Der er efterhånden ikke meget "sam" over Danmark, det er nærmest blevet til et "modfund" nu.

I bund og grund er det J.O Krags skyld, han lokkede 2/3 af danskerne til at sparke den sidste 1/3 ind i EF og kronen på værket var da vi blev sendt til sygeexamen på Maastricht traktaten, fordi lidt over halvdelen af havde sat krydset forkert.

Men jeg har en mistanke om at Storebæltsbroen også er dybt involveret: Den er ikke "vores".

De store broer, vi havde bygget indtil da var samfundets, vi betalte dem over skatten og så kunne man køre over dem lige så tosset som man ville.

Jeg kendte f.eks engang en Mønbo som kørte frem og tilbage over Dr. Alexandrines Bro fem gange på en dag, bare fordi han kunne.

Men Storebæltsbroen blev sådan noget underligt fikumdik med et statsligt eget selskab som løj og fordrejede frem for at sprudle og inspirere.

Og man skal betale og derfor er det en bro man kun krydser hvis man virkelig har brug for det.

Forskellen er utrolig tydelig hvis man bladrer lidt i gamle udgaver af Ingeniøren: Lillebæltsbroerne og Farøbroerne var "vores" projekter, Storebæltsbroen var "deres" projekt.

Med Metroringen er filmen knækket helt.

Hvis det var "Vores Metroring", kunne man som nabo overleve mangt og meget indtil den stod klar og hvis dem der rendte og legede mulvarpe boede et andet sted i København kunne man måske endda tale fodbold og den slags med dem og måske få lov til at få en tur ned i hullet en dag hvor det passede.

Men det er "Deres Metroring", de opfatter Naturklagenævnet som en ligegyldig detalje og derfor skal støjen fandme holde op inden barnet skal sove.

Det er også meget karakteristisk at det hele er spærret inden af krydsfinerplader, så ingen kommende ingeniørspire risikerer at komme til at se noget informationsafdelingen ikke har Photoshoppet og spundet først.

Sammenlign det med Farøbroen, hvor en frisk knægt kunne cykle hen til portvagten, få klappet en hjelm på hovedet og få lov til at slæbe trappestigen for en ingeniør der var på vej rundt for at sætte et kryds på møtrikkerne.

Og det er ikke bare broer.

Vores telefonnet solgte de så kapitalfonde kunne malke os. Førhen havde man hørt om en telefonmontør der også havde tid til at hænge en lampe hos en gammel dame. Nu om dage skal man betale for at få sin telefon til at virke igen, hvis man ikke kan vente seks uger.

DSB, Posten, DONG, Rejsekortet, Elselskaberne, alt hvad der kunne sælges fra "sam-" til "mod-" er blevet det.

Selv Det Kongelige Teater var røget med, hvis ellers den daværende minister havde kunnet finde en køber.

Men det bekymrer vores politikere meget at danskerne ikke engagerer sig i politik.

Derfor indfører Folketinget "mere levende debatform" nu.

Striglen og fadbamsen skal "inspireret af det engelske underhus" stå og mundhugges for rullende kamera i Folketingssalen og så kan folk sidde og heppe med derhjemme og på arbejdspladsen.

Jeg antager at det er fodboldkampe der har givet dem ideen.

For det er jo så hyggeligt når vi laver noget sammen, er det ikke ?

F.eks at to grupper af tilhængere råber fladpandede ukvemsord mod hinanden, tæver hinanden og begår hærværk i S-toget på vej hjem.

DSB's S-tog, ikke deres eget S-tog.

phk