Vapaaehtoisesti lapseton Vonne Agnar, 23, törmää usein vaatimuksiin perustella omia elämäntapojaan ja identiteettiään.

LINDA RANTANEN

Muiden pienten tyttöjen vaatettaessa nukkejaan ja kilpaillessa kotileikeissä äidin roolista, raumalainen Vonne Agnar jättäytyi niistä suosiolla pois. Hän tunsi jo lapsuudessaan olonsa ulkopuoliseksi, omaa roolia ei tuntunut löytyvän tyttöjen eikä myöskään poikien joukosta.

- Viihdyin parhaiten omissa oloissani, mutta silloinkin kun leikin muiden lasten kanssa, olivat ne aina jotain fantasiajuttuja, Vonne naurahtaa.

Vuosien myötä Vonne tunsi olonsa omassa kehossaan aina vain epämukavammaksi - hän ei tuntunut sopivan mihinkään muottiin.

- En kokenut olevani tyttö, mutta yritin kuitenkin olla sitä, ja oloni muuttui vain kamalammaksi. Muut haaveilivat jo pienestä pitäen lapsista ja perheestä, mutta minua sellainen ei koskaan ole kiinnostanut. Se enemmänkin ahdisti, kun tuntui, että asiaa tuputettiin kaikkialta.

Ulkopuolisuuden tunne ei kuitenkaan rajautunut ainoastaan eriäviin tulevaisuuden haaveisiin.

"Tunsin olevani viallinen"

Murrosiässä Vonnen olo oli ajoittain ahdistunut. Hän koki itsensä alati vialliseksi sekä puutteelliseksi. Aivan yläasteen lopussa Vonnen korviin kantautui tietoa muunsukupuolisista ihmisistä.

- Se oli helpottavaa, aukesi kokonaan uusi maailma. Asiasta puhuttiin silloin niin vähän, että minulta meni pitkään löytää oma polkuni. Oli ihanaa tuntea, että minussa ei olekaan mitään vialla. Identiteettini alkoi vahvistua ja aloin löytää omaa rooliani yhteiskunnassa.

Nykyäänkin, vaikka asenteet ovat viime vuosien saatossa avartuneet, Vonne joutuu selittelemään omaa sukupuoltaan ja elämäntapaansa. Hän kokee muunsukupuolisten saavan osakseen paljon vihaa, koska muut eivät välttämättä ymmärrä asiaa.

- Tuntematon pelottaa ihmisiä, ja siihen reagoidaan vihalla. Nämä asiat myös käsitetään usein väärin. Monet kuitenkin kieltävät koko asian, heidän mielestään tällaista termiä kuin muunsukupuolinen ei ole olemassakaan.

Jotkut ihmiset ovat sanoneet Vonnelle, että tämän pitäisi päättää, kumpi hän on. Että on vain miehiä ja naisia, ei jotain siltä väliltä.

Se tuntuu Vonnesta hirveältä.

- Ihmiset eivät ehkä ymmärrä, miten paljon se satuttaa, ja miten ahdistavaksi me muunsukupuoliset saatamme arkipäiväisetkin tilanteet kokea.

Niin sukupuolen kuin lapsettomuudenkin osalta vedotaan myös usein Vonnen nuoreen ikään.

"Sinä olet vielä niin nuori, kyllä se tuosta muuttuu" on Vonnelle tuttu fraasi.

- En ole kuitenkaan liian nuori sisäistämään omaa identiteettiäni ja tietämään mitä elämältäni haluan. Olen myös kuullut, että on itsekästä olla tekemättä lapsia, ja se ei todellakaan pidä paikkaansa. Vaikka itse perustelen lapsettomuuteni pääasiassa omiin tuntemuksiini, löytyisi nykymaailman tilastakin heti kymmenen hyvää syytä olla tekemättä lapsia.

Haluan oppia paremmaksi itsekseni ja rakentaa itseni näköisen elämän, joka ei riipu kenestäkään toisesta. LINDA RANTANEN

"Minua pidetään kylmänä tyyppinä"

Vonnen mielestä yhteiskunnan ihmisiin määrittelemillä ajatuksilla on iso osuus siihen, mihin naisen automaattisesti oletetaan omaa elämäänsä ja kehoaan käyttävän.

- Ja kun ei toimi normien mukaan, on pakko olla jotain vikaa. Se on kauhistuttavaa, miten ihmisiä yritetään edelleenkin lokeroida, Vonne puuskahtaa.

