Terskelen som Anders Anundsen nå innfører for dataransaking er altfor lav | Hadia Tajik

Hadia Tajik (Ap), leder for justiskomiteen på Stortinget

8. juni 2016

Justisministeren glemmer kjernen i ytringsfriheten.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Skal folk som skriver i kommentarfeltene at en navngitt politiker er en landsforræder som burde drepes, måtte overgi all informasjon de har på datamaskinen, iPaden og mobiltelefonen sin til PST?

Ja, mener Anders Anundsen.

Dette er realiteten i forslaget justis- og beredskapsministeren har lagt frem for Stortinget, og som flertallet ved Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig folkeparti har gitt klarsignal til.

Bruken av dataavlesning er et nytt og nødvendig virkemiddel for politiet, men terskelen som statsråden fra Fremskrittspartiet nå innfører, er altfor lav.

Dataavlesning innebærer at politiet eller PST, gjennom programvare som de sender til datamaskinen til en person under konkret mistanke, får tilgang til alt som er skrevet, søkt på og gjort på den. Det samme gjelder selvsagt for ipader og mobiltelefoner, eller annet sammenlignbart elektronisk utstyr.

Anundsen tar lett på når den nye metoden skal kunne brukes

Det er bra at politiet gis mulighet til å holde tritt med teknologiutviklingen og det det generelle kriminalitetsbildet. Det som ikke er bra er at Anundsen tar lett på når den nye metoden skal kunne brukes.

Hans opprinnelige forslag var at politiet også skulle kunne få denne tilgangen ved såkalt simpel narkotikaforbrytelse, altså når en Nils eller Lise kjøper hasj til eget bruk.

Kjøp av narkotika er en kriminell handling, uten tvil, men er det nok til å bli utsatt for en slik inngripende overvåking og digital ransaking?

Bør det være slik at politiet, av den grunn, skal få tilgang til all elektronisk informasjon, loggen på datamaskinen, nettsider han eller hun har moret seg med å surfe på en sen nattetime, dokumenter som er skrevet men senere slettet, alle sms-er, alle telefonnumre som er ringt til?

Et så inngripende virkemiddel bør forbeholdes mer alvorlige forbrytelser, mener Arbeiderpartiet.

Terskelen er så lav at det kan gi overdreven inngrepen

I pressemeldingen om virkemiddelet sier Anundsen at dette gjøres for å avdekke «alvorlig og organisert kriminalitet». Hos NRK Ytring bruker hans våpendrager i Høyre, Anders Werp, eksempler som «terror» og «masseødeleggelsesvåpen» når han skal forklare behovet for dataavlesning.

Likevel satte Høyre- og Fremskrittsparti-regjeringen terskelen for politiets bruk av metoden så lavt at det også kan føre til en overdreven og unødvendig inngripen i livet til en gjennomsnittlig narkoman, eller hasjrøykende ungdom.

Heldigvis lot Høyre og Fremskrittspartiet på Stortinget seg overbevise om å heve terskelen for bruk av den skjulte metoden.

Får vi et overvåkingssamfunn? Det avgjørende er om tvangsmidlene er målrettede, mener redaktør Per Anders Madsen

Sammen med flere av de andre partiene har Arbeiderpartiet korrigert Anundsens forslag, og stilt som krav at det bare skal gjelde ved grove narkotikasaker, der det vil være snakk om større mengder narkotika, og sannsynligheten for organisert kriminalitet i større grad er til stede.

Men det er ikke alt Høyre og Fremskrittspartiet har gått med på å korrigere.

Politiets Sikkerhetstjeneste har av Anundsen fått hjemmel til å bruke dataavlesning til forebygging av trusler mot myndighetspersoner.

Det betyr at til og med i situasjoner der politiet anser det som mindre enn femti prosent sannsynlig at en person har tenkt å true en politiker med drap, kan de nå avlese alt på vedkommendes datamaskin, iPad eller mobil. La meg si det slik:

Da er det ganske mange aktører i kommentarfeltene som kvalifiserer til å bli overvåket. Men det er prinsipielt og politisk galt.

Hvordan skal man identifisere dem? Det vil typisk kunne være personer som gjentatte ganger gir uttrykk for aggressive politiske standpunkt, rettet mot navngitte politikere. Men det Anundsen glemmer da er at dette samtidig er kjernen i ytringsfriheten: Å være dundrende uenig med sitt lands politiske ledelse, også i STORE BOKSTAVER og med utropstegn til slutt. Det som ikke er lov er å true med vold eller drap.

Men når PST gis mulighet til å forebygge det som kanskje kan utarte seg til å bli en fremtidig drapstrussel, så er det nettopp de som i dag opererer innenfor ytringsfrihetens grenser som risikerer å peke seg ut.

Hvorfor få hjemmel til noe de ikke har tenkt, eller trenger, å bruke?

Jeg vet hva Anundsen vil si til dette.

Han vil si det forsvarerne av brede overvåkingshjemler alltid sier: Politiet og PST har ikke tid til å jakte på småsaker. De vil selvsagt ikke bruke tid på enhver aggressiv nettdebattant. De har viktigere ting å gjøre.

Men hvorfor får de da hjemmel til noe de ikke har tenkt, eller trenger, å bruke?

Werp forsvarte dette i Politisk kvarter (02.06.) med å uttrykke full tillitt til politiet. Men dette er ikke et spørsmål om tillit.

Det er et spørsmål om prinsipper, rettssikkerhet og demokrati. Det handler om å lage et lovverk som står seg over tid.

Arbeiderpartiet mener at forebyggende dataavlesning bare skal brukes i de mest alvorlige sakene, i hovedsak for å forebygge terror eller terrorforbund. Hjemlene burde også vært avgrenset til slike saker.

Det vil ikke Høyre eller Fremskrittspartiet være med på.

For lav terskel for overvåkning utfordrer ytringsfriheten

I dag, 8. juni, vedtar de derfor med Kristelig folkepartis støtte et forslag til lovverk som setter terskelen for bruk av dataavlesning for lavt, et forslag som innebærer for svak kontroll av metodebruken til politiet, og et forslag som utfordrer ytringsfriheten til de med ytterliggående politiske standpunkt.

Dette hadde vært enkelt å korrigere, samtidig som de kunne sikret politiet nye og nødvendige verktøy i kampen mot alvorlig kriminalitet.

Hadia Tajik er stortingsrepresentant og nestleder i Arbeiderpartiet

Twitter:@HadiaTajik

Få med deg og delta i debattene hos Aftenposten meninger påFacebook ogTwitter

Her kan du lese flere saker som handler om overvåking: