Regeringens planer om at skære i antallet af studiepladser på især det humanistiske område virker umiddelbart som en fornuftig idé. Det er altid fornuftigt at stramme op på områder, hvor der formentlig bliver uddannet lidt for mange. Men når regeringen på samme tid investerer mere i uddannelser, der sigter mod de samme job blot med et lavere fagligt niveau, begynder der at tegne sig et billede af en regering præget af middelmådighed og mangel på ambition på Danmarks vegne.

Regeringen stiller ganske enkelt de forkerte spørgsmål. Vi er som aftagere af nogle af de bedste kandidater fra de danske universiteter meget bekymret over udviklingen. Ikke for os – vi kan bare ansætte folk fra andre lande med et fokus på at producere kandidater med dybde og faglighed – men for Danmark som helhed.

Ifølge regeringens planer skal der f.eks. skæres 30 procent af studiepladserne på fagområderne antropologi og etnologi. Begge områder kræver meget høje karakterer for at komme ind. Der er skam også brug for dem.

I den mere progressive del af erhvervslivet bruger man markant flere kræfter og ressourcer på at forstå den menneskelige dimension af forretningen end nogensinde før. Det gælder f.eks. i forhold til at forstå kundernes verden bedre, forstå kulturen i nye markeder, blive bedre til at skabe de rigtige produkter, udvikle teknologi der passer ind i menneskers hverdag og adfærd og i det hele taget at have en større sensitivitet over for den verden, der befinder sig uden for virksomhedens vægge.

Det er netop denne dimension, som fag som antropologi og etnologi er specialiseret i. Antropologi betyder videnskaben om det menneskelige. Det er et fag, der har en lang videnskabelig tradition for, hvordan man egentlig studerer det menneskelige systematisk. For en udefrakommende virker det måske ganske let, det at studere mennesker, men i realiteten er det lige så svært – eller sværere – end at studere partikler og molekyler. Antropologi er en videnskab, og ligesom alle andre videnskaber kræver det mange års studier, hårdt arbejde, teoretisk overblik og disciplin for at kunne praktisere antropologi.

På det antropologiske institut i København har man endda nogle af de fremmeste forskere i verden. Hvis regeringen har ambitioner om, at Danmark skal have et nogenlunde internationalt niveau, så er det her man skal kigge: Hvordan løfter vi niveauet endnu højere?

Men regeringen har tilsyneladende mistet ambitionen om, at Danmark skal have et generelt højt intellektuelt niveau. For samtidig med, at regeringen skærer 30 procent af uddannelsespladserne på et klassisk fag med et højt internationalt niveau, åbner regeringen nye kopiuddannelser med smarte titler, der efter sigende er tilrettet erhvervslivets behov.

I Odense kan man nu læse »Market and management anthropology«, som lover dig, at du udover det antropologiske får en slags handelseksamen. I Aalborg har man etableret en ny uddannelse, der hedder »Teknologi antropologi, som vist er en blanding af en letvægtsantropolog og en halvstuderet ingeniør. I København kan man læse »Pædagogisk antropologi«, der virker som en blanding af en pædagog og en antropolog, og i Roskilde kan man læse den ny uddannelse »Rumlig Design og Samfund«, som handler om at forstå brugerne, når man udvikler bygninger. Vi kunne liste 15-20 andre lignende uddannelser, der blander skidt og kanel for at få det til at lyde som noget, der skaber job og er tæt på erhvervslivet. Det er de naturligvis ikke.

Så i stedet for at give unge mennesker en klassisk, hård og dybsindig uddannelse på internationalt niveau, giver man dem en bolchebutik med alskens blandinger af lidt af hvert. Problemet med disse uddannelser er, at de aldrig når på niveau med den videnskab, som de forsøger at kopiere. Vores egen virksomhed ansætter jævnligt kandidater med en god kandidatgrad i antropologi, men vi kan ikke bruge kandidater, der er halvstuderede. Seriøse universiteter såsom Cambridge, Columbia, Oxford, Harvard og Yale, hvor de fleste af vores medarbejdere kommer fra, ville aldrig kunne finde på at gå på kompromis med de klassiske dyder for at tilfredstille arbejdsmarkedet nu og her. Men i Danmark er det den købmandsmæssige snusfornuft, der dominerer.

