– Dette er kokkelimonke-koalisjoner. Det kommer av at floraen av partier i kommunestyrene er større. Da gir de avkall på noen av prinsippene sine for å velte den som fikk flest stemmer ved valget, sier seniorforsker Nils Aarsæther ved Norce.

Denne helga er det innspurt i forhandlingene om et av de siste ordførervervene som ikke er delt ut etter valget for en måned siden. I Halden tyder alt på at seks eller sju partier samarbeider om ordføreren, i dette tilfellet en fra enten Senterpartiet eller Arbeiderpartiet.

Dermed skjer det igjen at den soleklare valgvinneren – i dette tilfellet Høyre – ikke får noen som helst innflytelse de neste fire årene.

– Dyster utvikling

Aarsæther har fulgt norsk politikk i en årrekke. Og selv om det ikke er nytt at flere partier samarbeider, ser seniorforskeren en klart økende tendens til at det dannes svært brede koalisjoner for å sikre flertall på bekostning av valgvinneren.

Situasjonen i Halden er nemlig ikke unik. Dette er bare noen av flere eksempler fra hele landet:

Åmot: Høyre fikk ordføreren selv om de hadde mindre enn ti prosent av stemmene. Det ble mulig fordi Arbeiderpartiet og SV heller ville ha en Høyre-ordfører enn at valgvinner Senterpartiet skulle få vervet.

Høyre fikk ordføreren selv om de hadde mindre enn ti prosent av stemmene. Det ble mulig fordi Arbeiderpartiet og SV heller ville ha en Høyre-ordfører enn at valgvinner Senterpartiet skulle få vervet. Bjørnafjorden: Terje Søviknes fra Frp mister ordførervervet til Ap selv om partiet hans fikk soleklart flest stemmer. Et samarbeid mellom MDG, KrF, Sp, Ap og SV gjør det mulig.

Terje Søviknes fra Frp mister ordførervervet til Ap selv om partiet hans fikk soleklart flest stemmer. Et samarbeid mellom MDG, KrF, Sp, Ap og SV gjør det mulig. Steigen: Senterpartiet fikk 40,8 av stemmene. Men da SV, Ap, Venstre, Høyre og Frp ble enige om å samarbeide, endte ordførerkjedet hos SV.

Senterpartiet fikk 40,8 av stemmene. Men da SV, Ap, Venstre, Høyre og Frp ble enige om å samarbeide, endte ordførerkjedet hos SV. Klepp: Fire partier var større enn Arbeiderpartiet, men Ap får likevel ordføreren takket være støtte fra seks andre partier. Det klart største partiet Høyre holdes utenfor.

– Egentlig synes jeg dette er en dyster utvikling. Det er ikke de politiske sakene som er motivene, sier Aarsæther.

Sigmund Rolfsen fra Arbeiderpartiet blir ny ordfører i Klepp etter at partiet hans fikk støtte fra Frp, Sp, KrF, MDG, SV og FNB. Foto: Erik Waage / NRK

De største har blitt mindre

I rikspolitikken er det nærmest utenkelig at partier langt til høyre og venstre i politikken vil samarbeide om å danne regjering. I lokalpolitikken brytes imidlertid disse mønstrene oftere.

– Lokalt står kanskje partiene sammen om mange ting, og det er med på å legitimere at de samarbeider selv om de står langt fra hverandre i rikspolitikken. Dette lokale selvstyret har fått aksept hos rikspolitikerne, sier Aarsæther.

Seniorforsker Nils Aarsæther synes de svært brede koalisjonene i norsk politikk er tegn på en dyster utvikling. Foto: Petter Strøm / NRK

Men også valgresultatet bidro til å gjøre en slik utvikling mulig. For første gang siden krigen fikk ingen partier over 25 prosent oppslutning på landsbasis. Summen av de fire store – Arbeiderpartiet, Høyre, Senterpartiet og Frp – er det klart laveste siden 1950-tallet.

Samtidig har både MDG og Rødt gjort sine beste valg noensinne, og også en rekke protestpartier gjorde gode valg.

Summen er derfor mange partier med plass i kommunestyrene.

Skyves ut etter åtte år

På valgnatta tenkte Haldens mangeårige ordfører Thor Edquist først at han skulle klare å samle støtte hos noen mindre pariter til å fortsette. Men så innså han at det å være soleklart største parti ikke var nok.

I en måned har nemlig de andre partiene forhandlet om å danne et flertall uten hans Høyre, som fikk 27,9 prosent av stemmene.

– På en måte kan vi si at slik er gamet. Samtidig må jeg innrømme at det føles litt feil når veldig små partier kan få uforholdsmessig stor makt. Det gjelder både i lokalpolitikken og i rikspolitikken, sier Edquist.

De siste årene har han styrt en koalisjon med fire partier. Han tror at det å ha med seks eller syv partier i et slikt samarbeid, slik det kan bli i hans hjemkommune, kan bli svært utfordrende.

– Alle partiene har lovet mye i valgkampen. Når så mange skal bli enige, så er det enten noen som må svelge mange kameler, eller så blir det mye støy.