SpaltistDette er et debattinnlegg. Innlegget gir uttrykk for skribentens holdninger. Er Kjøttbasaren, og området rundt den, mindre verneverdig enn Bryggen?

Riktig nok står ikke Basaren på verdensarvlisten. Men den er et mer selvstendig arkitektonisk verk enn Brygge-bebyggelsen. Bryggen ble gjenreist etter katastrofebrannen i 1702, som en mer eller mindre tro kopi av de nedbrente middelaldergårdene.

Bryggen er altså en replika. Basaren, derimot, er original.

Og mens Bryggen siden 1702 har fått en diger kaifront foran seg, ligger Kjøttbasaren fremdeles – inntil videre – i omtrent de samme omgivelsene som da den ble reist.

Sammen med Finnegården og Kong Oscars gate nr. 2, opprinnelig arnested for bakerdynastiet Martens, utgjør Kjøttbasaren en fabelaktig portal mot Vetrlidsallmenning, Fløybanen og Fjellsiden. Det er et av de mest ikoniske prospektene i byen. I tillegg til Kjøttbasaren er murtasken på Finnegården og den nåværende fasaden til Bakergården tegnet av «Fritz» von der Lippe (1833-1901). Han var den mest innflytelsesrike bergensarkitekten i sin generasjon.

Det er denne helheten dagens tanke- og følelsesløse politikere har til hensikt å ramponere med ett eller to tunnelinnslag.

Da Kjøttbasaren ble åpnet i 1874, representerte den et enormt fremskritt for matkvalitet og matsikkerhet i Bergen. Den forseggjorte utformingen bærer vitnesbyrd om byens mondene ambisjoner på denne tiden: Det venetiansk-orientalske anstrøket var typisk for tilsvarende mathaller i Norden og Europa for øvrig. Et like særpreget signalbygg fikk ikke Bergen før teaterbygningen på Engen sto ferdig i 1909.

Men Basaren var altså i kommunalt eie, og det tok ikke lang tid før forfallet satte inn. Ved siden av matutsalg, har det i årenes løp vært så altfor mange andre gode formål den kunne brukes til: lokaliteter for fiskerimuseet, biblioteket, kirkevergen, forsorgsvesenet, Røde Kors, Norsk Speiderforbund og så videre.

Kjøttbasaren ble et rotehus som tiden hadde løpt fra. Sterke krefter ville ha ruklet vekk, på samme måte som det i kjølvannet av eksplosjonsulykken i 1944 og storbrannen i 1955 ble ivret for å sanere de ynkelige restene av Tyskebryggen.

Det store slaget om Kjøttbasaren sto i 1965. Med én stemmes overvekt vedtok bystyret å rive den, til fordel for oppførelsen av et nytt Folkets Hus: en betongkoloss i neo-stalinistisk stil.

Men på det tidspunktet var det ikke lenger en selvfølge at de rettvinklete, nåtidssjåvinistiske, saneringskåte urban-brutalistene skulle få det som de ville.

Et ramaskrik reiste seg, ikke minst fra byens kulturelle elite. I et intervju i Morgenavisen, i forbindelse med hans åttiårs dag, tordnet bergensarkitekturens grand old man Ole Landmark:

«Fingrene fra Kjøttbasaren, kjeltringer!»

Det var et kamprop for nye tider i bevaringsspørsmål. Med et nødskrik ble Basaren fredet, i stedet for revet.

Sammen med stridighetene rundt bevaringen av Bryggen, utgjorde dette et vendepunkt i synet på byens bygningsarv. En annen konsekvens av slike opphetete debatter var at de drastiske saneringsplanene for Marken smått om senn kokte bort i kålen.

Den største lykkedagen i Kjøttbasarens nyere historie var da Bergen kommune endelig kvittet seg med den.

I regi av Vestlandske Salslag ble en spektakulær, pietetsfull fornyelse gjennomført. I dag er Basaren eid av OBOS. Det er et digert tankekors at et Oslo-basert boligbyggelag har større omsorg for Kjøttbasaren og dens omgivelser enn politikerne i Bergen.

Om det finnes noe som kan kalles bergensk hellig grunn, må det være Bryggesporen: det mest sentrale knutepunktet i den historiske bykjernen.

Å smadre dette området går ganske enkelt ikke an.

Ved siden av å protestere til den høye himmel, har vi lite annet å gjøre enn å sette vår lit til de antikvariske myndighetene. Byantikvar, fylkesantikvar og riksantikvar må danne ringvern rundt Basaren med tilliggende herligheter, og få på plass en områdefredning jo før jo heller. Noe annet ville være en enorm unnlatelsessynd.

Heldigvis har den arkitektoniske vernemakten, også på nasjonalt plan, allerede vist at den har en høy bevissthet om verdien av Kjøttbasaren og det storartete restaureringsarbeidet som er lagt ned i den. Av Kulturminnefondet, som gir støtte til vedlikehold av fredete og verneverdige bygninger i privat eie, ble Byens Basar i 2013 tildelt 2,75 millioner kroner. Det er den største enkeltsum som fondet noen sinne har utbetalt.

Tanken på tunnelinnslag for Bybanen ved Kjøttbasaren er så hinsides at den knapt nok kan kvalifiseres som en dårlig aprilspøk.

I likhet med de fleste andre bergensere, tror jeg at dette er et taktisk spill.

Ved å fremme et så hårreisende forslag håper høyrekreftene å fremprovosere en situasjon som legitimerer at de kan skrinlegge Åsane-linjen for godt. Men det skal lite til før bordet fanger, og dermed er selveste Bryggesporen ødelagt for alltid.

Det er rett og slett nifst å registrere at byens folkevalgte ikke har noen som helst fornemmelse for hva Bergen er, og fortsatt bør være.

Samtidig er det jo interessant å merke seg at høyrebyrådet har begynt å planlegge sin avgang: Toppolitikerne vil firedoble etterlønnen sin.