Žive u oazi mladosti, tri mjeseca gladuju, a gotovo da i ne jedu meso

Stari narod Hunza smješten na samoj granici Pakistana i Indije, a poznat je po tome što njihov životni vijek traje 110-120 godina. Zato se njihova domovina naziva "oaza mladosti". Skoro nikada nisu bolesni, a zahvaljujući genima uvijek izgledaju mladoliko.

Oni su pravi primjer da gotovo idealan način života zaista postoji. Kupaju se u ledenoj vodi, čak i na temperaturi od 15 stupnjeva ispod nule, a i sa 65 godina rađaju djecu.

Ljeti jedu sirovo voće i povrće, a tijekom zime konzumiraju suhe marelice, proklijale žitarice i ovčji sir. Postoji period kada Hunzi ništa ne jedu, a on je poznat kao "gladno proljeće". Naziv je dobio po tome što je voće tada još uvijek nezrelo, i tada piju isključivo sok od suhih marelica. Period traje od 2 do 4 mjeseca, i smatraju ga krucijalnim za svoje zdravlje i način života.

Proteine unose u najmanjim količinama, a dnevno unesu u prosjeku 1.933 kalorija, od kojih je 50 g proteina, 36 g masti i 365 g ugljikohidrata.

Iz iskustva mnogih stranaca pridošlica, koji su se preselili u dolinu rijeke Hunze, zaključili su da je glavni faktor dugovječnog života zdrava prehrana.

Škotski liječnik Mac Harrison je, po povratku u Englesku, izveo eksperiment na velikom broju životinja. Jedna grupa se hranila normalnom hranom londonske radničke porodice, koja je podrazumijevala bijeli kruh, haringe, prerađeni šećer, konzerviranu hranu i kuhano povrće. Kao rezultat takve prehrane, kod životinja su se pojavile različite ljudske bolesti. Druga grupa životinja se hranila hranom Hunza i ostala je savršeno zdrava.

Knjiga "Hunza – ljudi koji ne znaju za bolest", autora R. Bircher, ističe osnovne karakteristike njihove ishrane, tvrdeći da su one ključne za zdrav život:

To su vegetarijanski način prehrane; velika količina sirovih namirnica; dominiraju voće i povrće; prirodni proizvodi; bez ikakve kemije; namirnice koje se spremaju tako što se čuvaju svi njeni biološki vrijedni materijali; alkohol i slatkiši se ne konzumiraju; poštuje se redovan period gladovanja.

Na međunarodnom kongresu o kancerogenim oboljenjima u Parizu, na ljeto 1977. godine, stručnjaci su objavili kako se potpuno odsustvo raka javlja se samo kod naroda Hunza.

Za njih je prepješačiti 20-ak kilometara dnevno isto što i za nas prošetati oko kuće. Pripadnicima naroda Hunza je penjanje uz planinu kao odlazak u dućan, a spuštaju se sretni i veseli.