Se godt på fotoet ovenfor. Uniformerede og bevæbnede soldater er sat ind for at bevogte synagogen i København. De bærer et selvlysende armbind med ordet POLITI i fede versaler og politiets kendte typografi. Nedenunder står der: Forsvaret.

Så hvad er de: soldater eller politimænd? Hvad må de, og hvad må de ikke? Hvilke beføjelser har de? Er du som borger forpligtet til at oplyse dit navn, din fødselsdato og din adresse til dem? Kan de anholde dig?

Det korte svar er, at det er fuldstændigt uklart. Det ligger fast, at soldaterne er under politiets kommando. Men hvilke beføjelser – om overhovedet nogen – de faktisk har, hersker der stor tvivl om.

Ifølge en af landets førende eksperter i politiret, Ib Lennart Henricson, der er ekstern lektor ved juridisk institut på Aarhus Universitet og har skrevet den kommenterede udgave af Politiloven, savnes der hjemmel i lovgivningen til, at soldaterne kan udføre politiarbejde.

»Der er ikke hjemmel til, at soldaterne f.eks. beder om dit navn og din adresse. Når de optræder som politi, skal de have delegeret den myndighedsudøvelse, som politiet har.«

De kan ikke foretage anholdelser eller en visitation, mener han. De kan faktisk ingenting uden at risikere at havne i retten for et ulovligt tvangsindgreb, og de er i øvrigt ikke engang beskyttet som tjenestemænd i straffelovens forstand, hvis en borger f.eks. sætter sig til modværge.

»Det giver en masse rod, at vi ikke har en ordentlig delegation af myndighedsudøvelsen. Der er klare regler, der delegerer kompetencen til militæret, når de f.eks. regulerer trafikken eller opererer til søs. Dér er soldaten beskyttet som tjenestemand med retmæssig adgang til at påbyde noget. Hvis ikke den hjemmel er der, er han bare en almindelig borger, og så er situationen en helt anden.«

Hvad militæret egentlig må under udførelse af politiopgaver, kan kun klargøres med hjemmel i Politiloven, siger Ib Lennart Henricson:

»Det er så åbenbart, at der mangler en ordentlig delegation af hjemlen. Du kan jo spørge ved Ombudsmanden, han vil sige det samme som mig. Hvis man delegerer magt- og myndighedsbeføjelser, skal der være en totalt klar hjemmel til, hvad man får lov til.«

Svar fra ministeriet

I et svar til Information henviser Justitsministeriet til forsvarsloven, hvoraf det af forarbejderne fremgår, at Forsvaret »permanent eller lejlighedsvist« kan bistå politiet med at løse opgaver.

Justitsministeriet skriver, at det skal ske under politiets ledelse, og at det er politiet, der er ansvarlig for opgavens løsning »i overensstemmelse med de regler, der gælder for politiets virksomhed«. Ministeriet henviser til Rigspolitiet, som har lavet en instruks til Forsvaret.

Information spørger på den baggrund Ib Lennart Henricson:

– Kan man omvendt ikke sige, hvis der nu ligger en instruks i skuffen til Forsvaret fra Rigspolitiet, der delegerer beføjelserne, så er hjemlen der?

»Nej, nej. Det kan ikke løses administrativt. Det skal op på lovplan. Hjemlen er ikke god nok i forsvarsloven.«

Ib Lennart Henricson er tilsyneladende ikke alene med det synspunkt, at der er mangelfuld hjemmel til soldaternes politiarbejde. I december 2016 udkom rapporten Soldater i Europas gader fra Center for Militære Studier: »Det nuværende retlige grundlag for samarbejdet mellem politi og forsvar er særdeles uklart,« lød konklusionen.

Juristen bag er nu ansat i Justitsministeriet. I regeringens eget lovkatalog for 2017-2018 er der netop lagt op til en ændring af politiloven og retsplejeloven for Forsvarets bistand til politiet. Lovforslaget er programsat til december – altså to måneder efter indsættelsen af soldaterne ved synagogen:

»Formålet med lovforslaget er at skabe et klarere og mere tidssvarende lovgrundlag for forsvarets bistand til politiet. Med lovforslaget forankres Forsvarets bistand til politiet i et nyt kapitel i politiloven, som bl.a. fastsætter regler for, hvilke opgaver politiet kan anmode Forsvaret om bistand til at løse, og hvilke beføjelser forsvarspersonalet kan tildeles i disse sammenhænge. Herudover har lovforslaget til formål at udvide Den Uafhængige Politiklagemyndigheds (DUP) kompetenceområde.«

Fremover skal soldaterne altså under DUP’en i klagesager, hvor de i dag står under Forsvarets auditører.

Skarpe opgaver

Professor Henrik Stevnsborg underviser i politiret og retshistorie og forsker i samspillet mellem politi og forsvar på Københavns Universitet. Han siger:

»I disse menneskerettighedstider er der noget uhensigtsmæssigt ved, at området nok er reguleret, men uden at borgerne har kendskab til det. Politiloven kom bl.a. til verden, fordi borgerne skulle kunne vide, hvad må politiet, og hvad må politiet ikke uden for strafferetsplejen. Det er det samme her: Borgerne skal kunne vide, hvad deres stilling er. Hvad sker der, hvis du ikke vil opgive navn, fødselsdato og bopæl? Skyder han dig så? Det gør han jo nok ikke. Men der er den grumme sandhed i det, at politiet er uddannet til at håndtere sådanne situationer og pacificere dig, hvorimod Forsvaret – hvordan du end vender og drejer det, og selv om du giver dem et politijob – skal nedkæmpe fjenden. Når du kommer gående i Krystalgade, er du ikke en fjende. Du er en borger, så du skal pacificeres. Der er en problematik i det. Der er behov for at få tydeliggjort en hjemmel til det her, og hvor du kan gå hen med din klage, hvis der er noget, du er utilfreds med.«

De faglige organisationer beklager, at regelgrundlaget ikke er på plads allerede før indsættelsen.

Flemming Vinther, formanden for Hærens Konstabel og Korporalforening, siger:

»De militære love og regler er jo ikke skabt til at løse skarpe opgaver i København. Det har simpelthen ikke været muligt at få alt det her på plads før indsættelsen. Det havde ellers i dén grad været at foretrække. Men når først politikerne trykker på knappen, forventer de jo, at hele verden står klar. Det er vi ikke altid helt. Det er da ikke sjovt.«

Politiforbundets formand Claus Oxfeldt:

»Jeg er fuldstændig på linje med soldaternes faglige organisationer her. Der er nogle ting, der skal lægges fast og laves noget lovgivning omkring. Jeg havde bestemt helst set, at det arbejde var gjort før indsættelsen. Man kan godt blive bekymret for, hvor dem fra Forsvaret står, hvis der opstår noget.«

Justitsminister Søren Pape Poulsen har ikke svaret Information på, hvorfor lovgrundlaget ikke er på plads før indsættelsen af soldaterne.