Dela via: Facebook

Twitter

LinkedIn

Jag som följer mediedebatten och framför allt debatten sociala medier kontra traditionella medier, och som dessutom skrivit en bok på temat, har noterat senaste månaden hur två ord bubblar upp lite här och var.

Två ord som kommer hamna i centrum av valrörelsen och debatten om påverkan.

Falska nyheter.

Jag tänkte därför göra en nödvändig nyansering. Sätta ner foten. För debatten nu och det som komma skall oroar mig mycket. Bristen på definition av vad falska nyheter är kommer nämligen leda till angrepp på yttrandefriheten.

Eller rättelse, anklagelser om falska nyheter används redan av såväl traditionell media som av andra aktörer som motivering varför vissa åsikter inte ska få spridas och yttras.

Jag kommer lite senare i inlägget att gå igenom några av alla de definitioner av falska nyheter som finns och som de som använder falska nyheter antingen som belägg och argument varför debattörer eller åsikter inte ska få spridas eller som argument för att få bidrag skickligt låter bli att använda. Istället används den fluffiga svepande termen ensamt. Så att tolkningsföreträdet behagligt nog lämnas till avsändaren.

Men först varför jag ser det som så angeläget att skriva det här inlägget och många framtida i ämnet.

Den 26 oktober gick det ut ett pressmeddelande från Vinnova, som är en av de statliga myndigheter som fördelar bidrag till forskning varje år. Många miljarder passerar myndighetens konton.

Unikt samarbete, i traditionell media. Som ska “förebygga att falska nyheter får stor spridning och spelar en avgörande roll i valet nästa år”.

Nu är det viktigt att komma ihåg att debatten som förs i Sverige drivs av just traditionella medier, som när sociala medier kom, förlorade det monopol på information de haft sedan urminnes tider. De har fortfarande ensamrätt över sina egna kanaler men informationen är fri. De personer som inte valts ut av redaktionerna att få komma till tals, de perspektiv och vinklar journalister och mediehus valt bort av olika anledningar har idag möjligheter att nå ut utan traditionell media.

Media har därmed tappat såväl tolkningsföreträdet i debatten som intäkter och läsare. Och detta vill de ha tillbaka. Det handlar om makt och pengar.

Debatten om sociala medier är inte ny alls, den har förts intensivt sedan 2013 skulle jag säga men ökat för varje år. Medierna försöker på alla sätt de kan utmåla sociala medier som ett annat slags mediebolag och därmed beskylla sociala medier för brist på pressetik och kräva en ansvarig utgivare. De vill helt enkelt tvinga framför allt Facebook att erkänna att de är ett medieföretag. Går inte det vill de ha hjälp av politiker tvinga Facebook.

Men sociala medier är inte media. Det är som att kalla posten ett medieföretag. De är distributionskanaler för människors åsikter, nöjen, och så vidare. När folk skriver om samma ämne på Facebook, till exempel terrordådet på Drottninggatan, är det inte en sändning. Utan hundratusen parallella sändningar där varje person är en egen avsändare, en egen publicist eller vad du vill kalla det.

Idag är mediedebatten om detta förenklat alltid så här: mediehus A pratar med mediehus B i mediehus C:s soffa och alla tre är överens om att allt är Facebooks fel.

Och nu har alltså dessa mediehus, varav majoriteten redan finansieras av många miljarder i Public Service-avgift eller presstöd, fått en massa extra miljoner av Vinnova. 13,5 miljoner är potten, av denna har mediebolagen fått majoriteten till sina fyra projekt.

Jag har begärt ut ansökan och budgeten och väntar nu på leverans. Vinnova är ökända för att försöka ful-sekretessmärka sitt material så jag förväntar mig inget annat även denna gång.

Jag skriver ett nytt inlägg när jag fått se projektbeskrivning, budget och beslut för projekten.

Ett av dem är alltså en sajt för att undvika “fake news” och “ogrundade påståenden” och den ska fokusera på…..sociala medier. Of course. Att de flesta falska nyheter de facto sprids av mediebolagen själva intresserar varken dem eller Vinnova nämns inte.

En “personaliseringsmotor” ska “erbjuda nya och alternativa perspektiv i avsikt att slå hål på filterbubblor”.

Men filterbubblor finns inte. Det är en teori som lanserades av författaren Eli Pariser i boken “The Filter Bubble – What The Internet Is Hiding From You”. SOM-institutet konstaterade till exempel i våras att några belägg för att filterbubblor existerar inte framkommit i deras undersökningar.

