Vikendice, kuće, auti... HDZ-ovci imaju sve više problema da u javnosti opravdaju imovinu, a uvjeravali su nas da se nakon Sanadera to više neće ponoviti

Oni koji ne uče iz svojih grešaka u prošlosti osuđeni su ih ponavljati. Možemo tako parafrazirati poznatog filozofa Georga Santayanu kad govorimo o borbi protiv korupcije i rasta političke kulture u Hrvatskoj. Kad je prije 10 godina pod pritiskom Europske unije Hrvatska silno poželjela dokazati da je spremna za europsku obitelj, a da nije blatna balkanska krčma u kojoj caruju klijentelizam, korupcija i nepotizam, javnost je ostala zgrožena količinom korupcijskih afera koje su isplivale na vidjelo. I modela na koje se pljačkala Hrvatska.

Sljedećih godina živjeli smo u uvjerenju da smo naučili na greškama. Da se više nikad ne može ponoviti da, primjerice, Ivo Sanader i njegova obitelj imaju nesrazmjer u imovini od 27 milijuna kuna. I što je još gore, da baš niti jedna institucija nikad na to ne mrdne niti prstom. Sve dok Sanader nije sam abdicirao, a politika dala zeleno svjetlo da se istraži ono o čemu se samo tajno nagađalo po hodnicima.

Sanader je tek sad završio u zatvoru i ima jednu pravomoćnu presudu, ali za većinu drugih koruptivnih djela za koja se tereti još nema pravomoćnih presuda. I nije tu samo problem Sanader, on je samo postao jedan od simbola. Sanader je pomno gradio svoju mrežu odanih suradnika prve četiri godine vladavine, a onda je u sljedećemu mandatu korupcija procvjetala. Trebalo je neko vrijeme da su se svi uigrali. Da su postavljeni na čela javnih tvrtki oni koji će biti poslušni.

Oni kojima će moći doći HDZ-ov rizničar i šef carine Mladen Barišić i narediti da posluju s određenim tvrtkama, plaćaju fiktivne račune... Trebalo je vremena da se s građevinskim tvrtkama dogovore modeli dobivanja poslova i preplaćivanja u građenju. Glavno obilježje cijelog jednog mandata je bilo da niti Porezna uprava, niti Državno odvjetništvo, niti policija nisu reagirali. Tako Sanaderov model nije zaustavljen u početku, dapače pušteno mu je da se razvije do neslućenih razmjera.

Kad je Sanader otišao, imali smo i dalje sličnih slučajeva. Pao je prvo nekad moćni Nadan Vidošević, koji je još bez presude, a utvrđen mu je nesrazmjer imovine od 38 milijuna kuna. Tek prije četiri godine je krenuo obračun i sa Zdravkom Mamićem i njegovom hobotnicom, u vrijeme kad je već uspio sakupiti bogatstvo. I neki ministri iz vlade Zorana Milanovića, poput Tihomira Jakovine, kad su otišli s pozicije, krenuli su u kupnju nekretnina. A samo mediji su mu dosađivali s pitanjima o podrijetlu imovine.

express

Iako je u postsanaderovsko vrijeme SDP najavljivao veliki obračun s korupcijom, provjeru imovine i žestoku borbu protiv nesrazmjera imovine, sve je završilo tek površnim rezultatima. Pa čak i ako su osnovali i posebno tijelo u Poreznoj upravi, tzv. Porezni Uskok, u kojem su bili vrhunski forenzični stručnjaci obučeni za provjere računa i razotkrivanje skrivene imovine.

Danas je na niz primjera vidljivo da ponavljamo iste greške, a da nema niti političke niti institucionalne volje da se moguće koruptivne radnje odmah provjere, ispitaju i utvrdi imaju li najviši dužnosnici nesrazmjer imovine. Štoviše, neki od njih se niti ne trude davati posebna obrazloženja na nelogičnosti o kojima se piše u medijima. A popis dužnosnika za koje se javnost pita otkud im novac je sve duži: ministri Lovro Kuščević, Tomislav Tolušić, Goran Marić, ministrica Gabrijela Žalac, zastupnik Josip Đakić, braća Brkić...

U Hrvatskoj je do 1990. godine postojao Zakon o ispitivanju porijekla imovine i oduzimanju nezakonito stečene imovine.

"Obustavit će se postupci koji su pokrenuti po ovom zakonu, a u kojim nije doneseno pravomoćno rješenje. Neizvršena rješenja neće se izvršiti. Prava građana kojima je oduzeta imovina po ovom zakonu odredit će se posebnim zakonima", stoji u kratkim odredbama kojim su ukinuli taj zakon prije točno 29 godina.

