På mange måder har vi et godt sundhedsvæsen i Danmark. Men det er stadig ikke godt nok. Der er fortsat store problemer, som skal løses.

Ventelisterne er for lange. Der er stadig alt for store regionale forskelle på, hvilken behandling, patienterne får. Og samtidig presser fremtiden sig på med nye udfordringer, fordi vi heldigvis bliver ældre, og fordi vi heldigvis hele tiden finder nye behandlingsformer og ny medicin, så vi bliver bedre og bedre til at bekæmpe sygdomme.

Vi fire partier – Venstre, Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Konservative – er enige om, at sundhedsvæsenet er et af de områder, der skal opprioriteres i næste valgperiode, hvis valget ender med en borgerlig regering. Og vi er enige om, at der skal sættes ind på i hvert fald de følgende seks punkter:

1. Patienterne skal have en reel ret til hurtig udredning i sundhedsvæsenet.

Regeringen har af flere omgange lovet patienterne, at de kan blive udredt og få en diagnose inden for 30 dage. Men desværre er regeringens udredningsret blevet en eklatant fiasko. Kun seks ud af ti patienter er udredt inden for 30 dage, og når den socialdemokratiske sundhedsordfører er blevet spurgt om, hvornår regeringen har tænkt sig at overholde sit løfte, har det lydt, at »måske skal du spørge guderne om hjælp«. Ja, tænk engang.

Vi vil gå en anden vej. For os skal patienten altid sættes før systemet. Det afgørende er altid, hvilken behandling, patienten får, frem for hvor eller hvordan, den gives. Derfor vil vi også lade udredningsretten være omfattet af det frie sygehusvalg, så patienterne kan få hjælp fra privathospitaler, hvis den offentlige venteliste til f.eks. en scanning er for lang.

2. 30 dages behandlingsgaranti til alle.

I årene op til regeringsskiftet i 2011 lykkedes det os at skære ventelisterne i sundhedsvæsenet, så den gennemsnitlige ventetid var 36 dage kortere i 2011 end i 2001. Vi glæder os over, at faldet er fortsat, også selv om det er bremset noget op, ikke mindst fordi regeringen har afskaffet retten til behandling efter en måned

I gennemsnit er ventetiden på en operation i dag 49 dage. Men 49 dage er efter vores mening stadig alt for længe. For hver fjerde operation er ventetiden steget siden 2011, og samtidig viser tallene, at der er store forskelle på, hvor lang tid man som dansker skal vente, alt efter hvilken operation der er tale om, og hvor man bor henne i landet.

Hvis man er nordjyde og skal have en ny hofte, skal man f.eks. vente i ikke mindre end 82 dage på at blive opereret. Hvis man bor i hovedstadsområdet og har fået brok, er ventetiden hele 80 dage, og hvis man som københavner skal opereres for åreknuder, skal man vente i 109 dage – mere end tre måneder i gennemsnit. Altså i hvert fald, hvis ikke man selv har råd til at betale sig fra ventelisten på et privathospital.

Det er ganske enkelt ikke rimeligt over for patienterne. Derfor vil vi tilbagerulle alle regeringens forringelser af det udvidede frie sygehusvalg og genindføre 30 dages behandlingsgaranti. På den måde kan vi sikre, at alle patienter uanset pengepung, postnummer eller beskæftigelse igen får mulighed for at blive behandlet gratis på et privathospital, hvis ventetiden i det offentlige er for lang. Det vil drive ventelisterne endnu længere ned og gøre flere patienter raske hurtigere.

3. Danmark skal have en kræftplan IV.

Kræft er en frygtelig sygdom, som alt for mange danskere har haft tæt inde på livet. Også her er ventelisterne i dag alt for lange.

Indtil regeringsskiftet i 2011 lykkedes det bl.a. med strukturreformen og med kræftplan II og III at hæve kvaliteten af dansk kræftbehandling markant. Det er dog fortsat sådan, at hver fjerde kræftpatient i dag venter for længe i forhold til de lægefaglige retningslinjer. Det er ikke godt nok.

