Hvem skal få ha monopol på sannheten om trans? | Karoline Skarstein

Karoline Skarstein transperson og sosiologistudent

8. mai 2019

Debatten må ha noen spilleregler. Vi må diskutere de samme fenomenene, mener Karoline Skarstein. Silje Takle

Vi trenger ikke mer av dagens typiske «transdebatt».

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Nylig skrev Aftenpostens kommentator Ingunn Økland at også «transbevegelsen må tåle debatt», og at den debatten kommer. Som om den ikke har herjet i flere år allerede.

Problemet er at denne «transbevegelsen» ikke eksisterer, i hvert fall ikke slik enkelte ser ut til å tro.

Mange under transparaplyen

Under transparaplyen finner man i dag en hel rekke forskjellige problemstillinger og mennesker som kan ha helt ulike behov. Alt fra den «klassiske» «født i feil kropp» til mennesker som gjerne opplever å være hverken gutt eller jente (ikke-binære).

Rikshospitalet er systemet som i dag skal ivareta mennesker som får diagnosen transseksualisme, som sliter med kjønnsdysfori. Men det er bare en liten del, og nå opplever Rikshospitalet at de får henvist pasienter fra hele transparaplyen. Her ser man også store deler av det pressen gjerne omtaler som «den eksplosive veksten» i henvisninger.

Les også Les også denne av Karoline Skarstein: Transpersoner flokker ikke til private helsetilbud fordi det er festlig å se tusenlappene renne ut av kontoen

System rigget for feilbehandling

Vi har i dag en hel del kunnskap om at hormonterapi og kjønnskirurgi hjelper personer med diagnosen transseksualisme. Problemet er bare at vi ennå ikke har samme kunnskapen om at det vil hjelpe for eksempel ikke-binære. Likevel har man en tendens til å diskutere transproblematikk som om det var en universell problemstilling. Det er det ikke.

I dette bildet sammenblander man også medisinske, psykiske og sosiale problemstillinger. Vi må kunne ha flere tanker på én gang. Derfor trenger man å desentralisere oppfølgingen. Det kan ikke være opp til psykologer på Rikshospitalet, som møter pasienten en time annenhver måned, å gjennomføre en utredning.

Det trengs tettere oppfølging. Det er i dagens system man risikerer feilbehandling. Og man må heller ikke glemme at det å avslå hjelp til en som faktisk hadde hatt behov for det, også er feilbehandling.

Debatten trenger spilleregler

Økland peker på at man sannsynligvis vil se en økende debatt rundt «transbevegelsen». Jeg har til gode å møte en transperson som ikke ønsker en skikkelig debatt.

Men debatten må ha noen spilleregler. Vi må diskutere de samme fenomenene. Transpersoner, leger, psykologer, kjønnsforskere, sosiologer med flere bør komme på banen og dele kunnskap og erfaringer.

Vi trenger ikke mer av dagens typiske «transdebatt». Vi trenger ikke mer av ekstreme stemmer som sprer konspirasjonsteorier og hat, slik debatten i fjor sommer ble preget av.

Jeg er mektig lei av å bli satt opp mot mennesker som ikke har noe annet utgangspunkt for å delta enn at de ikke liker sånne som meg, eller som mener sånne som meg er farlige, potensielle overgripere og så videre. De konspirasjonsteoriene flommer i en del miljøer.

Det handler ikke om no-platforming, hvem som helst må få mene hva de vil på egne blogger og lignende. Men de store avisene må ta ansvar og føre en skikkelig og opplyst debatt i sine spalter.

Følg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter