Текст: Христина Мельник

Що сталося?

Сталася зрада. 26 жовтня Міносвіти розіслало лист, де рекомендує середнім школам впровадити курс “Сімейні цінності” у 8-9 класах.

В листі був список з шести рекомендованих міністерством посібників і підручників до курсу. Фейсбук-аудиторію зацікавив один з них - посібник для вчителів з викладання цього предмету з однойменною назвою “Сімейні цінності”. Почитати його можно тут.

Посібник роз’яснює “правильне” бачення ролей жінки і чоловіка: жінка має бути пасивною та подобатися чоловікові, а чоловік - рішучим і хоробрим. Посібник схвалено міністерством у 2013 році і видано у Івано-Франківську.

Станом на вечір 28 жовтня Міністерство освіти і науки України опублікувало заяву міністра Лілії Гриневич, яка наказала ІМЗО (Інститут Модернізації Змісту Освіти) перевірити схвалені в 2012 програму та матеріали курсу "Сімейні цінності" на предмет науковсті та недискримінації. Заява стала реакціюєю на інформацію про порушення цих принципів, яка з'явилась в українських ЗМІ. Якщо перевірка таки виявить порушення - міністерський гриф схавлення обіцяють скасувати. Раніше у прес-службі міністерства Lustrum сказали, що заява для ЗМІ готується.

Ми будемо слідкувати за результатами перевірки.

Що ж пишуть у посібнику?

Посібник швидко розтягли на цитати. Ось деякі з них:



“Завдання жінки полягає в тому, аби подобатися чоловікові, і саме тому вона має намагатися бути привабливою для нього”

“Справжня жінка ніколи не сперечається, не доводить, не намагається керувати ситуацією”

“Сила, витривалість, хоробрість, мужність, цілеспрямованість тощо не є жіночими якостями”

“Лагідність – це вміння творити життя в стані любові. Сьогодні це – забута якість, хоча раніше була важливою характеристикою жінки. Чоловіки прагнули лагідність перетворити на покірність, тим самим позбавляючи жінку мудрості. Принижені жінки революційним шляхом домоглися рівності, в результаті чого втратили цю чудову якість, а з нею й жіночність”

"Якщо для чоловіка важливо утвердити реальну, соціальну дійсність, то для жінки – створити зручну для себе реальність (іноді ілюзію)"

“Лагідна жінка не напружує навколишній світ своїм невдоволенням, критикою й осудом”

“Наведемо яскравий уривок із роману А. Берсеневої «Капитанские дети»:

Разговор о мадам Бювье продолжился за столом. [...]

– А! – улыбнулся он. – Ты тоже заметил? Так у них воспитывают девочек. Воспитывали, вернее, – молодые-то уже другие, хотя и среди них встречаются... Я помню, когда первый раз это увидел, растерялся даже.

– А что – это? – спросил Георгий.

– Да уважение к мужчине, – объяснил Вадим. – К самому факту его существования. [...] Их так воспитывали; что женщина от мужчины может совершенно не зависеть ни материально, ни социально, но вся ее жизнь от него зависит все равно, а если мужчину не уважать, то он превратится в ничтожество, и она будет несчастна со всей своей материальной независимостью. Потому что в мужчине есть что-то, чего в женщине нет, и что, безусловно, достойно ее интереса и уважения”

Посібник пропонує також практичні завдання для учнів: хлопчиків та дівчат треба розділити на дві групи, і кожну групу попросити перерахувати якості ідеальної жінки. Щоб полегшити справу для вчителя, посібник наводить таблицю з жіночими та чоловічими якостями (сторінка 81).

Наприклад, жіночі якості - це веселість, лагідність, кокетство, грайливість, м'якість. А чоловічі - сила духу, хоробрість, активна життєва позиція, цілеспрямованість.