Det passer sikkert Dansk Industri og Dansk Erhverv, som sidder inde i nogle bygninger i København og påstår, at de repræsenterer erhvervslivets behov. Det er sjovt nok de samme organisationer, som for nogle år siden foreslog, at Danmark skulle satse mere på designuddannelser. Nu nedlægges studiepladser på disse uddannelser, for så mange designere var der altså ikke brug for alligevel.

De er gode til at råbe op i Dansk Industri, men deres ideer er som regel provinsielle. Hvis man er vant til at komme uden for Rådhuspladsen får man let en kvælende følelse af klaustrofobi, når man hører denne organisation udbrede sig om Danmarks fremtid.

Man må sandelig håbe, at det kun er den middelmådige del af erhvervslivet, de repræsenterer, for i hvis interesse er det at erstatte en dyb, klassisk og autentisk videnskab med middelmådighed?

Hvis Dansk Industri lukkede døren op til deres klaustrofobiske univers, ville de se, at det at have en klassisk uddannelse faktisk er en fordel i erhvervslivet. De ville f.eks. finde den store skare af topchefer i de største virksomheder i verden, som har en klassisk uddannelse. Listen inkluderer A.G. Lafley fra Procter & Gamble (fransk og historie), tidligere guvernør i Massachusetts og republikansk præsidentkandidat Mitt Romney (engelsk), George Soros (filosofi), Michael Eisner fra Disney (engelsk og teater), Peter Thiel fra Paypal (filosofi), Ken Chenault fra American Express (historie), Carl Icahn (filosofi), tidligere formand for den amerikanske centralbank og CEO for Goldman Sachs, Hank Paulson (engelsk), nuværende CEO for Goldman Sachs, Lloyd Brankfein (historie), højesteretsdommer Clarence Thomas (engelsk), Ted Turner fra CNN (historie) og tidligere IBM-chef Sam Palmisano (historie). Business Insider har en liste på 30 erhvervstopchefer fra aller øverste skuffe.

DI ville finde ud af, at overraskende mange af dem, som skaber nye virksomheder i Silicon Valley, f.eks. den nu afdøde Steve Jobs, har en baggrund i de humanistiske videnskaber. Man kunne ellers tro, at de, der starter og leder succesfulde virksomheder, netop dér var fra de tekniske uddannelser. Men ser man på det, fungerer teknikkens højborg Silicon Valley på en ganske anden måde.

Vivek Wadhwa, der er skribent for The Washington Posts innovationssektion og fellow hos The Rock Center for Corporate Governance, Stanford University, fandt i et nyt studie, at kun 47 procent af de 652 teknologi- og ingeniørcentrerede virksomheders ledelse og grundlæggere, som han undersøgte, havde uddannelser fra det tekniske område (STEM), med 37 procent af disse uddannelser i ingeniør- og computervidenskab og to procent i matematik. Resten kommer fra medicin, MBA-uddannelser og, ja, humaniora.

Dette ved markedet naturligvis godt. I et studie fra dette år fandt Debra Humphreys fra the Association of American College & Universities, at 95 procent af aftagere af universitetskandidater mener, at »en kandidats evne til at tænke kritisk, kommunikere klart, og løse komplekse problemer er de vigtigste parametre«. Det er netop disse evner, der kræver dybde i studierne, og som er selve humanioras kerne.

DI ville altså forstå, at det at kunne sprog, have dybde i sit fag, at kunne skrive godt, at kende sin historie, at kunne tænke kritisk og faktisk være dannet, er det, som adskiller en virksomhed, der vinder i markedet, fra virksomheder, der trisser derudad i en middelmådig tro på, at bare det kan sælges, er det godt nok. I Danmark er den uhellige alliance mellem Dansk Industri og en forvirret regering uden rygrad ved ikke alene ødelægge, hvad der findes af dette i Danmark, men langt mere alvorligt: Vi undlader at fokusere på dyb faglig viden som udgangspunkt for fremtidig velstand.