Oljefondet tviholder på råtne lån som kan koste Norge nesten halve formuen. - Oppsiktsvekkende, sier analysesjef.

Forrige uke skrev NA24 at Statens Pensjonsfond - Utland (SPU), populært kalt Oljefondet, låner rundt 1200 milliarder kroner til dypt forgjeldede stater som Hellas, Portugal, USA og Japan.

NORCAPs analysesjef Lars H. Mikelsen sa til NA24 at opptil 40 prosent av Oljefondet gå tapt i løpet av en tidshorisont på 20 år. Tapet vil komme av misligholdte statsobligasjoner og ringvirkningene i aksjemarkedet.

- Vi må rett og slett innse at vi ikke er så rike som vi tror, advarte Mikelsen overfor NA24.

LES MER: - Nesten halve Norges formue står i fare

Finansdepartementet sier imidlertid til NA24 at de holder fast ved sin langsiktige strategi, og vil dermed trolig ikke kvitte seg med statsobligasjoner som kan bli misligholdt.

Det kan føre til både mindre penger i statskassen og lavere pensjon for fremtidige generasjoner.

Tviholder på statsobligasjonene

Finansdepartementet mener at den beste måten å sikre høy avkastning av Norges formue på, og dermed forsvarliggjøre fondets risiko, er å holde fast ved fondets langsiktige strategi.

Også i nedgangstider.

- Finanskrisen i 2008 ga viktige lærdommer for forvaltningen av SPU. Én viktig lærdom er betydningen av å holde fast ved strategien over tid. Man bør ikke kaste om på strategien og selge verdipapirer rett etter at de har falt i verdi. Det er nettopp risikoen for verdifall en får betalt for å ta, sier Finansdepartementets underdirektør Anders Lande til NA24.

Dette indikerer at Oljefondet trolig ikke vil kvitte seg med statsobligasjonene som markedet i økende grad frykter at blir misligholdt.

Les også: - Oljefondet har kjøpt masse søppel

- Som å synge «vi taper aldri»

NORCAPs analysesjef mener Oljefondet ikke kan bruke den langsiktige strategien som unnskyldning for å beholde råtne statsobligasjoner.

- Det er noe oppsiktsvekkende at Finansdepartementet ikke ser forskjell på at Oljefondet kan tåle svigninger i en langsiktig strategi og virkelige tap på råtne papirer. Å tenke langsiktig når verdier står i en reel fare for å bli «null verdt», er like sjarmerende som når Klanen synger «vi taper aldri» og Vålerenga ligger bakpå med 5-0, sier Mikelsen til NA24.

- Tåler risikoen bedre

Lande sier at Oljefondets portefølje er svært differensiert, altså spredt på mange enkeltinvesteringer. Det reduserer risikoen på fondet.

Samtidig er det ikke mulig å differensiere seg mot såkalt systematisk risiko, altså markedsuro som følge av blant annet lavkonjunkturer, oljepris og rentenivå.

Lande mener imidlertid at Oljefondets tåler høy risiko og markedsuro bedre enn andre investorer. Årsaken er langsiktighetenen som gjør at fondet ikke tvinges til å selge investeringer som kan være gunstige på lang sikt selv om de har falt i verdi på kort sikt.

Mikelsen mener likevel at Oljefondet bør kvitte seg med de råtne statsobligasjonene.

- Oljefondet skal ta risiko, men det må sørge for å få betalt for denne risikoviljen. Man får ikke betalt på noen som helst måte for risikoen som ligger i amerikanske og japanske statsobligasjoner, sier Mikelsen til NA24.

Norges Bank kan improvisere

Det er Norges Bank som foretar selvstendige investeringsbeslutninger i Oljefondet med utgangspunkt i en referanseindeks fastsatt av Finansdepartementet. Føringene bestemmes av Stortinget.

Referanseindeksen trenger imidlertid ikke å følges slavisk. Dermed kan Norges Bank prioritere langsiktighet selv om risikoen for at statsobligasjoner misligholdes er høy.

- Norges Banks mulighet til å avvike fra referanseindeksen betyr også at fondet ikke nødvendigvis må selge seg ut av obligasjoner som ikke lenger er i referanseindeksen, slik tilfellet nå er med Hellas, sier Lande.

