När jag jobbpendlar med tåget mellan Helsingborg och Malmö passerar x antal personer revy i mitt liv. Några sitter bredvid eller mittemot mig i samma fyrsitsgrupp och många fler går förbi i mittgången i vagnen eller på perrongen utanför fönstret.

Någon gång i bland dyker det upp en kvinna (det är uteslutande kvinnor i mitt fall) som får mig att haja till. Det kan vara något särskilt med håret, ögonen, stilen på kläderna, eller bara hur hon pratar – och det gör min dag. En wow-känsla som får mig på gott humör. Det händer inte varje dag, inte ens varje vecka, men några gånger per månad. Det är oftast inte de snygg-snygga jag hajar till över utan snarare de medium till ful-snygga, men det är alltid någon som har det där lilla extra.

Parentes. Det ska tilläggas att jag är lyckligt gift sedan 13 år tillbaka. Jag är alltså inte på jakt efter någon eller något och det handlar inte om att flörta. Slut parentes.

Läs också Komplimanger till okända delar läsarna

Nu har jag börjat fundera på hur jag ska kunna närma mig nästa wow-are och ge henne en komplimang för vad det nu kan tänkas vara som jag gillar. Jag inbillar mig nämligen att vi gillar att bli sedda, även om det “bara” handlar om utseendet och även om det kommer från någon vi inte känner.

“Det går inte, du kommer att verka jättekonstig!”, sa en kvinnlig kollega när jag tog upp mitt dilemma och frågade hur jag ska gå tillväga för att leverera komplimangen.

Det måste gå!

Men jag inser också att risken är uppenbar att jag i bästa fall verkar desperat, och det gör mig ledsen. Om hon gör min dag vill jag såklart berätta det för henne och jag inbillar mig att jag skulle kunna göra hennes dag också om förutsättningarna är de rätta. Men hur ska jag approcha henne?

“Ursäkta, jag är ingen galning eller så men du har så fina ögon”.

Galning var det, ja.

“Hej, jag är lyckligt gift och så, så jag har inga baktankar, men jag gillar ditt hår”.

Creepy.

“Hej, hej, du är vacker som en dag, vad säger du om det?”

Creepy i kvadrat.

Om jag dessutom säger det till någon som sitter mitt emot mig i tågvagnen blir det garanterat jättekonstig stämning efter det. Nä, ska det funka måste det vara i flykten. Ett kort möte i varsin rulltrappa på väg åt olika håll eller när jag ska gå av tåget och lämnar min plats. Det ska gå. Det måste gå. Nu ska jag bara samla ihop tillräckligt med mod, invänta en wow-are och leverera.

Så om du tilltalas av en tvåmeterskille på tåget framöver, döm honom inte för hårt. Han försöker bara ge dig en komplimang.