Forleden var jeg til borgermøde på Dokk1 med Aarhus byråds tekniske udvalg og rådmand for teknik og miljø Kristian Würtz. Mødet handlede om byudvikling i midtbyen og var arrangeret af midtbyens forskellige beboerforeninger og fællesråd.

Det var et rystende møde, ikke fordi debatten var dårlig, men fordi det afslørede en himmelråbende afstand mellem byrådspolitikerne og borgerne.

Jo mere borgerne luftede deres frustration og afmagt overfor politikernes magtfuldkommenhed, jo mere rystede politikerne på hovedet og hviskede sammen om de tåbelige borgere (jeg sad lige bag dem), og rådmanden formanede den ene gang efter den anden borgerne til at være gode borgere og se op til den lysende fremtid, byrådspolitikerne har planlagt for Aarhus.

Midtbyens borgere viste adskillige eksempler på nybyggeri i midtbyen, der skamferer bybilledet og strider mod lokalplaner, som blot får et tillæg, så bygherren kan bygge, nærmest som han vil.

Der bliver bygget langt ind i baggårde, de 40 procent åbne arealer, som kræves, bliver omgået, og etagebegrænsningen på fem etager ligeså.

F.eks. byggeriet i Paradisgade/Borggade, der får en indeklemt græsklat som grønt område, eller det tårnhøje byggeri på hjørnet af Nørrebrogade/Nørregade, der klemmer det omkringliggende gamle byggeri.

Der er planer om at bygge et 15 etagers højhus på kanten af Ådalen. Bygherren har ansøgt om 10 etager, men stadsarkitekten forhøjer byggeriet til 15 etager ud fra sin udtalte kærlighed til højhuse, trods de problemer det giver for bybilledet og med f.eks. kronisk blæst på Aarhus Ø.

Rådmanden svarede overhovedet ikke på den fremlagte dokumentation for dårlig byplanlægning i midtbyen, men redegjorde for den Kommuneplan 2017, som skal på byrådsmøde onsdag 7. juni, men reelt allerede er vedtaget. Smukke planer om grøn bymidte osv. samtidig med at rådmanden i en bisætning kunne fortælle, at kravet om 40 procent åbne arealer nu reduceres til 30.

Man vil indføre et 360 graders eftersyn af alt nybyggeri, så det "kan give noget tilbage til borgerne", som det lød, men det fremgik af mødet, at bygherrerne kommer til at stå for det.

Rådmanden kunne naturligvis tilslutte sig borgernes ønske om en åben og grøn bymidte. Men han svarede ikke på, hvorfor den virkelighed, borgerne møder, hele tiden tager sig anderledes og hverken grøn eller åben ud. En borgers spørgsmål om, hvor ofte forvaltningen reelt dispenserer fra byplaner, forblev ukommenteret.

En borgers beretning om det årlige fællesmøde for beboerforeninger, hvor dagsordenen er så stram, at borgerne ikke kan komme til orde, svarede han heller ikke på.

Og videre på samme måde. Det virkede, som om byrådspolitikerne er mere optaget af deres egne store planer end af de borgere, der gerne vil i samtale med politikerne om den virkelighed, de taler udenom.

Jeg talte med en af byrådspolitikerne efter mødet og delagtiggjorde ham i mine iagttagelser. "Der er en skrigende afstand mellem jeres ord og smukke planer og den virkelighed, borgerne møder," sagde jeg til ham.

Han gav mig ret og fortsatte: "Jeg kan godt se, at Comwellbyggeriet og andre højhuse ikke er så heldige, og byggeriet i Thorvaldsensgade bliver vist heller ikke så godt". "Hvad vil I gøre ved det?" spurgte jeg. Han trak på skuldrene. "Der er jo snart byrådsvalg?" blev jeg ved i håb om at få ham i tale. Han svarede ikke.

Sådan sluttede et borgermøde med byrådspolitikerne.

Husk at vi samler alle vores nyheder om byens udvikling på vores Facebook-side Byudvikling Aarhus