Health Consumer Powerhouse je upravo objavio svoju listu kvalitete zdravstvenih sustava u Europi: “The HCP flagship, the annual Euro Health Consumer Index (EHCI), serves as the independent monitoring of healthcare in 36 countries.”

Hrvatska je u njemu prošla jako dobro, a s obzirom na resurse odlično. Napredak spram prošle godine je čini mi se čak i najveći od svih promatranih zemalja! Tu kao društvo imamo mali problem: trebalo bi pohvaliti bivšeg ministra Vargu, a kad smo vidjeli da je neki ministar pohvaljen?

A ovo je zaista paradigmatično za cijelo društveno stanje! Naime, iako je i ovo istraživanje rađeno terenski, i od inputa pacijanata, ali zatim profesionalno obrađeno, potpuno je suprotno onome kako sami Hrvati misle da im je: Zadovoljstvo životom: neugodni podaci Eurostata o Hrvatskoj i njenom mentalnom sklopu! (pogledajte grafikone niže u članku). Omjer činjenica i našeg stava o njima je valjda najnegativniji u EU (a možda i svijetu). A to se ne odnosi samo na zdravstvo. Recimo općenito se smatra da je kod nas neki naročito okrutni ‘neoliberalni kapitalizam’, da radimo najviše u Europi (iako zapravo varamo Eurostat) i tako dalje.

Međutim, vrlo važno: osim komocije zdravstvenih sustavom, glatkoće njegova funkcioniranja, najvažniji parametar su ishodi! Gdeje treba primjetiti da ipak nismo baš tako dobri kao u ovom istraživanju, nego tek valjda negdje malo iznad mjesta koje nam pripada s obzirom na naše blagostanje (tj. siromaštvo), pogledajamo primjerice smrtnost novorođenčadi:

Neke druge loše parametre navodiim kasnije, pogledajmo najprije dobre stvari.

Važno! Zdravstvo je vrlo skupo. Svakome je njegovo zdravlje najvažnije jer zdrav čovjek ima sto želja, a bolestan samo jednu. Ljudima je teško razumjeti kako doseg do novih skupih usluga ili lijekova koji prije nisu bili mogući nije stvar ‘svemirske pravde’, nego gospodarskih mogućnosti. Pa zato npr. Švedska i Nizozemska imaju bolje zdravstvo od Hrvatske ili Somalije. Znači, iako ‘zdravlje nema cijenu’, zdravstvo nažalost ima. A s obzirom na bogatstvo našeg društva u tome jako dobro stojimo, i – čini se – odlično napredujemo. Općenito, Hrvatska može i mora bolje, ali je najprije važno prekinuti mentalitet kuknjave i ogorčenosti (ponajviše ‘tim i takvim kapitalizmom’, jer ‘stoga nam ne trebaju TE i TAKVE reforme koje bi više tržišta, želimo biti sretni i bogati kao kod ‘druga’ Tite).

1. Najprije općeniti pregled. Ne da mi se gledati poredak i oduzimati bodove, ali mi čini da je Hrvatska napravila spram prošle godine najveći napredak:

Iako indeks nije izračunat za 2011., možemo vidjeti da je ovo dio općeg trenda. Iako je 2014. bio pad (možda zbog promjene metodologije?), ukupna izvedba za vrijeme prethodne Vlade je bila odlična, što možete vidjeti na grafikonu 5.1. ovdje!

2. Ovako dobar rezultat je napravljen usprkos relativno malom trošku, pogledajte:

Budući da su domaće usluge jefitnije u siromašnijim zemljama (ovo gore nije po PPP), autori studije su se malo poigrali skaliranjem pa dobili ovo, jako dobro!

