Denne uka varslet det irske flyselskapet Ryanair at deres virksomhet på Rygge flyplass blir avviklet som følge av at Stortinget har vedtatt å innføre en miljøavgift på flyreiser på 80 kroner. Det er gode nyheter både for miljøet og for det seriøse arbeidslivet i Norge.

Ryanair har det siste tiåret markert seg som et av de aller verste lavprisflyselskapene i verden, både for passasjerer og ansatte. Selskapets daglige leder Michael O?Leary har gjort fagforeningsknusing nærmest til en sport, og har med dårlig skjult stolthet drevet en langvarig kamp mot sosiale rettigheter, fagorganisering og generelt ordnede forhold i bransjen. Ryanair er blitt dømt for brudd på fransk arbeidslovgiving, og en rekke selskaper, arbeidstakerorganisasjoner, offentlige virksomheter og politikere har tatt til orde for boikott av selskapet. Dette gjelder blant annet Jens Stoltenberg, København kommune og store deler av den rødgrønne regjeringen.

Hver gang mediene eller arbeidstakerorganisasjonene påpeker at Ryanairs forretningsmodell med ekstremt lave priser på flyreiser fører til dårlige arbeidsforhold, sosial dumping og i verste fall går utover sikkerheten i luften, reagerer selskapet med høylytte trusler om nedleggelse av arbeidsplasser. Ryanairs og O?Learys bøllete opptreden har med stor tydelighet vist at selskapet ikke har noen interesse av å forholde seg til verken nasjonal lovgivning, tariffavtaler eller bransjestandarder. Det går ikke bare utover selskapets egne ansatte og passasjerer. I en så konkurranseutsatt næring som flybransjen er blitt, er det ingen tvil om at Ryanairs «worst practice» driver lønnsomheten ned for selskaper som ønsker å drive seriøst, og dermed svekker arbeidstakerrettighetene også i disse selskapene.

Ryanair har skviset arbeidstakere og passasjerer til det ytterste for å tilby lavest mulig priser. Når de nå må begynne å betale for klimautslippene sine, er denne forretningsmodellen tydeligvis ikke lenger lønnsom. Det er det liten grunn til å beklage seg over. Tåler ikke forretningsmodellen din det grønne skiftet, har du ikke en bærekraftig forretningsmodell.

Ryanair har for øvrig utvist stor kreativitet i sin egen avgiftspolitikk. Selskapet har gebyr for å betale med kredittkort, gebyr for å få sete, gebyr for ombordstigning, gebyr for utstedelse av ombordstigningskort, gebyr for innsjekking, gebyr for spedbarn, gebyr for bagasje, gebyr for å ta med ski, sykkel, musikkinstrumenter og annet utstyr, gebyr for navneendring, gebyr for reiseendring, gebyr for billettbestilling og noe de kaller reservasjonsgebyr for oksygen (noe som forhåpentlig er mindre skummelt enn det høres ut).

Summen av disse gebyrene utgjør for en vanlig feriereise mer enn en dobling av prisen selskapet lokker med i reklamen. Det er dermed vanskelig å forstå at en miljøavgift på beskjedne 80 kroner skal utgjøre den store forskjellen i billettprisen, men beslutningen om å trekke selskapet ut av Norge blir ikke noe mindre gledelig av at den er dårlig begrunnet.

Fremst i kampen mot Ryanair har partiene på venstresiden, spesielt Arbeiderpartiet, stått. Det er derfor ganske oppsiktsvekkende å se den helomvendingen partiet har gjort etter budsjettvedtaket i desember. Glemt er både festtalene om å kutte norske utslipp og partiets langvarige engasjement for arbeidstakerrettigheter. Nå er det plutselig blitt om å gjøre å beholde Ryanair i Norge for enhver pris. En skulle tro at et vedtak som målrettet både kutter klimautslipp og driver den mest fagforeningsfiendtlige aktøren i luften ut av landet ville bli møtt med jubel fra Arbeiderpartiet. Dessverre er det tydeligvis viktigere for Ap å være mot noe Høyre og Fremskrittspartiet er for, enn å støtte opp under politikk som faktisk virker.

Hensikten med å innføre en miljøavgift på flyreiser er å gjøre det mer attraktivt for flere å ta miljøvennlige valg. Når NHO Luftfart beregner at avgiften vil føre til en nedgang på fem prosent i den norske flytrafikken, er det et tegn på at den vil fungere etter hensikten. At vi tillegg blir kvitt Ryanair fra norske flyplasser, må vi ta som en gledelig bonus. Et flyselskap som ikke har noe annet enn forakt til overs for spillereglene i det norske arbeidslivet kommer ikke til å bli savnet.