Se vznikem ukrajinské krize se i v Česku vyrojila řada tzv. proruských zpravodajských webů. Nakolik jsou korektní? A nakolik a poskytují objektivní a věrohodný popis událostí? V článku se tedy podíváme na obecné rysy těchto webů a na konkrétních příkladech si ukážeme, jak pracují s informacemi, jaké informace o sobě jako organizaci podávají, a v neposlední řadě se zamyslíme nad tím, jaké publikum k sobě přitahují a snaží se oslovit.

Osobně se domnívám, že prvotním cílem zpravodajských médií by mělo být poskytování pravdivých a objektivních informací. Zejména co se týká veřejnoprávních médií. U soukromých je nutné vzít v potaz, že tato média pro přežití musí generovat zisk, tudíž zde hrají roli i jiné faktory, např. že konflikty a skandály se dobře prodávají. U propagandistických webů je situace odlišná. Cílem je prosazování mocenských zájmů.

• Roman Máca

absolvoval mezinárodní rozvojová studia na Univerzitě Palackého v Olomouci.

• Analýza, kterou vám předkládáme, byla napsána pro blog iDnes.cz a nezávislý publicistický web Manipulátoři.cz. Rozbor otiskujeme se svolením autora i redakcí.

Pokud by cílem zpravodajských médií mělo být v první řadě poskytování pravdivých informací, je nutné si vyjasnit, co je vlastně pravda a její vnímání? Lze to rozdělit do 4 kategorií:

1. Jako pravdu vnímám to, co sám prožiji a vidím na vlastní oči.

2. Pravdu se snažím nalézt pomocí kritického myšlení, porovnáváním různých na sobě nezávislých zdrojů a jejich kvality.

3. Jako pravdu vnímám to, co se mi líbí a zapadá do mého pohledu na svět nehledě na ostatní informace.

4. Pravda je to, co zapadá do mého pohledu na svět nehledě na vlastní prožitou zkušenost.

Činnost proruských webů tak dopadá na úrodnou půdu zejména u publika, které lze zahrnout do kategorií 3 a 4. Třetí kategorii tak lze označit za osoby “věřím tomu, čemu chci”. Jako pravdivé považují ty informace, které zapadají do jejich názoru a ostatní informace odmítají jako nepravdivé. Pokud budeme hledat příklad, můžeme se vrátit k tragédii letu MH 17. I přes sebelepší důkazní šetření o tom, že letadlo bylo sestřeleno raketou z komplexu BUK, budou věřit, že tomu tak není a přijímat pouze varianty zapadající do jejich názoru. Čtvrtá kategorie je velmi zajímavá, jelikož v podstatě popírá logiku. Tedy, že zažiji zkušenost na vlastní oči, ale sám věřím tomu, že to tak není. Či k předpokládanému prožitku již přistupuji s jasným stanoviskem, jaké jsou okolnosti dané situace, a i přes odlišnou zkušenost, odmítám, že by to mohlo být jinak. Vlivem emoční stránky, která zastiňuje racionální uvažování, se tak ztrácí smysl pro realitu.

Pro vnímání pravdy je rovněž důležitá již zmíněná emoční stránka. Emoce často zastiňují racionální uvažování. Míra emocí je při přijímání informací rovněž dána životními zkušenostmi, které zůstávají zakořeněny v konkrétní osobě. Problémem také často bývá nedostatek empatie a inteligence. Takový člověk je o to více právě ovládán vlastní emoční stránkou a je tak snáze manipulován.

Proruské weby

V současné době se v českém mediálním prostoru objevuje zhruba padesátka proruských zpravodajských webů. Jejich databázi zpracovává portál Neovlivni.cz..

Obecné rysy

Pokud se na tyto weby podíváme blíže, můžeme sledovat jejich různé “vznešené” názvy, které mají vzbudit dojem věrohodnosti. Společným jmenovatelem také je, že často uvádějí, že přinášejí syrové informace bez obalu, bez politické korektnosti, nazývají věci pravými jmény a informují o tom, o čem jiní ne.

Např. portál Sputnik na své stránce v kategorii o projektu uvádí: “Sputnik mluví o tom, o čem jiní mlčí.” Paradoxem je, že právě tyto weby jsou častým rodištěm různých hoaxů a nepravdivých či jinak zmanipulovaných informací.

Pokud tedy odkazují na svou věrohodnost, proč je složité nalézt konkrétní osoby, kteří za weby stojí, autory článků (např. šéfredaktor serveru Aeronet používá pseudonym Vedoucí kolotoče), kontakty, adresy apod.?