Men detta projekt är värre för denna sorts algoritm ska alltså motverka en slags filterbubbla genom att avsiktligt skapa en annan filterbubbla. Det står det rakt upp och ner.

Det enda projektet som verkar vettigt är Faktaassistenten som faktiskt verkar syfta på att traditionell media ska bli bättre på att inte sprida falska nyheter själva. Även den också ska sålla bort “irrelevanta fakta”. Och vips, poppar godtycket in i centrum igen.

För problemet med falska nyheter-debatten är just avsaknad av definition. Vad menar man när man skriver falska nyheter egentligen?

Jag tänker här lista några av alla de definitioner som finns.

Satir och parodi – ingen intention att orsaka falsk nyhet men har potential att göra det

Vilseledande innehåll – använandet av selektiv information i syfte att vilseleda

Personifiering av seriös källa – när genuina källor utsätts för en imitation

Fabricerat innehåll – nytt innehåll som till största del är påhittat

Falsk koppling – när rubrik, grafik eller annat inte stödjer innehållet

Falskt sammanhang – när korrekt information delas i en falsk kontext

Manipulerat innehåll – när korrekt innehåll manipuleras i syfte att vilseleda

Sedan kan man lägga till:

Nyheter från källor man inte gillar

Inlägg med åsikter man inte stödjer

Inlägg från personer man inte gillar

Gamla artiklar som sprids som nya

Falska nyheter som sprids via traditionella medier är den mest klassiska falska nyheten och det är fortfarande så att det finns regelbundet exempel på detta i media.

Ett exempel som jag använder när jag håller föreläsningar är nyheten om syriern i Malmö som hävdade att han hade tagit ut 600 000 i kontanter ur bankomater när Swedbank hade ett datorhaveri i våras. Denna nyhet spreds i nationell press. Sedan erkände han att han hittat på och nyheten dödades. Inte rättades. De tog helt sonika bort den länken.

Man får tycka vad man vill om sajter som Fria Tider och Avpixlat till exempel men en i sak korrekt nyhet eller inlägg på dessa sajter, är det falska nyheter bara för att källan generellt anses som oseriös? Nej, så är det givetvis inte. Även dessa sajter publiceras saker som är faktamässigt helt korrekt.

I detta finns också en medveten eller omedveten sammanblandning av “news and views”. Det finns säga, mellan nyheter och åsikter. I media finns det varje dag en del som är åsikter – ledare, kommentarer, krönikor, kulturdelen etc, och en del som är nyheter. Redan idag ser vi tendenser till att tidningar ökar på views mer och mer och gärna blandar in dem bland nyheterna.

Vad gäller debatten om falska nyheter märker jag att många använder definitionen på åsikter. Views. Och där kommer ju opinionsbildare som jag in. Allt jag skriver på bloggen är åsikter. Jag har aldrig påstått något annat. Jag driver ingen tidning. Jag driver opinion.

Men åsikter definieras alltså av vissa personer som någon slags falska nyheter. Och det är här debatten och den utveckling jag ser blir farlig. För då handlar det om att vissa ska göra sig själva, i fallet med Vinnova med hjälp av staten, till någon slags smakdomare över åsikter.

Yttrandefriheten är garanten för demokratin. Inte media. De vill gärna sätta sig själva först men det är rätten att tycka och tänka högt och offentligt om vad som helst som definierar demokratin. Media är bara en kanal för detta. Sociala medier konkurrerar nu om detta.

Debatten har precis inletts men slaget om det fria ordet har precis börjat. Så ser jag på det här. För jag ser tydligt att falska nyheter används som argument och slagträ i den gamla kampen om information som förs av media men fler och fler andra aktörer har gett sig in i detta.

Nätaktivistgruppen #jagärhär, vars verksamhet jag absolut inte vill förbjuda eller inskränka, har jag skrivit om förut. För till skillnad från en del medlemmar i den 75 000 starka gruppen tycker jag att allas rätt att uttrycka åsikter online ska vara lika. Även deras. Åsikter som bryter mot en av våra lagar, som uppvigling, hot eller förtal, ska givetvis polisanmälas. Men vidriga åsikter som bara är just vidriga åsikter måste också få yttras.

I en postning nyligen som grundaren Mina Dennert gjort i gruppen och som Katerina Janouch var snabb att rapportera om beskriver hur gruppen nu ska ändra fokus. Från att aktivt gå in i kommentarsfält så ska gruppen fokusera på “fake news”. De har sökt 500 000 i bidrag från Kulturdepartementet i samma syfte, och garanterat på andra ställen.

