© Юлия Лазарова

Ирландски инвеститори възнамеряват да подадат съдебен иск срещу журналисти, които са ги подвели да купуват имоти, включително в България, чиято доходност се е оказала по-ниска от очакваното, пише британският в. "Индипендънт" в статия за кризата в имотния пазар в Ирландия.

Ако британският имотен пазар наподобява свиващ се балон след парти, то в Ирландия той изглежда като след катастрофата на дирижабъла "Хинденбург". Балонът започна да се раздува през 90-те и беше извън контрол след 2002 г., когато Ирландия стана част от еврозоната, накрая зрелищно се спука през 2008 г. и тепърва трябва да покаже знаци за някакво възстановяване. След катастрофата тези, които загубиха състояния или останаха с непродаваема собственост, търсят някого, когото да обвинят.

Сега фигурата, която може да бъде мразена, се появи в лицето на журналиста, който отразява имотния пазар. Група огорчени инвеститори се консултират с адвокати в Дъблин за започването на дело срещу определени журналисти, които според тях са отговорни за това, че са ги заблудили да инвестират в сделки, които не са довели до обещаните резултати. Иск тепърва предстои да бъде подаден.

"Журналистите се страхуват, че могат да бъдат подведени под отговорност за това, че са заблудили читатели, които са следвали техните съвети и са купили имоти в чужбина, понасяйки огромни загуби", посочва Ричард Комптън Милър, който също e журналист в областта на недвижимите имоти. "Има много гняв сред инвеститорите", допълва той.

Ако подобни дела станат факт, те ще повдигнат въпроси за отговорността на журналистите, които използват медийното пространство, възприемано като безпристрастно, за да рекламират търговски начинания. Журналистите може и да разбират, че материалите в лъскавите притурки за имоти следват доста по-малко строг кодекс на безпристрастност от стандартната журналистика - те всъщност са средства за реклама - но за потребителите подобно разграничение може и да не е толкова ясно.

Статии, препоръчващи ваканционни домове в чужбина, са особено спорни, казва Комптън Милър. "Журналистите отиваха на пътувания на места като България и ги препоръчваха като място за купуване на ваканционен апартамент", допълва той. По думите му сега места като България са се оказали лош вариант за инвестиции и хората са ядосани на журналистите, които са ги рекламирали.

Журналистите, пишещи за имотния пазар, вече станаха жертви на кризата. Вестниците намалиха бюджетите си, както и броя на страници на притурките за имоти, или направо ги спряха заради загуба на реклама.

Много адвокати обаче са скептични за това колко успешно би могло да бъде дело срещу журналисти. "Идеята, че някой инвеститор би могъл да съди журналист по имотни въпроси, е напълно откачена, твърди Саймън Макалийс, адвокат от Дъблин. Въпреки че не би ме изненадало - хората станаха отчаяни да намерят някого, когото да обвинят."

Дори да бъде трудно да се докаже, че журналистите са подвели читателите си, може лесно да се види защо инвеститорите се чувстват измамени. Журналистиката в областта на имотния пазар експлодира през последното десетилетие заедно с бума на търсенето и предлагането. Но винаги са стояли много въпроси за независимостта й, защото предприемачите използват оферти за разточителни пътувания в чужбина, за да примамят журналистите да пишат за техните проекти.

"Има голямо количество подаръци", обяснява журналистът Греъм Норууд. "Един топ агент ми предложи сума кеш, за да напиша добра статия за един имот. Но част от проблема с международните имоти е, че ние можем да видим даден имот, ако пътуването ни е платено. Вестниците не могат да си позволят да ни изпратят, а ние не можем да си позволим да се командироваме сами."

По тази причина е рядкост да се намерят имоти, които получават негативна реакция в пресата. "Ако не ни хареса застроената площ или имот, ние не пускаме статия", допълва редактор. Този подход е довел до това определени притурки да си спечелят репутацията, че публикуват само положителни истории, които инвеститорите оспорват като подвеждащи.

"Предприемачите могат да бъдат агресивни за отразяването. Те са заплашвали да съдят вестници, ако публикуват негативна статия", казва Норууд".

Сред жертвите на спукания имотен балон в Ирландия са и самите вестникарски групи. В разгара на имотния бум през 2006 г. "Айриш таймс" купи уебсайт за търсене на имоти на име Myhome.ie за 50 млн. евро, сума, която сега би искал да си върне. А покрай факта, че самите вестници инвестираха в пазара на имоти, безпристрастността на имотните притурки стана дори по-оспорвана.

"Определено имаше някои журналисти, които бяха известни, че пишат само положителни истории и чиято безпристрастност беше под въпрос, твърди журналист, който предпочита да остане анонимен. Но повечето са като всеки друг журналист, те се опитват да бъдат честни и коректни".

От която и гледна точка да се разгледа историята, отговорността за необходимата проверка винаги ще бъде на инвеститора, казва Макалийс. "Да се докаже професионална небрежност е трудно дори при най-подходящи условия", смята той. "Аргументът тук би било невъзможно да издържи. Това е съжаление на инвеститора, което е стигнало до лудост. То е като аргументът за лудия убиец: знаехте, че съм луд, трябваше да ме сложите в тапицирана стая (в психиатрична болница)."

Макалийс обаче не изключва възможността подобен иск да бъде подаден. "Имали сме най-странните извинения, придвижени напред в ирландските съдилища като търговска наивност. Англичаните имат много по-стоически подход, те казват "много лошо", и продължават. Ние тук все още търсим наоколо някого, когото да обвиним."