Lubenice, one tamno zelene, zauzimale su 90 odsto tržišta bostana. Manji procenat preostajao je isto takvima ali žute unutašnjosti i lubenicama čija je kora tigrasto šarena u dve nijanse zelene. Ovim poslednjim je pripadala budućnost. To se tada nije znalo, međutim, ubrzano su postajale slađe i veće da potpuno potisnu tamno zelene. Zadnjih godina su se te „starinske“ vratile na pijacu ali tek toliko da budu dekor.

Nekako sa odlaskom ove sorte lubenica, nestala je i ova subotička pijaca.

Kome još nije jasno gde je sve ovo, evo odgovora. Na slikama je ulica Matije Gupca.

Polovinom sedamdesetih kada su uklonjene tezge, ta ulica je dobila ulogu autobuske stanice. Linije za prigradska naselja polazile su sa stajališta, preko puta kojih su još stojale po koja montažna prodavnica iz vremena pijace.

Paradajs siti – grad rajčica

U jednoj od tih „bodica“ (od mađ. bolt – prodavnica) 1984. godine, tadašnji kralj brze hrane Gabor Gabor pokrenuo je prodaju prženih krompirića pod originalnim imenom POMMES FRITES. Svakakva čuda su dolazila iz Francuske: francuske sobarice, francuski poljubac, francuska veza, francuski tost, francia krémes… a onda i french fries ili originalno – pommes frites kako je pisalo na izlogu. Sve smo mi to imali i pre ali kad bi se dodao taj pridev, stvar bi dobila na težini. A bilo je tu još nešto novo – kečap. Do tada su pommes frites kod nas zvali POMFRI (vremenom je prišiveno slovo T na kraju), dok su stariji ovaj novi paradajz sos umeli da zovu KEČAG. I danas je tako sa starim ljudima i novim rečima. Taman su onomad naučili šta znači pojam DISKO, kad su se pojavile prodavnice zvane DISKONT u kojima se nekakav paradajz sos zove KEČAG ili tako štogod.

Prošlo je i to vreme, dobili smo Mek Donalds krompiriće, neki drugi ljudi su postali stari pa ga zovu MEK DOLANC, ali jedan je Stane Dolanc…

Ulica Matije Gupca je ponovo postala samo ulica ali se nije desilo ono što su gradoljupci očekivali – da se centar grada proširi i na nju. Centar Subotice je jedan čvrsto zacementiran pojam. One ulice i trgovi koji se smatraju za “centar”, doživele su nekoliko rekonstrukcija od tada. Ne prestaju da se cifraju fontanama i spomenicima, a prva sledeća do njih – ulica Matije Gupca, i posle kopanja je dobila isti onaj parter koji je bio napravljen po meri autobuske stanice. To objašnjava kako su u njoj nastavile da rade tih nekoliko radnji iz nekog davno prošlog vremena, iz nekog prošlog života…I ta prodavnica varjača, ona ćevabdžinica, pa cvećara…Čak i prodavci kestenja dolaze na to isto mesto, ne zato što misle da je ono bogomdano baš za taj biznis, već po inerciji, kao poslednji odjek vremena kada je tu bila pijaca.

--- reklama ---

--- reklama ---