Om skribenten Findel Madison är en 17-åring från Umeå som är intresserad av feminismen. Han vill påpeka att han inte har någon koppling till Facebook-sidan "Feministisk ironi".

Detta är åsiktstext i form av en debattartikel. Åsikterna är skribentens egna och inte Nyheter24:s.

Jag är övertygad om att en hel del av innehållet på Facebook-sidan ”Feministisk ironi” går att kritisera – sakligt. Därför förefaller det mig märkligt att Rebecca Ljungdahl i sin artikel ”Under tiden du skrattar åt feminist-skämten våldtas 25 tjejer” väljer att så inte göra. Hon inleder sin artikel med att beskriva att hon gått in på sidan och läst skämt som de publicerat. I närmast direkt anslutning radar hon sedan upp skämt såsom "Vad kallas en snygg feminist? En fantasi” och ”Vad kallas en gruppvåldtagen feminist? Tursam” inom citationstecken.

Hon baserar sedan i mångt och mycket sin text på dessa skämt, inte minst genom att ständigt återkomma till våldtäkter. Efter kontakt med sidägaren har jag fått bekräftat att dessa skämt aldrig har publicerats. Föga förvånande. Att åsidosätta riktig kritik och istället fokusera på falska påståenden, eller för den delen små detaljer och omöjliga samhällsideal, börjar bli en av allt fler delad, men inte oförtjänt, bild av en feminist.

Ska jag vara ärlig så förstår jag inte Ljungdahls retorik. Det är svårt att tolka hennes text på något annat sätt än att man inte ska få skratta åt feminismkritiska skämt eftersom flickor våldtas i Afrika. Med samma retorik är det inte mycket man får underhållas av. Om ens något. Att på detta uppenbara sätt försöka demonisera lättsamma feministskämt genom att koppla samman dem med våldtäkter av flickor i Afrika ter sig rentav komiskt.

Men även om jag inte förstår retoriken så tror jag att jag förstår vart hon vill komma: att när feminismen kritiseras genom en skämtsida på Facebook så riskerar det att drabba en feministisk kamp som involverar flickor som våldtas i Afrika. Men inte heller denna kritik är relevant. För det första så är det sällan samma människor som kämpar mot feministskämt i Sverige som kämpar mot våldtäkter i Afrika. Den unga kvinna som kämpar för sina rättigheter i Afrika kämpar troligtvis inte mot kulturmannen i Sverige. Det är ingen delad kamp.

För det andra så raljerar Facebook-sidan ”Feministisk ironi” inte över kampen mot våldtäkter av flickor i Afrika utan över extremfeminister i Sverige. Detta har man fog för då toppolitiker inom den feministiska rörelsen grupperar människor efter egenskaper såsom kön och sexuell läggning, bränner pengar och gratulerar Afa på födelsedagen.

När jag omnämner feminister brukar jag inte syfta på dem som kallar sig det för att det låter bra, för att de tycker om kvinnor eller för att de bara förespråkar lika rättigheter och skyldigheter mellan män och kvinnor, utan de som numer innehar termen: bland annat Fi:s förtroendevalda och sympatisörer.

För att motverka det man menar motverkar feminismen går man så långt att det blir en själv som motverkar den. Genom att i detta fall förtala motståndaren och föra irrelevant argumentation motverkar man den feministiska kampen. Genom att slänga ur sig epitet såsom kvinnohatare eller rasist, tills orden förlorar sin mening, motverkar man den feministiska kampen. Genom att lägga sitt fokus på kulturmän, hen och ord innehållandes bokstäverna m, a/ä och n på följd motverkar man det feministiska kampen. Genom att ständigt skjuta sig själv i foten motverkar man den feministiska kampen.

Feminismen kommer bli feminismens död.



Findel Madison