Kære indvandrings- og islamkritikere, lad jer håne, tag pis på jer selv og dem, der gør grin med jer, lad os være de voksne. Nogen må jo være det. Vi er et tolerant folk, og vi skal insistere på at tage de her debatter.

Muslimerne kommer, muslimerne kommer, siger min mand hånende på tyrkisk. Han gør grin med mig, fordi jeg endnu en gang fortæller om en islam- eller indvandringsrelateret nyhed eller undersøgelse.

Sådan har vi alle nogen i familien eller iblandt vores venner, der ikke orker at høre på virkeligheden, og virkeligheden er da også kedelig, men vi skal ikke ignorere den. Det har vi ikke råd til. Giv derfor ikke op.

Uanset at min mand, andre af mine familiemedlemmer og også flere af mine venner ikke har gode modargumenter eller fakta til at berolige mig, den ivrige islam- og indvandringskritiker, så er de sikre på, at de er moralsk overlegne. De er jo ikke racister, de har ikke fordomme.

Nej, kære venner og kære familie, virkeligheden er, at I oftest ikke har overskud til at forholde jer til virkeligheden. I orker ikke virkeligheden, den er for grum. Det vigtigste for jer er, at I ikke kommer til at sige noget racistisk eller fordomsfuldt, hvilket I, i jeres egen optik, ville komme til, hvis I faktisk forholdt jer til og satte ord på virkeligheden. Det er faren, synes I, ved at italesætte jeres egne synspunkter om disse emner. Det hjælper også på selvcensuren, at det også kan være farligt, i offentligheden, at sige noget ”fordomsfuldt” og ”racistisk”.

Men heller ikke I gider sende jeres børn på ghettoskoler, I gider helst heller ikke bo i nærheden af ghettoerne, og hvis I skal være helt ærlige, så har langt de fleste af jer heller ikke ret mange muslimske venner. Bekendte og kolleger, måske. Naboer, ja o.k., men tætte venner, nej. Oftest ikke. Det er ikke, fordi man ikke kan være venner med muslimer, men integrationen er ikke lykkedes, og det er grunden til, at langt de fleste danskere ikke har ret mange gode og tætte muslimske venner.

Min mand og I andre skal ikke slippe så let.

Kære indvandrings- og islamkritikere, lad jer håne, tag pis på jer selv og dem, der gør grin med jer, lad os være de voksne. Nogen må jo være det. Vi er et tolerant folk, og vi skal insistere på at tage de her debatter.

Nu er det snart jul, og vi skal lade julefreden sænke sig i de små hjem, vi skal hygge, men vi skal også huske, at en åben og respektfuld debat bliver vi alle klogere og rigere af.

En åben og kritisk debat med argumenter med udgangspunkt i fakta, data og undersøgelser har aldrig skadet nogen.

De frelste indvandrings- og islamkritikere, der tordner imod andre med skældsord som landsforræder, skal også stoppe deres infantile debatstil. Hvis vi skal lykkes med at komme videre, har vi brug for at overbevise dem, som I, i dag, kalder for landsforrædere.

Måske er vores politiske modstandere for unge til at have sat sig helt ind i tingene, og måske er de svage demokrater, som skal udfordres. Lad os faktisk huske på, at langt de fleste af os, der i dag er indvandrings- og islamkritikere, også engang har været naive halalhippier eller svage demokrater. Jeg har selv været der. Jeg var selv en svag demokrat, som medlem af Enhedslisten. Jeg lod mig rykke ved at lytte til kritik og ved at indgå i debatter med dem, jeg var uenig med.

Mine følgere, venner og nu også flere læsere fortæller mig ofte om, hvordan deres familiemedlemmer er blevet intolerante, og hvordan de rejser sig op og går, når snakken falder på islam og indvandring.

Jeg hører desværre oftest om unge mennesker, som nægter at tage snakken, eller som beordrer deres forældre eller søskende til ikke længere at tale om disse emner. Det er meget sørgeligt. Intolerancen har sneget sig ind i vores hjem, selv om danskere ellers er rolige mennesker, der kan tåle at være uenige.

Mange går rundt og overvejer om andre, eller om de selv, er blevet racister. Er jeg en af dem, der overdriver tingene? Måske, men du har ret til at være bekymret, og du har ret til at tale med dine venner, din familie og med andre om dine bekymringer, og hvis du overdriver, så har de vel gode modargumenter og fakta, der modsiger dig?

Men det skal være argumenter og fakta, ikke beskyldninger og skældsord som fordomsfuld, fremmedhader og racist.

Tag derfor debatten, du og andre er ikke racister, fordi I kritiserer islam og indvandring. Man er ikke racist, fordi man kritiserer det kritisable.

Der findes også mange, der siger til mig, eller de hvisker, ”det er godt, at du gør det, du gør; jeg tør ikke”. De tør ikke, og det er med henvisning til enten arbejde, omdømme eller frygt for repressalier, men det holder heller ikke i længden.

Vi skal tage de her debatter, ellers risikerer vi selv at ødelægge et af de lykkeligste samfund i verden, et samfund, som generationer før os har slidt og slæbt for at opbygge. Vi befinder os som samfund midt i en identitetskrise, i vores tids kamp for demokratiet. Lad os alle gøre vores til, at intolerancen ikke får fodfæste i vores samfund og i vores hjem.

Intet er for helligt, alt er til debat. Lad os stoppe med at lade emner som indvandring og islam splitte familier ad, debatterne skal tages, også for muslimernes egen skyld.