Istra je županija u koju se useljava više ljudi nego što ih se iseljava. No to ne znači da naši Puležani i Istrijani, isto kao i Slavonci, ne odlaze iz svojih domova. U posljednjih nekoliko godina to je iseljavanje sve intenzivnije pa svjedočimo da u jednoj školskoj godini iz razreda ode i po dvije, tri obitelji.

Odredišta: Skandinavija, Irska, Austrija, ali i druge zemlje, od Njemačke do Grčke i Portugala pa i puno dalje… Razlozi - od onih financijske prirode, spajanja obitelji do avanturizma i ljubavi.

"Pa zašto bi otišli? Mogu iznajmiti neku sobu, garažu, živjeti od turizma", bila je prva reakcija jednog kolege kada sam ustvrdila da mladi odlaze i iz, na primjer, Štinjana. Doista, možda se u nas i može lijepo živjeti od turizma, no to pretpostavlja činjenicu da imate apartmane ili da pak pristajete na to da u ljetnim mjesecima preselite kod roditelja, u garažu, a strance pustite da spavaju u vašim krevetima! Na to ne pristaju svi, a kako smo doznali u razgovoru s onima koji su otišli, novac jest veliki motiv, ali ne i jedini.

U malom mjestu poput Štinjana iz centra je zadnjih godina iz skoro svake druge kuće netko odselio. Moj prvi susjed otišao je prije nekoliko godina s curom u Njemačku. Djevojka iz kuće do njega već nekoliko godina živi u Francuskoj. Onaj prekoputa radi u Austriji kao kvalificirani majstor. Ima obitelji kojoj su sva djeca u Njemačkoj, kao što su nekada bili oni sami. Jedan je Štinjanac prije par godina, u jeku krize, odselio u - Grčku! Iz Štinjana su otišle i cijele obitelji.

Od mojih fakultetskih kolega jedan je u Škotskoj, nekoliko kolegica i prijateljica godinama žive i rade u Belgiji. No, možda najšokantnije preseljenje doživjela sam kada je obitelj poznanika otišla u Njemačku. Kako bi se spojili s ocem koji je tamo već nekoliko godina radio, spakirali su kofere i otišli - majka, troje djece, dva psa i - kanarinac!

Varioc u Grčkoj zarađuje puno više nego u Uljaniku

Štinjanac Andrej odlučio je odseliti u Grčku prije nekoliko godina. Radio je kao varioc u Uljaniku, živio u obiteljskoj kući, problema nije imao. Na pitanje što je kumovalo odluci da ipak ode, veli kako je odlučio otići jer je shvatio da Uljanik nema budućnosti. Već četiri godine živi u malog gradu Thiva, 60 kilometara od Atene.

- Posao sam pronašao preko Interneta, poslao molbu za posao u jedno manje privatno brodogradilište i nakon sedam dana zvali su me na razgovor, kaže Andrej. U početku je radio isti posao kao u Uljaniku, dakle kao varioc, da bi nakon dvije godine otišao na puno bolje radno mjesto - CNC stroj na kojem i danas radi, ali za tri puta veću plaću nego u Puli. Prije nekoliko dana dobio je ponudu za satnicu od 20 eura za posao zavarivača i trenutno je u fazi pregovora.

- Plaća je puno bolja nego kod nas, ali i uvjeti rada općenito. Godišnje dobijem 14 plaća. Cijene su kao kod nas ili niže - stan se može unajmiti za 200 eura mjesečno, kava je oko euro i pol, litra domaćeg maslinovog ulja košta od 3,50 do 4 eura, priča nam.

Na pitanje kako se snašao s jezikom, kaže da se u početku sporazumijevao na engleskom, no na koncu je uspio skroz svladati grčki, iako je gramatika jako teška. Kao odgovor na našu konstataciju da se preselio u zemlju za koju s TV-a čujemo samo u kontekstu krize, veli da se tamo živi puno ležernije i opuštenije, a posao može naći svatko tko želi raditi. Minimalna plaća iznosi 800 eura, no mnogi su poslovi i puno više plaćeni. U Hrvatsku se, kaže, ne misli vraćati. Jedan od razloga je što je u Grčkoj pronašao i djevojku.

- Nema šanse da se vratim, mogu doći na godišnji, ili jednom kao penzioner, zaključuje Andrej. (Borka PETROVIĆ)

OPŠIRNIJE U TISKANOM I ONLINE IZDANJU

