Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Menneskeheten kan ikke løse våre største utfordringer uten vitenskapelig åpenhet. All offentlig finansiert forskning må registreres, publiseres og bli fritt tilgjengelige for offentligheten.

Før den vitenskapelige metode ble godt etablert fantes noe som lignet: alkymi. Lærde studerte og blandet kjemikalier for å komme fram til et målbart resultat. Forskjellen var at alle var så redde for konkurransen fra de andre at de holdt resultatene sine hemmelig. Slik endte litt for mange opp med å lære på den harde måten at å drikke kvikksølv er en veldig dårlig idé.

Så kom ideen om at hvis vi deler våre resultater, så vinner alle: Vi kan stå på skuldrene til kjempene før oss. Utviklingen går fortere hvis vi ikke sitter på hver vår tue og finner opp hjulet om igjen og om igjen – og færre dør. Vitenskapelige tidsskrifter begynte å publisere forskning og resultater for andre å lære av, bygge videre på, og – vel så viktig innen vitenskapen – kritisere. Menneskeheten gikk inn i en ny alder: opplysningstiden.

Dessverre har vitenskapens grunnsetning om åpenhet i dag måttet bøye seg for økonomiske hensyn. Det truer med å sende oss tilbake til den mørke middelalderen. Vi politikere kan ikke lenger vente på at dette skal løse seg selv, men må kreve at alle studier registreres og alle resultater publiseres.

For vi har kommet langt siden opplysningstiden; vi lever lengre, er friskere, har mindre fattigdom og bedre livskvalitet enn noen gang. Men samtidig står vi overfor noen av våre aller største utfordringer, som truer med å legge mange av disse fremskrittene i grus; katastrofale klimaendringer, antibiotikaresistens, overforbruk av ressurser og utryddelse av arter i et tempo uten sidestykke.

Framtidens historikere vil enten se tilbake på tiden vi lever i nå som menneskehetens første, famlende steg mot storhet, eller som en unik og kortvarig historisk periode av velstand og livskvalitet. For selv om det også nå er utilgivelige 790 millioner underernærte mennesker i verden, vil dette kanskje være høydepunktet i vår historie om vi ikke løser utfordringene vi i dag står overfor.

Vår generasjon har en fantastisk mulighet ingen før oss har hatt. Vi har ressursene som skal til for å skape en fremtid uten fattigdom og nød. Men da må vi bruke dem riktig. Hvordan kan vi vite hva som forårsaker problemene og hvordan vi løser dem på en best mulig måte? Jo, gjennom forskning. Og god, effektiv forskning krever deling og samarbeid – akkurat som mange andre tiltak som gjør verden bedre.

Innen medisin forblir halvparten av alle forsøk upubliserte. Noe fordi mange tidsskrifter ikke ønsker å publisere negative eller «uinteressante» resultater, noe fordi det er mer lønnsomt å vise fram resultater som tyder på at medisiner virker enn at de ikke virker. Det betyr ikke bare at pengene, tiden og den frivillige innsatsen til forsøkspersoner går til spille, men også at medisiner som aldri burde vært godkjent, kan finne veien ut på markedet. Våre begrensede forskningsressurser kastes bort. Alle taper.

Torsdag forrige uke leverte ExtraStiftelsen en kampanje underskrevet av UiO, HiOA og nitten norske helseorganisasjoner, inkludert LHL, Norges Døveforbund, Sanitetsforeningen, Rådet for psykisk helse og Norges Astma- og allergiforbund, til Stortinget.

Kampanjen heter AllTrials og ble startet av den britiske legen Ben Goldacre, men har nå fått støtte fra store helseorganisasjoner og forskningsmiljøer verden over. Kampanjen skisserer en løsning på problemet med at så store deler av medisinsk forskning ikke publiseres.

Les også «Halvparten av all helseforskning ser aldri offentlighetens lys»

Goldacres forslag er at forskere ikke skal kunne la være å publisere resultatene, selv hvis studien var dårlig eller de ikke fikk resultatene de ønsket. Han foreslår at forskerne skal kunne sanksjoneres med bøter, og eventuelt svartelistes, dersom de unnlater å gjøre dette.

Det er skuffende at Bjørn Haugstad (H), statssekretær i Kunnskapsdepartementet, ikke ser hvor viktig dette er. Haugstad sier at det burde være opp til Forskningsrådet og de forskningsetiske komiteene (REK) å følge opp. Det er ikke godt nok, og selv De forskningsetiske komiteene selv ser ut til å være enige i dette, siden de har skrevet under på AllTrials-kampanjen.

FNs menneskerettighetserklæring artikkel 27 slår fast at «Enhver har rett […] til å få del i den vitenskaplige fremgang og dens goder.»

I Miljøpartiet De Grønnes stortingsprogram sier vi at vi vil «Gjøre alle data og publikasjoner som er resultat av offentlig finansiert forskning gratis tilgjengelige for offentligheten med en Open Access-policy. Rådata må også frigjøres såfremt personvernhensyn tillater det.» Men for at noe skal være Open Access må det faktisk publiseres.

Når kunnskap deles går utviklingen raskere og fremskrittene utviklingen fører til, fordeles bedre. Dette – sammen med en endring av samfunn og forbruksmønstre – er helt nødvendig for å møte alle utfordringene vi i dag står overfor, både innen medisin, miljø, forbruk, fattigdomsbekjempelse og mer. Derfor støtter vi ExtraStiftelsen og AllTrials i deres kamp for åpenhet i forskning.