Efter år av förluster och ägartillskott från nordiska skattebetalare har SAS fått lite luft under vingarna. Så pass att svenska regeringen lyckades sälja en del av sina aktier i höstas.

Sveriges ägarandel i flygbolaget minskade från 21,4 till 17,2 procent. Turligt nog innan EU-kommissionen just förnyade sitt krav på kartellböter om 665 miljoner kronor.

Näringsminister Mikael Damberg har utlovat fortsatt försäljning: "Det finns goda skäl for den svenska staten att inte vara långsiktiga ägare i ett börsnoterat flygbolag."

Ja, det är en bransch med tuff konkurrens från en mängd privata företag som kommer att starta och landa i Sverige av rent affärsintresse.

Ständig debatt höga statliga direktörslöner

Sen finns det ytterligare skäl att avyttra statliga företag. De sätter ständigt politikerna på pottkanten.

Här har vi socialdemokrater som ständigt mal om att Sverige slits isär och vredgas över ohemula direktörslöner. Och så kommer SAS årsredovisning.

VD Rickard Gustafson fick i fjol höjd lön från 8,1 till 10,5 miljoner kronor. Avsättningen till hans pension höjdes från 30 till 40 procent av lönen. Trots att staten har deklarerat att taket i statliga bolag bör vara 30 procent.

Gränsen sattes av regeringen Reinfeldt. Nu sprängs den när socialdemokraten Löfven är statsminister. Det orsakar hyckeleksem.

Än värre är det i den missfostriga skapelsen Postnord, tillkommen under Maud Olofssons (C) tid i näringsdepartementet.

Brakförlust i Postnord, höjda löner för ledningen

Uttrycket "säkert som ett brev på posten" har blivit helt obegripligt. Det enda man som medborgare ser ut att vara viss om är fortsatta förluster för det svenskdanska bolaget, där Sverige står får 60 procent av pengarna men bara hälften av rösterna.

I fjol gick Postnord back med 1,5 miljard kronor. Kostnaden för koncernledningen steg samtidigt med 14 miljoner kronor.

VD Håkan Ericsson fick förvisso en blygsam höjning i procent räknat jämfört med SAS-kollegan. Ericsson gavs en halvdålig årslön i påslag, han fick 300 000 kronor mer - totalt 9,4 miljoner kronor.

Lönen till ledningarna och styrelsearvodena i statliga bolag är förvisso mer ett moraliskt än ekonomiskt bekymmer, men de skaver ständigt. Det stora problemet är att skattebetalarna utsätts för onödiga risker och att verksamheterna inte sköts effektivt.

Behövs en statlig post?

Politikerna har insett att SAS inte gör någon statlig nytta. Det är dags att fundera på om det verkligen behövs ett helstatligt postföretag, oavsett om det är svenskt eller svenskdanskt.

De privata företag som distribuerar paket kanske skulle göra det bättre om de också stod för brevutbärning.

Rikspolitikerna bör i alla fall dra två lärdomar av SAS och Postnord. Dels att nordiskt statligt samägande är dåligt och dyrt. Dels att synergivinster är ett rent fantasiord.

Läs även:

Magdalena Andersson plundrar våra bolag

Bränn inte mer pengar, sälj SAS nu

Följ Expressen Ledare på Facebook för fler ledare och krönikor