Častým jevem také je, že tyto weby rovněž citují jeden druhý. Vše funguje tak, že jeden web vypustí hoax a druhé weby ho citují. Tímto si ušetří práci s tvorbou vlastního obsahu a také jsou případně z obliga při řešení možných problémů.

Šíření poplašené zprávy je u nás trestným činem dle paragrafu 357 TZ. Vysoký počet webů a přejímání informací navzájem rovněž umožňuje zvýšit jakýsi dezinformační chaos napříč internetem. Navíc pokud si chceme zprávu ověřit, nalezneme ji na více umístěních, které se tváří na sobě nezávisle (“spousta webů o tom píše, tak to bude pravda”).

Již zmíněné vznešené názvy mají rovněž pomoci k vyvolání pocitu důvěryhodnosti. Máme tak tendenci dané zprávě uvěřit.

Obsah

Tyto portály obsahují rozmanitá témata. Nesoustřeďují se pouze na informace týkající se bezprostředně Ruska a jeho aktuálního dosahu např. Ukrajina, Sýrie apod. Obecně můžeme říci, že zahrnují veškerý obsah, který vede k posilňování ruských mocenských zájmů a k oslabování jeho oponentů. Stranou není opomenuta ani uprchlická krize, která je tak propagandistickým “zlatým dolem” pro oslabování západních struktur.

Sputnik

Tisková agentura působící od roku 2014 a poskytující informace v 35 jazykových lokalizacích včetně české. Sputnik uvádí, že se kompletně orientuje na zahraniční posluchače (obsahem je rovněž rozhlasové vysílání). Pokud se na portál podíváme blíže, nenalezneme např. žádnou informaci o tom, jaká společnost portál provozuje, kým je vlastněna. Nenalezneme jména zapojených osob, adresu redakce. Pro kontaktování Sputniku je uveden pouze kontaktní formulář a 2 emailové adresy na tiskovou kancelář a email pro otázky mediálního partnerství. Postupuje takto transparentní portál, který má za cíl poskytovat objektivní a pravdivé informace?

Pokud se podíváme na příklad konkrétního článku, můžeme mimo jiné nalézt tento článek:

Jedná se o krátký článek údajně přejatý (odkaz na původní článek chybí) z ruské státní agentury RIA Novosti. Červeně podtrženým poukazuji na informační hodnotu článku. Není zde uveden zdroj tvrzení a Sputnik navíc sám uvádí, že RIA Novosti se informaci nepodařilo ověřit. Přesto je taková zpráva, kterou dokáže každý napsat zhruba za dvě minuty, publikována. A to z důvodu dle mého názoru obsaženého sdělení: “Hodné Rusko chce dovézt do Sýrie humanitární pomoc a zlé USA se jim v tom prostřednictvím tlaku na řeckou vládu snaží zabránit.” Jde tedy o krátký neověřený článek, ale k pomyslnému štěstí stačí, jak můžeme vidět níže na základě diskusních ohlasů.

Na první pohled tak vypadá, že diskutéři tuto zprávu berou jako konečnou a věrohodnou i přes fakt, že zpráva má problematický zdroj a není ověřena. Toto uvedení diskutéři v potaz neberou. Ze zmíněných 12ti komentářů hodnotím 10 z nich pouze jako “emotivní výlev”. Můžeme tak názorně vidět příklad, jak emoce zastiňují racionální uvažování, které by bralo v potaz, že obsah zprávy není ověřen.

Z výběru prvních 12ti komentářů (dle řazení Sputniku), vidím pouze dva k obsahu článku relevantní a věcné. “USA totiž vedia, že Rusko sa pripravuje v Sýrii zasiahnúť proti spojencom USA – ISIS, tak robia všetko preto aby tomu zabránili. Teraz je to už pekne viditeľné…” a “No, myslím že nastal čas aby aj ostatné krajiny, resp. ich MZV začali radiť američanom čo majú a nemajú robiť. Už teraz sa teším na reakcie USA.” Nicméně ani jeden z obou diskutérů se nepozastavuje nad věrohodností této zprávy.

Po rozkliknutí článku naleznete komentářů více. Ty jsou nicméně obdobné jako 12 nejpopulárnějších. Dále je nutno podotknout, že ani jeden diskutér se pod článkem nepozastavuje nad věrohodností zprávy.

Z výše uvedeného můžeme vidět, že způsobem informování cílí Sputnik na emoční stránku svých čtenářů. Ti se pak vyjadřují na základě emocí. V tomto případě nenávist k USA. Emoce tedy planou a racionální uvažování zůstává stranou.

