Forsvaret har de seneste måneder haft mistanke om, at fanger bliver tortureret på Al-Asad Airbase i Irak, hvor 200 danske soldater er udstationeret. Det viser en række indberetninger fra den danske Irak-styrke, som Information har fået aktindsigt i.

Ifølge indberetningerne får de danske soldater i løbet af april i år flere indikationer på, at der muligvis foregår fangemishandling i et fængsel, som den berygtede irakiske specialstyrke Counter Terrorism Service (CTS) driver på basen.

En irakisk kilde på basen fortæller den 10. april danskerne, at der foregår tortur »hver nat« på basen. Og få dage senere ser danskerne en gruppe bagbundne fanger med bind for øjnene blive transporteret ud fra basen, heriblandt en fange med »blod på sin skjorte efter, hvad der lignede et sår i nakken«.

Danskerne indberetter begge hændelser til Værnsfælles Forsvarskommando hjemme i Danmark og til den amerikanske lejrledelse i Irak. Men de gør ikke selv noget aktivt for at opklare, om der er hold i mistanken.

Ifølge aktindsigten ønsker de ikke at »støde« deres irakiske samarbejdspartnere og nøjes derfor med at rapportere ad kommandovejen samt »forsigtigt og diskret« at spørge vagterne ved et par af vejspærringerne i den store lejr, om de har hørt eller set noget. Det har vagterne ikke, men de er dog enige om, at der foregår jævnlige fangetransporter ind og ud af lejren, og at fangerne formentlig får tæsk.

Den irakiske specialstyrke CTS er på grund af sin brutalitet kendt som ’Den beskidte Brigade’ i Irak, og Amnesty International mener slet ikke, at det danske forsvar har gjort tilstrækkeligt for at undersøge mistanken om fangemishandling på basen, der huser både danske, amerikanske og irakiske styrker.

»Danskerne forsøger ikke reelt at opklare, om der foregår tortur eller anden mishandling på Al-Asad basen. Tværtimod virker det, som om de helst ikke vil undersøge mistanken nærmere af frygt for konsekvenserne,« siger Amnestys juridiske rådgiver Claus Juul.

Intet mandat

Den kritik afviser Forsvaret imidlertid. Ifølge oberst Jens Lønborg, chef for internationale operationer ved Værnsfælles Kommando, har danskerne slet ikke mandat til at undersøge mistanker om tortur nærmere.

»De danske styrker befinder sig i Irak på baggrund af en invitation fra den irakiske regering,« skriver Jens Lønborg i et mailsvar til Information. »Forsvaret har ikke bemyndigelse til aktivt at efterforske sager internt hos de irakiske sikkerhedsstyrker.«

På et samråd den 13. juni om irakiske enheders overgreb på fanger forsikrede forsvarsminister Claus Hjort Frederiksen (V), at de danske soldater gør alt, hvad de kan for at gribe ind, hvis de bliver bekendt med overgreb eller formodede overgreb.

»Hver gang vi støder på noget, så bliver det taget op på Asad-basen og over for irakiske generaler på basen. Vi tager det også højere op. Vi tager det op på koalitionsplan, vi beder USA presse irakerne, og vi rejser det selv over for irakerne i Bagdad,« sagde han under det timelange samråd.

Moralsk forpligtelse

Danske soldater har pligt til at indberette til deres overordnede, hvis de får kendskab til eller mistanke om, at nogen begår overgreb eller har til hensigt at gøre det. De skal også gribe ind og forhindre overgreb, hvor det kan ske uden at bringe dem selv eller den danske styrke i fare.

Denne handlepligt har de danske soldater ikke overtrådt i denne sag, mener folkeretsekspert Anders Henriksen, Københavns Universitet, da de ikke har været direkte vidner til overgreb.

Det er Amnestys juridiske rådgiver enig i.

»Rent juridisk er danskerne kun forpligtet til at gribe ind, hvis de ser eller hører tortur eller skrig,« siger Claus Juul. Alligevel mener han, at de danske soldater til gengæld har en moralsk forpligtelse, og der har de ikke gjort »alt hvad de kunne« for at opklare og standse eventuelle overgreb.

»Hvis der virkelig foregår tortur på Asad-basen, kan det jo få den konsekvens, at Danmark ikke længere kan samarbejde med irakerne. Spørgsmålet er, om vi på denne måde i stedet kommer til at legitimere eventuelle overgreb,« siger han.

Netop dette dilemma er ifølge Anders Henriksen det interessante i denne sag.

»Det er naivt at tro, at Danmark kan få irakere til at holde op med at banke irakere,« siger han.

»Men i sidste ende er det et spørgsmål om, hvorvidt vi skal blive i Irak i håb om at påvirke udviklingen på længere sigt, eller om vi skal rejse hjem, fordi vi ikke kan leve med det, der foregår.«