Gala Bute: Judecătoarea s-a enervat și a cerut numere din ”mobilul” cărăușului care spăla banii europeni în plicuri și pungi! Gest neobișnuit în tribunalele din România: Angela Dragne a pus un martor să-și scoată telefonul din buzunar și să dea instanței contactul celui care îl punea să spele banii europeni

miercuri, 19 octombrie 2016, 5:16

de Mirela Neag, Răzvan Luțac și Cătălin Tolontan

Dacă e adevărat.

Mark Twain credea că în rai mergem pentru climă și în iad pentru companie.

Dacă e adevărat, sala unde se judecă Gala Bute nu e în mod sigur raiul. Afară e frig, înăuntru e cald. ”Deschideți, vă rog, geamul!”, spune judecătoarea.

Dar compania, o, ce companie!

Astăzi sînt aici doi foști importanți campioni de box, Leonard Doroftei, ca martor, și Rudel Obreja, ca inculpat.

Se adaugă doi miniștri, Elena Udrea și Ion Ariton, ambii mult mai tăcuți decît de obicei. În spate se zăresc un șef de companie națională pe vremuri cu un buget egal cu 10 județe, Ana Maria Topoliceanu, și actualul secretar de stat din Ministerul Economiei, martorul Neculai Banea.

Omul tăcut care i-a lovit și pe Udrea, și pe Băsescu

În colțul din dreapta al sălii de la Înalta Curte, nebăgat de seamă, stă Gheorghe Nastasia.

Fostul secretar general al Ministerului Turismului este specialistul pierderii în decor. Cămășile lui au culoarea pereților, vîntului și uitării.

Dar, așa ghemuit cum stă, Nastasia e omul care are un rol de pivot nu doar în Gala Bute, unde faptele sînt ramificate și nu depind atît de mult de el, dar mai ales în recentul dosar al Ioanei Băsescu.

Îl privești.

Și-a recunoscut vinovăția. Într-un an și trei zile, de cînd a început procesul, Gheorghe Nastasia a scos cîteva fraze.

Cu încă două consoane, despre finanțarea campaniei electorale, e posibil ca de la acest personaj pe care azi nu știi de unde să-l iei, dar care în anii de glorie pedelistă semna totul în locul Elenei Udrea, să ajungă în instanță însuși Traian Băsescu.

Rudel, egal cu el însuși

Efectul acesta de împuținare e valabil pentru aproape toți cei care ajung în fața judecătorilor.

Pe stradă, în mașini și, mai ales, în instituțiile de stat unde majoritatea lucrează, sînt neclintiți și puternici. Cînd pășesc aici, devin alți oameni și afișează o versiune năpăstuită a lor, diminuată și prin scenariu, dar și prin presiunea locului, că n-or fi toți actori!

De aceea Rudel Obreja sare atît de tare în ochi. El nu s-a micșorat nici cu un milimetru.

Îmbrăcat mereu într-un costum fin, cu inițialele brodate pe manșeta cămășii albe, organizatorul Galei Bute e egal cu omul care făcea conferințe de presă sub reflectoare colorate, în care anunța meciul finanțat pe bani europeni, deși lumea îi atrăgea atenția că așa ceva nu s-a mai văzut! Cristi Ghinea a scris un editorial în România liberă în care anunța încă din 2011 că nimeni din UE nu e atît de dus cu capul încît să deconteze o asemenea năzdrăvănie.

Au trecut cinci ani.

De banii europeni s-a ales praful și i-a plătit contribuabilul român din buget, însă Rudel e același. Ca și cum mîine dimineață ar lua-o de la capăt.

El sare din bancă, vorbește tare și stă cu spatele la judecătoare, spre amuzamentul iritat al propriilor avocați, care știu că n-au ce-i face.

Ziua începe cu Viorel Sima

Audierea începe cu Viorel Sima, fost secretar general al Federației Române de Box.

”Sînteți prieten sau dușman cu vreunul dintre cei din caz?”, întreabă Angela Dragne, șefa completului. ”E finul meu”, îi șoptește Obreja avocatului. ”Asta nu contează”.