Na Sputniku se rovněž objevuje řada diskutérů, kteří působí ve Facebookové skupině Jiřího Vyvadila Přátelé Ruska v ČR, které jsem věnoval jeden ze svých předchozích článků ».

Aeronet

Web Aeronet o sobě uvádí: AE News (American European News) je nezávislý internetový zpravodajský portál připravovaný českými a slovenskými krajany žijícími v Holandsku, Rusku a v USA. Přinášíme informace z alternativních zdrojů, dešifrujeme politické události, dezinformace a mediální propagandu a píšeme o dopadech a souvislostech. U nás píšeme bez cenzury, bez politické korektnosti, bez servilních postojů k palčivým problémům z domova i ze světa.

Web tedy zmiňuje, že se snaží dešifrovat politické události, dezinformace a mediální propagandu. Pro ověření, zda je tomu skutečně tak, si stačí na internetu vyhledat dvě klíčová slova, a to “hoax” a “aeronet”. Pokud se podíváme na tento web blíže, rovněž nenalezneme konkrétní jména zapojených osob (např. šéfredaktor používá pseudonym vedoucí kolotoče). Co se týče adresy redakce, ta je uvedena v Nizozemském Eindhovenu. Portál Echo 24 ve svém článku » rozkrývá další fakta o “transparentnosti” tohoto portálu. Respekt.cz ve svém článku o Aeronetu » uvádí následující:

Yolanda Verberneová neskrývá překvapení. „Tuhle firmu vůbec neznám, nikdy zde nesídlila. A neznám ani nikoho, kdo by tu za ni vystupoval,“ říká provozní Evropského obchodního centra, proskleného kancelářského komplexu na předměstí nizozemského Eindhovenu. „Je tu několik desítek společností, jde o oblíbené místo kvůli blízkosti místního letiště. O American European News ale slyším poprvé v životě.“

Pro kontaktování Aeronetu je poskytnut kontaktní formulář a telefonní číslo. Nicméně, pokud chcete využít telefonní číslo, nutná je komunikace v angličtině, ruštině či nizozemštině, což mi přijde u zpravodajského portálu, který je v češtině a je cílen pouze na české publikum, přinejmenším zvláštní.



Jak již bylo zmíněno, jednotliví autoři vystupují pod pseudonymy jako vedoucí kolotoče, pozorovatelka apod. Jedním z mála autorů vystupujících pod svým jménem je Petr Cvalín, který současně publikuje stejné texty i na blog.idnes.cz, což je rozporuplné vzhledem ke kodexu blogera resp. k pasážím věnovaným souběžnému publikování stejných článků na dalších portálech. Samotné věrohodnosti autora jsem se věnoval v tomto článku ».

Pokud se podíváme na obsah na Aeronetu, zkusíme se narozdíl od Sputniku zaměřit ne na konkrétní článek, ale na téma. Jelikož Aeronet “taguje” jednotlivé články, použijeme např. tag “MH17”. Tag nám tak vyfiltruje konkrétní články věnované tomuto tématu, jejichž titulky jsou následující (jedná se o výběr, pro kompletní přehled článků s tímto tagem klikněte zde):

Let MH17 byl sestřelen raketou vzduch-vzduch izraelské výroby, dokazují to i výsledky holandského vyšetřování. Rusové nesmějí být vyšetřování přítomni, Američané si to nepřejí. Za tragédií stojí Kolomojský a Sakašvili!

Šokující analýza k sestřelení malajsijského MH 017

Leťte přímo! Kyjev poslal let MH17 mimo obvyklou navigační trasu! Už je jasné, proč tajná služba zkonfiskovala v ukrajinském centru letového provozu všechny záznamy komunikace s letadlem!

Obavy černého náčelníka: USA se chystají ze sestřelení letu MH17 obvinit ukrajinského „dezertéra“ z armády. Mediální komedie Bílého domu, ze které si klepou na čelo už i seriózní americké noviny.

Kyjev odmítl vydat nahrávky z řídícího střediska letového provozu. Tajná služba SBU vtrhla do řídící věže a zkonfiskovala veškeré nahrávky! Zmocnila se letu MH17 farmaceutická lobby, která potřebovala zkušební subjekty?

Povstalci na Ukrajině předali v Doněcku černé skříňky z letu MH17 delegaci z Malajsie, mezinárodní letecké federaci pod kontrolou USA nevěří.

Zvrat ve vývoji: Rusko má důkazy, že let MH17 doprovázel ukrajinský bitevník SU-25!

Domeček z karet se hroutí: Americký uznávaný novinář získal informace, že americká vláda disponuje satelitními důkazy, že let MH17 sestřelila ukrajinská protiletadlová baterie!

