En af de mange ydelser, revisions- og konsulent­virksomheden PricewaterhouseCoopers (PWC) tilbyder på sit website, er ’vare-kæde-tilpasning’. Bag dette kryptiske udtryk gemmer sig et løfte om at optimere den skattemæssige og juridiske organisering af multinationale selskaber. Beskeden fra den globale konsulentgigant er klar: Det kan betale sig at sammentænke et selskabs produktion og salg med en global strategi, der bruger juridisk tænkning til at tage højde for skattetryk i forskellige lande. PWC giver råd om, hvordan en sådan sammentænkning kan føres ud i livet på »optimal, effektiv og lovlig vis«.

I 2014 blev det afsløret, at 340 multinationale selskaber havde indgået hemmelige skatteaftaler med Luxembourg, som gav store reduktioner i deres skatteregning. Kopier af 548 lækkede skatteafgørelser peger på, at mange af disse selskaber har et skattetryk på under 1 procent, når man ser på de store andele af indtægter, der bogføres i det lille europæiske hertugdømme. PWC forhandlede mange af disse aftaler.

Genstand for manipulation

Aftalerne er hverken ulovlige eller usædvanlige. Mange moderne selskaber lever af at producere varer, der består af komponenter fra mange forskellige lande. Deres omkostninger, indtægter, aktiver og passiver er derfor placeret i komplekse globale varekæder. Lande har forskellige regler for, hvordan de regulerer og beskatter selskaber. Selskaber navigerer i disse regler på måder, der giver dem og deres aktionærer økonomiske fordele, og de bliver ofte assisteret af revisionsfirmaer som PWC.

Det er imidlertid nødvendigt at skelne mellem globale varekæder i produktions-økonomien og globale formuekæder i den finansielle sektor – to strukturer, som dog i stigende grad sammentænkes, når firmaer udvikler deres globale forretningsmodeller. Hvor varekæden viser, hvor og hvornår i varens tilblivelse, der sker en tilvækst i værdi, sætter formuekæderne fokus på, hvor formuerne kanaliseres hen. Det første spørgsmål har haft megen bevågenhed de seneste årtier, hvor det er blevet klart, at multinationale selskaber benytter sig af stadig flere underselskaber og leverandører placeret i lande, hvor lønforhold og arbejdsvilkår gør produktion billigere. Det sidste spørgsmål bliver i stigende grad vigtigt i en global økonomi, hvor fastsættelsen af værdi i stigende grad afkobles fra det fysiske produkt og dermed bliver genstand for manipulation. Apple producerer eksempelvis et væld af sine produkter i Kina, men menes også at have over 900 milliarder kroner placeret offshore uden for de amerikanske skattemyndigheders rækkevidde.

Svært gennemskueligt

Et eksempel på, at multinationale selskaber bruger ’formueplanlægning’ i bred forstand, er deres øgede brug af derivater. Derivater, eller afledte finansielle produkter, er centrale for selskabernes mulighed for at tjene penge, fordi de kan ændre, hvad, hvornår og hvor et produkt eller en service skal beskattes. Afledte produkter muliggør, at det, der skulle betales skat af i eksempelvis Danmark, beskattes i et andet land, hvor skattetrykket er lavere eller reguleringen lempeligere. Samtidig muliggør de afledte produkter, at det, der skulle beskattes i dag, først bliver beskattet senere.

Den amerikanske forsker Michael Donohue slår i en nylig rapport til den amerikanske Kongres fast, at afledte finansielle produkter bruges til at »forplumre den økonomiske substans og gøre skatteregnskaber svært gennemskuelige«. Rapporten nævner, at de amerikanske skatteborgere går glip af mere end 600 milliarder kroner årligt, fordi selskaber bruger afledte produkter i deres skatteplanlægning.

Presset lønarbejde

I de seneste år er der kommet mere fokus på de multinationale selskabers skattebetaling, idet det bliver mere tydeligt, at de ikke bidrager skattemæssigt i de lande, hvor de har aktiviteter. Til en høring i Senatet i USA var Apple i centrum for en undersøgelse, som kulegravede selskabers bevidste forsøg på at omrokere overskud. I den henseende står både Google, Amazon og Starbucks senest anklaget for »at agere umoralsk« af formanden for Public Accounts Committee i England. Disse anklager har dog endnu ikke ført til direkte sanktioner eller en stramning af reglerne på området. Dog er en række nye initiativer søsat – bl.a. af OECD, der med et igangværende projekt BEPS (Base Erosion and Profit Sharing) sætter fokus på nødvendigheden af, at stater kan beskatte multinationale selskaber. Debatten skriver sig desuden ind i den verserende diskussion af det, økonomen Thomas Piketty har identificeret som kapitalismens akilleshæl: Tendensen til at økonomisk velstand ikke ’siver ned’ til den brede befolkning, men i stedet forbliver i hænderne på de allerede velstående.

I den udstrækning stater ikke formår at beskatte de i stigende grad bevægelige formuer, som individer og selskaber har papir på, bliver skattebyrden, som bruges til at finansiere den offentlige økonomi, i stigende grad lagt på de mindre bevægelige dele af økonomien. Skat på forbrug og arbejde må derfor forventes at stige. Hvis det aktuelle velfærdsniveau skal opretholdes på den lange bane, vil lønarbejde på den ene side blive presset af en større direkte beskatning og på den anden side af stagnerende lønninger.

Duncan Wigan er lektor, Leonard Seabrooke er professor og Lasse Folke Henriksen er postdoc – alle ved CBS. Lasse er med i Selskabet for Kritisk Samfundsforskning, der er et netværk af unge akademikere, der ønsker at bruge samfundsforskningen til at stille spørgsmål ved det aktuelle samfund og dets udvikling. Selskabet skriver for Information hver fredag