Tiina Kokko / Yle

Yle Häme teki vastikään juttua siitä, miten Forssassa on meneillään hanke, jolla ihmisiä sijoitetaan työkokeiluun luontoa lähellä oleviin työpaikkoihin.

Ajatus siitä, että työtön saattaa työskennellä maatilalla, tuntuu olevan varsin outo juttu monelle suomalaiselle. Moni on ehtinyt verrata työkokeilua tilalla jopa orjatyövoiman käyttöön.

Hankkeen taustalta löytyy useita kuntia sekä Terveyden ja hyvinvoinnin laitos. Hanke on ensin kartoittanut tässä tapauksessa Forssan seudulta kohteet, joihin työttömiä voitaisiin työkokeiluun sijoittaa. Hankkeesta kiinnostuneita maatiloja ilmaantui viitisenkymmentä.

Jutun vuoksi olen itsekin saanut lukuisia viestejä ja kysymyksiä. Eräskin kysyjä ihmettelee, onko kyseessä orjuus vai työnteko:

Palkkaa kertyisi yhdeksän euroa päivässä. Mahdoitteko laskea, paljonko palkkaa se tekee kuukaudessa? Moni työtön saattaa ihmetellä, että ilmaiseksiko pitää mennä töihin.

Kyllä laskimme. Käytännössä Forssan kaupungin työllisyydenhoidon yksikkö tarjoaa työttömille työkokeilua maatiloilla. Palkkaa työkokeilusta ei työttömälle makseta, vaan hän saa työmarkkinatukea ja työkokeilunsa aikana päivässä kulukorvausta 9 euroa.

Useimmat työttömät saavat myös asumistuen ja toimeentulotuen. Työttömällä on oikeus kieltäytyä työkokeiluun osallistumisesta.

Moni kuitenkin lähtee. Moni lähtee siksi, että kokee työnteon mielekkääksi, moni siksi, että kokee mielekkääksi nimenomaan työnteon maatilalla raittiissa ilmassa ja luonnossa. Tämä on ihmisen oma valinta.

Ote toisesta viestistä:

Tämä kyseinen työkokeilu vaikuttaa erityisen härskiltä, sillä näiden maatilojen omistajilla ei koskaan tule olemaan varaa näiden ihmisten kokopäiväiseen tai edes osa-aikaiseen työllistämiseen. Lisäksi työtön joutuu tämän toimenpiteen aikana ylläpitämään autoa ja maksamaan omat työmatkansa työttömyyskorvauksellaan. Pahimmassa tapauksessa sama maatila jättää tämän toimenpiteen aikana lomittajansa palkkaamatta, koska ilmaistakin työvoimaa on tarjolla.

Maatiloja ei kannata lähteä syyttämään siitä, että nämä työllistävät työkokeilussa mukana olevia ihmisiä. Juuri tämä tuntuu olevan yksi somessa käytävän keskustelun kipupiste. Suomalaiset ovat aloittaneet työkokeilun vuoksi taas yhden EU-tukivirren, malliin "nyt vielä annetaan maatiloille ilmaista työvoimaa, eikö se riitä, että tilalliset saavat EU-tukensa?"

Useimmilla suomalaisilla maatiloilla on töitä enemmän kuin yksi emäntä ja isäntä ehtivät ja kykenevät tekemään. Onko joku niin höpsö, ettei ota työvoimaa, jos sellaista on saatavilla? Ottaahan aika moni muukin yrittäjä firmaansa työkokeilussa mukana olevan, jos tämä firmaan sopii ja työn osaa tai oppii.

Työkokeilujen yksi tavoitehan on juuri päästää ihminen työpaikalle, jotta tämä saisi selville, sopiiko ammatti hänelle, ja toisin päin: jotta työnantaja näkisi, sopiiko ihminen hänelle töihin, varsinaiseen työsuhteeseen.

Forssan kaupungin työllisyyden hoidon yksikköäkään ei pidä ryhtyä syyllistämään siitä, että kaupunki on lähtenyt mukaan luonnossa, myös maatiloilla, työkokeiluja kehittävään Green Care -hankkeeseen.

Yksikkö on ennakkoluulottomasti tehnyt erittäin hyvää työtä äärettömien paineiden alla paikkakunnalla, missä on lakkautettu tehtaita toisensa perään ja pari, kolme viimeistä vuotta sanottu irti satoja ihmisiä. Rakennemuutospaikkakunnalla työttömyysaste on kivunnut kipuamistaan.

Muutama on somessa ollut myös sitä mieltä, että on väärin, että ihannoidaan sitä, että ihmiset menevät maatiloille töihin. Kovin monet suomalaiset ovat kuitenkin tätä nykyä kiinnostuneita elämästä maalla, se jopa koetaan positiivisessa mielessä salaperäisenä.

Osuiko juttu arkaan paikkaan, jopa ammottavaan haavaan, joka kenties on syntynyt keskusteltaessa siitä, pitäisikö työttömän tehdä korvaustensa eteen työtä.

Sattuiko tämä? Vai onko eräästä ominaisuudesta, joka taannoin suomalaisessa ihmisessä oli hyve, tullutkin jo kirous?

Onko tätä nykyä pahe, jos joku sattuu olemaan ahkera?