.

Що вас шокувало?

Мене шокувала корпоративна культура. Ти голова правління, йдеш по коридору, і люди на тебе не дивляться. Вони бояться дивитися тобі в очі, вони бояться спілкуватися з тобою.

Ще мене здивувала велика різниця у розвитку банку. Є напрями, які, з моєї точки зору, на світовому рівні, наприклад платформа для онлайн-банкінгу Приват24 або мультиканальний контакт-центр. З іншого боку, є сфери, які ніби не існували. Це проектний менеджмент, управління ризиками, сompliance, фінансовий моніторинг, корпоративне управління. Для мене було великим здивуванням як нерівномірно цей банк розвивався.

Фото: НВ

А як всередині банку, тут же багато співробітників, які працювали на колишніх власників, і, наскільки я знаю, багато хто навіть позитивно до них ставляться. Чи немає якогось внутрішнього конфлікту в банку в цьому плані, якогось тиску, пов’язаного з тим, що колишні власники намагаються повернути собі банк? Яка ситуація всередині банку?

Було непросто. Корпоративна культура ПриватБанку формувалася десятиліттями. Я часто чув усередині банку, що колишні керівники були «богами». Вони геніальні, всемогутні, їх влада безмежна і вони могли дозволити собі практично все. І були всі інші.

Мені було цікаво, наскільки сильно мене буде відштовхувати цей організм, ця культура. Але досить скоро всередині банку навколо мене сформувався кістяк однодумців, почали підтягуватися люди — молоді професіонали, люди нового покоління, які прийняли мене і мої цінності.

Для простих співробітників було великою несподіванкою, коли я особисто зустрівся з ними і під час зустрічі запропонував чай ​​або каву. Вони були в шоці, коли зустріли мене в ліфті, тому що попередні топ-менеджери використовували свій окремий ліфт. Коли я їду у відділення банку і там розмовляю з людьми, вони дивуються, кажуть, що працюють у банку 20 років, але ніколи з керівництвом не зустрічалися.

Був цікавий випадок. Через 2−3 тижні моєї роботи в банку я прочитав в медіа, що «системи Приватбанку не працювали шість годин». Це неможливо! Якби система банку не працювала шість годин, мені б хтось сказав. Я виходив на айтішників, питав: «Скажіть, це неправда?» Вони кажуть: «Так, шість годин система не працювала. — І чому ви мені не сказали? — А чому ми повинні були це вам говорити?»

Я їм сказав: «Хлопці, зараз ми змінюємо підхід. Якщо є проблема, яка впливає більше, ніж на 100 осіб, все одно клієнти це, чи співробітники, на більше ніж 10 хвилин — ви мені телефонуєте». Вони на мене дивилися в шоці: «Добре, ви точно хочете про це завжди знати?» Я сказав так. Якщо це буде в суботу, ви мені дзвоните в суботу. Якщо це буде ввечері або о 3 годині ранку, ви мені дзвоните о 3 годині ранку. Вони не могли це зрозуміти.

Я намагаюся змінити корпоративну культуру і зробити цю компанію більш міжнародною, більш європейською, більш відкритою. Ми почали проводити регулярні зустрічі топ-менеджерів зі співробітниками, говоримо про інновації, про стратегію. На цих зустрічах я бачу натхненні обличчя тих, хто хоче далі розвивати банк, думає про майбутнє, а не про минуле.

Я ніколи не намагався в чомусь бути схожим на колишній топ-менеджмент, хоча багато хто мені радить «стати богом», адже кажуть, що так простіше і зручніше керувати ПриватБанком.