Obreja și Sima au fost apropiați, apoi extrem de apropiați, mai tîrziu ostili și, azi, au terminat prin a-și congela relația în cuburi de tăcere.

”Ce funcție aveți?”, îl întreabă judecătoarea pe Sima. ”De ieri, sînt din nou secretar general al federației de box”.

FRB a primit 400.000 de euro de la companiile naționale drept sponsorizare, bani pe care i-a dat firmei lui Obreja. Pe asta insistă instanța.

În cîteva puncte, mărturia lui Sima se bate cap în cap cu ceea ce a declarat în urmă cu un an în fața procurorilor.

Magistratul remarcă imediat.

”Vă amintesc că sînteți sub jurămînt!”

Judecătoarea îl înghesuie pe secretarul general al FRB.

-Ați cerut un audit cînd ați ajuns acum cîțiva ani la federație?

-Da.

-Și s-au descoperit nereguli?

-Da, dar nu în legătură cu Gala Bute.

-Procurorilor le-ați declarat altceva.

-Asta a fost senzația mea de atunci, anticiparea.

-Vă citesc din mărturia de la DNA: ”Auditul a identificat nereguli la Gala Bute”. ”Identificat” nu presupune o opinie, ci o realitate.

-Doamna judecător, eu vă arăt documentul de audit. Așa, eu pot să vă spun orice. Uneori greșesc. Dar documentul spune că nu s-au găsit nereguli.

-Domnule Sima, vă amintesc că sînteți sub jurămînt! Ați mai spus procurorilor că FRB nu putea organiza gala.

-Conform statutului, putea.

Dialogul ajunge într-un punct alarmant pentru martor.

Linia apărării: procurorul DNA i-a învățat pe Sima și pe Doroftei ce să scrie

Diferențele sînt atît de mari, încît șefa completului se dă înapoi de la microfon, își ia parcă elan și revine să întrebe, aproape lipită de micul obiect argintiu.

Celelalte două judecătoare, Leontina Șerban și Florentina Dragomir, privesc și ele țintit către Sima.

-Ne puteți explica diferențele între ce spuneți acum și ce ați spus la DNA?

-Doamna judecător, am fost pus să spun.

Tulburare în sală. Udrea, Obreja, avocații, toți murmură și strigă ”Consemnați! Consemnați!”.

Judecătoarea zîmbește.

-Domnule Sima, ne-ați spus că ați fost jurnalist. Dacă eu vă indic să ziceți ceva ce nu e adevărat, o să spuneți?!

-Nu. Nu asta am vrut să spun! (Galeria inculpaților din spate protestează, sfîrîie, păcăne).

-Atunci răspundeți-mi clar, vă rog! V-a indicat procurorul să spuneți ceva?

–(Sima tace cîteva secunde) Nu mi-a indicat nimeni, direct, ce să spun.

Avocatul Chiciu, apărătorul Elenei Udrea, atrage atenția că, deși Sima a spus că a discutat o oră și jumătate cu procurorul, timpul notat pe documente arată că a durat de la 10:50 la 11:10.

”Asta nu înseamnă o oră și jumătate, doamna judecător!”. ”Am discutat o oră și jumătate. Poate că 20 de minute a durat redactarea”, explică martorul.

Avocații insistă pe ideea că procurorul i-a zis lui Sima ce să spună. ”Parcă sîntem la un profesor care vrea să ne pice”, spune avocatul Octavian Țopa.

Inculpații păstrează aceeași linie de apărare și la mărturia lui Leonard Doroftei.

”De zeci de ori am scos cîte 10.000 de lei și îi dădeam lui tata”

Doroftei, fostul șef al FRB, e mult mai scurt. A venit însoțit de un avocat. Vorbește puțin, răspunde doar la întrebări.

Opinia lui e că FRB nu putea organiza gala. ”Păi pe a ta, cea din 2002, cum a organizat-o?”, întreabă Obreja. ”Eram sportiv, nu știu eu lucrurile astea”, răspunde sec Doroftei.

