LÄS ÄVEN: Butiken som egentligen inte skulle finnas

Ett exempel är det statliga stödet till bredbandsutbyggnad, säger han.

– De orter som klassas som tätorter i statistiken får inte stöd. Där förväntar man sig utbyggnad på affärsmässig grund. Skattungbyn är en tätort eftersom där är mer än 200 invånare och mindre än 200 meter mellan husen. Ingen kan väl tro att någon skulle kunna tjäna pengar på att kommersiellt bygga bredband i Skattungbyn. Men tydligen kan Jordbruksverket det.

Som tur är bygger Orsa kommun ut sitt bredbandsnät så vi blir uppkopplade trots uteblivet stöd, säger han.

– Jordbruksverket förstår inte hur lokal utveckling i praktiken går till. Miljarder av offentliga medel används på helt felaktigt sätt. Det blir massor av projekt men inga kvarstående resultat. Landsbygden backar hela tiden. Det är ett urbaniseringstänk som styr utvecklingen, säger han.

– Om man utgår från byråkratiskt tänkande som exempelvis i frågan om storregioner, så främjar det inte den lokala utvecklingen och då kan offentliga insatser inte göra nytta.

Riksrevisionsverket och forskare på lantbruksuniversitetet har flera gånger kritiserat Jordbruksverket men verket är helt okänsligt, säger han.

– Och riksdagen vill tydligen inte styra dem heller. Här finns stort utrymme för att tänka nytt utifrån den verklighet som vi här lever mitt uppe i.

LÄS MER: När byråkratin snärjer landsbygden (1)

Och det är grossisterna som bestämmer vilka villkor detaljisterna - butikerna - får, betonar han.

– Om det är en Ica-butik har handlaren avtal med Ica och då bestämmer den grossisten villkoren för butiken.

Butikerna har svårt att själva utveckla sin profil när handlaren ingår avtal med en grossist.

– Det är alltså inte butikerna på en ort som konkurrerar med varandra utan konkurrensen finns mellan grossisterna som exempelvis Ica, Coop och Axfood. Resultatet blir att tillgången på varor inte blir lika för alla handlare.

Glesbygdens butiker får dyrare varor och tunnare sortiment, säger han.

– Det blir en orättvis konkurrens som den enskilde handlaren inte kan göra något åt. Och staten går inte in och jämnar ut den här orättvisan.

Man kunde exempelvis kompensera för långa avstånd och krångliga transporter. Men då måste man förstå det här och verkligen vilja att hela landet skall leva, säger han.

– De stödformer som faktiskt finns är inte verkningsfulla och det beror nog på okunskap. Rikspolitiken bedrivs halvt välvilligt men väl aningslöst.

LÄS MER: När byråkratin snärjer landsbygden (2)