Kommentar

Kommentar: Anonymiteten på slaktebenken

Av Håkon F. Høydal

INTERNASJONAL DEBATT: For første gang er overgrep mot barn på internett tema for et toppnivå-møte i FN. Foto: HÅKON F. HØYDAL / VG ,

Er du villig til å ofre din anonymitet på nettet for å beskytte barn?

8. mars 2016

Dette er en kommentar. Kommentaren gir uttrykk for skribentens holdning

Artikkelen er over fire år gammel

Av: Håkon F. Høydal

Tre ganger i året møtes alle FN-landene i rom 20, en sirkelrund sal med plass til 750 personer, i tredje etasje av Europas nest største bygg, for å debattere slik bare FN-politikere kan – i timesvis med ferdigskrevne manus. For en utenforstående kan det virke utrolig at et så tregt system kan fungere, men slik utformes internasjonal politikk.

Mandag handlet det om barns rettigheter på nett. Sammen med blant annet Google, Unicef og Interpol deltok jeg i panelet for å fortelle FN om VGs prosjekt om «Nedlasterne».

Millioner av overgrepsbilder

Dette er første gang Menneskerettighetsrådet har en debatt på høyeste nivå om overgrep mot barn på nett. Det er et viktig signal til medlemslandene, og det er på høy tid. Mange land sliter ennå med å forstå hvor stort dette problemet er, og selv FN kaller ennå overgrep mot barn på nett for «barneporno» i sine resolusjoner og protokoller. Det er en eufemisme som vi i Norge er ferdige med å bruke.

Foreløpig har kampen mot overgrep på nettet handlet primært handlet om to ting: Etterforsk overgriperne og gi de saftige straffer. Og gi barna våre kunnskap om hva som kan møte dem på nettet.

VG+: Isabell (24) ble presset for nakenbilder på nett: - Jeg skammet meg

De siste femten-tjue års innsats har likevel ikke stoppet flommen av overgrepsmateriale. Fra 2013 til 2014 økte antall kjente nettsteder som deler overgrepsmateriale med 147 prosent, ifølge Bolivias representant på FN-møtet.

Michael Moran, assisterende direktør i Interpol, opplever det samme.

– Jeg har jobbet med dette de siste femten årene, og jeg har aldri sett tegn til at problemet minker, foteller han.

IKKE LENGER ANONYM: Michael Moran, assisterende direktør i Interpol, mener vi må begynne å skille mellom retten til et privatliv og retten til anonymitet. Foto: Jean Marc Ferré / UN ,

Tvert imot, det blir bare mer alvorlig, sier han og forteller om rapportene om overgrepsbilder som kommer fra USA-baserte nettjenester som Facebook, Google, Kik og liknende

– Bare i fjor meldte disse fra om 5 millioner tilfeller hvor de hadde oppdaget overgrepsbilder på sine tjenester. Fem millioner! Og det er bare fra USA, ikke Russland, Kina eller Europa.

Barnepsykolog om nettovergrep: En situasjon der man lever i angsthelvete

En tredje løsning

Kanskje er det på tide å forsøke en tredje ting i kampen mot overgrep på nettet. VGs artikkelserie peker på én mulighet: Så å si alle som vi konfronterte, reagerte med sjokk og frykt da de forsto at vi hadde identifisert dem. Det er overgripernes og nedlasternes største frykt: Å bli identifisert.

Nedlaster ber om hjelp: - Hvorfor i all verden har jeg disse fantasiene, tankene, begjæret?

Tre forhold må ligge til rette for at overgriperne skal få fritt spillerom: Anonymitet, tilgjengelighet, og rimelighet – at de har råd til det. Klarer vi å gjøre noe med bare én av disse tre, vil det bli langt vanskeligere å forgripe seg på barn på nettet.

Anonymitet lenge har vært en av nettets hellige kuer. Organisasjoner som Electronic Frontier Foundation mener at muligheten til å kommunisere anonymt er en viktig del av ytringsfriheten.

Kanskje er det på tide å innse at et slikt syn på ytringsfriheten er til mer skade enn gavn. Vi må forstå at anonymiteten kan bringe fram det verste i oss mennesker. Hvis du kan gjøre hva du vil, akkurat hva du vil, uten ta det får konsekvenser – hva vil du da gjøre?

Anonymitet hindrer samtale

Overraskende mange velger å bruke anonymiteten til å misbruke andre. Dette vet vi. Denne uken sitter en mann tiltalt for overgrep mot 107 ofre, de fleste jenter i barneskolealder. Misbrukene fikk skje fordi han fikk være anonym.

I «Nedlasterne» fikk du se hvordan mennene reagerte straks de mistet sin anonymitet. Mange ble skitredde. Men mange takket oss faktisk også.

De var redde, men glade for at de endelig fikk muligheten til å snakke om en lidelse som også tynget dem selv. Også for dem var anonymiteten en byrde. «Hvem skal jeg snakke med om dette,» spurte en. Nettopp det at de ikke ble sett ga dem muligheten til å utvikle seg til overgripere.

VGs ERFARINGER: På FNs første toppdebatt om overgrep mot barn på internett, ble VG invitert for å fortelle om våre avsløringer i artikkelserien «Nedlasterne». Journalist Håkon F. Høydal fortalte om arbeidet. Foto: Jean Marc Ferré / UN Photo ,

Dette peker mot en mulig løsning: Ved å se dem, både on- og offline, gir vi mennene en mulighet til å bruke livet til noe bedre enn å skade barn. Det er på tide at vi vanlige folk er til stede der hvor nedlasterne og overgriperne er på nett.

Det at man ønsker å misbruke barn seksuelt, eller ønsker å se andre gjøre det, betyr ikke at man er nødt til å gjør det. Alle mennesker har begjær og fristelser om vi ikke lever ut, av flere grunner: Fordi jeg vet at det vil skade menneskene rundt meg, og fordi jeg vet at jeg kan bli oppdaget hvis jeg gjør det. Anonymiteten som fram til nå, er på lang vei unaturlig for mennesket. Vi har aldri vært anonyme. Vi har alltid vært nødt til å forholde oss til andre. Vi er sosiale vesener, ikke usynlige vesener

Les Anders Giævers kommentar: I skyggen av ytringsfriheten

Privatliv, ikke anonymitet

På nettet har vi klart å fjerne denne siste kontrollmekanismen. Det har vært et bevisst valg, men ut fra hva Google og Interpol sa på dagens møte, er dette i ferd med å endre seg. Det er ikke lenger slik at anonymitet på nett er hellig.

Kanskje er det på tide å innse at et slikt syn på ytringsfriheten er til mer skade enn gavn. Vi må forstå at anonymiteten kan bringe fram det verste i oss mennesker. Hvis du kan gjøre hva du vil, akkurat hva du vil, uten ta det får konsekvenser – hva vil du da gjøre?

På nettet har vi klart å fjerne denne siste kontrollmekanismen. Det har vært et bevisst valg, men ut fra hva Google og Interpol sa på dagens møte, er dette i ferd med å endre seg. Det er ikke lenger slik at anonymitet på nett er hellig.

– Det er privatlivets fred vi må verne. Ikke det å være anonym. Å ha et privatliv er noe helt annet enn det å få være fullstendig anonym, men i debatten om hva internett skal være, har man blandet dette sammen. Nå virker det som om folk er i ferd med å forstå at det er en viktig forskjell, sier Moran.

Publisert: 08.03.16 kl. 19:39