La bară urmează martorul Vladislav Ceban.

”Cu ce vă ocupați acum, domnule Ceban?”. ”Sînt agent de vînzări la British American Tobacco. Prescurtat, BAT”.

În pulover albastru, tînărul pare stresat, atît de stresat cît poate fi cineva care declară senin că ”scoteam cîte 10.000 de lei, de zeci de ori, nu știam de ce, și îi duceam tatălui meu, care nu știu ce făcea cu ei”.

Procurorii susțin că Vladislav Ceban era cărăușul.

Prin el o parte din banii europeni și de la buget pe care i-a primit Rudel Obreja pentru Gala Bute erau returnați șefului FRB.

Schema?

Banii orfani ai Europei

DNA spune că banii mergeau întîi în două firme configurate special pentru evaziune, pe care le controla tatăl lui Vladislav, Iurie Ceban.

”Nu știu ce afaceri făcea tatăl meu. Știu că atunci avea o balastieră”, zice Vladislav. În rechizitoriu apare și o stînă.

Mult după ce meciul Bute – Mendy se încheiase, banii europeni pentru promovarea imaginii României au fost învîrtiți, ca să devină cash, prin firmele acestui grup controlat de Ceban tatăl.

Iurie Ceban este cetățean al Republicii Moldova, aflat acum la Chișinău. ”Știți unde stă?”. ”Da, dar nu știu adresa”. Șefa completului respiră adînc.

Procurorii zic că banii se întorceau la Obreja. Alți bani mergeau la clienții politici și se întorceau în costuri de campanie.

Așa erau plătiți inclusiv la postacii de pe net, care calomniau investigația.

Cînd ziarul scria, în 2011-2014 despre Gala Bute, povestea părea scoasă din filmele polițiste.

Eram mici copii!

Noi și cititorii aflaserăm că o parte a banilor migraseră subteran. Că Termogaz a plătit lui Obreja o diferență.

Gazeta publica, în aprilie 2014, povestea celor 2 milioane de lei de la Gărdean către Obreja. Ce se discută azi în instanță. Cu precizarea că erau mai mulți bani: 3 milioane de lei. Nu știam că se cară prin oraș zeci de plicuri mari cu bani. Banii orfani ai Europei.

”Scoateți, vă rog, telefonul!”

-Și ce făceați cu banii?

-Îi scoteam de la bancă.

-Dar nu știați ce reprezintă?

-Nu, pentru că ordinele de plată sau ce erau alea erau deja completate. Eu doar stăteam la coadă și scoteam banii.

-I-ați mai dus și altundeva decît tatălui dumneavoastră?

-Îi duceam niște plicuri și pungi la firma Nei Guard, lui Adrian Tudose. Dar nu știam ce e în ele. Ar fi trebuit să-mi bag nasul și nu voiam asta.

-Pe domnul Obreja l-ați văzut vreodată?

-La Nei Guard, cu Adrian Tudose, o dată parcă. Era acolo. Și parcă l-am mai văzut într-o mașină cu tatăl meu și cu Tudose, dar nu pot confirma că era el, Rudel Obreja.

-Unde?

-Mergeau cu mașina în jurul blocului unde locuiam.

-Și chiar nu știți adresa tatălui dumneavoastră?

-Nu o știu. Adică știu cum să ajung la casa lui din Chișinău, dar nu care e adresa.

-De cîte ori ați scos bani?

-De 15-20 de ori, cred.

-La DNA ați spus că de 20-30 de ori.

-Nu mai țin minte.

-Sînteți tineri, ar trebui să nu uitați atît de ușor!

-Nu mai țin minte, pe cuvînt!

Judecătoarea nu mai rezistă. E momentul de vîrf al zilei.

Îi cere martorului telefonul. ”Unde îl aveți?”. ”În buzunar”, zice cărăușul de bani. ”Scoateți telefonul! Dați, vă rog, grefierei numărul tatălui dumneavoastră!”.

Vladislav se execută. Sala cască gura.

