Försäsongen är i full gång för IFK Nyköpings damfotbollslag, hemmahörande i division 1 Södra Svealand.

Men för mittbacken Julina Andersson, 18, avbröts försäsongen högst oväntat.

Och hyfsat snöpligt, måste man säga.

Under lagets fysträning i söndags, då spelarna bland annat delades in i lag för att springa stafett, lyckades hon med bedriften att springa in i en vägg – och bryta båda (!) sina armar.

"Springa in i en vägg på fysen må vara de dummaste jag gjort men kämparglöden var de inge fel på", skrev hon på Twitter efteråt.

– Vi hade fysträning och det var ganska tufft. Den sista övningen var en stafett och jag var siste man i laget. Vi låg efter och jag tog ut det sista ur mig själv, så att säga. Jag sprang allt jag kunde och sista metern så snubblade jag in i en betongvägg, säger Julina till SportExpressen.se och tillägger glatt:

Du hatar att förlora, va?

– Jag gillar att vinna i alla fall. Vinnarskalle. Men jag kanske skulle veta mina gränser...

Lagkompisarna skojar

"Dig är det synd om på riktigt", skriver en av Julinas lagkamrater på Twitter.

"Tjejen bryter sina båda armar på fysen, alltså hur lyckas man", skriver en annan på skoj.

Ja, hur har reaktionerna från lagkompisarna och omgivningen varit?

– Alla har hört av sig och så. De har varit jättesnälla och skrivit "krya på dig". Men det är också många som skrattar när jag säger att jag har sprungit in i en vägg, och det gör jag också. Han läkaren på röntgen började skratta och sa "förlåt", men jag sa att det var okej.

"De lär vara trötta på mig..."

Nykontrakterad men skadad. Foto: Skärmdump

Julina Andersson förlängde sitt kontrakt med IFK Nyköping 9 januari och beskrevs då som en "mittbackstalang". Men nu får hon lägga bolltalangerna på is och gå gipsad i minst tre veckor. Själv räknar hon med att vara tillbaka på banan om fem-sex veckor.

Det alla vill veta är ju... hur klarar du av vardagssysslor som mat, gå på toaletten, och så vidare?

– Ja, jag får ha lite assistenter här hemma. Min pappa är hemma just nu och hjälper genom att mata mig, sätta på tv:n, och han sköter det mesta med sms och så, för det är lite svårt. I skolan får jag ta hjälp av kompisarna, säger Julina, och avslutar:

– Egentligen är det väl värre för dem. De lär vara trötta på mig efter tre veckor.