„Eu nu am fost niciodată trist sau supărat. Am fost fericit că am scăpat cu viaţă şi că nu am fost mai rău!". Este mărturisirea care te lasă fără cuvinte a unui tânăr în vârstă de 16 ani care a trecut la propriu prin flăcările iadului.

Deşi trăieşte într-un scaun cu rotile, în noaptea de 30 octombrie Mihai se afla în Colectiv. A suferit arsuri pe 35% din suprafaţa corpului, dar a făcut eforturi supraomeneşti ca să se întoarcă la viaţă. Adolescentul trăieşte imobilizat într-un scaun cu rotile de când era mic, iar în ziua de 30 octombrie a mers, cu mare emoţie şi bucurie, la primul concert rock din viaţa sa. Se afla lângă cei mai buni prieteni, Pavlos şi Laurenţiu, care l-au salvat, fără să se gândească prea mult la ei.

Optimism fără limite. Aceasta este starea care îl descrie cel mai bine pe Mihai. Este greu însă să ne imaginam ce este în sufletul lui după ce a trecut prin infernul din Colectiv. Pentru el, concertul celor de la Goodbye to Gravity era un vis împlinit. A mers la club să-şi vadă formaţia preferată, dus de Pavlos şi Laurenţiu, prietenii săi cei mai buni.

„Era la primul lui concert şi s-a rugat foarte mult de mama lui să-l lase”, își amintește Andrei Carpus, un prieten.

Băieţii au ajuns în club înainte să înceapă concertul. Îşi doreau să prindă locuri chiar în faţa scenei. Nu îşi închipuiau că seara de 30 de octombrie se va transforma într-un iad.

Când s-a dezlănţuit nenorocirea, Pavlos şi Laurenţiu nu şi-au abandonat prietenul imobilizat în scaunul cu rotile. În tot haosul, cei doi l-au cărat pe Mihai pe braţe până la ieşire.

„Dacă îl lăsa acolo, îl călca lumea în picioare şi nu se mai alegea nimic. (...) Tatăl lui, să-i dea Dumnezeu sănătate, s-a dus acolo unde s-a întâmplat, lumina s-a stins şi cu lanterna şi-a căutat printre morţi băiatul. A avut atâta putere!”, povestea în octombrie 2015 Rada Costache, o vecină.

Tatăl lui l-a găsit la spital. Avea arsuri pe 35% din suprafaţa corpului, dar trăia datorită prietenilor lui, care şi-au riscat viaţa ca să îl salveze.

„Pavlos şi Laur mereu au ajutat oamenii. Ei s-au ajutat unul pe altul. Laur l-a ajutat pe Pavlos să iasă şi Pavlos pe Laur şi amândoi l-au ajutat pe Mișu. Sunt nişte eroi”, spune Andrei Carpus.

La fel, niște eroi, sunt şi pentru Mihai şi părinţii lui.

„Pavlos şi cu Laurenţiu l-au ajutat şi au scăpat cu viaţă. Aici a fost o minune dumnezeiască. Mulţumim lui Dumnezeu că au scăpat cu viaţă!”, spune Constanța Popescu, mama lui Mihai.

„Avem o prietenie care o să dureze toată viaţa!”, se mândrește Mihai.

Drumul spre vindecare

După noaptea de 30 octombrie, pentru Mihai au urmat două luni grele de spitalizare, cu multe operaţii şi ore nesfârşite de recuperare.

„Nu se mai mișcă, nu mai face ce făcea înainte și cu mâinile, de asemenea, autonomia aceea pe care și-o recâștiga cu greu”, explică prof.dr. Dan Mircea Enescu, director al Spitalului Clinic de Urgență pentru copii „Grigore Alexandrescu”.

Alături de el au stat, în fiecare clipă din zi si din noapte, părinţii.

Constanţa Popescu, mama lui Mihai, mărturisește: „Este o perioadă foarte grea. Înainte, boala lui era acceptată, era altceva, dar nu pot să accept ce s-a întâmplat la Colectiv. Îmi este foarte greu. Nu am cuvinte să spun. Sunt momente grele”.

Până anul trecut, Mihai făcuse progrese mari. După incendiu, însă, a fost nevoit să o ia de la zero.

„Mihai înainte se folosea cu mâinile, făcea absolut totul. Folosea mâinile cu totul. Nu-l ajutam, decât îi puneam mâncarea pe birou, restul el se folosea, mânca, absolut totul. După Colectiv, mişcă doar mâna stângă, trei degete, cam 40% s-a recuperat la mâna stângă faţă de ce era înainte, la mâna dreaptă nu mişcă degetele deloc. (...) Urmează intervenţii chirurgicale la mâini. Urmează să-i facem şi la coloană. Mihai avea scolioză, dar după Colectiv s-a accentuat foarte mult”, explică mama băiatului.

„E programat la sfârșitul anului să i-o mai îndrepte, pentru că nemaimergând, a avut probleme de regresie și chiar acuza foarte tare, mai degrabă decat arsura, acuza coloana”, arată prof.dr. Mircea Enescu.

Acum Mihai face kinetoterapie în fiecare zi, iar în weekend tatăl lui îl duce la înot.

„Exerciţiile de kineto ajută la dezvoltarea masei musculare şi pentru dezvoltarea mobilităţii. El are nevoie de masă musculară”, explică Vlad Prioteasa, instructor de înot.

„Înotul mă ajută foarte mult. Recuperez muşchii, mă tonific şi îmi şi place să înot. Recuperarea merge destul de bine până acum. Mâna stângă o pot folosi aproape ca înainte. Mâna dreaptă mai puţin”, spune Mihai.

Optimismul, cel mai puternic aliat

Mihai este optimist şi a găsit puterea să meargă mai departe. Este convins că asta l-a ajutat şi în procesul de vindecare.

„Mie pielea mi s-a prins mai devreme decât trebuia, pentru ca am avut o atitudine foarte bună, o stare foarte optimistă”, explică Mihai.

„El motivat a fost întotdeauna. Asta e unul din punctele lui forte. Nu a spus niciodată: nu-mi place asta, e prea greu asta. Dacă îi dădeam un exerciţiu mai greu pe care nu putea să îl facă, trăgea atât de mult până îl reuşea chiar dacă iniţial pare imposibil pentru el să facă anumite exerciţii, le face până când îi ies. Nu se lasă niciodată”, povestește Vlad Prioteasa.

În plus, Mihai îşi încurajează şi familia să fie la fel.

Constanţa Popescu, mama lui Mihai: „Îmi dă putere. Îmi spune: ce, mami? ce te mai consumi? trebuie să luptăm, să mergem înainte! Îmi zice tot timpul, mai ales când văd mâna dreaptă că are degetul amputat, mă mai mângâie pe faţă şi câteodată mă sperii, că nu m-am acomodat cu arsurile şi cu ce s-a întâmplat la mâini, dar acum ,încet-încet, m-am acomodat şi eu”.

Pe lângă familie, Mihai are alături cel mai bun aliat: prietenii. Fără ei, nu ar putea lupta mai departe. Laurenţiu şi Pavlos sunt copiii eroi din Colectiv, care i-au salvat viaţa lui Mihai. Starea lui Laurenţiu este bună, iar Pavlos urmează un tratament de recuperare la o clinică din Bruxelles. „Toţi pentru unul şi unul pentru toţi” este, pentru cei trei prieteni, nu doar o replică celebră, ci principiul care i-a unit.