Iako je on imao danas neprihvatljive odredbe, koje zadiru u pravo vlasništva, ipak se postavlja pitanje bi li nam novi, suvremeni Zakon o podrijetlu imovine, bio dobar alat za borbu protiv korupcije.

"Nije cjelovito ispunio izvješće o imovnom stanju. I to što se tiče svojih nekretnina, bilo onih koje su knjižno, izvanknjižno vlasništvo, što se tiče svojih pokretnina, što se tiče OPG-a, što se tiče automobila, i što se tiče svih ovih ostalih prihoda, kako za sebe, tako i tada za svoju suprugu", službeno je obrazloženje zašto je Povjerenstvo za sprečavanje sukoba interesa pokrenulo postupak protiv HDZ-ova zastupnika i šefa HVIDR-e Josipa Đakića od prošlog tjedan.

Đakićeva prijavljena imovina, kao i imovina njegove obitelji je značajno porasla tijekom zadnjih 20 godina, a ako 2019. Povjerenstvo ima dokaze za niz nekretnina i dohodak koji nije prijavio, onda bi to bio to bio skandal. Ali je sve završilo kao vijest. Đakić u najgorem slučaju može dobiti kaznu do 40.000 kuna koju može platiti na rate i na koju se smije žaliti. I to mu je najveća kazna. Ministar uprave Lovro Kuščević, kako je otkrio portal Index, voli se odmarati u divnoj maloj vikendici u svom Nerežišću na Braču.

express

Ona je izgrađena na veoma čudan način, s dozvolom koja je krenula s obnovom postojeći mali gospodarski objekt. No, iako je ministar često tamo, kuća se vodi na njegova šogora. Koji je do prije par godina bio u skupini građana koja je od države kupila stan po povoljnim uvjetima. Ali čak i za tu cijenu mu je morao jamčiti šogor Lovro. Sada ima divnu oazu. Je li to Kuščevićevo ili ne? Je li možda šogor dobio neki nenadani primitak i zaista sam izgradio kuću pa je samo daje na korištenje iz zahvalnosti šogoru?

Ili je možda ministar, a nekadašnji načelnik općine Nerežišće preusmjerio svoj skriveni novac šogoru? Sve ove opcije su otvorene, ali ih i nema tko ispitati. Ministar je samo rekao da je on svoju imovinu prijavio. Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa nema nikakve ovlasti provjeravati račune i tijek novca ni ministra, a kamo li njegova šogora. Porezna uprava je možda reagirala, ali možda i ne. Nikada nećemo saznati jer na takva pitanja ne odgovaraju. Možda je sve čisto, možda nije.

Ministar bi radi zaštite svog integriteta trebao izaći pred novinare i sve objasniti, a s njim bi mogao i šogor. Ali to nisu uradili, nego su se zadržali na šturim odgovorima. Nešto drugačije, ali opet u biti slične situacije su i s ostalima članovima Vlade. Ministar poljoprivrede Tomislav Tolušić se mogao opravdati greškom i ispričati se jer je prijavio upola manju kuću računajući samo neto stambeni prostor.

No, novinari su otkrili još niz njegovih veza i s tvrtkom od koje je kupio zemljište, a paralelno im prodao stan, i da je njegova supruga zemljište na moru kupila od baš tvrtke koja surađuje s njegovom županijom i kojoj je davao poslove, da na kraju, barem po prijavi u imovinskoj kartici, postoje sumnje na sav tijek novca. Opet niti novinari niti povjerenstvo nemaju nikakve alate za praćenje tijeka novca, a nije poznato da se i jedno tijelo tim bavilo.

Ministrica Gabrijela Žalac je u svom dvorištu imala novi Mercedes za koji tvrdi da je majčin iako ga je vozio i njezin suprug. Unajmljen je od poduzetnika koji otvoreno kaže da je prijatelj s ministricom i obitelji i koji je prolazio na javnim natječajima Vlade. Plaćene račune za najam nisu pokazali, a vidjet ćemo hoće li ih poslati povjerenstvu. Milijan Brkić, danas drugi čovjek HDZ-a, još kao službenik u Sigurnosno-obavještajnoj agenciji kupovao je stan, mešetario dionicama i na tome zarađivao, a njemu je nesrazmjer imovine utvrdila i Porezna uprava.

Ali je on rekao da je 1,2 milijuna kuna stiglo od brata Joze u Australiji. Nije mogao to dokazati računima, nego je tvrdio da je donio novac u gotovini i Porezna mu je povjerovala... Sve su to veoma dvojbeni slučajevi koji su se otvorili u zadnje vrijeme, a treba li nam zaista zakon o podrijetlu imovine ili samo neovisnije institucije koje će zaista raditi svoj posao?

Nastavak na sljedećoj stranici...