El cervell de l’operatiu clandestí, que no desvetlla la seva identitat, va pagar 100.000 euros de la seva butxaca a una empresa de la Xina i les urnes es van transportar en vaixell durant 25 dies fins arribar al port de Marsella.

Així ho explica el llibre ’Operació urnes’ dels periodistes de l’Ara Laia Vicens i Xavi Tedó (Editorial Columna). El autors han entrevistat una cinquantena de persones implicades amb l’operació, entre elles el cervell, per poder explicar com va funcionar. Des del moment de la compra, el trasllat i on es van amagar fins a la distribució per a tot el territori.

Una “xarxa popular” de milers de voluntaris, organitzada de forma secreta i piramidal, va fer possible que les urnes estiguessin als 2.243 col·legis electorals l’1 d’octubre.

Diners de la seva butxaca

El llibre de 189 pàgines revela que el cervell de l’operatiu, de qui manté l’anonimat sota el pseudònim Lluís, va pagar 100.000 euros de la seva butxaca per comprar les urnes a través d’una empresa francesa. En Lluís afirma que no sap quan els cobrarà i que no li preocupa. El pagament es va fer a finals de juny, justament en aquells dies el Govern anuncia que el concurs públic per a l’homologació d’empreses ha quedat desert i assegura que es buscaran noves vies per adquirir-les. “La comanda la faig jo i la pago jo perquè si les comprava la Generalitat havíem begut oli”, explica. La compra es fa a l’empresa Smart Dragon Ballot Expert, amb seu a Guangzhou. Els autors del llibre entrevisten una cinquantena de persones de diferents punts del país implicades amb l’operació urnes. Les urnes eren el tresor més buscat per les forces de seguretat espanyoles, perquè sense urnes no hi havia referèndum. “Les paperetes es podrien tornar a fer, però les urnes no”, expliquen els protagonistes. El llibre relata que la cúpula de l’organització clandestina estava formada per tres persones: el cervell, encarregat de comprar les urnes, i dos col·laboradors de la seva confiança. Un d’aquests col·laboradors és de la Catalunya Nord i va tenir un paper important en la logística ja que és qui aporta el camp base des d’on es van repartir les urnes. El Lluís explica que poquíssimes persones coneixen la seva implicació en tota la trama tot i que té contactes al Govern. “Puc comptar amb els dits d’una mà qui ho sap i encara me’n sobrem” assegura de manera gràfica. La decisió sobre el tipus d’urna la fa en Lluís sense consultar-ho amb el nucli polític que coordina el referèndum i explica que no apareix la paraula Generalitat a les urnes perquè es puguin utilitzar amb la República. Segons explica en Lluís, també es construeix un joc de 6.500 urnes a Catalunya en paral·lel a la comanda xinesa. Aquestes són desmuntables i estan fetes de PVC. Es tracta d’una reserva per si les forces de seguretat de l’Estat requisava les 10.000 que es volien distribuir.

De la Xina al col·legi electoral passant per Marsella