Dar, pentru asta, Uniunea Europeană trebuie, mai întîi, transformată într-un protectorat german.

E exact ce face sub ochii noştri Cancelarul Merkel, în noua ei calitate de Regent al Europei. Acolo unde, odinioară, domnea sobru şi reţinut aşa numita realpolitik, s-a instalat o transă mecanică, un somnambulism prinicpial care produce mutări consecvente şi catastrofale. Sîntem în plin irealpolitik. Nu vom găsi ieşirea decît odată cu stingerea Europei şi izbăvirea culpei istorice care dictează Germaniei mania sectarismului umanitar. Din păcate, una o presupune pe cealaltă.

Primul pas a fost pacificarea Ucrainei. Cancelarul Merkel a vegheat inflexibil la reeducarea Preşedintelui Petro Poroşenko. De cealaltă parte a mesei, Vladimir Putin a primit o Ucraină la cheie, cu Moldova supliment la breloc. Pînă aici e vorba de arătura pe suprafeţe mari, cu brazdă adîncă, vizibilă din satelit.

Ce nu se ştie e că guvernul german lucrează în culise cu bisturiu mic şi precis asupra Poloniei. Cancelarul german a interzis Poloniei să accepte baze NATO permanente pe propriul teritoriu. Rusia nu trebuie provocată! După socoteala germană, aceiaşi polonezi care n-au dreptul la baze permanente NATO au tot dreptul la cote permanente de refugiaţi. Merkel a primit răspunsul polonez în cursul nopţii trecute. Alegerile de duminică au explodat în faţa ipocriziei euro-germane. Alegători exasperaţi s-au scuturat de noua dogmă şi au dat o majoritate zdrobitoare unui guvern de dreapta, total neinteresat să servească drept calmant pentru Putin la cererea Germaniei. Reacţia nu va întîrzia. Putem conta de pe acum pe agerimea cu care înţelepţii de la Berlin şi Bruxelles vor descoperi radicali, anti-europeni şi protofascişti la Varşovia. O vorbă israelită în peri multiplu de doi spune că Germania nu îi va ierta niciodată pe evrei pentru Auschwitz. Cine nu înţelege cum vine asta, are la dispoziţie varianta nouă: Occidentul nu va ierta niciodată Estul pentru lepădarea de comunism.

Seria neagră a doamnei Merkel a continuat cu naufragiul de la Istanbul. Primită cu un kitsch otoman deplin, Angela Merkel a pansat paranoia neobosită a lui Recep Erdogan – după Putin, al doilea binefăcător de care Europa se agaţă cu tot cu buget şi viitor, la sugestia Germaniei. Bilanţul e cea mai fidelă traducere a neasemuitului cuvînt german kaputt. Trei miliarde de euro, plus abolirea vizelor de călătorie, plus netezirea căilor de admitere în UE. Şi cu asta, o nouă fisură europeană e gata. Majoritatea statelor vestice privesc îngrozite, ştiind că nesăbuinţa de la Istanbul e un izvor de aberaţii. UE ar urma să aibă frontiere cu Iran, Iraq şi Siria. Zeci de milioane de turci ar frînge în cîteva luni demografia şi, acolo unde n-a fost deja inculpată, religia Europei. Niciun guvern nu poate supravieţui sub această cascadă mai mult de un ciclu electoral. Dar umilinţa supremă a venit din prestarea de servicii. Erdogan a cerut, iar Merkel a încuviinţat să apară la Istanbul pe post de agent electoral. Erdogan are alegeri peste o săptămînă. Victoria e vitală. Dacă va cîştiga, Erdogan va schimba Constituţia şi se va proclama satrap de drept. Cu ajutorul marii conştiinţe democratice a Europei Unite, cancelar Merkel. Aferim!

Ultima idee germană împrumutată de Uniunea Europeană e micul summit convocat la Bruxelles de Jean-Claude Juncker, după o şoaptă, pe firul scurt, a doamnei Merkel. Şefii rebelilor, repetenţilor şi reacţionarilor din Est au fost convocaţi la Centru pentru cursuri rapide de perfecţionare morală. Totul pentru că Angela Merkel e asediată, acasă, de sondaje şi de propriul partid. În consecinţă, noua dispoziţie a Cancelarului german a fost mascată în documentul pe care liderii estici vor fi invitaţi să îl înghită în tăcere la Bruxelles. Conţinutul: la dorinţa doamnei Merkel, statele estice trebuie să-i ţină prin preajmă, de la Zagreb la Giurgiu, pe migranţii invitaţi de doamna Merkel în Germania! Important e ca Preşedintele Johannis să nu frămînte cuşma în mîini, să-i lămurească pe interlocutori că nu s-a prezentat la Bruxelles în spielhosen şi să păstreze România pe poziţia cunsocută: nu acceptăm tubaje cu migranţi. Fie tubul cît de lung şi mătăsos.

Cine crede că summit-ul de la Bruxelles va epuiza acquis-ul de perversitate europeană nu înţelege ce pot, odată logodite, setea germană de absolut şi perfidia birocratică franco-luxemburgheză. Germania vrea să transforme alocările de refugiaţi în destin. Planuri bine camuflate la Bruxelles pregătesc un sistemm de cote obligatorii şi permanente pentru preluarea a încă 200.000 de refuigaţi.

Dacă va fi aşa, Europa va ceda din toate încheieturile. Doar Germania se va simţi înălţată şi confirmată în vocaţia de părinte etic al Europei. După formula: piară lumea, dacă asta mă face mai bun.