Det skall också utredas om krav på varaktigt ägande även vore lämpligt att införa i andra delar av välfärdsbranschen.

Ett tilläggsdirektiv, för att blidka opinionen. Men vinsterna, de ses fortsatt som en viktig beståndsdel i välfärden.

Svensken är inte lika förtjust i vinsterna i välfärden som våra riksdagspartier, Vänsterpartiet undantaget. Men det verkar partierna strunta i.

Och som körsbär på toppen har LO börjat svaja i frågan. Nu talas det från LO-ledningen om att fack och arbetsgivare ska förhandla om vinsterna i välfärden. Onekligen pragmatiskt, givet att det är valår och LO:s kongressbeslut om att begränsa vinsterna i välfärden utgör en vagel i ögat på socialdemokratin.

Men vad betyder det hela för Socialdemokraterna, egentligen? Vad det innebär är följande; förvisso fogar LO nu samman de värsta sprickorna i arbetarrörelsens fasad. Enighet är inte ovidkommande inför valet. Något dock LO:s kongress uppenbarligen ansåg vara mindre viktigt än LO-ledningen, när man beslutade om att driva frågan om att begränsa vinsterna i välfärden. För kongressen var sakfrågan, den om att begränsa vinsterna, viktigare, precis som den borde vara.

LO har sedan Karl-Petter Thorwaldsson tog över ordförande klubban i LO varit uppfriskande oppositionell gentemot Socialdemokratin. Men med valåret följer uppenbarligen pragmatismen, trots att LO:s ställningstagande utgjort tankegods att hålla fast vid för de Socialdemokrater och LO-medlemmar som anser att välfärden skall vara fri från vinstintresset. Den rösten tycks nu vara på väg att tystna. Även om LOs andre vice ordförande Tobias Baudin också i Ekot förkunnar att det politiska intresset för frågan varit litet och att man därför nu försöker få parterna att arbeta fram lösningar. Lyckas man inte med detta krävs reglering låter man meddela. Några förhandlingar rörande vinsterna är dock exempelvis inte Svenskt Näringsliv intresserad av. Och det är naturligtvis LO medvetet om. Vad det hela handlar om är en valteknisk manöver. Inget annat.

Att det blev LO, i stället för Socialdemokraterna som fick vika sig ifråga om vinsterna i välfärden är beklämmande. Välfärden är inte en bransch. Välfärden, skolan, sjukvården och omsorgen utgör samhällets ryggrad. Och valfrihet handlar inte bara om att kunna gå till ett kommersiellt företag i stället för det offentliga när det är dags för äldreomsorg, skolgång och sjukvård.

Varför är vinsterna så viktiga för Socialdemokraterna när väljarna som de ska kurtisera inte anser det?

Socialdemokraternas inställning till vinsterna i välfärden är obegripligt.

Och tyvärr gjorde LO sitt från början så tydliga alternativ till Socialdemokraternas vinstvurm exakt lika obegripligt under måndagen.

Ett besked som inte nödvändigtvis kommer tjäna Socialdemokraterna lika väl som man förmodligen hoppas på.