Åbent brev til Norddjurs Kommune:

"Jeg håber med dette brev at kunne fremvise, hvor dårligt man behandler syge i Norddjurs Kommune. Lider du for eksempel af en kronisk sygdom som jeg, er mit råd klart og tydeligt - flyt til anden kommune, før du får brug for den, for i Norddjurs skal man have et ekstremt godt helbred, når man bliver syg. Her spiller man rent faktisk hasard med dit helbred samt ve og vel.

Hvad skal vi egentlig med læger, der tilser og behandler os ved fysisk kontakt, når alt kendskab og behandling til os bliver totalt overhørt af fine embedslæger samt jurister fra kommunens side. Hvorfor så ikke bare nøjes med at have dem til at træffe en afgørelse ud fra en journal, som de åbenbart ikke gider læse alligevel. Det ville spare alle os almindeligt dødelige for en masse besvær og uvindlige kampe.

Jeg er diabetiker på 39 år og fik i marts 2014 amputeret min lilletå på højre fod efter et uheld i vores hjem, hvor jeg fik en gipsplade ned over den. Som diabetiker heler man langsomt, og såret skal ofte hele op indefra uden at blive syet sammen. Gennem godt et halvt år blev mit sår tilset og renset hver anden dag, jeg skulle samtidig have lavet et par håndsyet specialsko for at undgå trykskader på føder som resultat af forkert aflastning. Der er meget lang leveringstid på sådanne sko, og da jeg nærmede mig min grænse for sygedagpengeperioden på 5 måneder, blev jeg indkaldt til møde på Jobcenter Norddjurs med besked om, at man ville raskmelde mig. Ret uforstående fik jeg besked om, at man beklagede den dårlige service, men kommunens embedslæge og jurist lagde til grund i deres afgørelse, at specialsyede sko udelukkende er et hjælpemiddel, og man kan derfor ikke opretholde sin sygemelding på grund af mangel på disse. Stik imod min læge og kirugs - på Regionshospitalet Randers - påbud om IKKE at starte i arbejde, før jeg havde mine nye sko, og de var tilpasset netop for at undgå nye skader på føder som følge af aflastning af højre fod og for at undgå yderligere brug af mine, som han har noteret i journalen "håbløse fodtøj" (og det skal hertil tilføjes, at disse var dyre sko afmærket Ecco). Men da jeg jo er autoritetstro, gik jeg straks i arbejde.

Resultat: Et snigende infektionsangreb i min venstre fod som følge af forkert fodtøj, da jeg jo stadig manglede mine nye, som jo "bare" er et hjælpemiddel.

En tilstand som indtil nu har kostet mig 3 uger på sygehuset, 7 operationer, 3 amputerede tæer samt en halv forfod. Om et par dage går det så løs igen med henblik på at amputere de sidste to tæer og resten af min venstre forfod. Samtidig er fremtiden nu afsat til en langvarig helingsprocess med skift og oprensning af sår uden nogen form for belastning af foden.

Økonomisk ved jeg heller ikke, hvor jeg står. Jeg har kun 10 dage tilbage af min sygedagpengeperiode på 5 måneder. Jeg har endnu ikke været i arbejde i 26 uger, som det kræver for at starte på ny periode. En oplysning de også var så venlige at give mig ved sidste møde hos Jobcenteret. Jeg måtte ikke blive syg de næste 26 uger. Ved bare ikke hvem jeg skulle henvende mig til for at være sikker på, at dette ikke ville ske? Det er jo lidt svært, når man har en kronisk sygdom og samtidig blev tvunget i arbejde uden at være klar. Det er jo dømt til at gå galt.

Min kone arbejder snart i døgndrift for at få vores usikre økonomiske fremtid til at hænge sammen. Det gør så, at vi ikke ses meget. En ting man ellers har brug for, når man ligger helt mutters alene langt hjemme fra. Også vores børn er påvirkede af alt dette. De har svært ved at passe skolen og er meget utrygge ved, hvad fremtiden vil bringe.

Jeg kan ikke se, hvad Norddjurs Kommune mener, de har sparet ved ikke at forlænge min sygemelding med halvanden måned, så jeg havde fået mine sko og alt dette sandsynligt kunne have været undgået? Ja, mange spørgsmål kører gennem mit hoved, men jeg kan ikke finde svar. Set i bagklogskabens lys skulle jeg måske bare have holdt stejlt på, at jeg ikke måtte starte i arbejde, før mit "hjælpemiddel" var klar. Ikke at jeg tror det havde ændret deres afgørelse.

Men hvad hjælper det, at vi har et godt og effektivt sygehusvæsen, hvor man hurtigt kan blive helbredt, hvis kommunerne ikke kører i samme gear, og man bare bliver sendt ud til en endeløs kamp, man sjældent kan vinde, og at de alligevel ikke samarbejder om os borgere/patienter?

I stedet vælger de at spille hasard med vores ve og vel og glemmer, at vi rent faktisk er mennesker. Som om man ikke har nok at kæmpe med, når man er syg. Jeg forlanger ikke medlidenhed i min sag men retfærdighed, og at de ansvarlige bliver bragt til ansvar for deres beslutninger.

Jeg håber, at nogen på Norddjurs Kommune læser dette brev, og at det kan give stof til eftertanke, så andre kan undgå at komme i en lignende situation. Man siger godt nok, at jyden han er stærk og sej, men i dette tilfælde er han slået helt i knæ. Jeg tror, det er de færreste, der kan forestille sig, hvordan det er at miste sine lemmer bid for bid. Jeg ville ikke engang ønske det for min værste fjende.

Stor tak til Norddjurs Kommune for al svie og smerte - både fysisk og psykisk."

