Landstingsledningen hade, utan beslut i fullmäktige, frångått tidigare praxis och gjort en nytolkning av kommunallagens överskottsmål. Det som tidigare klassats som underskott blev, genom undantag av stora kostnader, till överskott. Icke godkänd blev godkänd – utan att landstinget sparat en krona.

Landstingsstyrelsens ordförande Ingalill Persson (S) sade från talarstolen att "Den spontana känslan man får är att uppfyllelsen är god."

De mindre spontana revisorerna konstaterade att inget av de ekonomiska målen nåtts.

I juni antogs finansplan och budget för åren 2015-2018. Den dåvarande rödgröna majoriteten lovade då att helt återställa det ackumulerade underskottet om 803 miljoner kronor.

Valdagen kom och gick. Och plötsligt låg man 190 miljoner kronor under budget. Den lättsamma sommaren var nu obönhörlig höst och med trädens löv föll den antagna finansplanen.

Där trodde jag ärligt talat att det var stopp. Till sist skulle Persson bli tvungen att erkänna strukturproblemen och tappa upp stålbadet.

Men när de rödgröna presenterade den tänkta revideringen av planen stod det klart att jag underskattat Persson. Minoritetsledningen tänkte helt enkelt strunta i det ackumulerade underskottet – på ett bräde skulle 560 av 803 miljoner kronor skrivas av. Landstingsråd Lena Olsson (V) beskrev bakgrunden:

Tidigare fick landstinget Dalarna felaktigt betala in pengar till skatteutjämningssystemet, nu får vi pengar enligt de nya mer rättvisande uträkningarna. Därför har vi i realiteten ekonomi och pengar till det vi vill satsa på. Det underskott vi byggt upp har tillkommit på felaktiga grunder. Därför är vi beredda att ta den juridiska matchen om detta.

Nedskrivningens storlek, 560 miljoner kronor, är vad landstingsledningen menar att man borde ha fått i extra stöd av staten under perioden 2006-2013.

DT intervjuade en juridikexpert som dömde ut förslaget som olagligt och liknade landstinget med det amerikanska skandalföretaget Enron (som sedan konkursen 2001 nu mest figurerar i farser).

Ingalill Persson fick i SR Dalarna frågan "Om det skulle bryta mot kommunallagen, är det ändå rätt beslut?". Svaret löd: "Ja, det är det."

Oppositionen var i chock. Insändarskribenterna var i chock. Ja, till och med ledarredaktionen var i chock. Mest chockad var nog landstingets chefsjurist Kerstin Cederberg, som fått höra förslaget först när det presenterades.

När man trodde att det inte kunde bli mer skruvat var det dags för landstingsstyrelse måndag 10/11. Fredagen innan, när alla var på väg mot helg, presenterade Persson och C/o plötsligt ett nytt förslag till finansplan med en ännu större nedskrivning av underskottet – 679 i stället för 560 miljoner kronor. Persson förklarade: "Landstingets revisorer har rekommenderat att vi skriver ned det här underskottet med mer än vi tänkt".

Även Lena Reyier (C), som lovat Persson stöd i fullmäktige, framförde samma argument: "Landstingets revision säger att den större nedskrivningen är mer rättvisande."

Revisionen skulle alltså ha rekommenderat att landstingsledningen städar undan ordentligt när man ändå var i gång?

Detta synnerligen underligt eftersom revisorerna – såväl de auktoriserade som landstingets egna förtroendevalda – de senaste åren knappt gjort annat än att skälla på den politiska ledningens hantering av ekonomin.

Men så är påståendet att revisorerna rekommenderat nedskrivningen också i bästa fall en halvsanning.

Revisionen har nämligen varken hållit något möte kring ärendet eller uttalat skriftligen. Däremot har de förtroendevalda revisorerna förklarat för Persson och Reyier att de inte får bryta mot lagen.

Under landstingsstyrelsen sammanträde presenterade chefsjurist Cederberg, som till sist fått yttra sig i ärendet, de lagrum som omger förslaget. Där framgick att landstinget naturligtvis inte får skriva ner det ackumulerade underskottet bara för att man anser sig förfördelad i statsbidragssystemet.

Landstingsledningens motivering var alltså olaglig.

Därför byttes argumentationslinje. Därför kom nedskrivningen av det ackumulerade underskottet att utökats till 679 miljoner kronor.

Det kvarvarande argumentet – hälso- och sjukvårdslagens portalparagraf om god vård – står inte på samma sätt i uppenbar strid med kommunallagen.

Genom att stoppa nedskrivningen med 560 miljoner kronor, och därmed ta död på motiveringen om det felaktiga statsbidraget, har alltså revisorerna förhindrat ett aktivt lagbrott.

Men till skillnad från hur Persson och Reyier fått det att framstå i DT har revisorerna aldrig, och ingenstans, tillstyrkt nedskrivningen som sådan och det vore faktiskt mycket förvånande om revisorerna någonsin legitimerar beslutet.

Bara fullmäktige står nu i vägen för Persson och landstingsledningen. Men låt oss för historieskrivningens skull vara tydliga: Det här gjorde ni själva!