Fremskrivninger fra Kræftens Bekæmpelse viser samtidig, at der om ti år vil være 30 pct. flere kræfttilfælde i Danmark – det svarer til 10.000 ekstra patienter.

Vi fire partier er enige om, at den danske kræftbehandling skal op på højeste internationale niveau. Der skal skabes mere tryghed og bedre sammenhæng i patientforløbene, så kræftpatienter ikke bliver kastebold mellem forskellige afdelinger, læger og behandlinger. Derfor mener vi, at der er behov for en kræftplan IV, hvis vi ikke igen skal komme til at mangle kapacitet til behandlingen. En kræftplan IV skal bl.a. sikre en patientansvarlig læge for danske kræftpatienter, en ordning, vi gerne vil udbrede til de øvrige dele af sygehusvæsenet, f.eks. til medicinske patienter, der lider af flere sygdomme.

4. Flere patientrettigheder i psykiatrien

At have ondt i sindet kan være akkurat lige så forfærdeligt som at have ondt i kroppen. Patienter med psykiske sygdomme skal heller ikke vente unødigt på en diagnose eller en behandling. Vi vil derfor også give dem retten til at fravælge ventelisterne i det offentlige, hvis de overskrider 30 dage – både for udredning og behandling.

5. Mere sundhed for pengene: Øget offentligt-privat samarbejde

Uanset hvor mange penge det vil være muligt at tilføre sundhedsvæsenet i fremtiden, er det afgørende, at der kommer mest mulig sundhed ud af hver eneste krone for at sikre patienterne den bedste behandling. Kvaliteten af behandlingen er for os altid vigtigere end hvem, der står for den.

Derfor er vi også enige om, at sundhedsvæsenet skal benytte sig af offentligt-privat samarbejde, hver gang det kan øge kvaliteten eller sænke ventetiderne. Det vil komme alle til gavn – både dem, der behandles, og dem, der får en bedre behandling, fordi der frigøres flere ressourcer, f.eks. til kræftpatienter i det offentlige sundhedsvæsen.

6. Stop for stigningen i brugerbetaling

Der er fra tid til anden heftig debat om brugerbetaling. Den fremstår ofte temmelig sort-hvid, som om man enten bare er for eller imod. Sandheden er, at der allerede i dag er brugerbetaling i sundhedssystemet. Den udgør nu 13 pct. af de samlede udgifter i sundhedsvæsenet. Og det paradoksale er, at visse steder er brugerbetalingen i de senere år oven i købet steget – således har regeringen f.eks. forhøjet brugerbetalingen for tandlægebehandling

Indretningen af den nuværende brugerbetaling kan på mange måder forekomme ulogisk, social skæv og ret tilfældig. Man skal f.eks. betale, hvis man vælter på sin cykel og slår sine tænder ud, men ikke hvis man brækker armen.

Det er ingen hemmelighed, at vi fire partier har en forskellig tilgang til spørgsmålet. Men vi er enige om to helt grundlæggende ting: Nemlig for det første, at vi ikke vil gennemføre ny brugerbetaling på sundhedsområdet i den næste valgperiode. Og for det andet, at hvis det ekspertudvalg, som af nogen påtænkes nedsat for at se på, om den eksisterende brugerbetaling kan fordeles på en mere hensigtsmæssig og socialt retfærdig måde, giver anledning til et politisk ønske om ændringer, vil det først kunne ske efter endnu et folketingsvalg. Så for at gøre det krystalklart: Der gennemføres ikke nogen brugerbetaling hos den praktiserende læge i den kommende valgperiode. Hvis nogen herefter påstår det modsatte, vil det være ren skræmmekampagne.

Vi fire partier er ikke enige om alt. Heller ikke om den samlede offentlige sektors størrelse. Men vi er helt enige om, at sundhedsvæsenet er en af grundpillerne i den offentlige sektor, og at det derfor er et af de områder, der skal styrkes og opprioriteres, hvis der kommer en borgerlig regering efter valget.