У посібника три автори, принаймні один з них - жінка. Його видано за підтримки Міжнародної громадської організації «Рада Сімей України» та благодійного фонду Костянтина Кондакова. Останній зараз називається по-іншому: Міжнародний благодійний фонд добрих справ. У наглядовій раді фонду - чотири жінки: екс-учасниця гурту Віагра Надія Мейхер, співачки Оля Полякова та Наталя Валевська, дизайнер Наталя Анрі.

Чому таких речей не має бути в системі освіти України, або Буква закону

По-перше, стаття 24 Конституції гарантує рівність чоловіків та жінок.

А стаття 3 Закону України «Про загальну середню освіту» каже нам, що навчання та виховання у середній школі ґрунтуються на загальнолюдських цінностях та принципах науковості, полікультурності, світського характеру освіти і ще багатьох прекрасних речах.

У статті 5 цього Закону серед завдань загальної середньої освіти є таке - «виховання шанобливого ставлення до родини, поваги до народних традицій і звичаїв, державної мови, регіональних мов або мов меншин та рідної мови, національних цінностей українського народу та інших народів і націй». З такої позиції вивчення традицій української або будь-якої нацменшини родини, народних звичаїв і культури, включно з регіональними, абсолютно вітаються.

Однак про жодну стереотипізацію і вказування жінкам їхнього місця чи призначення мова не йде.

І наостанок. У 2003 році Україна ратифікувала міжнародну Конвенцію про ліквідацію усіх форм дискримінації по відношенню до жінок 1979 року.

У статті 2 конвенції читаємо: “Держави-сторони засуджують дискримінацію щодо жінок в усіх їх формах, погоджуються негайно всіма відповідними заходами здійснювати політику ліквідації дискримінації щодо жінок”.

А далі ще точніше: “Держави-сторони вживають усіх відповідних заходів з метою:

a) змінити соціальні та культурні моделі поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що грунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок”.

Чому це - сексизм?

"Ґендерний стереотип - це стійкі, повторювані, загальноприйняті уявлення (думки) про місце та виконувані ролі того чи іншого ґендеру в суспільстві, а також про особистість людей тієї чи іншої ґендерної ідентичності". Простішими словами, у всіх нас є гендер – це більше, ніж біологічна категорія статі. Це радше символічне осмислення статі, яка викликає асоціативний зв'язок і таким чином ознаки гендеру більшою мірою продиктовані суспільними нормами. (Словник ґендерних термінів Зої Шевченко)

В даному ж словнику виділено один з найяскравіших проявів таких стереотипів – сексизму, тобто упередженої думки про представників ґендеру, інституціональної практики, коли представникам певного ґендеру нав’язується «більш низьке», так би мовити підлегле становище.

Тож в даному випадку маємо справу з чітко сформульованим сексизмом. Адже посібник, який рекомендується МОН у курсі «Сімейні цінності» чітко нав’язує позицію підкорення: жінка не сперечається, вона повинна подобатися тощо. І чомусь відповідальність чи дослідницька натура визначені винятково як чоловіча категорія.

Побутовий сексизм

Скандали з сексистськими висловлюваннями - не рідкість. В Україні вони особливо часто трапляються в рекламі.

Кілька місяців тому “Люкс” запропонували два нових смаки своїх чіпсів: “Мужні” у блакитній упаковці, та “Ніжні” - у рожевій. Рекламували їх відповідно: як два окремих продукти для жінок та чоловіків. Судячи з коментарів у соцмережах бренду, багатьом ідея сподобалась. Але і коментарів у дусі “Астанавітєсь!” теж вистачало.

Нещодавно Київ завісили сітілайтами з провокативними фразами: "Навіщо платити зарплату за ПМС?". Авторами підписали себе таємничі Спілка сексистів України. Згодом борди пов'язали стрічками з надписом "Стереотипи під наглядом". Сітілайти виявилися рекламою події She Сongress. Рекламний креатив сподобався не всім.

Що думають люди

Український інтернет просто вибухнув у відповідь на горезвісний посібник щойно він потрапив у мережу. Свою думку вже вислови лідери думок, політики, журналісти і співаки. Ми зібрали найцікавіші коментарі.

За







Проти













