Häktningen av ASAP Rocky når högsta politiska nivå när regeringsföreträdare känner sig manade att avfärda rykten i amerikansk skvallerpress om inhumana villkor i svenska häktesceller.

Fallet med rapparen, eller hanteringen av Assange, är mycket mer accepterat än när utländsk press varnar för Sverige som semesterland eller beskriver att politikerna tappat kontrollen över gängkriminaliteten.

Det är en mediebild jag beskriver men verkligenheten är inte så långt borta. Det politiska styret utnyttjar gärna trender som gynnar dem.

I Sverige talar vi inte gärna om politiskt ansvar och i takt med att problemen ökar ses det närmast som en SD-aktivitet att kritisera regeringen. Vi har fått ett samtalsklimat som är demokratiskt oförsvarbart och som sorgligt nog ökar politikerföraktet. Inte bara förakt utan det växer också fram ett hat gentemot politikerna.

Det är inte bra och nu börjar till med folk prata om att lämna landet. De vill inte bo här längre, de vill inte att barnen ska gå i skola här, många pensionärer flyttar utomlands.

Jag stoppar ett tag; missnöjet jag beskriver gäller förstås inte alla. Vi har stora grupper som mår bra också, som gynnas av politiken, älskar att bo i städernas attraktiva miljö. De har bra jobb, bra pensioner för en trygg ålderdom, de åtnjuter stora skattesubventioner och drar nytta av centraliseringens alla fördelar. Det är människor som är stolta över våra folkvalda och försvarar dem.

Med perspektiv på landet blir dock klyftorna väldigt stora, vi har olika förutsättningar, olika skattesatser och en diskriminerande lagstiftning till exempel när det gäller statsbidrag. Vi har politiker som inte tar ansvar för hela landet. Dessutom har föreställningarna ökat om hur vi är som människor beroende på var vi bor.

Det är absolut riskfritt att inta en föraktfull ton mot landsbygdsbefolkningen. Det sker på högsta nivå. De tar för givet att landsbygdsbor är arbetslösa, bidragsberoende och totalt ointresserade av klimatet.

I åtskilliga opinionsundersökningar under årens lopp har valstrateger pekat ut arbetslösa och outbildade män på landsbygden som orsaken till att SD ökar. Efter nederlaget i folkomröstningen om euron skrev en krönikör på Sydsvenska Dagbladet att, ”ja röstar man i städer och bygder med framtidstro, nej i Norrlands inland”. Fördomar om stockholmare finns förstås också utbrett utanför tullarna.

Inlandsupporet har skrivit hundratals brev till i ministrar i regeringen om bensinpriser, återbäring av vinster för naturtillgångar m.m. Inte ett svar har de fått. Hur länge kan regeringen med gott samvete totalt nonchalera landsbygdsbefolkningen? Förmodligen länge eftersom medier inte granskar något som rör levnadsförhållanden för människor utanför städerna.

Eftersom klimatet är den viktigaste frågan just nu kan jag upplysa höga herrar och damer i beslutande församlingar att det inte finns en chans till klimatförbättrande åtgärder utan de tillgångar som finns på landsbygden. Det är ovetenskapligt och direkt korkat att kor och bilister på landsbygden ses som de största miljöbovarna.

Vet ni förresten om att Jämtland precis fått en USA-mästare i Rallycross? Patrik Sandell segrade nyligen i Amerika, men världssporten rallycross är ju som bekant ingen stor sport i Stockholm.