“Det finns en stor mängd innehåll på nätet som ingår i detta begrepp. Det kan vara allt från propaganda till starkt vinklade artiklar till helt påhittade hopljugna historier i syfte att smutskasta eller förtala”

Här ser man direkt att de har tänkt att fokusera just på åsikter. Det de kallar “propaganda”. Starkt vinklade artiklar. Hela min blogg är vinklade artiklar. Snart 400 blogginlägg av vinklat material, för återigen, jag är inte journalist. Jag sysslar alltså inte med nyheter. Jag sysslar med åsikter. Men det gör inte innehållet på min blogg falskt över huvudtaget.

Här visar Dennert, som har bakgrund som journalist på SVT, att hon medvetet blandar ihop “news och views”. Detta är bedrövligt rent ut sagt.

“De finns de som försöker på detta: allt från s k “Swish-journalister och Trollfabriker till Alternativ media. Dvs aktörer som bloggar eller skriver på sidor utan redaktör, ansvarig utgivare och utan att följa pressetiska regler eller publicistiska lagar”

Ja?

Åsikter är inte journalistiska produkter. Inte tidningarnas ledarsidor heller, även om de lyder under pressetiska reglerna. Men av media betraktat så anser få journalister själva att ledarsidorna är samma sak som resten av tidningens påstått objektiva rapportering just för att det är åsikter. Det får man hålla med om eller inte hålla med om. Poängen är inte det utan att åsikter är åsikter.

Vi som jobbar utanför media och sysslar just med åsikter ÄR inte media. Vi jobbar med opinion. Jag kommer själv skaffa mig utgivarbevis för att få grundlagsskydd för mina källor men jag tänker inte ansluta mig till pressetiska systemet helt enkelt för att jag inte vill. Jag driver ingen tidning eller debattsida. Jag låter alla komma till tals. På sina egna kanaler. Men inte i min. Yttrandefriheten är fantastisk och sociala medier gör att alla verkligen har möjlighet att nå ut. Men det är inte egalt med rätten att bli publicerad på mina kanaler.

De erkänner också att de använt polisanmälningar som metod, vilket jag tycker är beklagligt då polisens resurser borde fokuseras på verkliga brott och inte åsikter en Facebook-grupp tycker är misshagliga. Jag har sett i flödena att gruppens definition på hat är egalt med något olagligt. Men hat är hat. Folk får tycka det mesta och vara hur otrevliga de vill, så länge de inte förtalar någon, hotar någon med våld eller liknande etc.

“Istället för att vi möter varje påhittad artikel genom att gå in och svara och dessa aktörer fler besökare och högre trafik och så att säga, mata trollen. Så kommer vi att skriva det vi har på hjärtat i våra egna inlägg och sprida dem genom gruppen”.

Här tycker jag de gör rätt. Använd era egna kanaler istället för att spamma folks flöden. Jag har själv blockat ett stort antal personer på min Facebook-sida vars enda syfte var just att attackera folk som gillar det jag skriver i mitt kommentarsfält.

Slutligen vill jag bara avsluta med att jag kommer fortsatt följa den här utvecklingen och regelbundet skriva om just såväl mediedebatten som debatten och utvecklingen av fokus på “falska nyheter”.

För jag ser bara attacker på yttrandefrihet och åsikter.

På folk som oss i ny media, som bryter ny mark utanför mediehusens dominans och som lyckats få enormt genomslag. Min blogg har fler besök än vissa lokaltidningar och mitt Facebook-flöde och Twitter-flöde är oerhört virala. Tack vare engagerade läsare.

När informationsmonopolet bröts så fick nämligen sådana som jag möjlighet att konkurrera om mediekonsumenterna. På en mer fri marknad än det någonsin förut funnits. Där det tidigare var ett oligopol av public service och några stora mediehus som haft tolkningsföreträdet om allt har vi nu en marknad där läsare kan få olika sorters information från en uppsjö av källor och väljer att läsa de källor de tycker håller högst kvalitet. Och läsarna själva fick möjlighet att få ut sina egna åsikter. Via kommentarer men också via sina egna Facebook-sidor, Twitter-konton, Instagramkonton etc. En demokratisering av det fria ordet, en slags revolution.

Jag är inte ett alternativt till media. Men ett komplement. Jag är ny media. Och vi är här för att stanna. Om vi lyckas försvara yttrandefriheten som nu faktiskt är under någon slags koordinerad attack.

……………..

Stöd mitt arbete, bli en Patreon

Eller Swish: 0762096244

Ps. Även #jaghärär uppmanar sina följare att donera pengar till deras arbete via Swish, trots kritiken mot andra som gör det. Är inte det ironiskt?