(Sursa foto: imageBROKER / Alamy Stock Photo)



Lumea asta este despre încredere și iubire. Iubire de noi și de oameni. Este convingerea Mădălinei Marcu, antreprenor social, consilier de filantropie strategică. De 17 ani Mădălina lucrează pentru a găsi cele mai eficiente căi prin care companiile, organizațiile și donatorii individuali să schimbe România în bine. Nu este singură, munca ei nu ar fi posibilă fără colegii de la ARC România și fără oamenii care aleg să facă bine folosindu-și în același timp capul și inima.

Invitată la emisiunea „În fata ta” de la Digi24, Mădălina Marcu a povestit despre singurul mod în care îi poți ajuta pe oameni: să îi întrebi pe ei de ce au nevoie.

În 2005 au fost inundații în Moldovei, zona Agăș, Comănești. Mădălina și o parte dintre colegii ei au mers pe teren să filmeze, pentru că pregăteau un eveniment să strângă bani pentru zonele respective. Au vizitat școli.

„Am găsit în zona Comănești o școală în care directoarea, în fiecare vară, strângea cu copiii pe câmp plante medicinale, le vindea la o firmă, iar cu banii strânși în fiecare toamnă le cumpăra copiilor rechizite. Cu un an în urma inundațiilor ne-a luat și ne-a dus să ne arate wc-urile din fundul curții. Una dintre cabine era amenajată «modern»,cu faianță pe pereti, un vas de toaletă, un rezervor de apă si săpun lichid. Mi s-a părut șocant, pentru că toate celelalte erau niște gropi în pământ.

Am întrebat-o de ce a făcut asta. A zis că elevii ei care pleacă la liceu la oraș trebuie să învețe să tragă apă și să nu mai mănânce săpunul lichid. Se întâmpla ca ei să ajungă la liceu la oraș și să nu tragă apa, sau să mănânce săpunul lichid. Colegii râdeau de ei, profesorii îi certau în fața clasei și copiii nu se mai duceau la liceu. Se întorceau acasă în sat”, a povestit Mădălina Marcu.

Directoarea respectivei școli amenajase o cabină de toaletă și apoi nu mai avusese bani de rechizite. Părinții s-au revoltat.

„Au venit părinții, aproape cu furci și cu topoare, să zică: «Ce ați făcut cu banii noștri? Copiii ăștia se duc în fundul curții și acasă. Ne ducem așa de generații. Ce-i tâmpenia asta, domneala asta, în care să ne ducem la un wc cu faianță pe pereți?»

Schimbarea, apropos de faptul că ne revoltăm și acum că a mai murit un copil căzut în gaura aia din pământ (cazul copilului căzut în fosa septică), ține nu doar de infrastructura pe care autoritățile o aduc. Autoritățile ar putea să facă așa cum au făcut multe companii care de exemplu au investit în a curăța albiile râului, acolo unde satele își aruncă gunoiul. Și s-au enervat pe sate pentru că satele au continuat să arunce gunoiul acolo și după ce companiile au curătat cu mii de voluntari albia râului. Schimbarea vine de la a-i întreba pe oameni ce au nevoie, ce cred ei că au nevoie.

Oamenii ăștia sunt atât de săraci, încât votul lor poate fi cumpărat cu o sticlă de ulei. Nu au bani de o sticlă de ulei. Nu putem schimba mentalitatea decât pas cu pas, foarte încet. În 5-10 ani dacă investim în oameni care să coaguleze aceste comunități și să lucreze cu ei am putea produce o schimbare, altfel nu avem nicio șansă să schimbăm niciuna dintre statisticle care ne spun că stăm foarte prost”, a punctat Mădălina Marcu.