Aftenposten mener: Rusavhengighet - ikke rusavhengige - må bekjempes

LEDERARTIKLENE SKRIVES AV AFTENPOSTENS KOMMENTATORER. GRUPPEN LEDES AV POLITISK REDAKTØR TRINE EILERTSEN.

4. august 2017

Dariush M / Shutterstock

Leder

Dette er en leder. Lederen gir uttrykk for Aftenpostens syn. Sjefredaktør og politisk redaktør har ansvar for innholdet.

Det virket antakelig fullkomment logisk å straffe bruk og besittelse av narkotika da den norske ruspolitikken ble utformet på 1960- og 70-tallet. 50 år senere er det tydelig for alle at det er en strategi som ikke fungerer.

Norge har i dag en solid andreplass på den lite ærerike listen over nasjoner i Europa med flest overdosedødsfall sett i forhold til befolkningstallet, kun overgått av Estland. I 2015 ble det registrert 289 narkotikautløste dødsfall i Norge. Til sammenligning omkom 118 personer i trafikken det samme året. Rus er et betydelig samfunnsproblem.

I 2017 vet vi at det er mer effektivt å bekjempe rusavhengighet enn å bekjempe de rusavhengige.

Når regjeringen nå lover en historisk omlegging av ruspolitikken, med mindre straff og mer hjelp, er det derfor gledelig. Helseminister Høie lover at oppfølgingen av rusavhengige skal skifte departement, fra justis til helse. Ekstra gledelig er det da at helseministeren og Høyre er langtfra alene med å ønske denne endringen.

Les også Helseministeren: På dette området svikter mye

Venstre har gått i bresjen på dette feltet, de andre partiene har tatt til fornuften etter hvert. Med unntak av Frp og Krf har alle stortingspartiene bevegd seg langt i retning av å flytte innsatsen fra straff til hjelp. Det betyr at det er lov å håpe på endringer i ruspolitikken i løpet av de neste årene, uansett hvem som går av med seieren i stortingsvalget 11. september.

Det er imidlertid heller ikke i dag slik at rusavhengige møtes utelukkende med straff. Regningen staten og helseforetakenes betalte for såkalt tverrfaglig spesialisert rusbehandling (TSB) i 2015 beløp seg til 5,2 milliarder kroner. Helsedirektoratet har ambisiøse strategier for å hjelpe rusavhengige, og både private og offentlige institusjoner gjør en formidabel innsats for å hjelpe. Politiet virker heller ikke særlig hissig på grøten i møte med de tyngste brukerne.

Det ville derfor vært fint om Høie kunne male opp et mer detaljert bilde av sin tilsynelatende prisverdige plan. Skal bruk og besittelse avkriminaliseres? Hva med produksjon og salg? Blir det flere permanente boliger til rusavhengige? Skal de «dømmes» til arbeid eller annen aktivitet? Vil de bli tilbudt behandlingsformer som reduserer behovet for å utøve straffbar kriminalitet?

Disse spørsmålene er et godt utgangspunkt for en valgkampdebatt om hvordan en skal komme til livs en praksis som har fungert dårlig i 50 år.