Z výše uvedeného o tématu MH17 si tak můžeme udělat vlastní úsudek, s jakými informacemi a teoriemi věnovanými MH17 Aeronet pracuje, jaký slovník volí a jak portál dešifruje politické události, dezinformace a mediální propagandu. Z mého pohledu tak jde o přesný opak.

Nutno podotknout, že ani v jednom případě k tématu MH17 nepracuje s verzí, kde by bylo za viníka této tragédie označeno Rusko či proruští separatisté. Ale to je nejspíše každému jasné.

Když si pročítám internetové diskuse, vždy mě překvapí diskutéři s jistou převratnou informací, kterou neústupně a srdnatě obhajují a současně spílají “mainstreamu”, že o této věci neinformuje. Své tvrzení nakonec podloží smyšleným článkem z Aeronetu a podobných zdrojů. Vzpomeňme si tak na kategorie pravdy.

Tragédii MH 17 jsem se rovněž věnoval ve svém článku zde ».

Novarepublika.cz

V předchozích dvou případech jsme si uvedli weby, jenž působí ze zahraničí za přispívání českých autorů. Portál Nová republika, resp. blog (využívá platformublogger), je českým projektem v jehož čele stojí bývalý ministr zdravotnictví Ivan David. David hlásá konspirační teorie, např. o sestřelení malajského letadla nad Ukrajinou tvrdí, že jde o mnohonásobnou vraždu, za kterou údajně nese odpovědnost “strana USA a spřátelených oligarchátů, které si říkají demokratické, vyspělé, svobodné, atd.”, uvádíwikipedie s odkazem na příslušný zdroj.

Nová republika je podle zveřejněných stanov občanským sdružením, které je registrováno na adresu jednoho z redaktorů, konkrétně Blanky Langerové. Redakci tvoří 4 osoby.

Novarepublika.cz rovněž přebírá články z dalších zdrojů. Publikuje rovněž texty např. blogerů na blog.idnes.cz Ladislava Kašuky a Břetislava Olšera.

Pokud se podíváme na ukázku konkrétního výstupu, narazil jsem na článek jednoho z redaktorů Petra Ďoubalíka, který nese název Jak dělají propagandu hlupáci? V něm je komentován článek z portálu novinky.cz. Petr Ďoubalík ve svém textu např. používá pojmy “goebbelsovina” a “presstituti”.



Pokud si ve výřezu článku všimneme panem Ďoubalíkem upraveného obrázku z novinek, můžeme si tak vzpomenout na již zmíněný článek ze Sputniku. Otázkou zůstává, zda by i v případě Sputniku Petr Ďoubalík použil stejná vyjádření na jeho adresu, že jde o propagandu a manipulaci. Mým názorem je, že pravděpodobně ne.

Pokud budeme dále zkoumat důvěryhodnost tohoto portálu, můžeme nalézt řadu referencí. V paměti mi tak utkvěl komentář k Nové republice od Jaromíra Petříka v diskusi na idnes.cz.



V komentáři pan Petřík seznává, že Nová republika, je věrohodnější médium, než 3 největší tiskové agentury na světě, Hlas Ameriky a dvě české televizní stanice. Tato média naopak přirovnává k nacistickému týdeníku z dob Třetí říše. Proč tomu tak je? Můžeme spekulovat, ale mým názorem je, že pan Petřík uvedená média takto hodnotí, protože nepodávají informace v souladu s tím, co koresponduje s jeho obrazem světa. Zatímco Nová republika tyto informace podává. Z tohoto důvodu jim přiřazuje úroveň nacistického týdeníku. Vzpomeňme nyní na kategorii 3 v pojetí vnímání pravdy.

Já osobně se domnívám, že ony 3 tiskové agentury, Hlas Ameriky a 2 české televizní stanice jsou věrohodnější než Nová republika.

Při dalším zkoumání Nové republiky jsem narazil na zajímavý diskusní příspěvek od jednoho z redaktorů tohoto portálu. Konkrétně jde o jeho část resp. větu: “Děláme jen to, co by měla dělat Česká televize, ČRo a ČTK, kdyby za něco stály. Hodnocení uvedeného nechávám na Vás. Já osobně bych byl velmi nerad, aby tři zmíněné instituce dělaly to, co dělá Nová republika, tedy šíření proruské propagandy.



Mezinárodní přesah

Proruské weby působí v českém mediálním prostředí. Jejich role se nicméně neomezuje pouze na Českou republiku a šíření “kremelských zpráv” v ČR a poskytování “informační munice” pro blogery a diskutéry. Tyto weby jsou rovněž využívány v Ruském mediálním prostředí. V Rusku jsou na nich uveřejněné články prezentovány jako ze zdrojů zastupujících oficiální média. Publikum tak z ruských médií získává informace typu, že i za hranicemi “jsou všichni s Ruskem a proti USA”.

