Srpska politička scena je zastrašujuće bezbojna. Iako se njeni akteri maksimalno trude da sve predstave crno-belo (ili crveno-žuto), s druge strane je umrtvljuju obesmišljavanjem institucija, da bi što duže i bez preisptivanja ostali na svojim pozicijama.





Aktere srpske politike i, što bi se reklo, proširenog javnog života koji se preliva između politike i estrade svi dobro znamo. Ne menjaju se prečesto, novi se slabo pojavljuju, a starima smo se već toliko napsovali šire rodbine i podsmevali im se do te mere da ne možemo više lako ni da ih karikiramo.

Nedavno je na društvene mreže izronio lik koji unosi malo živine u način na koji se sprdamo s našim političarima i javnim ličnostima, a koji je već neko vreme u opasnosti da se ozbiljno uvošti na transverzali 24-minuta – Tviteraški humor – Ivan Ivanović - Lav Pajkić.

Čovek se zove Milan Dog, a naravno da se uopšte ne zove tako nego je to ime stripa – tačnije foto-stripa, koji je počeo da objavljuje na tviteru i fejsu od početka ove godine.

Osnova dobre satire je doza dokumentarizma, određena ukorenjenosti u stvarnosti koja će reći – hej, ovo je nešto realno, nešto što se nama događa i na šta moramo reagovati.

Zato je fotografija podloga na koju Milan Dog kalemi svoje viđenje srpske stvarnosti, i ne stilizuje je slučajno tako što joj oduzima boju i svodi na izuzetno kontrastno crno-beli "crtež“, zapravo skicu stvarnosti koja nam govori sve što nam iz te stvarnosti treba. Ostatak je autorov komentar, izražen kroz reči koja stavlja u usta našim javnim ličnostima – bizarnih, ali tako autentičnih, smešnih baš zato što su sasvim moguće i nateraju te da kažeš "a jes vala“.

Hteo sam da popričam sa čovekom koji stoji iza Milan Doga i otkrijem šta ga tera da skoro svakodnevno pred nas izbacuje svoje crno-bele bisere.

VICE: Ćao, Milane... U stvari, ti uopšte nisi Milan, jel da? Predstavi nam se, imenom i prezimenom, odakle si i čime se baviš kada ne praviš crnobele satirične stripove.

Milan Dog: Zovem se Igor Lečić (Leka, Lekoviti, Leche), živim u Novom Sadu, bavim se uglavnom muzikom i audio produkcijom. Stojim iza projekta Medicine Man. Deo sam sastava Modern Quartet, Dublle, Zaowe. Moju muziku uglavnom možete da čujete ovde.

Tvoji stripovi su napravljeni od fotografija, uglavnom iz vesti i novina. Foto-strip je stara ali sve ređa forma, šta te „okinulo“ da počneš da praviš baš foto-strip i kačiš ga na net?

Volim stripove i relativno redovno kupujem raznorazna izdanja koja izlaze kod nas.

Živimo u Srbiji gde je svako politički komentator pa ni mene taj kvalitet nije promašio a sama forma stripa se sasvim slučajno sklopila dok sam obradjivao neke fotografije. Dilan Dog je očigledna asocijacija na nekoga ko rešava nemoguće slučajeve. Kačim na net jer tamo žive lajkovi i šerovi koji mi dokazuju da moja dnevna frustracija nije usamljena.

Kako praviš strip - kako izgleda kreativni proces od toga šta ti daje ideju do tehničke izvedbe?

Kreativni proces je uglavnom dnevni komentar na događanja oko mene. Ponekad je to nešto sa TV-a ili interneta a ponekad neka fotografija koju uhvatim na ulici. Najčešće fotkam televizor. Imam jednu tajnu aplikaciju u kojoj sve složim da izgleda kao strip. Nekada unapred znam šta hoću da kažem ali dešava se i da menjam sličice dok se neka asocijacija slučajno ne sklopi u priču.

Politika je tema koja te u Srbiji odmah svrstava na neku stranu, čak i kada je tretiraš kao što ti činiš. Zašto to baš politika kao tematika?

Nije mi politika uvek tema ali smo stigli u stadijum u kome smo svakodnevno zatrpani novim političkim manipulacijama na koje pristojan čovek ne može da ne reaguje. Nikada nisam bio član partije niti planiram.

Zašto slike obrađuješ baš na ovaj način, svodeći ih na izraženi crno-beli kontrast?

Trudim se da što više izgleda kao crtež. Onako kako bi nacrtao kada bi znao da crtam.

Da li sebe smatraš angažovanim umetnikom, satiričarem ili je ovo što radiš nešto treće?

Ne razmišljam o tome. Volim da budem slobodan čovek. Da imam pravo da se pitam a i da kažem šta mislim. Satira je konflikt u mozgu i često je logička prečica do istine koju koristim i privatno.

Dokle ovako? I ti kao autor stripa, a i mi kao država?

Zauvek. Život je proces a društveno uredjenje je ogledalo naše realnosti. Mislim da ljudi ovde još ne shvataju da moraju da poštuju svoje parkove, klupe, kante za smeće i sve ostalo što nas čini zajednicom.

Pogledaj još stripova u nastavku.