Tavallinen musta Nokian kännykkä pirisee rekan muovisessa keskikonsolissa. Vaimo soittaa ja kertoo, mitä korkein oikeus on päättänyt. Onko Pekka oikeuden mielestä syyllinen kuuden nuoren kuolemaan?

Pekka on ehtinyt miettiä traagista tapausta vuosien aikana lukemattomia kertoja. Jos hän olisi juonut kahvit Lieksassa, onnettomuutta ei olisi kenties sattunut. Jossittelua on voinut jatkaa noin 50 500 tunnin ajan oikeuden lopullista päätöstä odotellessa.

Lähes seitsemän vuotta sitten elokuisena aamuna täysperävaunulliseen rekkaan lastataan Lieksassa Anaikan sahalla lankkukuorma. Kello on seitsemän aamulla. Aurinko paistaa ja tulossa on yksi kesän kuumimmista päivistä. Ja surullisimmista.

Pekka istuu rekanpenkillä oliivinvihreissä aavikkoshortseissaan. Hiljaisessa autossa hän miettii iltapäivällä alkavia aittatalkoita. Kesämökin aitta puretaan kaveriporukalla Koskentaipaleella. Aitan tilalle tulee sauna, johon Pekka aikoo rakentaa pienen kuistin. Kuistilta voisi katsoa järvimaisemaa ja sen seinustalle voisi pinota halkoja.

Ahvenisentie on hiljainen.

Punainen Seat tulee Ahvenisentien ja Lätäkköläntien risteykseen kello 8.30. Rekkakuski näkee parin sadan metrin päästä auton. Seat ryömii risteykseen. Henkilöautosta on 500 metrin esteetön näkyvyys oikealle. Pekka on varma, että Seatin kuljettaja on nähnyt punaisen rekan ja jää odottamaan kärkikolmion taakse.

Seuraavan kerran Pekka näkee punaisen Seatin, kun sen katto on hänen rekkansa keulan edessä.

Pekka jarruttaa voimakkaasti, mutta tietää, että jarruttaminen on turhaa. Mielen valtaa epäusko. Rekkakuski ajaa 63 310 kiloa painavan ajoneuvoyhdistelmän viereiselle linja-autopysäkille.

Pekka soittaa hätäkeskukseen. Samalla hän kiirehtii katsomaan, miten henkilöautossa oleville ihmisille on käynyt.

Nainen on lentänyt törmäyksen voimasta ulos autosta. Muut viisi nuorta ovat vielä auton sisällä. Pekka koettaa jokaisen pulssin. Seatin kuljettaja on vielä hengissä, mutta pahoin loukkaantunut.

Kun Pekka kiertää Seatia, horsmikko nuolee pohkeita. Sitä Pekka ei huomaa vaan hän miettii, miksi tämä tapahtui.

Kun Pekkaa tarkastetaan ambulanssissa, paikalle tulee poliisi, joka kysyy, onko miestä puhallutettu. Pekkaa suututtaa poliisin asenne. Ambulanssin henkilökunta komentaa poliisin kauemmas.

Pekka viedään verikokeisiin Enon terveyskeskukseen huumeseulaan. Sen jälkeen selvä mies viedään putkaan. Pekalla on aikaa miettiä, miksi hän on lukkojen takana?

Pekasta tuntuu, että hänet tuomittiin jo onnettomuuspaikalla ennen kuin minkäänlaista tutkintaa oli tehty.

– Tiesin, että minusta halutaan syyllinen.

Syyllinen – syytön

Kesäkuussa 2012 yli kaksi vuotta onnettomuuden jälkeen Pohjois-Karjalan käräjäoikeus tuomitsi Pekan kuudesta kuolemantuottamuksesta. Oikeuden mukaan Pekka oli osaltaan syyllinen onnettomuuteen, jossa menehtyi joensuulainen 23-vuotias nainen, juukalainen 20-vuotias mies, kontiolahtelainen 24-vuotias mies ja joensuulaiset 23- ja 25-vuotiaat miehet. 26-vuotias polvijärveläiskuljettaja kuoli myöhemmin sairaalassa.

Nuorella parilla, joka menehtyi turmassa, oli 3-vuotias lapsi.

Ahvenisen onnettomuuden päätöstä viivytti käräjäoikeudessa se, että kesken oikeuskäsittelyn todistusaineisto muuttui. Rekan kuljettajan ajamasta nopeudesta oli ristiriitaista tietoa.

Oikeus katsoi, että kuski oli ajanut yli 20 kilometriä tunnissa ylinopeutta. Risteysalueella oli 60 kilometrin tuntinopeusrajoitus.

Pekka valitti hovioikeuteen saamastaan tuomiosta. Hänestä se oli oikeusmurha. Reilun yhdeksän kuukauden kuluttua käräjäoikeuden tuomiosta Itä-Suomen hovioikeus vapautti miehen kuolemantuottamussyytteistä. Nyt oikeus katsoi, ettei hän ollut syyllinen nuorten kuolemaan.

Seuraavaksi oli syyttäjän vuoro valittaa tuomiosta korkeimpaan oikeuteen. Lopullista tuomiota Pekka joutui odottamaan vielä yli kolme vuotta.

Oman mielensä vanki

Ajatus kiertää kehää. Ei ole lohduttavia sanoja, kenellekään tai keneltäkään. Arjen vankila on valmis. Pekka puhuu tapauksesta, ei tunteistaan tai ajatuksistaan.

