Hannah Lohmann Devantier og Vibe Toftum, der går i 8. klasse på Engelsborgskolen i Lyngby, er ikke tvivl. En 37 timers skoleuge, som folkeskolereformen lægger op, vil gøre det rigtigt svært at få tid til at gå til fodbold, dykning og teater, som de gør nu. Og det vil gå ud over motivationen og koncentrationen i skolen.

»Det bliver uoverskueligt at gå i skole, hvis man ikke har tid til individuelle fritidsaktiviteter ved siden af. Hvis de tager vores fritid, så vil flere bliveskoletrætte, fordi de ikke har noget sjovt at se frem til, når de har fri,« siger Vibe Toftum.

Selvom der er lagt op til, at eleverne skal have mere idræt og flere kreativeaktiviteter i skolen, bliver det ikke det samme.

»At gå i skole er noget, vi skal, mens det at gå til for eksempel fodbold er noget, vi selv har valgt at gå op i. Derfor engagerer og motiverer det os mere,« siger Hannah Lohmann Devantier.

De synes begge to, de har travlt nok allerede, og der er stor forskel på at få fri kl. 13.30 og kl. 15.15. De sene dage er der oftest ikkeoverskud til at være sammen med vennerne efter skoletid. Pigerne mener i stedet, at man skulle udnytte tiden bedre i skolen og gøre undervisningstimerne mere kompakte og koncentrerede, som de skrev i et læserbrev i Information torsdag.

Hårdest arbejdende gruppe

Børneforsker Erik Sigsgaard, der er tilknyttet professionshøjskolen UCC, er på pigernes side. Det er naivt at tro, at børn lærer mere, hvis de samtidig mister en stor del af deres fritid. Til gengæld risikerer de store skolebørn at blive den hårdest arbejdende gruppe i befolkningen, hvis de skal gå i skole i 37 timer om ugen, lave lektier, gå til klaver, fodbold med mere. Men børnene lærer mindst lige så meget eller mere i fritiden, som de gør i skolen, mener Erik Sigsgaard.

»Det er katastrofalt, fordi børnenes frie liv i forvejen er truet af, at de tilbringer tre-fire gange så meget tid i institution som tidligere,« siger Erik Sigsgaard og tilføjer: »Det spørgsmål, man ikke diskuterer, er, hvad børn lærer af at leve livet, men 75 procent af det, et mennesker lærer, kommer derfra. Og det forhindrer vi børnene i, hvis vi tager deres fritid.«

Undervisningsordfører fra Liberal Alliance, Merete Riisager, er enig i, at det er en helt forkert kurs, regeringen er inde på.

»Børns fritid betyder rigtig meget for deres venskaber, selvtillid, kropslige udvikling og for udvidelsen af deres horisont. Den betyder alverden, og musikskoler og sportsklubber er jo specialister i børns fritid, mens lærerne er specialister i læring, og den ekspertise går jo fløjten, hvis skolelærere og pædagoger skal til at varetage mere af børnenes tid,« siger Merete Riisager, der er cand.mag. i pædagogik.

Institutions-ideologi

Når knap 20 procent af en årgang tilbringer ti år i skolen uden at lære at læse og regne, så er automatreaktionen, at de har fået for lidt undervisning, men hvad nu, hvis børnene har fået for meget, spørger Erik Sigsgaard.

»Vi er uopmærksomme på, at man også lærer noget andre steder, fordi vores samfund er blevet voldsomt institutionaliseret. Det har styrket troen på, at det er nødvendigt og godt at bruge mere tid i skolen. Det er blevet en slags ideologi, hvor mere undervisning og mere institutionalisering er af det gode, mens leg og fritid ikke er noget, man lærer af,« lyder kritikken fra Sigsgaard.

Merete Riisager bruger et andet ord for den udvidelse af undervisningstiden, som folkeskolereformen lægger op: »Det er en statsliggørelse af børns tid, fordi du fratager dem valgfrihed. I dag kan de vælge at gå hjem, men hvis du udvider skoletiden, så har de ikke noget valg.«

Styret leg

At folkeskolereformen vil indføre mere leg og kreativ undervisning, ser Erik Sigsgaard positivt på, men det må ikke ske på bekosning af legen og fritiden. Når regeringen taler om leg og læring, så handler det ifølge børneforskeren ikke om at støtte legen, men om at gøre den mere nyttig, så børnene kan lære noget imens. Men legens væsen er netop frihed.

»Spørgsmålet er så, om vi har tid til, at de små mennesker bare leger, når der er brug for at lære. Men enhver, der har set børn lege, vil se, at det er læring i en uendelighed. Når børnene er sammen, gør de sig til sociale væsner. Det er ikke noget, der sker i timer i medborgerskab,« mener Erik Sigsgaard.

Den pædagogiske forskning og to nye skoleundersøgelser viser også, at det ikke nytter noget at skrue op for timetallet, hvis man vil øge fagligheden, påpeger Merete Riisager.

»Skolen er styret tid, og børn har også behov, for at de har tid til deres eget, at være alene eller sammen med andre. Børn, der har det svært i skolen, får en mulighed for at dyrke sport og være en succes dér og få venner uden for skolen. Det giver en positiv effekt på skolelivet, fordi det tager noget af presset fra det sociale i skolen,« siger Riisager.

Hun mener, det ville være langt bedre at styrke lærerne uddannelsesmæssigt og rydde deres skriveborde for unødigt papirarbejde end at øge timetallet.

Også Hans Henrik Knoop, lektor på DPU, Aarhus Universitet, er skeptisk over for udsigten til længere skoledage.

»»Frihed og fritid er ikke det samme. Frihed er en forudsætning for stort set alt godt i livet, og vi ved, at frivillighed sandsynliggør succes, mens modvillighed sandsynliggør fiasko. Det gælder også i skolen. Så hvis undervisningspligt skal fungere efter hensigten, er den nødt til at virke engagerende på eleverne. Ellers gør den mere skade end gavn. Og her står jeg med den nedslående oplevelse af endnu ikke at have mødt en elev, som har udtrykt glæde ved udsigten til en længere skoledag,« siger han.

Kan vi tillade os det?

At øge undervisningen vil heller ikke hjælpe de svageste børn i skolen, fordi de bare risikerer at få mere af det samme i skolen, mener Sigsgaard: »Hvis børnene ikke har lært at læse eller regne efter ti år i skolen, så er det en helt gal måde at tænke på, at de bare skal have mere undervisning, men det er en rigtig god ide at støtte de kræfter i skolen, der har forsøgt at gøre undervisningen mere aktiv og spændende.«

Sigsgaard frygter, at en udvidet skoledag vil gøre det af med de pædagogiske tilbud i skolefritidsordningen og fritidsklubberne, fordi det vil blive alt for dyrt at opretholde et helt system udelukkende i nogle få timer om eftermiddagen.

Merete Riisager mener også, at reformen risikerer at tvinge endnu flere forældre til at vælge privatskole.

»Det er jo absurd, hvis forældrene skal tilvælge privatskoler og betale for at få mindre undervisningstimer, så deres børn har tid til at holde fri,« siger hun.

Sigsgaard mener, at polikere og forældre skal tænke sig godt om:

»Det er børnenes fritid og frihed vi vil ekspropiere, og spørgsmålet er, om vi kan tillade os det?«

Spørger man de to 8. klasses elever, så er svaret nej: »Som teenagere har vi brug for tid til at være sociale, også uden for skolen, « siger Hannah Lohmann Devantier.