Norges Bank holder konkrete kjøp- og salgsplaner hemmelig, men de vil redegjøre for hvordan de skal forholde seg til investeringene i statsgjeld under kvartalsrapporten i august.

- Bygger på feilslåtte teorier

Mikelsen ser fordelen med at referanseindeksen gir stabilitet, men synes forvalterne av Oljefondet bunde få friere tøyler.

- Mandatet bygger i grunnen på det feilslåtte finansteoretiske paradigmet at markedet er allvitende og rasjonelt, noe to generasjoner med siviløkonomer har blitt indoktrinert i. Historien viser imidlertid at markedet er like irrasjonelt og like utsatt for emosjonelle svingninger som menneskene som deltar i det. Fra et rent forvaltningsmessig ståsted bør man derfor fri seg fra slike tvangstrøyer, men det er også slik at disse tvangstrøyene sikrer kontrollerbarhet og verner samfunnet mot feil fra de som passer på oljeformuen vår, sier Mikelsen.

Mangler fleksibilitet

Finansdepartementet innser at størrelsen er et særtrekk ved fondet, og at det er mer krevende for Oljefondet å endre sammensetningen i løpet av kort tid enn vanlige investorer.

- Markedet er notorisk kortsiktig, og tar dermed ikke særlig hensyn til langsiktige risiko, noe en langsiktig og ufleksibel investor definitivt burde gjøre. Jeg er overbevist om at forvalterne hos oljefondet ser dette problemet, men i og med at man er bundet av å følge en referanseindeks i stor en utstrekning, kan man ikke kvitte seg med disse posisjonene, sier Mikelsen.

Finansdepartementet mener imidlertid at manglende fleksibilitet ikke er problematisk for fondets avkastning.

- Norges Bank ble stilt overfor store utfordringer under finanskrisen, men håndterte disse utfordringene på en god måte. Vi har ikke grunn til å tro at en annen organisasjonsform ville ha redusert disse utfordringene. Banken er godt rustet til å ivareta utfordringene den står overfor i tiden som kommer, sier Lande.

Hentet inn finanskrise-tap

Han mener måten Oljefondet taklet nedgangstidene i 2000-2002 og 2008-2009 på vitner til fondets høye risikotoleranse.

Under finanskrisen i 2008 tapte Oljefondet 633 milliarder kroner - tilsvarende 23,3 prosent av hele fondet. I 2009 hentet imidlertid fondet seg inn igjen, da fondet økte med 25,6 prosent, tilsvarende 613 milliarder kroner.

- Dette viser at fondet kom godt gjennom finanskrisen. En viktig grunn er at vi holdt fast ved den langsiktige investeringsstrategien. Erfaringene fra 2008 og 2009 viser at vi må være forberedt på at markedene kan svinge svært mye fra tid til annen. Vi lever godt med slike svingninger, sier Lande.

En strategi som utelukkende har som formål å minimere de årlige svingningene, ville ifølge Lande gitt vesentlig lavere forventet avkastning.

Rammer befolkningen

Eventuelle store tap som følge av misligholdte lån vil gå ut over Norges befolkning, og kan føre til både lavere offentlig forbruk i årene fremover og lavere pensjon for fremtidige generasjoner.

Finansdepartementet vil ikke nedjustere handlingsregelen, selv om realavkastningen de siste 14 årene er under fire prosent. Handlingsregelen sier at staten kan bruke fire prosent av Oljefondet hvert år, som sikrer at vi kun bruker avkastningen på fondet og ikke selve oljeformuen.

- Fondets størrelse har på lang sikt betydning for vår evne til å møte framtidige utgifter til blant annet pensjoner, helse og omsorg. På kort sikt har fondets størrelse konsekvenser for hvor mye penger vi kan bruke i de årlige budsjettene gjennom handlingsregelen. Handlingsregelen gir imidlertid fleksibilitet i den løpende utformingen av budsjettpolitikken, og budsjettkonsekvensene av store endringer i fondskapitalen kan spres noe utover tid, sier Lande.