“Un bărbat grăbit poate intenta mai uşor divorţul dacă ştie că statul îi oferă soţiei sale însărcinate (şi, astfel, mai puţin atractivă sexual) un sprijin financiar ex officio. Un adult poate renunţa mai uşor la gândul de a avea copii şi nepoţi atunci când statul îi garantează o pensie la bătrâneţe.” (voxpublica.realitatea, 17.04.2011) Candidat ARD, Colegiul 1 – Camera Deputaților, Arad (Sursa foto original: nourarepublica.ro)

COMENTARII:

”Nu am înţeles până la explicaţia Domnului Neamţu cum stă treaba cu relaţiile dintre femei şi bărbaţi şi cu relaţiile de familie. Îi sunt profund recunoscătoare că a oferit femeilor secretul longevităţii în cuplu – dependenţa. Scurt, clar şi într-un singur cuvânt, nu ca în articolele lungi din revistele pentru femei în care ni se explică cu lux de amănunte cum să facem să ÎI ţinem lângă noi. Şi recunosc că nu mi-a trecut prin minte să fac copii pentru ca aceştia să aibă grijă de mine la bătrâneţe. Sunt naivă, nu? Aşa am hotărât să fac mulţi (cinci – şase) că am o bătrâneţe cât mai confortabilă, dar şi pentru a contribui la creşterea sporului demografic al iubitei noastre naţiuni care riscă altfel să se stingă. Mai mult, am putea transforma asta în propunere de politică publică cu impact dublu: rezolvăm şi problema deficitului de pensii şi pe cea a scăderii demografice. Cât despre atractivitatea sexuală, să fim serioase dragelor, ce rost are atunci când eşti deja însărcinată? Nu e ca şi cum ai mai putea „râmâne” încă odată. Avem aici o mostră clară de gândire retrogradă, patriarhală în care rolurile de gen sunt clar definite: femeile acasă, dependente, crescând şi îngrijind copii, bărbaţii liberi, grăbiţi, aducători de venituri; femeile pântec, bărbaţii „polenizatori”. Nici vorbă de autonomie sau de alte formule de convieţuire în afara cele delimitate de familia tradiţională. Iată cum o construcţie acceptată acum de o plajă largă ideologică este făcută praf sub imperiul unei gândiri rigide, patriarhale (pentru că ar fi prea mult să îi spun conservatore) care dă un sens greu de anticipat rolului pe care statul l-ar putea avea în societate. Morala: dependenţa e bună, dar să fie de bărbat şi nu de stat.” (Diana Neaga)

”Altfel spus: beneficiile sociale care ar trebui să contribuie la contracarea inegalităților social-economice, și care, precum știm, în viziunea dreptei sunt niște nemeritate benefecii ale “asistatului social”, dăunează chiar și dorinței de a avea copii, sau aprecierii familiei (bărbatul divorțează mai ușor dacă soția însărcinată primește ajutor de la stat, ergo: bărbații forței de dreapta, toți merituoși și muncitori, și competitivi, sunt mai familiști). Halucinant.” (Eniko Vincze)