Slutt på skoletur med overnatting i Oslo øst? | Inga Ragnhild Holst

Inga Ragnhild Holst

1. des. 2015 13:06 Sist oppdatert 2. desember 2015

Ungdommen var lei seg. De drømte om å dra på tur, kanskje for første gang på egen hånd, akkurat slik som elever fra både Salangen og Porsgrunn opplever, skriver artikkelforfatter.

Det ble ikke noe av klasseturen til sønnen min. Fordi foreldre med innvandrerbakgrunn sa nei. Fordi demokratiet virker.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Da min gutt kom til verden var faren hans og jeg enige: Han skal ikke døpes.

Det var 1994 , og vi hadde sett hvordan flere kirkesamfunn støttet apartheid i Sør-Afrika.

Selvstendig tenkning, likestilling og toleranse, var kjerneverdier hjemme på Vålerenga.

Og vi feiret vårt mangfoldige nabolag med å kalle VIFs barnelag Aliens og Tyrkisk pepper.

Ungdom med innvandrerbakgrunn fikk ikke dra

Et problem dukket opp da elevene på ungdomsskolen drømte om å dra med de hvite bussene til Auschwitz, slik som mange andre skoler gjør.

ingaaa.jpg

De skrapte sammen nok penger til at alle kunne dra uten bidrag fra foreldrene. Men den turen ble det ikke noe av. Det kom frem at ungdommen med innvandrerbakgrunn, som utgjorde cirka 50 prosent av elevmassen, ikke fikk lov til å dra.

Driftsstyret ved skolen bestemte derfor at ingen fikk dra. Skuffelsen var stor, men noen foreslo telttur i nærområdet i stedet, for eksempel på Nesodden.

Heller ikke det ble akseptert, til tross for at sola ga alt den våren.

En innvandrerforskers hvite flukt:

Les også Da sønnen skulle begynne på skolen flyttet de til et område der færre hadde innvandrerbakgrunn

Til sist ble det bestemt at pengene skulle brukes til felles middag på restaurant Ali Baba på Grønland.

Selv var jeg overrasket.

Jeg dro på tur da jeg gikk ut av ungdomsskolen og husket den eviglyse juninatten der vi badet og moret oss.

Ingen sov og vi var utmattede da vi kom hjem. Selvsagt kysset noen under teltduken. Men det var ingen krise.

«Ungdom har godt av å være ute og prøve seg på egen hånd», sa mine foreldre.

Flertallet bestemmer

Men våren da min sønn gikk ut av tiende, fikk jeg se hvor godt demokratiet fungerte. Flertallet bestemte.

Man kunne ikke tvangssende barn med innvandrerbakgrunn med de hvite bussene.

Men demokratiet ble brukt til å legge føringer for hvordan vi skulle leve vårt liv.

En oppdragelse tuftet på kunnskap om at kjønnene skal omgås fritt er det beste for barna og samfunnet, ble byttet ut med et kjønnsrollemønster der gutter og jenter ikke kan være sammen.

Kunnskap om at unge vokser på å prøve seg på egen hånd, ble satt til side for en tradisjon der de voktes fra de går ut skoledøren klokken 14.

Dette ga skolens driftsstyre aksept for.

Les også:

Les også Nordmenn med innvandrerbakgrunn tar høyere utdannelse enn gjennomsnittet.

Det var vanskelig for meg som sekulær feminist å leve med at likestillingsarbeidet i skolen ble satt hundre år tilbake og at religiøse sømmelighetsregler også skulle gjelde mitt barn.

Det var vanskelig for meg å leve med at likestillingsarbeidet i skolen ble satt hundre år tilbake og at religiøse sømmelighetsregler også skulle gjelde mitt barn.

Ikke minst var det problematisk å underkaste seg et regime der det er viktigere å begrense barnas bevegelsesfrihet enn å lære dem om hva nazismen medførte for seks millioner jøder og en halv million rom.

Hva slags signaler sendte skolen ut?

At det var akseptabelt at kunnskap byttes ut med religiøse og kulturelle forestillinger hvis positive effekter ikke kan dokumenteres?

At det er OK at 50 prosent av elevmassen kontrolleres i så stor grad at de ikke kan ta båten til Nesoddtangen?

Hvordan lære seg å tenke selvstendig under slike kår?

Kunnskapsministeren skriver:

Les også Skolene som får en større andel flyktninger, vil få ekstra utfordringer. Her er syv tips for å bli en vinnerskole

Skal ikke ha lavere standard

Ungdommen var lei seg.

De drømte om å dra på tur og være sammen med venner, kanskje for første gang på egen hånd, akkurat slik som elever fra både Salangen og Porsgrunn opplever.

Den muligheten er mange elever i Oslo øst avskåret fra. Fordi demokratiet virker.

Og ikke minst fordi vi ser ut til å synes det er greit å la en stor andel av elevene tas ut av aktiviteter som bidrar til kunnskap og glede.

En FAFO-studie fra 2005 viser også at unge med minoritetsbakgrunn i større grad enn norske unge, ikke deltar på skoletur— og fest.

Edvard Nergård Larsen skriver om den delte skolen i Oslo:

Les også Minoritet- og majoritetselever kan klumpe seg sammen på ulike skoler, selv om foreldrene er positive til et flerkulturelt skolesystem.

Løsningen Jordal skole har valgt i ettertid, er at alle drar på tur, men da til et sted som gjør det mulig for elevene å dra hjem om kvelden.

Selv tror jeg at det viktig at vi hver dag hegner om våre verdier: likestilling mellom kjønnene, religionsfrihet som også inkluderer frihet fra religion, og at vi skal ta valg tuftet på kunnskap, ikke tradisjon.

Og se til at vi ikke har lavere standarder for likestilling og frihet for barna i de innvandrertette områdene.

Lese mer om tematikken?

En innvandrerforskers hvite flukt:

Kunnskapsministeren skriver:

Sosiolog Samina Carina Ishaq:

Les også «Foreldre i Groruddalen vil at barna deres skal bli en ressurs for samfunnet, uansett bakgrunn»

Edvard Nergård Larsen skriver om den delte skolen i Oslo:

Få med deg debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter.