Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

(Dagbladet): I en analyse hos nyhetsbyrået Reuters hevder Balazs Koranyi og Victoria Klesty at vår «oljeformue i Midtøsten-stil kombinert med den sjenerøse nordiske velferdsmodellen langsomt kveler store deler av økonomien i Norge, og truer Vest-Europas største suksesshistorie.»

I analysen peker de to på at nordmenn stadig prioriterer mer fritid og familieliv, og jobber mindre. De spør seg om ikke Norge sitter på for mye penger, og er i ferd med å miste kursen.

Analysen trekker fram at Norge ofte misunnes av resten av verden for vår sterke økonomiske vekst - vi har en BNP på over 600 000 per innbygger, og har en stor sikkerhetsformue hvis det skulle komme tyngre dager.

«Men immigrasjonen klarer ikke fylle behovet i den faglærte delen av arbeidsstyrken, så produktiviteten stagnerer, lønningene øker, og bedrifter priser seg ut av sitt eget marked» skriver Klesty og Koranyi.

Oljen får skylda - Nå om dagen reiser mer folk fra Oslo på torsdag ettermiddag enn på fredag, og tar seg langhelger. Vi tar det for gitt at vi har et hus og en hytte på fjellet, og kanskje enda et hus på stranda, sier Ivar Frønes, professor i sosiologi ved Universitetet i Oslo, til nyhetsbyrået.

- Vi har mange i arbeid, men vi arbeider lite hver. Vi studerer lenge og investerer mye i fritid, tidsklemma sitter i fritida.

Til Dagbladet sier Frønes at den norske velstanden er veldig sårbar, og utfordringen er at vi pådrar oss en rekke forhold som det vil være vanskelig å rette opp hvis oljeprisen synker eller noe annet skjer.

- Vi studerer lenge og reiser jorda rundt før vi begynner å jobbe. Samfunn og kultur tilpasses rikdommen, og slike utviklingstrekk er det ikke lett å snu, hvis oljeprisen synker eller investeringene i oljeindustrien av ulike grunner bremser opp, sier han.

Den sorte ulven oppe i det hele er oljesektoren, som er i ferd med å bli et offer for sin egen suksess, skriver Reuters, som peker på at kun en tredjedel av de 4000 ingeniørene Aker Solutions vil ansette i år, kommer til å være nordmenn.

Det høye prisnivået har ført til at noen oljefirmaer rett og slett ikke klarer konkurransen hjemme. De peker også på at vi ikke er gode nok til å tiltrekke oss innvandrere med den kompetansen vi trenger.

- Et av problemene våre er at norsk ungdom ikke akkurat strømmer til norsk teknologi og det vi kaller basisfagene i høyteknologisamfunnet. Halvparten av de som tar doktorgradstudier i disse fagene i Norge er utenlandske, og veldig mange reiser ut av landet igjen for å jobbe når de er ferdige. En av de sentrale utfordringer nå er å få disse menneskene til å bli i landet, sier Frønes til Dagbladet.

Sårbar velferd Lønnskostnadene har økt 63 prosent siden 2000, noe som er omtrent seks ganger så mye som i Tyskland eller Sverige, skriver Reuters. I tillegg jobber betydelig flere som jobber deltid i Norge enn i de andre nordiske landene.

Frønes mener vi har bygget oss opp en «falsk» forestilling om at vi har så mange i arbeid.

- SÅRBARE: - Samfunn og kultur tilpasses rikdommen, og slike utviklingstrekk er det ikke lett å snu, hvis oljeprisen synker eller investeringene i oljeindustrien av ulike grunner bremser opp, sier Ivar Frønes, professor i sosiologi ved Universitetet i Oslo. Foto: Bjørn Sigurdsøn / SCANPIX Vis mer

- Det stemmer på en måte, men hvis vi ser på andelen personer vi har i arbeid opp mot andelen årsverk man vil kunne forventet gjennomført av personer i yrkesaktiv alder, blir tallene helt annerledes, sier han.

En del av faktorene som vil kunne gi oss problemer i framtida, kan vi fikse allerede nå, fordi vi er så rike, mener Frønes.

- Men det skaper en stor sårbarhet hvis vi en dag slutter å være så rike. Og vi må ikke glemme at ting kan skje raskere enn du tror.

- Må trappe ned «Med et budsjettoverskudd på 12 prosent av BNP, har Norge råd til nesten alt nå, men med mindre de trapper ned på godene, slik naboen Sverige gjorde på 1990-tallet, vil overskuddet smelte bort» skriver Klesty og Koranyi.

- Velferdsstaten er ikke perfekt i alle ender, vi ser det i eldreomsorgen allerede, og nå har vi få omsorgstrengende eldre mot det som kommer. De siste årene har også omsorgsutgiftene økt sterkt blant de unge, sier Frønes.

- Verken den økonomiske krisa på Island eller i Europa var forutsett, og nå ser vi jo hva som akkurat har skjedd med Kypros. Vi skal ikke være så sikre på at vi er på trygg grunn, når ingen andre er det.

Han mener imidlertid ikke at vi er på tynn is helt ennå.

- Det som er styrken vår er at vi er oppmerksomme på utfordringene. Dessverre har vi ikke vært i stand til å gjøre noe med dem: Oljepengene skulle brukes til utvikling av infrastruktur og kompetanse, det er allmenn enighet om at det ikke har skjedd. Det interessante spørsmål er hva vi bruker oljepengene til- og hva ikke ikke bruker dem til.

