Ønsker vi egentlig et politi som bruker sosiale medier som en ukritisk fjortis? | Fridtjof Heyerdahl

Fridtjof Heyerdahl Lege og forsker, Oslo

1. mai 2019 19:00 Sist oppdatert 20. mai 2019

Selv om kalkunsaken er en fillesak, viser den konsekvensene ved uvettig bruk av sosiale medier, mener lege og forsker Fridtjof Heyerdahl. Privat/Twitter

Politiet la ut en melding på Twitter om oss som var identifiserende og usann. Hva om saken hadde vært mer alvorlig?

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Jeg har flere ganger undret meg over politiets bruk av Twitter, over ordbruken og hvor raske de er. I Dagsavisen skrev nylig foreldre ved Rustad skole om hendelser der politiets tendensiøse tvitring hausset opp saker med barneskolebarn. For litt siden opplevde jeg selv hvordan politiets iver etter å tvitre bar galt av sted.

Identifiserbar og usann tweet

Vi har hatt to kalkuner i en hønsegård. Skjærtorsdag ble det meldt at politiet rykket ut mot støyende kalkuner. Selv om meldinger ikke nødvendigvis harmonerer med de faktiske forhold, la de følgende ut på Twitter før utrykning:

Dette er for så vidt en fengende tweet om et litt uvanlig oppdrag, i en ellers stille påskeuke. Det er imidlertid to store problemer med meldingen:

1. Den er fullt ut personidentifiserende. Det finnes selvfølgelig bare én familie på Kringsjå i Oslo med kalkuner.

2. Den er usann. De to kalkunene var ikke sperret inne i en garasje eller forlatt – de gikk fritt rundt i sin kalkungård med mat og vann og daglig tilsyn av en person i huset som attpåtil har utdanning fra landbruksskole.

Etterlatt inntrykk: dyreplageri

Selv om politiet refererer til melder, kan de ikke unndra seg et ansvar for sannheten i tweeten. Det hjelper lite at de ga oss tilbakemelding om at alt så fint ut i kalkungården og tvitret at dette ikke var en politisak.

Presse og andre hadde dannet seg et inntrykk. Kommentarer på sosiale medier fortalte om et etterlatt inntrykk av dyreplageri og uforsvarlig dyrehold.

Trigget av tweeten dukket det opp to landsdekkende medier på tunet. De droppet historien etter å ha sett kalkunene. Et stort antall aviser og radio formidlet imidlertid den spesielle tweeten, og noen krydret saken med eksempler på uforsvarlig dyrehold med domsavsigelser.

Venner og kjente lurte på hva vi drev med. Kommentarfeltene fulle av fordømmelse orket vi ikke lese.

Fartsblinde og ubetenksomme

Dersom en fullt ut personidentifiserende melding var blitt lagt ut av noen i helsevesenet, ville det garantert fått konsekvenser. Hvilke personvernregler gjelder for politiet på sosiale medier?

Ønsker vi egentlig et politi som bruker sosiale medier som en ukritisk fjortis? Er formålet med meldingene å underholde? Hva skal konsekvensene være når politiet fyrer opp nettroll med usannheter?

Er det politiets oppgave å fyre opp nettroll? spør lege og forsker Fridtjof Heyerdahl. Privat

På foreldremøter snakker politiet om forsvarlig bruk av nett og hvor grensene skal gå. Politiet bør mer enn noen andre vite at når de har postet, finnes ikke tilsvarsrett lenger. Det er nytteløst å prøve å forklare eller rette opp usannheter.

Selv om kalkunsaken er en fillesak, har den vist hvilket trykk det kan bli når de som poster er akk, o ve, så fartsblinde og ubetenksomme. Hvis dette er representativt for politiets bruk av sosiale medier vil det gå riktig galt for flere, og i saker som er mye, mye større.