Man overlever ikke 10 år som selvstændig arkitekt, fem år som enlig mor til tre drenge og et år som partiformand for et nystiftet parti uden hår på brystet, selvironi og en god portion mandsmod.

”For blot 8500 kr. kan du blive livstidsmedlem af Nye Borgerlige. Betaler du 1500 kr. ekstra, får du også en lapdance af Pernille Vermund og en pose karameller.”

Sådan skrev Dan Rachlin i går i et opslag på Facebook, og det affødte en række kommentarer fra dem, der var ’klar til at gå hele vejen’, til ham, der ’hellere ville have sin pik sømmet fast til en brændende bygning!’.

Ja, folks seksuelle lyster er forskellige…

Jeg er ikke snerpet af mig. Jeg er vant til at omgås mennesker med humor, ironi og sarkasme. Og der skal mere end et enkelt hug under bæltestedet til at slå mig ud.

Så når Dan Rachlin, Nordsjællands kækkeste gadedreng, indleder en kamp under bæltestedet, så går jeg ud fra, at han er beredt på at blive ramt på sit ømmeste sted - og at han har ’cojones’ til at tage imod.

Derfor takkede jeg Dan for hans reklame for vores livstidsmedlemskaber og skrev, at jeg formodede, at jeg kunne komme i lære hos hans kone, hvis det skulle kunne klares så billigt – hvilket hun sidenhen har bekræftet, at jeg kan.

Sikke et tilbud fra en af Nordsjællands smukkeste kvinder!

Jeg kunne naturligvis have tacklet opslaget anderledes. Jeg kunne have følt mig for stolt til at kommentere på det lave niveau eller valgt at føle mig krænket – påtage mig offerrollen og klandret min ungdoms pladevender for sexisme.

Men jeg er ikke for fin til at tage imod, når klassens frække dreng byder op til dans. Og jeg er vant til at klare mig selv.

Betyder det, at jeg ikke mener, at man skal være opmærksom på, hvordan man behandler andre mennesker?

Nej!

Det er altid en god idé at opføre sig ordentligt og anstændigt, hvis man selv ønsker at blive behandlet med respekt. Men den krænkelseskultur, der har udviklet sig i vores samfund, er ynkelig og destruktiv.

Tidligere betragtede vi ofre som mennesker, der uforskyldt havde været udsat for vold, overgreb eller anden form for kriminalitet – og som derfor fortjente samfundets beskyttelse og hjælp.

I dag ser vi i stigende grad en tendens til, at mennesker anses som ’ofre’ for alt fra mandehørm, satire og ironi til fakta, tonen og religionskritik. Og når offerkortet trækkes, flokkes folk som sultne ulve om den krænkede, for at tilfredsstille deres eget behov for at fremstå som reddere eller udstille andre som krænkere.

Det hæmmer vores muligheder for at debattere og blive klogere, svækker vores evne til at udvikle os som ansvarlige og dannede mennesker og ødelægger vores kultur.

Takket være tidligere generationer lever langt de fleste danskere gode liv med frihed og masser af muligheder. Og medmindre vi oprigtigt ønsker at leve et liv som selvdestruktive stakler, så må vi ranke ryggen og tage ansvar.

Livet bliver alt andet lige både lettere og lysere, hvis man lader offerkortet ligge i lommen og i stedet trækker på smilebåndet og mander sig op, når man møder den modstand, som ingen af os kommer igennem livet uden.