Tudorel Toader a jucat în filmul "Men in Black" din 1997, dar nu îmi este clar dacă era om sau extraterestru şi prin urmare nu înţeleg dacă îi displace eliberarea puşcăriaşilor prin recursul compensatoriu sau din contră, îl agreează.

La minutul 22'15'' al filmului, gândacul extraterestru cu înfăţişare de om, intră în şopron, unde dă peste un lucrător de la deratizare, care este gata-gata să omoare gândacii şi cu care poartă următorul schimb de replici:

Gândacul: "Ce naiba cauţi aici?"

Lucrătorul: "Mă ocup de problema paraziţilor".

Gândacul: "Problema paraziţilor? Paraziţi?!"

Lucrătorul: "Aveţi foarte mulţi paraziţi".

Gândacul: "Unde mă uit, văd creaturi nedezvoltate, inferioare, lepădături fără conştiinţă, convinse de superioritatea lor, care se agită pentru viaţa lor scurtă şi lipsită de rost".

Imediat după asta, gândacul îl ucide pe lucrător.

Observaţi că, deşi amândoi se referă la paraziţi, lucrătorul de la deratizare îi are în vedere pe gândaci, iar gândacul extraterestru îi are în vedere pe oameni.

Filmul induce ideea că paraziţii sunt definiţi prin opoziţie cu specia dominantă.

Adică, dacă omul este mai puternic decât gândacii mititei, atunci gândacii sunt paraziţii, dar dacă gândacul extraterestru este mai mare şi mai puternic decât omul, atunci oamenii sunt paraziţii.

În mod justificat răsare întrebarea: este potrivită Carta Drepturilor Omului la gândaci?

Cred că, de exemplu, americanii ne-ar putea formula un răspuns, având experienţa torturilor pe care le-au aplicat deţinuţilor de la Abu Ghraib şi Guantanamo, iar uciderea colonelului Muammar Gaddafi cu beţe înfipte în anus ne poate rămâne drept simbol a ceea ce înseamnă importul de democraţie într-o populaţie cu organizare tribală.

La noi, corupţia de după Revoluţie este aceeaşi cu aia de dinainte de Revoluţie, doar că s-a democratizat şi nu a mai fost fardată de vreun cod al eticii şi echitaţii socialiste: vameşul de la Iaşi care făcea contrabandă cu maşina vămii, poliţistul care fura din supermarket, infractoarea care a condus Direcţia de Investigare a Infracţiunilor de Criminalitate Organizată şi Terorism, etc.

Corupţia a cuprins întreaga noastră viaţă socială, ne-am infestat toate instituţiile - Preşedinţie, Guvern, Parlament, SRI, SIE, Poliţie, Justiţie - şi totuşi, am avut pretenţia să ne implementăm "statul de drept", "justiţia", "democraţia" şi "drepturile omului", aşa cum i-au fost implementate beţele lui Gaddafi.

Nu este clar dacă ministrul justiţiei Tudorel Toader a fost distribuit în rol de om sau de extraterestru.

El declara: "În anul 2018, au revenit în penitenciar 448 de liberaţi condiţionat".

Sorin Dumitraşcu, preşedintele Federaţiei Sindicatelor din Administraţia Naţională a Penitenciarelor, declara: "În anul 2018, conform celor mai recente informaţii pe care le-am primit, ar fi 5700 sau 5800 de persoane eliberate care au comis noi fapte penale."

Cifra este de 13 ori mai mare decât cea cea promovată de ministru.

Înclin să cred că intenţia ministrului justiţiei este să ne mintă.

El spune: "Din totalul celor care, într-un fel sau altul, au beneficiat de prevederile Legii privind recursul compensatoriu, statistica oficială a ANP arată că 5,02% au revenit în penitenciar".

Dar, statisticile oficiale arătau că, până anul ăsta, proporţia liberaţilor care revin în penitenciar era de 50-60%; cum se poate ca ea să cadă la 5%?

I-a speriat Toader pe hoţi?!

I-a reeducat Dăncilă?

Nota de fundamentare pe care se întemeiază prevederile legale ale recursului compensatoriu, este semnată de Sorin Grindeanu, în 2017, şi justifică scurtarea ispăşirii condamnărilor prin condiţiile improprii şi de supraaglomerare ale puşcăriilor.

Nici o logică.

Sentinţa nu ţine cont de condiţiile de detenţie, standardul condiţiilor de detenţie este în legătură cu drepturile omului.

Cum justifică condiţiile proaste din închisori diminuarea ispăşirii cu şase zile pe lună?

Care este calculul?

Dacă condiţiile se înrăutăţesc, atunci diminuarea ispăşirii se lărgeşte la zece zile?

Poate ne poate explica Parlamentul cât de proaste trebuie să fie condiţiile din închisori, pentru ca un criminal, un violator sau un tâlhar să nu mai facă nici o zi de puşcărie.

Spre sfârşitul filmului "Man in Black", personajul întruchipat de Will Smith striveşte cu talpa un gândac de bucătărie, fapt care îl enervează pe monstruosul gândac extraterestru:

"Îmi pare rău. Era cumva mătuşa ta?", întreabă Will Smith.

Extraterestrul mârâie înfricoşător, dar Will Smith mai striveşte unul: "Înseamnă că ăsta e unchiul tau. Toţi arătaţi la fel".

Trebuie să înţelegem empatia dintre extratereştri şi gândacii de bucătărie, pentru că adesea, hoţii din fruntea ţării tâlhăresc prin micii pungaşi.

Au poziţie dominantă şi aplică democraţia şi drepturile omului.

Urmează să fim deratizaţi.