Det här är en text från SvD Ledare. Ledarredaktionen är partipolitiskt oavhängig med beteckningen obunden moderat.

Det var nog ingen slump att regeringen backade om att erkänna Västsahara, trots både kongressbeslut i S och riksdagsbeslut. Min gissning i Aktuellt (14/1) när jag kommenterade detta var att man ville få igenom ett avtal med Marocko för att skicka tillbaka de runt 800 gatubarnen som lever i Sverige, främst i Stockholm och Göteborg. Många av dem utgör en fara för sin omgivning, med ett liv i kriminalitet och droger. Dessutom saknar de flesta av dem asylskäl. Men eftersom Marocko har vägrat att ta emot dem har Sverige inte heller kunnat skicka tillbaka dem.

Att Marocko skulle vägra samarbeta med Sverige, på grund av inställningen till Västsahara, eftersom ett sådant erkännande skulle undergräva dess territoriella integritet, som de ser det, är nog ingen vild gissning. Nu verkar man dock ha slutit ett avtal med målet att återföra gatubarnen, vilket Marocko tidigare inte velat tillåta.

Var Sveriges ändrade syn på Västsahara nödvändig för att få till avtalet? Det är lätt att bli kremlolog när man tolkar svensk politik. Men återförandeavtalet och den ändrade linjen om Västsahara hamnade onekligen nära varandra i tiden. Det ser inte ut som en slump.

**Att svensk säkerhet **är viktigare för S-MP- regeringen än att erkänna Västsahara är i så fall på positivt. Världssamvetet Sverige har annars en tendens att glömma i vilken kropp det sitter.