Lapsettomuuden suhteen hän kokee myös ihmisten leimaavan hänet automaattisesti tunteettomaksi.

- Ihmiset kuvittelevat että olen hirveän kylmä, koska en suuremmin pidä lapsista enkä niitä itselleni halua. Se on minusta omituinen olettamus, eikä pidä paikkaansa. Päinvastoin, olen liian tunteellinen. Kaikki minut tuntevat tietävät, että olen aina kärsinyt herkkyydestäni.

Sen yksinkertaisen päätöksen lisäksi, että hän ei halua lapsia, Vonne ei myöskään koe, että pystyisi olemaan hyvä ja turvallinen kasvattaja.

- En toivo yhdellekään maailman lapselle mitään pahaa, enkä ainakaan sitä, että minä olisin ainoankaan vanhempi. Olen nähnyt tilanteita, joissa lasta on kohdeltu kaltoin, ja se särkee sydämeni. En todellakaan vihaa lapsia, mutta minulle ei ole luontevaa olla heidän seurassaan, enkä kestäisi olla niin sitoutunut kehenkään. Jaksan muita ihmisiä ja sosiaalisia tilanteita tietyn verran, mutta on mukavaa käpertyä kissa kainalossa oman kodin hiljaisuuteen.

Vonnen unelmat tulevaisuudessa liittyvät oman elämän ja kokemuksien kartuttamiseen, eikä se ole hänestä itsekästä - tai vaikka olisikin, niin mitä sitten.

- Tämähän on minun elämäni, eikö jokaisella pitäisi olla oikeus käyttää se miten haluaa? Haluan kasvaa paremmaksi itsekseni, kokea ja oppia uusia asioita. Minusta olisi väärin tehdä asioita vain siksi, että muut ihmiset tai yhteiskunta odottavat sitä.

Lopullista sinettiä omalle lapsettomuudelleen Vonne joutuu odottamaan vielä useamman vuoden. Suomessa laki säätelee sterilisaation kriteereiksi joko 30-vuoden iän tai kolme biologista lasta.

Vonnen mielestä se on liikaa.

- Toivoisin että nämä asenteet ja lait kehittyisivät, ja meillä jokaisella olisi mahdollisuus päättää omasta kehostamme. Itse haaveilen saavani kohdunpoiston, mutta tiedän että se tulee olemaan hankalaa.

Minusta kaikkien pitäisi saada olla sitä, mitä haluaa, vaikka se sitten myötäilisi perinteisiä sukupuolistereotypioita tai sotisi niistä vastaan. LINDA RANTANEN

"Älkää vaatiko perusteluja!"

Siitä huolimatta että Suomen lainsäädäntö asian suhteen on tiukka, Vonne kokee kotimaassa tilanteen olevan suhteellisen hyvä.

- Käsitykseni on toisaalta melko rajallinen, mutta uskon, että muualla paineet ovat vielä suuremmat.

Ensimmäiset askeleet parempaan suuntaan olisivat Vonnen mielestä ne, että sukupuoliasioihin tai lapsettomuuteen ei enää tivattaisi perusteluja, ja ihmisille jaettaisiin tietoutta muunsukupuolisuudesta.

- Olen itse ajatuksiltani hyvin laaja-alainen, pyrin aina ymmärtämään ihmisten näkökannat asioihin, enkä kyseenalaista esimerkiksi haavetta suuresta perheestä. Siksi tuntuu niin turhauttavalta ja surulliselta, että miksi en itse saa ymmärrystä osakseni. Lähipiiri onneksi ymmärtää, siitä olen onnellinen.

Vonne näkee lasten omalla kohdallaan vesittävän sen elämän, jota hän on itselleen suunnitellut. Aiemmin parturikampaajana ja tatuointitaiteilijana työskennellyt Vonne unelmoi kokeilevansa uusia eri taiteenaloja, matkustavansa halki Aasian sekä koluavansa läpi kaikki hylätyt autiokaupungit.

- Olen sellainen rappioromantikko. Mutta loppujen lopuksi haaveilen kuitenkin pienistä asioista. Terveydestä, onnellisuudesta ja siitä, että saisi elää rauhassa, ilman ihmettelyjä.

Video kertoo, mitä muunsukupuolinen toivoo.

Juttu on julkaistu ensimmäisen kerran 04.08.2018.

LINDA RANTANEN