Pînă și polițistul care l-a adus cu mandat pe Vladislav Ceban își lasă casca să îi cadă la picioare.

E un moment rar întîlnit într-un tribunal românesc.

”Îl vom chema pe Iurie Ceban ca martor”, explică Angela Dragne. ”Numai să nu fie deja în Rusia!”, spune Bogdan Cimbru, unul dintre avocații lui Obreja. Rudel se apără astfel: Adrian Tudose de la NEI Guard și Iurie Ceban au făcut evaziune fiscală și e treaba lor!

”Toți dădeau, nu puteai să nu dai!”

Mai sînt doi martori.

Primul: Neculai Banea, acum secretar de stat în Ministerul Economiei. În 2011 era director general al IAR Ghimbav. ”Am fost chemat imediat după Paștele anului 2011 la Ministerul Economiei”.

Descrie aceeași scenă precum ceilalți martori din companiile naționale, audiați la termenele anterioare.

Zeci de oameni au fost îmbarcați urgent către București, ”fără să ni se spună de ce”.

”Acolo, în jurul mesei, ni s-a zis să sponsorizăm Gala Bute că e pentru promovarea României în lume”, povestește Banea.

”Eu n-am vrut în prima rundă să sponsorizăm. Dar ni s-a spus că într-o oră domnul ministru Ariton trebuie să raporteze direct la primul ministru cîți bani s-au strîns. Și am dat” Neculai Banea, fost director general la IAR Ghimbav

Avocatul lui Ion Ariton se revoltă: ”Și dacă nu dădeați ce vi se întîmpla?!”.

”Toți dădeau. Nu puteai tu să vii și să spui că nu dai”, explică Banea.

Îl asculți și-ți dai seama că descrie un mecanism în care frica, rușinea și mîndria, ”noi credeam atunci că e vorba de imaginea României”, se topeau într-un lichid pe care-l sorbeau toți cavalerii mesei rotunde.

E mult mai eficient să ceri ceva unui număr de zeci de directori aduși la București. Efectul de masă. Sau, ca să nu ne mai complicăm, efectul nunții cu dar.

Omul care a semnat fără să știe

Miron Lupulescu încheie ziua.

Teoretic, omul a fost ”administrator cu funcție de director general” la Termogaz. ”Acum sînt șomer!”. Iar Termogaz e în faliment.

Nu doar oamenii, ci și firmele se micșorează. Cîndva, Termogaz rupea norii în contracte cu statul, adudînd afaceri de aproximativ 150 de milioane de euro!

3.000.000 de lei luați de la ministerul Elenei Udrea a plătit Termogaz ca sponsorizare firmei lui Obreja

Practic, Lupulescu era 100% omul lui Miron Gărdean. Îl punea să semneze pe documente. Lupulescu era un alt Ceban, curier, front man. ”E semnătura mea, dar a semnat Gărdean”, spune Lupulescu. Înțelegeți ce vreți, asta spune în fața Înaltei Curți.

Procurorii explică: Termogaz a primit bani în plus de la ministerul Elenei Udrea, fix banii pe care, de ochii lumii, ministerul îi tăiase din contractul cu Obreja.

Mai departe, Termogaz a dat suma compensatorie lui Rudel Obreja.

Iar Obreja i-a pasat-o lui Iurie Ceban pentru ca să revină la plic și pungă.

”Sînteți tineri, ar trebui să nu uitați atît de ușor!”

Vladislav, cel cu puloverul albastru, plimba pungile prin oraș.

Toate acestea se întîmplau în același rai și în același iad cu cele mai mari reduceri salariale din istoria recentă a României. Nu doar reduceri la stat. Reduceri și la privați. Reduceri cît vezi cu ochii, reduceri din care e greu de spus cînd își va reveni statul acesta care are băi colorate de rugină pînă și la Înalta Curte de Casație și Justiție.

Vorba judecătoarei Angela Dragne: ”Sînteți tineri, ar trebui să nu uitați atît de ușor!”

31 octombrie 2016, ora 11. Următorul termen din Gala Bute.