Dela via: Facebook

Twitter

LinkedIn

Våra barn och unga är nu måltavlan i en del av den växande och starka kriminalitet som håller på att få ett allt fastare grepp om det svenska samhället. Rånen och våldet är inte bara isolerat till storstäder utan de sker i välmående förorter och i små och medelstora städer.

Men rånen är inte rån. Det är raseri.

För det som inte står i alla de artiklar som varje vecka och månad numera fyller våra flöden om barn och unga som rånas är att det med all sannolikhet är tonåringar med utländsk bakgrund som rånar svenskar. De åker från sina förorter till andra ställen i jakt på någon.

Det handlar om våld och makt. Inte pengar.

Precis som en våldtäkt inte handlar om sex utan om makt och våld i första hand handlar inte den här veritabla rånvåg mot unga om pengar utan om våld.

Och våldet blir grövre. Igår rånades en 18-årig kille i Landala i Göteborg, en del av staden som inte alls kan betraktas som utsatt utan tvärtom. Det är en central del av staden och ligger precis vid Chalmers, bara backen upp från Vasaplatsen.

Killen överfölls av tio stycken killar och tvingades in i ett garage där de efter att ha tvingat av honom alla kläderna skar av hans ena öra eller delar av.

Detta handlar inte om pengar. Vad ska tio ungdomar med begagnade kläder och en mobil till? Ska de dela på bytet på tio eller? Och ett kreditkort med max ett studiebidrag på. Tonåringar rör sig med mycket små ekonomiska resurser generellt för att de bor hemma och går på gymnasiet.

De ville förnedra honom. Förödmjuka honom. Skada honom. En kille de inte känner.

Jag skulle bli förvånad om de inte filmade händelsen, den här sortens sadister gör nämligen inte sällan det. Och trots att han gav dem sakerna och gjorde som de sa skar de av honom örat. Ren tortyr.

Varken de här killarna eller de flesta andra av likadana rån handlar om något annat än en sak – en etnisk baserad grund för ett rent klasskrig. Det låter kanske drastiskt att uttrycka sig så men det är vad det är.

För media skriver som sagt inte att killarna som utsätts är etniskt svenska killar från välmående förorter, som blir överfallna av gäng av killar från förorter och där alla har utländsk bakgrund. Men de få rånoffer som går ut i media och berättar har alla hittills varit svenskar med svenska föräldrar, boende i lugna områden.

Rånarna åker från sina områden i jakt på en svensk kille att slå, tortera och förnedra. Pengarna skiter de i. Ibland har de bil, ibland moped, ibland åker de kollektivt bara.

Det är så här en total brist på integration ser ut. Detta är kostnaden och det kommer bli värre.

Jag skulle inte bli förvånad om de flesta rånare är födda i Sverige, för just personer födda till utlandsfödda föräldrar är de som är mest överrepresenterade i brottslighet just nu.

Vi har importerat en permanent ny underklass till Sverige sedan 1990 och framåt och bara fyller på, med människor som inte har en chans att få ett vettigt jobb eller något jobb alls de flesta av dem. Avstånden mellan dessa förorter, där få jobbar, kriminaliteten är hög och bostäderna allt längre från svensk standard för varje år och de orter som domineras av etniska svenskar blir värre för varje år.

Ett raseri byggs upp. Skillnad mellan vi och dom är påtaglig. Som moderat är jag enig med socialister på en enda punkt – vi borde prata mer om klass. Men där de tror på modellen att alla ska ha det lika dåligt tror jag som borgerlig på klassresan.

Socialdemokraterna tror sig ha utplånat klasskillnader i Sverige, samtidigt som de drivit på att importera en underklass som är ännu lägre ner på socialgruppsskalan än de som de hävdar inte längre finns.

Den här gruppen är nu så stor och skillnaderna så tydliga att raseriet nu är släppt fri på gator. Bokstavligen. Det är vad rånen egentligen handlar om.

Mig veterligen finns det bara en skribent i Sverige som verkligen bevakat den här frågan, och skrivit om den länge och det är Malcom Kyueyune.

Han har länge skrivit om det förestående etniska klasskriget vars grund av ilska byggts upp i förorterna under lång tid och nu kan man tyvärr säga att han börjar få rätt, för krutdurken har exploderat 2019.

Den här texten skrev han redan för två år sedan på sin blogg.

Här är vi nu, i Malcoms dystopi. Tragiskt nog.

Och den enda omedelbara lösningen som står till buds är givetvis att bura in rånarna, få bort dem från gatan. Men det botar knappast det underliggande problemet. Raseriet dessa killar känner mot svenska killar. Sådana som mina barn. Ett raseri som bygger på avundsjuka, en känsla av att inte höra till, att leva i olika världar.

Och de tar ut det på barn och unga som får hela sin tillit till världen raserad i ett slag. För vad händer med en 13-åring som rånas på vägen hem från fotbollsträningen i sitt område? En 18-åring, alltså en kille som går i tvåan på gymnasiet, som får sitt öra avskuret i ett garage på vägen hem kl. 23 en vanlig vardag? Eller studenten som kidnappades i nio timmar i en stulen bil bara för att han råkade gå ut ur en T-baneuppgång i Hammarbyhöjden? En välmående förort precis söder om söder där jag själv bodde 2004-2006.

Det omedelbara är såklart rädsla. Att de känner sig permanent otrygga och rädda även i sina egna bostadsområden, i sina hem, mitt på dagen. En fruktansvärd sak. Att gå omkring och alltid vara rädd. Men vad händer med rädslan sedan, i en ung människa?

Den kan förvandlas till raseri.

Och här har vi en våldsspiral vi inte sett början på ännu. Precis som Malcom skriver i sitt insiktsfulla blogginlägg kommer vi få se svenskar på olika sätt slå tillbaka, bokstavligen. För att staten övergett dem. Staten skyddar inte oss längre och den skyddar inte våra barn.

Vad händer när folk tar saker i egna händer?

Jag vet inte om folk förstår hur livsfarlig och explosiv den här utvecklingen kan bli och det kan gå fort.

……………………..

Vill du stödja mig? Bli en Patreon

Eller Swish: 0762096244

Sajten är öppen och gratis, väljer man att donera ska detta betraktas som en gåva utan krav på motprestation.