Kirsten Damborg fra Viby skulle aldrig have klaget. Det fik kommunen til at scanne hendes have for alt, der strider mod reglementet. Drivhuset røg på den konto. Nu har kommunen genoplivet det i BBR-registeret. Ved en fejl.

Annonce

Kan I huske Kirsten Damborg fra Viby?

Det var så her bag Kirsten Damborg, drivhuset stod. I baggrunden ejendommen på Markvangen med de nye altaner, der startede hele balladen, der har kostet hende og hendes mand et drivhus, en cykeloverdækning, 1.950 kr. og masser af ærgelser over sagsbehandlingen i Aarhus Kommune.

Det var hende, der for et års tid siden dristede sig til at klage over, at kommunen ikke mente, at hun i lighed med andre naboer skulle høres, da huset bag hendes baghave søgte om tilladelse til at sætte otte altaner op.

Og det var hende, der derefter helt usædvanligt fik sin have gået igennem med en tættekam af kommunale embedsmænd, der konkluderede, at hverken havens drivhus og lille pavillon eller en mindre overdækning at stille cykler under var efter reglerne endsige godkendt af kommunen.

Så det skulle væk - eller lovliggøres.

Og hvordan er det så gået?

Annonce

Drivhuset skulle væk

Jo, familiens cykler har mistet overdækningen, og drivhuset er pillet ned. Tilbage står den små seks kvadratmeter store havepavillon.

»Det var vel en slags handel, vi indgik, for at få lukket sagen. Hvis jeg fjernede drivhus og overdækning, kunne jeg beholde pavillonen, selv om den står lidt for tæt på skel,« fortæller Kirsten Damborg, mens vi går rundt og kigger på forholdene i familiens have på Damgårdsvej i Viby og skeler op til altanerne, der startede det hele, og som for længst er på plads uden på de nyindrettede ungdomsboliger på 1. salen bag baghavens hegn.

Det kostede Kirsten Damborg et byggesagsgebyr på 1.950 at få en byggetilladelse med tilbagevirkende kraft til pavillonen. Langt mindre end kommunen fra starten forlangte.

»Kommunen endte med at eftergive mig 11.500 kr., som den havde krævet i betaling for den tid, en medarbejder havde brugt på hele sagen. De penge havde jeg nok ikke fået eftergivet, hvis ikke kommunen havde haft en dårlig sag,« siger Kirsten Damborg.

Så burde alt vel være godt og i orden nu?

Nej.

Annonce

Drivhuset genopstår i BBR

Efter at kommunen har givet byggetilladelse til pavillonen, skal den indberette den til BBR-registeret.

Her står den seks kvadratmeter store pavillon ikke nævnt med et ord.

Til gengæld står der, at Kirsten Damgaard i 2015 har fået byggetilladelse til det 20 år gamle og 11 kvadratmeter store drivhus, hun på kommunens forlangende pillede ned i 2015, fordi det var en enkelt kvadratmeter for stort og stod for tæt på skel til naboen med altanerne.

»Jeg gjorde kommunen opmærksom på fejlen i april, men den er ikke rettet. Jeg fatter det ikke,« siger Kirsten Damborg og sætter sig i den ene af de to stole, der står der, hvor der var et drivhus engang.

Annonce

Stole forbudt i drivhuset

»Her er så de famøse stole. De har fået nye sæder - og nu må jeg sidde på dem.«

Det måtte hun ikke, da de stod mellem planterne i drivhuset. Det meddelte en jurist i kommunens afdeling for Byggeri Kirsten Damborg i en mail: Sætter man stole ind i drivhuset, er det nemlig ikke længere et drivhus men en udestue - og så gælder der skrappere regler for, hvor det må stå.

Hvis kommunen skulle lovliggøre drivhuset, ville det muligvis bliver med en tilføjelse om, at det ikke må bruges til ophold, skrev juristen.

Nå, men da Kirsten Damborg skulle vælge, om hun ville beholde drivhus eller pavillon, valgte hun det sidste. Så pyt med drivhuset. Nu kan hun uden fare for at begå lovovertrædelser sætte sig derude i solen i en stolene i det mindste.

Annonce

Er pavillon nu drivhus?

Spørgsmålet er så, om hun også tør sætte sig på en af stolene, der står inde i havepavillonen.

Den har kommunen jo valgt at registerere som et drivhus. Og så må hun ikke tage ophold i den, når den står, hvor den står, for så bliver den til en udestue - eller måske endda til en havepavillonen.

Det er et vanskeligt farvand at navigere i for en pensioneret folkeskolelærer, der føler, at hun har mærket rigeligt til kommunalt regelrytteri.

Ligefrem skræmt er hun nu ikke.

Annonce

Kommunen kom ikke forbi

»Min plan er at sætte plexiglaspladerne op som overdækning over cyklerne igen næste år. Den savner jeg meget. Og så køber vi nok et drivhus på under 10 kvadratmeter og stiller det, så det ikke kommer i karambolage med nogen regler,« siger Kirsten Damborg.

Og mon kommunen opdager det, hvis hun lægger pladerne op igen over den smalle passage mellem familiens hus og naboens garage?

Hun tror det ikke.

»Gennem hele forløbet har der ikke én gang været en medarbejder fra kommunen inde i haven for at se på forholdene. Hverken da de skulle vurdere, om vi skulle nabohøres om altanerne, eller da de konstaterede, hvad der var af drivhuse og overdækninger og den slags i vores have. De har en enkelt gang kigget ind i haven inde fra naboen. Det er det hele,« siger Kirsten Damgaard.

Annonce

Altaner og magtmisbrug

Hun er ikke ligefrem voldsomt imponeret over den måde, kommunen har håndteret sagen på, lige fra den ved en fejl udelukkede hende fra altanhøringen, til den ved en fejl indberetter hendes ikke eksisterende drivhus til BBR.

»Jeg har oplevet hele sagen som magtmisbrug af værste skuffe. Aldrig er jeg blevet behandlet så nedladende og arrogant og i den grad blevet betragtet som mindrebegavet,« siger Kirsten Damborg, der sidder tilbage med fornemmelsen af, at nogen i kommunen har villet hævne sig, fordi hun påpegede, at det var en fejl, at hun og hendes mand ikke skulle høres, inden naboen fik lov til at sætte altanerne op.

Og det var en fejl, måtte kommunen siden erkende, og så kom Kirsten Damborg og hendes mand alligevel med i nabohøringen.