av

I går publicerade OECD en ny studie som snabbt spridit budskapet ”Nu är det bevisat, inkomstojämlikhet är dåligt för tillväxten!”. I den konstateras att det framförallt är den relativt sämre utvecklingen för den undre halvan av fördelningen som drar ner tillväxten. Effekterna är enligt studien ganska stora: tillväxttakten i Sverige skulle ha varit i storleksordningen 20 procent högre under perioden 1990-2010 om inte inkomstskillnaderna ökat under denna period (sid 18 i rapporten). Studiens resultat tycks bekräfta vad andra studier från till exempel IMF tidigare visat.

Studien verkar på det hela taget välgjord och pekar på en rad intressanta och tänkvärda samband. Samtidigt finns det anledning att vara skeptisk till resultatens allmängiltighet. Generellt sett bör man undvika att baserat på studier som denna dra svepande slutsatser av typen ”inkomstojämlikhet är dåligt för tillväxten” (det samma skulle förstås också ha gällt om resultatet varit ”inkomstojämlikhet är bra för tillväxt”).

Anledningarna till detta är flera. Till att börja med är båda begreppen – inkomstojämlikhet och tillväxt – helt enkelt är för breda och mångfacetterade för att sambandet (oavsett vilket det skulle vara) ska ha någon enkel tolkning eller implikation. Ser man till teorier som försökt förklara hur tillväxt och inkomstskillnader hänger ihop så har flera också, ända sedan Kuznets, poängterat att relationen mellan de två kan vara olika i olika utvecklingsfaser. Relaterat till detta kan man tänka sig att effekten är olika på kort och lång sikt. Flera studier på 1990-talet fann en negativ effekt av att ett land hade stor ojämlikhet i början på 1960-talet på tillväxten under 30-årsperioden därefter (se Roland Bénabous översikt här).

Andra, något senare studier, betraktade motsvarande länder under samma period men nu i en panel där man såg till effekten av inkomstskillnader under en 5-årsperiod på tillväxten i perioden efter och fann då motsatsen, alltså att högre inkomstskillnader var associerade med högre tillväxt i perioden efter. (Mest kända är denna studie av Kristin Forbes och denna av Robert Barro. Den senare finner att tillväxten skadas av inkomstskillnader i fattiga länder men vice versa i rika).

Abhijit Banerjee och Esther Duflo har i en senare artikel försökt redan ut vad dessa olika resultat beror på. Deras korta svar är oavsett specifikation så verkar inte data stödja en linjär specifikation överhuvudtaget. De finner snarast att förändringar i inkomstskillnader, oavsett riktning(!) är associerade med lägre tillväxt. De understryker också att oavsett specifikation i de ovanstående studierna (inklusive deras egen) så kan man inte dra några slutsatser om inkomstskillnaders kausala effekter på tillväxt.

Det finns kort sagt många empiriska studier som alla har sina brister och förtjänster. Vissa menar att inkomstskillnader är associerade med högre tillväxt andra att det är tvärtom. Det finns också många teoretiska mekanismer som skulle kunna förklara varför inkomstskillnader är bra för tillväxt, och minst lika många som ger en tänkbar förklaring till varför inkomstskillnader är dåliga för tillväxt (jag har försökt sammanfatta dessa mekanismer här och den aktuella OECD studien gör detsamma (sid 10-14). Se också t ex följande översikt av Esther Duflo som behandlar både hur tillväxt kan påverka inkomstskilnader och inkomstskillnader påverka tillväxt). Sammantaget har vi lärt oss mycket om sambandet och det har formulerats många viktiga teorier för hur inkomstskillnader och tillväxt hänger ihop. Men det kommer aldrig finnas ett entydigt svar på frågan är inkomstskillnader bra eller dåliga för tillväxt (lika lite som det finns ett svar på frågan ”vilket är det optimala skattetrycket?”).

Så vad är kontentan? Vi kan inte veta så vi kan lika gärna lägga ner, eller? Nej, självklart inte. Den nya OECD studien fokuserar på en rad intressanta aspekter. Till exempel gör man mer än vad de flesta tidigare studier gjort i termer av att se till olika delar av fördelningen i stället för att enbart använda ett sammanfattande mått som Gini-koefficienten. Det är bra för om man ser närmare på vissa av teorierna så har de mer precisa prediktioner kring vilken del av inkomstfördelningen som påverkas av olika förändringar. Man försöker också fokusera mer på vilken kanal som skulle vara viktig och finner till exempel att minskade inkomster i de lägre inkomstskiktet påverkar deras möjligheter till högre utbildning. Dessa resultat är intressanta för att de studerar en specifik kanal genom vilken man kan tänka sig att en långsiktig tillväxteffekt kan verka. Om, vilket OECD studien finner, växande inkomstklyftor gör att det går sämre utbildningsmässigt för personer med lågutbildade föräldrar så kan detta påverka tillväxten genom att inte fult ut ta tillvara på kapaciteten hos dessa personer. Detta är något mera precist än att konstatera att inkomstskillnader är dåliga (eller bra) för tillväxt. Mera sådant.