Substantivul

Substantivul este partea de vorbire care denumeşte obiecte în sens larg: fiinţe, lucruri, fenomene ale naturii, însuşiri, acţiuni, stări sufleteşti.

Substantivele sunt proprii sau comune.

Într-o naraţiune personajele sunt numite prin substantive.

Sinctactic, substantivul poate alcătui împreună cu verbul nucleul unui anunţ.

Orice substantiv poate fi determinat de un adjectiv.

Substantivele proprii pot deveni substantive comune iar substantivele comune pot deveni substantive proprii.

Articolul hotărât

Articolul hotărât arată că obiectul denumit de substantiv este bine cunoscut, atât de emiţător, cât şi de receptor.

Articolul hotărât se adaugă direct la sfârşitul substantivului, formând cu acesta o singură unitate sonoră şi grafică.

Articolul hotărât la masculin, numărul singular se leagă de substantiv prin sunetul de legătură u.

Articolul hotărât se scrie cu cratimă în locul unde se face sudura când se citează fără substantivul la care e alipit.

Formele articolului hotărât

-l, -le, -a, -lui, -i, -lor.

Exemple de articole hotărâte

– omul, casa, muntele, oamenii, casele, munţii, omului, casei, muntelui, oamenilor, caselor, munţilor, omule!, oamenilor!

Articolul nehotărât

Articolul nehotărât arată că obiectul denumit de substantiv este mai puţin cunoscut emiţătorului şi receptorului.

Articolul nehotărât se aşază înaintea substantivului, fiind un cuvânt scris separat.

Formele articolului nehotărât

un, unui, nişte, unor, o, unei.

Exemple de articole nehotărâte

– un elev, nişte elevi, o elevă, nişte eleve, unui elev, unor elevi, unei eleve, unor eleve.



