Visserligen är det ofta utmanande att förstå logiken bakom rabalder i sociala medier. Men bråket kring Sverigedemokraternas tunnelbaneannons är osedvanligt gåtfullt. Saken är att det redan finns en blocköverskridande problembeskrivning kring tiggerifrågan som är tämligen drastisk.

Formuleringarna i Sverigedemokraternas tunnelbaneannons var jämförelsevis försiktiga: Beklagar röran. Vi har ett allvarligt problem med tvångstiggeri. Internationella gäng profiterar på människors desperation. Vad skulle den väsentliga skillnaden vara mellan detta budskap och det som såväl regeringen som Moderaterna redan har framfört?

Den 24 juni lanserade regeringen ett nytt åtgärdsbatteri mot organiserat tiggeri, bland annat under rubriken "Stopp för exploatering av utsatta personer". Det aviserades att den sittande människohandelsutredningen ska få tilläggsdirektiv om att utreda ett förbud mot att tjäna pengar på andras tiggande.

Sådan exploatering av tiggare beskrevs av justitieministern som inslag i det här som vi inte kan acceptera. Handen sträcktes ut till oppositionen.

Jämställdhetsministern poängterade att det här är en dålig fråga för politisk splittring och välkomnade samarbete. Justitieministern fyllde i att regeringens förslag i praktiken överlappade med de lagändringar som Moderaterna redan diskuterat. Mycket riktigt var det knappt två månader tidigare som Moderaterna föreslog att organiserande av tiggeri ska förbjudas. De beskrev en situation med kåkstadsliknande bosättningar som ofta är olagliga, miljöer som är oacceptabla och en utveckling som de kallade ohållbar.

De gjorde bedömningen att tiggeriets omfattning och utbredning pekar mot att det ofta är strukturerat och organiserat. Det är oacceptabelt och ska förbjudas. Poängen med att påpeka likheten är inte att ge ett försvarstal för annonsen som sådan.

Det intressanta är att till och med nu, när Sverigedemokraterna för en gångs skull inte är ensamma om problembeskrivningen i en fråga, så framställs partiet ändå som ensamma leverantörer av en unik politik. Även när partiet i en annons skriver in sig i en beskrivning som man hittar hos både regeringen och det största oppositionspartiet, hoppar det politiska kommentariatet ändå upp på bordet som om de sett en mus. Vad är detta för naturlag i svensk debatt?

Osis för Moderaterna och regeringen som försökt ta grepp om tiggerifrågan före semestern, markera handlingskraft och formulera ny politik på området.

Hur går det nu? Annonsen beskrev SD som helt ensamma på bollen. Kritikerna hjälpte till att bekräfta vrångbilden. Sverigedemokraternas presschef Henrik Vinge konstaterade efter annonslanseringen att "Igår blev ju lyckat".

Det förstår jag att han tycker.