S måste sluta tassa på tå runt extremismen

Socialdemokraterna är allt för ängsliga när det kommer till religiös extremism. Då är inte lösningen att peta Ann-Sofie Hermansson, som är en av få vettiga representanter inom S, som står upp mot just extremism och hedersvåld.

Nalin Pekgul (S) och Ann-Sofie Hermansson (S) kämpar i motvind i sitt eget parti. Foto: Thomas Johansson/TT

Detta är en ledarartikel som uttrycker Blekinge Läns Tidnings politiska linje. Tidningens politiska etikett är oberoende liberal.

Under onsdagen avsatte Göteborgs socialdemokraters fullmäktigegrupp Ann-Sofie Hermansson (S) som gruppledare. Hennes öde som ordförande i kommunstyrelsegruppen kommer dock avgöras först den 3:e mars. Anledningen sägs vara “arbetsmiljöproblem”. Dock tycks detta snarast vara ett svepskäl. Framför allt verkar det som att Hermansson har provocerat partiet, främst genom sitt motstånd mot religiös fundamentalism. ”Kanske lyfte jag frågor om extremism för mycket i valrörelsen. Jag har engagerat mig i extremism för att jag har upplevt att Göteborg har rejäla problem” har Hermansson sagt (Dagens Opinion den 11 februari).

Hermansson satte bland annat stopp för arrangemanget “Burka Songs 2.0” eftersom panelen var för ensidig och saknade slöjmotståndare. Hon kallade arrangörerna för extremister. Efteråt lämnade Fatima Doubakil från organisationen Muslimska mänskliga rättighetskommittén in en stämningsansökan för förtal. Få i det egna partiet stod bakom Hermansson. Men Socialdemokraterna är som bekant mycket ängsliga när de kommer till de här frågorna. ”Uppriktigt sagt så har jag känt mig ensam i det här och skulle vilja haft mer uppbackning både av S centralt och de andra partierna”, har hon påpekat (Göteborgs-Posten den 28 juni 2018).

Inför valet ställde dock Nalin Pekgul (S) upp vid hennes sida. Pekgul var en av de första i socialdemokratin som varnade för den växande extremismen. De båda har tidigare skrivit en debattartikel där de kritiserat V och MP för att de frikostligt kritiserar rasism och nazism men samtidigt utelämna kritiken av religiös extremism med anledning av att det finns extremister som ger V och MP politiskt stöd.

Att utesluta dissidenter är dock inte enbart något för S. Ytterligare en som har fått slåss för en plats i sitt parti är Amineh Kakabaveh (V), som har varit en stark röst mot hedersvåld och klankultur. Under valet placerades hon därför långt ner på riksdagslistan. Men utöver Gudrun Schyman var hon den kvinna som fått flest personkryss av alla inom V, och lyckades således knipa en riksdagsplats trots motstånd och mobbning från partikamrater.

Hedersvåld och religiös extremism har länge varit ett stigmatiserat ämne inom vänsterrörelsen. Den som inte rättar sig i ledet får möta kritik, utfrysning och (i vissa fall) avgångskrav. Socialdemokraterna tycks inte tycka om att folk påpekar att verkligheten inte stämmer överens med deras bild av verkligheten.

Samtidigt har Hermansson beskrivit sitt arbete mot extremism som en av de viktigaste kamperna för ökad jämlikhet. Och det är ju helt sant. Moralpoliser hindrar kvinnor att röra sig fritt. Islamister sprider hat, splittring och misstro mot majoritetssamhället. Religiös fundamentalism skapar otrygghet, ojämlikhet och ökade klassmotsättningar. På sin blogg skriver Hermansson att “Uppgörelsen kring den nya S-ledda regeringen är stark när det gäller insatser mot hedersförtryck och åtminstone skaplig när det gäller åtgärder mot extremism […] “Men det är samtidigt uppenbart att det alltjämt är en lång väg kvar att gå. I det stök som nu uppstått i Göteborg är det återigen meta-debatten som har tagit över.“