Debatt Byutviklingsbyråd Anna Elisa Tryti sa til BT i slutten av november i fjor: «Vi hogger over en gordisk knute av gangen.» Anledningen var fremleggelsen av byrådets forslag til bybanetrasé gjennom Sandviken til Åsane. I forslaget ble det slått en strek over tidligere lovnader fra byrådspartiene, og Bybanen ble foreslått lagt i tunnel helt fra Sandbrogaten og nesten til Eidsvåg. Biltrafikken skulle benytte motorveien som i dag, og en sammenslutning av 40 velforeninger i Sandviken var i harnisk.

Et par måneder senere har byrådet gjort helomvending, og fremmer nå et forslag om å sende bilene gjennom en forlenget Fløyfjellstunnel, mens Bybanen overtar halve motorveien gjennom Sandviken til Eidsvåg.

Hva skjedde? Uavhengig av hva man mener om traseen for Bybanen til Åsane er det vel verd å prøve å forstå prosessen bak, hvor noen av de mest kritiske vurderingene ikke har skjedd i offentligheten.

LES OGSÅ:

Bybanen har vært og er et utviklingsprosjekt med stor betydning for byen. Hvor den legges, hvilke traseer og løsninger man velger har stor betydning, både for hele bysamfunnet og de berørte nærmiljøer. Derfor har det alltid vært knyttet kontroverser og interessemotsetninger til traseen. Det betente spørsmålet om bybanens ferd forbi Bryggen førte til at en byrådskoalisjon gikk fullstendig i oppløsning. Med prestisjen og påtrykket fra så vel lokale som statlige myndigheter om å prioritere Bybanen og sikre fremføring og unngå forsinkelser; Hvordan klarte da en allianse av velforeninger og andre å få byens myndigheter til å snu helt rundt på hele konseptet for Bybanen til Åsane?

Debatten om Bybanens trasé gjennom sentrum (Bryggen eller ikke) skapte mye dramatikk. Politisk ble kostnaden stor for flere involverte, og en borgerlig byrådskoalisjon ledet av Høyre brøt sammen.

Dersom vi skal forstå den videre gangen i saken om Bybanen nordover, og hva som skjedde i Sandviken er det avgjørende å se på hvordan beslutningstakerne har vurdert den politiske kostnaden.

Å sikre bred tilslutning og unngå en opprivende debatt som den om Bryggen ble et selvstendig hensyn som etter hvert sto sterkere og sterkere.

Les også:

Dette ble et viktig argument for å finne en løsning som i minst mulig grad utfordret sterke interesser og bergensernes vaner. Vurderer vi beslutningen i dette lyset fremstår det naturlig å velge en løsning som innebærer at dagens trafikk får gå stort sett som den går, og at bybanen legges i fjell som i minst mulig grad berører og rammer andre parter med eiendom, investeringer og planer langs en trasé.

Dette fikk en allianse bestående av 40 velforeninger i Sandviken til å mobilisere. De mente deres nærmiljø ville tjene på at biltrafikken ble lagt i tunnel og at bybanen ble lagt der dagens motorvei går.

Denne alliansen fikk byrådet til å gå vekk fra sin innstilling og tilbake til utgangspunktet, ikke bare gjennom å legge frem et realistisk alternativ, men kanskje like mye fordi de sannsynliggjorde at den politiske kostnaden ved den løsningen byrådet foreslo i november ville bli langt høyere enn noen hadde forespeilet. Dersom byrådet hadde insistert på løsningen de landet på i november ville de fått viktige samfunnsaktører som motstandere – aktører de trenger som støttespillere, både med tanke på Bybanens videre utbygging og annet.

At byrådet med Harald Schjelderup i spissen har høstet mange plusspoeng for måten de har handlet på i denne saken er det liten tvil om. Det kommer godt med til neste lokalvalg.

Velforeninger fra hele det berørte området sto også samlet og fokusert om ett budskap. Tydeligheten og enheten i budskapet fortalte at dette kunne bli en sak som kunne flytte velgere ved valg. Videre sikret Velforeningene støtte fra Statens vegvesen, som er en viktig aktør å ha med på laget for å få til akseptable avtaler med Staten om finansieringen av både vei- og banebygging.

Byrådet sto dermed overfor en situasjon der de måtte forholde seg til et potensielt tap av velgere som kan bli viktige i jevnt valg. I tillegg sto de overfor motstand fra en viktig og mektig samfunnsaktør som de heller ikke ville ha mot seg.

Les også: Schjelderup kaller det en gledens dag: Byrådet går inn for å forlenge Fløyfjellstunnelen

Den siste brikken som måtte på plass for å få byrådet til å snu var trafikkplanlegger Helge Hopens beregninger og tilhørende illustrasjoner av en alternativ løsning. Denne løsningen ble dermed bygget på et faglig solid fundament som heller ikke kunne avvises særlig lett. En viktig del av Trytis «gordiske knute» har vært å løse problemet med trafikken i sentrum uten bymiljøtunnelen.

Der foreslo velforeningene og Hopen å fjerne dagens av- og påkjøring til Fløyfjellstunnelen i Sandviken, og dermed var det mulig å oppnå trafikkreduksjon med 25 prosent, uten bymiljøtunnelen. Uavhengig av hva man mener om den løsningen som ble valgt; nøkkelen til snuoperasjonen lå i at velforeningene med flere hadde investert tid og innsats i få frem et realistisk alterna- tiv.

Velforeningene i Sandviken fikk gjennomslag og endret byrådets holdning i noen av de mest omstridte spørsmålene som har vært diskutert i byen på lenge gjennom tre grep. De bygget allianser og holdt en bred, samlet front. De synliggjorde den politiske kostnaden som byrådet ikke hadde innsett gjennom sitt forslag fra november, og de leverte et alternativ som kunne begrunnes godt rent faglig, og som dermed ikke utløste for sterk motstand i byråkratiet/blant fagfolkene.

Dette er et synlig bevis på at demokratiske prosesser virker, og at ytre påvirkning har noe å si for avgjørelser i krevende politiske saker. At byrådet med Harald Schjelderup i spissen har høstet mange plusspoeng for måten de har handlet på i denne saken er det liten tvil om. Det kommer godt med til neste lokalvalg.

lngen i NOR PR har oppdrag for noen av de omtalte aktører i debatten om Bybanen til Sandviken.