Tuomiota odottavan aika on pitkä.

– Halkoja on tullut hakattua.

Jos jokaisena viikonloppuna tuomiota odottaessa tekee halkoja kaksi mottia, kuuden vuoden aikana ehtii tehdä yli puolen kilometrin pituisen halkopinon.

Kuolonkolari voisi viedä ihmisen sivuraiteelle.

Pekka sanoo, ettei häntä. Hän ei halunnut käydä psykologin luona, koska se ei muuttaisi tapahtumia miksikään. Ei hänen elämänsä muuttunut mitenkään.

Pekan oikeustaistoa läheltä seuranneet kuitenkin kertovat, että mies meni rikki. Sanovat, että jo haavoittunut murrettiin.

Itä-Suomen yliopiston rikos- ja prosessioikeuden professori Matti Tolvanen sanoo, että Ahvenisen onnettomuuden käsittelyaika on kohtuuton sekä kuolleiden omaisille että syytetylle Pekalle.

– Korkeimmassa oikeudessa käsittely vei yllättävän kauan, mikä osoittaa tapauksen vaikeutta, Tolvanen toteaa.

Muistokynttilöitä ja kukkia kuolonkolaripaikalla Joensuun Enossa. Minna Raitavuo / Lehtikuva

Ihmishengen vaatineiden tapausten käsittelyä pyritään kiirehtimään. Oikeusoppineen mukaan esimerkiksi henkirikokset saadaan käsiteltyä kohtuullisessa ajassa.

Suurin syy oikeusprosessien venymiseen on se, että näytön hankkiminen vie vuosia. Joskus käy niin, että juttu muuttuu oikeudessa kokonaan toiseksi kuin esitutkinnassa.

Oikeusministeriö on arvioinut, että oikeuskäsittelyt venyvät yleensä kolmen syyn vuoksi.

Juttujen laajuus ja vaikeus voivat pidentää poliisin esitutkintaa, syyteharkintaa ja tuomioistuinten käsittelyaikoja.

Toinen syy pitkittymiseen on viranomaisten toimintatapa. Tavoissa on voinut olla sellaisia tekijöitä, jotka viivästyttävät asian etenemistä. Muun muassa rikospaikkatutkinnassa voi jäädä huomioimatta todisteita.

Kolmas syy on, että asianosaisten toiminta voi pitkittää jutun käsittelyä. Esimerkiksi todistajat saattavat muuttaa lausuntoaan oikeuden edessä.

Lisäksi suomalaisessa oikeusjärjestelmässä on sellaisia piirteitä, jotka pitkittävät rikosasioiden käsittelyä. Esimerkiksi viranomaisten valtuudet esitutkinnan rajoittamiseen ja syyttämättä jättämiseen ovat suppeat.

Oikeusministeriön mukaan laaja muutoksenhakumahdollisuus on omiaan pidentämään juttujen käsittelyä.

Pitkitystä aiheuttaa myös se, että samoja asioita käsitellään usein ainakin kahdesti, ensin käräjäoikeudessa, sitten hovioikeudessa. Mahdollista on myös, että hovioikeus palauttaa jutun käräjäoikeuteen. Lisäksi muutosta voi hakea vielä korkeimmalta oikeudelta.

Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on moittinut menneinä vuosina Suomea 61 kertaa liian pitkiksi venyneistä oikeuskäsittelyistä.

Suurin osa tuomioista annettiin vuosien 2000–2010 välillä. Sen jälkeen langettavia tuomioita on tullut enää harvakseltaan.

Valtio nimittäin maksaa kylmää käteistä kohtuuttoman pitkiksi venyneistä riita-, hakemus- ja rikosasioiden oikeudenkäynneistä. Tällä keinolla saadaan valitusten määrä vähenemään. Setelit tuskin poistavat inhimillistä kärsimystä, vaikka valitukset voidaan ostaa pois ja valittajat hiljentyvät.

Oikeusprosesseja on yritetty saada nopeutettua. Tutkittua tietoa yritysten vaikutuksista ei kuitenkaan ole.

Vaimo kertoo Pekalle puhelimessa, että netissä kerrotaan Korkeimman oikeuden tehneen päätöksen Ahvenisen turmasta. Lähes kuusi vuotta kolarin jälkeen oikeus päättää, että Pekka on syytön nuorten kuolemaan.

Nyt odotus on ohi.

Pelko säilyy selkärangassa

Pekka säpsähtää edelleen risteysten kohdalla. Pelkää, että joku muukin tulee risteyksestä alle. Leipä on kuitenkin hankittava, joten mies istuu edelleen omien sanojensa mukaan “peltilaatikossa”. Ei kuitenkaan ammattiylpeyden vuoksi.

– Nälkä ajaa ihmisen tähän työhön.

Se on työtä, jossa virheitä etsitään suurennuslasilla ja halutaan saada syylliseksi, niin Pekka ajattelee.

Pekan usko poliisiin ja oikeuslaitokseen on mennyt. Hän tuntee olevansa hyljeksitty.

Mökillä kukaan ei häiritse. Kukaan ei arvioi jokaista liikettä.

Ahvenisen onnettomuudessa osallisena olleen Pekan nimi on muutettu hänen yksityisyytensä vuoksi.

Korjattu alaotsikkoon 18.4.2017 klo 8:08: Kuusi nuorta kuoli kolarissa Joensuussa, ei Lieksassa.