O problematice prezentování blogů jako oficiálních médií např. pojednává ukrajinská iniciativa stopfake.org v článku Ruská a separatistická média pokračují v citování anonymních blogů jako oficiálních médií (článek je v ruštině), kde uvádí i konkrétní příklady.

Podobně jsou v Rusku prezentováni i české proruské weby či blogy. Můžeme se tak vrátit např. ke zmíněnému článku Petra Ďoubalíka, který rovněž proběhl ruskými médii. Článek tak nalezneme např. na portálech inosmi.ru a Russia Today (v linku přímý odkaz na článek) a na řadě dalších míst v ruském mediálním prostoru včetně televizních stanic.

Jelikož publikuji na blog.idnes.cz, pozastavím se u zdejší blogerské komunity. Výše jsem již např. zmínil Petra Cvalína a Ladislava Kašuku. Petra Cvalína např. zmiňuje RIA Novosti v článku Petr Cvalín: Český národ nechce konflikt s Ruskem, ve kterém je dotyčný prezentován jako český politik. Na svém profilu na petrcvalin.blog.idnes.cz o sobě uvádí: “Člen okresního výboru a mediální komise KSČM v Domažlicích.” V případě Ladislava Kašuky nalezneme např. na webu 24news.club článek Český novinář: Brzy přijde den, kdy obyvatelé Evropy budou prosit Rusko o pomoc, ve kterém je pan Kašuka prezentován jako známý český novinář. Nutno podotknout, že pan Kašuka vystupoval v pořadu ČT Máte slovo, kde byl představen jako “dispečer ostrahy”. Tedy paradoxní situace, že v ČR je dispečerem ostrahy a v Rusku známým českým novinářem. Tento paradox uvádím k dokreslení představy, ohledně způsobu prezentování českých proruských webů, blogerů, “novinářů” apod.

Co se týče využívání konkrétních portálů, blogů atd., toto vždy závisí od konkrétní informace, kterou Ruská média poptávají. V předchozím článku Mediální obraz Miloše Zemana v ruských médiích jsem uvedl, že hlavním zdrojem informací pro ruská média ohledně osoby Miloše Zemana, jsou Parlamentní listy. V případě přejímání z českých proruských webů a autorů si ruská média vybírají dle konkrétních článků, které se jim zrovna v danou chvíli hodí do svého ideologického vínku.

Publikum

Proruské weby k sobě přitahují specifické publikum. Výrazná je přítomnost emoční stránky vnímání, což jsme si ukázali na příkladu diskuse na Sputniku. Domnívám se, že tyto weby sledují převážně osoby, u kterých je právě emocemi potlačeno racionální uvažování či neoplývají dostatečným množstvím inteligence a empatie a jejich jednání se tak zakládá na projevu emocí. Právě tyto osoby jsou lehčeji manipulovatelné.

Pár doporučení na závěr:

• Neplatí to, že co je psáno, je i dáno. V dřívějších dobách před nástupem internetu byl mediální prostor a přístup k jeho ovlivňování nemasovou záležitostí. K proniknutí do tohoto prostoru byla potřeba mít silné institucionální a finanční zázemí. Nyní, když má k internetu přístup praktický každý, toto pojetí se mění. Nicméně tendence důvěřovat tomu, co je prezentováno jako zpravodajství, zůstává. Nevěřte všemu, co je psáno a tváří se jako zpráva. Hledejte více informací a ty vzájemně porovnávejte.

• Ověřujte si jednotlivé zdroje informací a zda jsou na sobě nezávislé. Čím více odkazů s údajnou zprávou naleznete neznamená, že zpráva je skutečně pravdivá. Hledejte reference jednotlivých zdrojů, zkoumejte jejich institucionální zaštítění.

• Emoce nechte stranou. Zapojte zdravý rozum a kritické myšlení. Emoce totiž často zakryjí rozumné uvažování. Můžete se tak stát obětí manipulace, jelikož vám někdo “zahraje na city”.

• Objektivní zpravodajství opravdu neznamená, že někdo bude psát tak, s čím musíte vždy souhlasit. Řada lidí má tendenci přijmout informaci jako pravdivou, pokud tato informace zapadá do jejich pohledu na svět. Nezapomeňte na to, že pravda se Vám vždy líbit nemusí.

….

Projekt podpořila Nadace Open Society Fund Praha