Fördomar eller fakta?

Sverigedemokraterna är ett parti som har utsatts för det ena riset efter det andra i riksdag, media och debatter. Men kritiken som riktas mot dem är sällan särskilt genomtänkt eller utförlig, med undantag från de gånger då man påvisat att SD:s representanter fifflar med statistik och siffror.

På grund av detta bestämde jag mig för att grundligt läsa SD:s parti- och principprogram för att ta reda på om SD verkligen är ett främlingsfientligt parti eller inte. Detta är mina fynd.

En politik om människan

En sak som är oerhört tydligt med SD:s politik är att den handlar om människan i en bred bemärkelse. Både människan i stort, och människan som svensk. All politik går i fler eller färre led tillbaka till en viss människosyn. Därför är det av yttersta vikt att förstå hur SD:s människosyn ser ut innan vi fortsätter. Denna syn kommer att förklaras med ett språk som inte lyfts direkt ur partiprogrammet. Istället måste vi analysera termerna och deras bruk med hjälp av ett mindre abstrakt språk. I akademiska kretsar kallar vi detta för operationalisering.

SD inleder förteckningen över sin människosyn med att erkänna att ”Varje människa har ett grundläggande och okränkbart värde och varje människa har rätt till frihet, självbestämmande, trygghet, gemenskap samt de basala andliga och materiella grundförutsättningar som krävs för att kunna leva ett värdigt liv.” (SD:s principprogram, 2014, s. 7) . Men med rättigheter följer också skyldigheter gentemot medmänniskorna. Ifall dessa skyldigheter bryts kan en individ fråntas sina rättigheter, som t.ex. rättigheten till frihet.

Efter detta ägnas ett förhållandevis långt avsnitt åt att fördöma en klassisk humanfilosofisk syn på människan som ett oskrivet blad. SD menar att social betingning är inte det enda som utgör människans tendenser och rationalitet. Destruktiva handlingar är således inte blott ett symptom på samhällets brister. Principprogrammet kritiserar socialismen (m.m.) för att bygga sin politik på tanken om en naturligt god människa (d.v.s. klassiska humanistiska ideal (j.m.f. ”själsgnista”)).

Istället menar SD att en människa, hennes val, rationalitet och så vidare utgörs dels av sociala betingelser och dels av biologiskt arv. I principprogrammet talar man om en människans ”essens”, vilket är ett något diffus begrepp som vi måste analysera närmare.

Vidare till: Om människans essens >>>