Regeringen vill att alla kommuner ska ta emot flyktingar, men har ännu inte tagit ställning till om det ska lagstiftas. Det är också osäkert om det sedan skulle finns en riksdagsmajoritet.

Ylva Johansson kallade i alla fall till presskonferens i förra veckan för att presentera en departementspromemoria "Ett gemensamt ansvar för mottagande av nyanlända". Trots att regeringen alltså inte har bestämt sig. Och trots att dokumentet är fullständigt tandlöst.

För den som tar sig besväret att studera promemorian från Johanssons departement finner nämligen att lagförslaget helt saknar sanktioner. Kommuner ska precis som i dag kunna strunta i att ta emot flyktingar. En lag utan sanktionsmöjligheter måste därför betraktas som ännu ett av alla dessa nödrop på solidaritet.

Däremot gav Ylva Johansson ett arrogant besked från centralmakten i Stockholm. På frågan om hur hon ser på att kommuner säger nej till flyktingmottagande med hänvisning till bostadsbrist svarade ministern: "De får bygga!".

Jaha. Det tar år att bygga nytt. Betalar alltså Johansson och staten gladeligen byggnotan? Vad gör kommunen sedan med alla sina tomma bostäder när flyktingarna flyttat till någon storstadsregion? Dit där jobbchanserna är astronomiskt större än i en liten glesbygdskommun på dekis.

En sak är säker: Staten måste ta ett betydligt större ekonomiskt ansvar för kommunernas flykting- och integrationsnota.

Jag läser Länstidningen i Östersund om hur - ännu ett - socialdemokratiskt kommunalråd desperat efterlyser mer pengar. Susanne Hansson är kommunalråd i Strömsunds kommun i Jämtland, en glesbygdskommun med lite drygt 12 000 invånare.

"Kostnaderna är större än ersättningsnivåerna", konstaterar hon. Kommun har fått bygga upp provisoriska förskolor med avdelningar fyllda av flyktingbarn. Susanne Hansson är mycket kritisk mot Migrationsverkets upphandling av asylboenden: "Där är kommunikationen bristfällig, ja, snarast obefintlig."

Migrationsverket skriver ett avtal och sedan förväntas kommunpolitikerna leverera barnomsorg och skola i princip från första dagen.

Socialdemokraterna i Strömsund har nu fått nog och ska skicka in en protestskrivelse till regeringen. Nu, när det dessutom är aktuellt att Hotell Raivi i Hoting ska bli asylboende med 150 platser. Det innebär att den lilla ortens invånarantal över en natt skulle öka med 20 procent, framhåller Susanne Hansson i skrivelsen till arbetsmarknadsminister Ylva Johansson.

Kommunalrådet räknar med att antalet platser inom barnomsorgen och skolan i Hoting plötsligt skulle behöva öka med 30 procent: "Det här tär på vår kapacitet."

Tänk om motsvarande skulle ske på Lidingö? Att det plötsligt uppstod ett krav på att kommunen skulle öka antalet elev- och dagisplatser med närmare en tredjedel? Och givetvis med kompetent och behörig personal.

Det enkla svaret är att detta krav aldrig kommer att ställas.

Jag tror helt enkelt att centralmakten i Stockholm helst vill vända blicken från verkligheten och de enorma påfrestningar små glesbygdskommuner är utsatta för i flyktingmottagandets spår.

De vill så oerhört väl och mycket, kommunalråden. Och så smiter staten från notan. Nej, Ylva Johansson, du kan inte svara partikamraten i Strömsund: "De får bygga!".