Laura Huhtasaaren hiillostaminen Ylen presidentinvaalitentissä oli vaivaannuttava spektaakkeli. Kaksi yhtä kevyellä asiantuntemuksella varustautunutta kaunista naista kiistelemässä keskenään koko kansakunnan tulevaisuudelle keskeisistä ulko- ja turvallisuuspoliittisista kysymyksistä.

Toimittaja Kirsi Heikel on pätevä haastattelija, eilen hän epäonnistui roolissaan harmittavalla tavalla. Kriittisyys typistyi ilkeämieliseksi nokitteluksi ja avoimen alatyyliseksi haastateltavan aliarvostukseksi. Journalistisen roolisuorituksen päämääränä oli ennalta sovittu haastateltavan nolaaminen ja tyhmäksi tekeminen.

Haastateltavan yläpuolelle asettuminen ja väheksyntä tihkuivat kotikatsomoon ilmein, elein, äänenpainoin ja äännähdyksin. Toimittaja Heikel hymähteli, tuhahteli ja pyöritteli silmiään. Haastattelija jankutti, toisteli ja alleviivasi haastateltavan virheellisiä vastauksia ja vastaamattomuutta, vaikka tosiasiallisesti vastaus saatiin jo ensimmäisellä kysymyksellä. Katsojille haluttiin tuottaa kohdehenkilö Huhtasaaresta kyvyttömyyden ja kykenemättömyyden mielikuva. Toimitustiimi oli käsikirjoittanut tentin jälkimauksi myötähäpeän. Blondi pyrkimässä presidentiksi!

”Liian suurten saappaiden” – mielikuvassa on todennäköisesti totuuden siemen: opettaja ei pätevöidy hetkessä Tasavallan presidentiksi. Ulko- ja turvallisuuspolitiikan keulakuvaksi asettuminen vaatii kypsyyttä, jota karismaattiselta Huhtasaarelta vielä puuttuu. Vaalit eivät tähän lopu, Huhtasaaren osaaminen kehittyy ja taidot karttuvat. Mikäli mielenkiintoa riittää, arvioin tämän hetkisten tietojen valossa ehdokas Huhtasaaren poliittisen uran nousujohtoiseksi.

Vastaava, liian suuriin saappaisiin liittyvä totuuden siemen koskee myös eilisen vaalitentin haastattelijaa. Toisin kuin haluttiin osoittaa, tomittaja Kirsi Heikel ei vaikuttanut Huhtasaarta millään tavoin pätevämmältä ulko- ja turvallisuuspolitikan asiantuntijalta. Näkemys ja kokemus tuntuivat puuttuivan myös asiantuntijaroolissa esiintyneeltä toimittajalta. Papukaijamainen ennalta laaditun käsikirjoituksen toistaminen tunki ruudusta läpi. Vähemmän olisi ollut enemmän.

Kumpi spektaakkelin naisista oli lopulta puutteineen päivineen rehellisesti oma itsensä? Pisteet Huhtasaarelle. Huhtasaari oli ja on ollut kautta linjan rohkeasti oma itsensä. Opportunismia en ainkaan näin etäältä katsoen, yksinomaan julkisten esiintymisten perusteella, ole tähän mennessä havainnut tässä 38-vuotiaassa kahden lapsen opettajaäidissä.

Koko eilisillan turnauksen ajan odotin Laura Huhtasaaren iskevän pöytään rukousaamiaisten antia. Sirkeäsilmäinen, avoin ja valoisa presidenttiehdokas olisi voinut ohjeistaa nyrpeän nokkavaa toimittaja Heikeliä raamatullisesti Matteuksen evankeliumin sanoin: ”Mutta joka itsensä ylentää, se alennetaan; ja joka itsensä alentaa, se ylennetään”.

Armo kuuluu meille jokaiselle. Armo kuuluu presidentiksi pyrkivälle Laura Huhtasaarelle. Armo kuuluu myös toimittaja Kirsi Heikelille. Katsojana ja äänestäjänä odotan Yleisradion haastattelijoilta oman ammattitaidon kehittämistä ulko- ja turvallisuuspolitiikan saralla haastateltavan nolausstrategian sijaan. Toinen, ikävämpi vaihtoehto on käsikirjoittaa yrmeä ylimielisyys, valmis väheksyntä ja avoin aliarvostus myös muiden ehdokkaiden tenttitilaisuuksiin.

Länsimaisen demokratian tulee tarjota samanarvoinen mediajulkisuus kaikille ehdokkaille. Tasa-arvoinen ja arvostava suhtautuminen sananvapauteen ja sananvapauttaan toteuttaviin ehdokkaisiin ovat länsimaisia arvoja. Arvoja, joita myös Suomen Yleisradion tulee toiminnassaan kunnioittaa.