I store dele af det politiske liv er det blevet et mantra, at Danmark bør nedbringe antallet af asylansøgere mest muligt og snarere hjælpe flygtninge i nærområderne. Det er også en af de tanker, der ligger til grund for regeringens nyeste udlændingeudspil og bag udlændingepolitikken i den just aftalte finanslov.

Problemet er bare, at man hermed ikke tager højde for, hvordan flygtningesituationen rent faktisk er i nærområderne. Den førte politik: 1) giver helt utilstrækkelig beskyttelse af flygtninge, 2) fører til konflikter og truer stabiliteten i nærområderne, 3) risikerer at føre til endnu større flygtningestrømme, også i Europa, og 4) indebærer en uretfærdig byrdefordeling, hvor nærområderne trækker det helt store læs.

Ifølge UNHCR bor 86 procent af verdens flygtninge i nærområder. I slutningen af 2015 boede der 2,5 millioner syriske flygtninge i Tyrkiet, 1,1 million i Libanon, og 664.100 i Jordan. Det er endda blot antallet af registrerede flygtninge; de reelle tal er højere. I Libanon, der har en befolkning på størrelse med Danmarks, betyder det, at op mod hver fjerde indbygger nu er flygtet til landet fra Syrien.