Det ser ut som om Miljöpartiet har givit upp sitt motstånd mot massövervakningen.

Inrikesminister Anders Ygeman (S) säger nämligen till SR Kaliber att datalagringen skall vara kvar, eftersom polisen vill ha den. Detta är regeringens politik.

Då hjälper det inte att Miljöpartiet kanske tycker rätt. De sitter i regeringen. De har ansvar för de beslut regeringen fattar. Och regeringens politik är alltså att fortsätta lagra data om alla svenskars alla telefonsamtal, SMS, e-postmeddelanden, nätuppkopplingar och mobilpositioner.

Att (MP) skulle kompromissa bort sitt motstånd massövervakningen för att få ministerposter är precis vad man hade kunnat frukta.

För om ett regeringsparti verkligen vill stoppa datalagringen, då saknas inte goda argument. EU-domstolen har upphävt EU:s datalagringsdirektiv, eftersom det strider mot de mänskliga rättigheterna vad gäller rätten till privatliv. Att övervaka alla alltid är inte acceptabelt. Att övervaka människor som inte är misstänkta för brott är något man helt enkelt inte gör i en demokratisk rättsstat.

Därför har datalagringen även dödförklarats av så väl juristerna vid EU:s ministerråd som till exempel av Tysklands justitieminister och Österrikes högsta domstol. Men den rödgröna svenska regeringen tycks inte bry sig.

När politiken sätter sig över de mänskliga rättigheterna, då måste andra handla. Därför försöker vissa internet- och teleoperatörer stoppa datalagringen genom att gå till domstol. Det kan lyckas. Men det kommer att ta lång tid, under vilken datalagringen fortsätter.

För att få ett snabbare stopp på övervakningen har internetoperatören Bahnhof och 5 Juli-stiftelsen vänt sig direkt till EU-kommissionen. Kommissionen är de europeiska fördragens väktare.

Den europeiska människorättsstadgan ingår i dessa fördrag och är överordnad svensk lag. Och EU:s högsta domstol har med hänvisning till denna stadga ogiltigförklarat EU:s datalagringsdirektiv.

Bahnhof vill att kommissionen gör sitt jobb och ser till att Sverige följer människorättsstadgan och EU-domstolens beslut. Det bör inte vara speciellt komplicerat.

Men vad som sker bakom stängda dörrar i Bryssel är inte alltid enkelt och logiskt. Än så länge har kommissionen bara tilldelat ärendet ett diarienummer.

Så Bahnhof väljer att även gå till direkt handling. De erbjuder inom kort sina kunder anonym internettrafik genom VPN, som tillhandahålls av 5 Juli-stiftelsen. På så sätt kommer det över huvud taget inte att finnas någon meningsfull data att lagra. (Och regelverket säger att VPN-operatörer inte omfattas av kravet på datalagring.)

Man skall vara tacksam för att det finns nätoperatörer som vill och vågar ta strid för sina kunders rätt till privatliv och för de mänskliga rättigheterna.

Men på sikt måste datalagringen ändå hanteras politiskt.

Frågan landar därför åter hos miljöpartisterna: Är de beredda att använda sin regeringsmakt för att stoppa datalagringen?