Det er lavt under taket hos de humanetiske fundamentalistene | Joacim Lund

26. sep. 2017 11:47 Sist oppdatert 13. desember 2017

«Jeg vil heller bisettes i kirken, der det er litt takhøyde», mener Joacim Lund Kallestad, Gorm / NTB scanpix

Human-Etisk Forbund skulle liksom være det motsatte, men oppleves som mer fundamentalistisk, mer intolerant og mer fordømmende enn sine religiøse motstykker.

Kommentar

Dette er en kommentar. Den gir uttrykk for skribentens analyser og meninger.

Kan en ateist ønske en humanetisk bisettelse til tonene fra Andrew Lloyd Webbers «Pie Jesu»? Selvsagt kan han det. Men det er slett ikke sikkert at humanetikerne tillater slikt kjetteri i sin fars hus, slik en pårørende skrev i Aftenposten i dag.

Jeg er ikke troende, men kunne lett ønsket meg «Pie Jesu».

Fremkaller følelser

I min tidlige ungdom var jeg en av 40 ikke-troende (tror jeg) gutter i det katolske koret St. Hallvard-guttene. Et av glansnumrene var nettopp «Pie Jesu», som vi sang på hver bidige av de 40–50 julekonsertene hvert år på alt fra gamlehjem til kjøpesentre. Publikum var fra alle samfunnslag. Noen var antagelig troende, andre ikke. Men hver gang de to små guttesopranene gikk helt opp, tostemt (qui tollis peccata mundi), sprutet tårene hos alt fra vannkjemmede næringslivstopper til tannløse, tatoverte røvere.

Du kan elske en Andrew Lloyd Webber-låt uten å elske Jesus.

Les også Human-Etisk Forbund får refs for religionskritikk – av sin egen ungdomsorganisasjon.

Din tanke er god

Human-Etisk Forbund har lagt seg på en linje der mye av tiden og kreftene går med til å bekjempe kristendommen. Argumentet er at religionskritikk er viktig, at religionene utøver stor makt, og at etikk bør baseres på menneskelig fornuft og erfaring, rasjonell og kritisk tenkning, følelser og medmenneskelighet. Tanken er god (og fri), men forbundets rigide, aggressive linje har likevel opprørt mange.

Nylig avdøde professor Frank Aarebrot kalte det «en idiotisk kamp». Humanistisk Ungdom, Human-Etisk Forbunds ungdomsorganisasjon, har kritisert moderskipet for det samme. Den gangen ble kritikken avfeid som «merkelig, historieløs og naiv».

Gjør døren høy, gjør porten vid

Human-Etisk Forbund må selvsagt gjøre som de vil. Det er deres forbund, deres filosofi, deres seremonier og regler. Det er lett å forstå hvorfor de er skeptiske til religiøse tekster i seremoniene. Samtidig har de lovet å sette «mennesket i sentrum». Dessverre er ikke mennesket alltid endimensjonalt nok til å passe inn i Human-Etisk Forbunds trange rammer. Norge har hatt en prest som statsminister, for Guds skyld. Folk er pragmatiske.

Human-Etisk Forbund skulle liksom være det motsatte, men oppleves som mer fundamentalistisk, mer intolerant og mer fordømmende enn sine religiøse motstykker.

Jeg kunne på sett og vis tenke meg en humanetisk seremoni den dagen jeg trekker på meg trefrakken, men ikke hvis musikkutvalget begrenser seg til «Din tanke er fri» eller «Til ungdommen».

Da vil jeg heller bisettes i kirken, der det er litt takhøyde.