הסדר טיעון בפרשת נצח יהודה: אחד החיילים הנאשמים בהתעללות בפלסטינים שנעצרו לאחר הפיגוע בגבעת אסף, יודה ויורשע בעבירת התעללות בנסיבות מחמירות. הוא ירצה עונש מאסר בפועל בן שישה חודשים וחצי, מאסר על תנאי והורדה לדרגת טוראי.

אחד הנאשמים (צילום: שאול גולן)

ההסדר גובש בתום הליך הגישור ויובא לאישור בית הדין הצבאי ביפו. המגעים בעניין יתר הנאשמים בפרשה נמשכים.

עיקר המחלוקת בין הצדדים נגע לרישום הפלילי שיושת על הלוחמים, בין אם יהיה חלקי או מלא. בעסקה הראשונה שנחתמה הוחלט כי הרישום הפלילי יהיה מלא באופן שעלול לפגוע בעתידו של החייל, לאחר סיום ריצוי עונשו ושחרורו מהצבא בעשור הקרוב.

אלא שההבנה השקטה שהושגה בין הצדדים, שלא באופן רשמי, מדברת על כך שבעתיד הנראה לעין התביעה הצבאית לא תביע התנגדות לבקשת החנינה שיגיש הלוחם לנשיא המדינה. לעמדת הצבא יש משקל משמעותי בבקשות חנינה מהסוג הזה, כך שסביר שהנשיא יחון את הלוחם מרישום פלילי אם התביעה לא תתנגד לכך.

ההסכמה הלא פורמלית אינה מחייבת את התביעה, ותלויה בהתנהגותו הטובה של הלוחם בזמן המאסר ולאחריו. יחד עם זאת, לאור מקרי העבר ונסיבות ההתחשבות כעת, סביר שהרישום הפלילי יבוטל או יצומצם ע"י הנשיא. עם קיצור השליש ממאסרו של הלוחם בגין התנהגות טובה וריצוי מאסר של קרוב לחודשיים מיום התקרית, הלוחם צפוי להשתחרר סופית מהמאסר עוד לפני ליל הסדר - בתום פחות מארבעה חודשים, ולאחר מכן להיערך לביטול הרישום הפלילי.

בשבוע שעבר הוגש כתב אישום נגד מפקדם של החיילים, קצין בדרגת סגן, שלטענת הפרקליטות הבחין באלימות הקשה של החיילים כלפי העצורים הפלסטינים שהיו אזוקים ועיניהם היו מכוסות, ונמנע מלמלא את חובתו ואחריותו הפיקודית. כתב האישום ייחס לקצין, מפקד המחלקה בגדוד, עבירות של אי-מניעת פשע, חבלה ברשלנות והתנהגות שאינה הולמת.

הקצין, שלפי גורם צבאי לא היה מעורב בהכאת העצורים, הושעה מתפקידו בעקבות האירוע.

בעדותו של אחד העצורים, שנחשפה ב-ynet, שחזר הנער: "שכבתי על הרצפה, על הגב שלי. הידיים שלי היו אזוקות מאחורי הגב. קיבלתי מכות באזור הפנים, החזה, הבטן וברגליים עד לברכיים. הרביצו לי ארבעה חיילים, עם הידיים, הרגליים וכלי הנשק.

"אחד החיילים דרך על הרגל שלי. קיבלתי הרבה אגרופים לפנים. לא יכולתי לספור. גם בחזה. הם הרביצו לי בברך עם הקנה של הנשק ועם הכת של הנשק בחזה, בברכיים, בירכיים ובאשכים. כשירדתי מהרכב הייתי עם פנים נפוחות. לא יכולתי לפתוח את עין שמאל. הפה שלי היה מלא בדם וכך גם החולצה שלי. דיממתי גם מהאף.

"ראיתי אותם מרביצים לאבא שלי בפנים ובאזור החזה עם הנשק, וזה גרם לו לשברים", הוסיף הנער. "הידיים שלי היו כבולות מאחורי הגב. לא יכולתי לעשות כלום ולא אמרתי כלום. לא יכולתי להתנגד ואף אחד ברכב לא ניסה למנוע את האלימות. כשהם סיימו להרביץ לנו הם רקדו".