3. Teško je nabrojati gdje je sve situacija u Hrvatskoj daleko bolja nego bi se dalo zaključiti iz pregleda naših medija. Ali recimo:

Pravo na drugo mišljenje:

Nezadovoljene zubarske potrebe:

Javni trošak u usluzi (napokon da smo s nečimu u grupi sa skandinavskim zemljama):

Direktni pristup specijalistima (bez uputnice doktora opće medicine):

Vrijeme čekanja za akutne i hitne intervencije:

E-uputnice:

4. U broju doktora po stanovniku smo lošiji od prosjeka EU, ali to je znatno iznad našeg ranga. U koji spadaju Rumunjska i Bugarska — našim ljudima je jako teško prihvatiti da je TO postao naš rang, da su nas odavno prestigli Slvovaci, Česi, Poljaci, a to sve NIJE zbog navodnog ‘neoliberalnog kapitalizma’ nego zbog nas samih. Naši ljudi i dalje misle da nas ‘pripada’ blagostanje. Međutim, siromaštvo, a ne blgastanje je prirodno stanje ljudi i nacija (kao u onom odgovoru na socijalističke gluparije: “Što uzrokuje siromaštvo: globalizacija, nejednakost, neoliberalni …?” – “NIŠTA, ono je prirodno stanje, pitanje je što uzrokuje blagostanje!”)

5. Pogledajmo sada loše stvari.

Smrti od srčanog udara, tu smo vrlo visoko, ne crtam grafikon iz ovih podataka jer su prilično neuredni, ali ih možete vidjeti na prvom listu ovog dokumenta.

Kod čekanja na ne-akutne operacije stojimo prilično loše:

Preživaljanje za pacijente s karcinomom je tek malo bolje od naše ekonomske snage (relativno gledajući):

I ono o čemu u zadnje vrijeme dosta slušamo kao prigovor, vrijeme čekanja na CT:

7. Jako je zanimljivo da zapravo nema puno korupcije:

8. Zaključiti možemo da je situacija primjerena jednoj siromašnoj zemlji (a koja može lako biti puno bogatija!) puno više nego bogatoj: ne možemo se uspoređivati s Njemačkom ili Austrijom. Ali da je puno bolja nego se kod nas općenito smatra, te da brzo napredujemo. Smjer kojim je išla prethodna Vlada, tj. nadležno ministarstvo je čini se odličan.

Vjerojano je najvažniji fokus na listama čekanja Rezultati Programa plus za smanjenje lista čekanja. Jer kako kaže HCP:

Why is there no correlation between accessibility to healthcare and money spent? Answer: Because it is inherently cheaper to run a healthcare system without waiting lists than having waiting lists! Contrary to popular belief, not least among healthcare politicians, waiting

lists do not save money – they cost money! Healthcare is basically a process industry. As any professional manager from such an industry would know, smooth procedures with a minimum of pause or interruption is key to keeping costs low!

Ovdje je jako važno vidjeti koja su zapravo ograničenja svih onih koji pokušavaju napraviti pomake u zdravstvu, poput bivšeg ministra Varge. Jedan veliki problem našeg zdravstva je neravnomjernost kvalitete: pacijent u Sisku nema, istu kvalitetu usluge kao onaj u Zagrebu, čak ni u primarnoj razini. Ali se sustav pak s druge strane nepotrebno ‘razmazuje’ trošenjem resursa. Recimo ako ste rodilja, da li ćete radđe ići kod doktora s 1 porodom u nekoliko dana ili onoga s nekoliko poroda svakog dana. Rado ćete prijeći 30 kilometara dalje. Ali gledajte što rade naši političari u najprimitivnijem populizmu: Lovrić Merzel rodilište u Kutini izgradila bez dozvole Ministarstva zdravlja, a HZZO nije ni zatražila. Takvo ‘upravljanje’ zdravstvenim sustavom gdje političari vuku na svoju stranu značajno otežava reforme svakom ministru zdravstva.

9. Za one koji su propustili otvoriti gornji link, pogledajte kako je nesporno da Hrvati imaju daleko bolje zdravstvo nego misle da imaju, i u odnosu na BDP (značajno?) bolje od prosjeka. Iz mog starijeg posta (koji molim da cijeli pregledate) Zadovoljstvo životom: neugodni podaci Eurostata o Hrvatskoj i njenom mentalnom sklopu: