Fængselsbetjente er medvirkende til, at konflikter og vold er stigende i de danske fængsler. Sådan lyder det fra den nyligt afgåede fængselspræst Steen Andreassen, der mener, at man kun kommer fængslernes negative voldsspiral til livs, hvis man skrider ind over for de fængselsbetjente, der ikke respekterer fangerne.

»De nærmest opildner til konflikter,« skriver Steen Andreassen i dagens kronik i Information.

»Nogle af dem går kun forrest, når alarmen lyder, og der er udsigt til håndgemæng med indsatte. De kommunikerer elendigt med de indsatte og er meget lidt tilbøjelige til at imødekomme indsattes anmodninger. De kan true indsatte med at krølle dem sammen, hvis der er mere ballade, og de kan aflevere en besked til en indsat og demonstrativt blive stående i cellen, selv om den indsatte beder dem gå igen,« skriver han videre.

Steen Andreassen, som indtil november var fængselspræst i Nørre Snede Fængsel, understreger, at mange fængselsbetjente yder en prisværdig indsats. Men en gruppe af de ansatte gør samtidig, hvad han kategoriserer som »det diametralt modsatte«.

Steen Andreassen bakkes op af fængselspræst Anita Fabricius, som i denne uge afsluttede fire års tjeneste i Aarhus Arresthus.

Hun er af den opfattelse, at de fængselsbetjente, der behandler de indsatte dårligst, ofte også er de betjente, som de indsatte helst vil overfalde.

»Når en indsat sidder og taler til mig om en betjent, som de bare har lyst til at slå ned, fordi han er så ligeglad med de indsatte, så kan jeg se en sammenhæng mellem dem, de indsatte taler om, og dem, hvor jeg selv tænker, de skulle tage at opføre sig ordentligt,« siger hun.

Menneskelig behandling

Ifølge Kriminalforsorgens seneste brugerundersøgelse er hver fjerde indsat i danske fængsler blevet mobbet af fængselspersonale, mens 22 procent hævder at være blevet udsat for trusler.

Anita Fabricius har jævnligt oplevet problemer med chikanerende fængselsbetjente. Vold mod de indsatte og nedladende tale er noget af det, som kan vende stemningen mod fængselsbetjente i fængslerne, mener hun.

Men det drejer sig i høj grad også om noget så basalt, som at blive vækket med et ’godmorgen’ frem for hårde ord – eller blot at lade de indsatte komme hurtigere på toilettet end med 45 minutters ventetid, forklarer Anita Fabricius.

»Det handler om helt almene fraser, som vi andre også bruger. Det betyder utroligt meget, om den indsatte føler sig som et menneske,« siger hun.

Anita Fabricius pointerer ligesom Steen Andreassen, at de fleste fængselsbetjente gør et fint stykke arbejde. Men enkelte hetzer mod de indsatte og har en tendens til at tilføje ekstra straffe til dem, som de har set sig sure på, forklarer hun.

Anita Fabricius medgiver dog, at fængselsbetjentene har nogle vanskelige arbejdsforhold.

»Det er nemt for mig bare at rakke ned på betjentene, men det er ikke altid rimeligt. Jeg kan godt forstå, at man som betjent nogle gange er ræd for at komme på arbejde. Jeg tænker det også selv, når jeg ankommer til fængslet uden uniform. Det kan godt være, at de indsatte holder af deres præst, men hvis der står en gruppe udenfor fængslet, så kan de jo ikke se, hvem jeg er,« siger hun.

»Det er ikke sort-hvidt, men det er bare så vigtigt, at man som betjent virkelig er ordentlig og holder sin sti ren.«

Rocker-bande-mentalitet

Nedim Yasar er tidligere bandeleder og har været fængslet fire gange. I dag er han ansat som konfliktmægler hos Røde Kors, og så er han medvært på Radio24syv’s Politiradio, i hvilket han for nylig luftede samme kritik som de tidligere fængselspræster.

»Der er rigtig mange betjente, der er rigtig søde. Men der er den her éne procent, og når de er på arbejde, så følger resten ham bare og bliver nogle svin,« siger han.

»Det kan godt være, Fængselsforbundet siger, at alle har ret til et bad dagligt, men hvis en betjent ikke kan lide dig, kan det være, han vil lade dig tage bad hver tredje eller fjerde dag. Det er sådan nogle små typer chikane hele tiden, hvor de også kan ’glemme’ ens gårdture. Det er sådan en måde at vise dig, hvem det er, der har autoriteten derinde.«

Nedim Yasar mener, der ofte opstår »en rocker-bande-mentalitet« blandt fængselsbetjentene, hvor man f.eks. loyalt beskytter en betjent, hvis vedkommende anklages for vold, og kollektivt sørger for, at en indsat får en hård tid, hvis han klager over en betjent til Fængselsforbundet.

– Men i forhold til den stigende vold, og hvad fængselsbetjentene ellers skal finde sig i fra de indsatte, er det så ikke meget logisk, at de bliver lidt rå over for de indsatte?

»Hvis der kommer en betjent, der hele tiden skal vise, hvordan han er herre over mig, så bliver jeg jo sur, hvis det bliver ved. Man bliver nødt til snakke med de kriminelle og bruge tid på dem. Det siger mange fængselsbetjente også ville være det rigtige redskab – problemet er bare, at der ikke er ressourcer til det, for betjentene bruger al for meget tid på visitationer og at skrive rapporter,« siger Nedim Yasar

Brodne kar

Sociolog og kriminolog på Syddansk Universitet Linda Kjær Minke peger også på, at der kan være brodne kar mellem fængselsbetjentene. Hun ser tendensen som et udtryk for, at betjentene har fået dårligere arbejdsmiljø og mindre tid til det resocialiserende arbejde, som både præsterne og Nedim Yasar efterlyser.

»De fleste fængselsbetjente vil jo i bund og grund det gode og vil gerne arbejde med resocialisering. Spørgsmålet er, hvad der så forklarer, at de opfører sig sådan, som de gør, over for de indsatte,« siger hun.

En af hendes forklaringer kan være den samfundsmæssige diskurs, som præger debatten om de indsatte. På stort set dagligt plan hører vi om indsatte, der har overfaldet personale, er i besiddelse af ulovlige mobiltelefoner eller udtrykker religiøs radikalisering.

»Den samfundsmæssige diskurs omkring de indsatte er dermed så entydigt negativ, at det kan få indflydelse på, hvordan fængselsbetjentene både ser og agerer over for de indsatte. De begynder så at sige at se dem som mennesker, der ikke vil samarbejde om resocialisering og er utilregnelige og farlige,« siger Linda Kjær Minke.

En anden forklaring på præsternes kritik af den ringe behandling af de indsatte kan i høj grad være fængselsbetjentenes svære arbejdsbetingelser, vurderer Linda Minke.

For hvis fængselsbetjentene bliver reduceret til nogle, der bare skal rende og visitere celler og kun har til opgave at kontrollere de indsattes opførsel, så opstår der spændinger i fængselsmiljøet og deraf et dårligt arbejdsmiljø, som får konsekvenser. Når indsatte kun ser ansatte i forbindelse med kontrolopgaver, er indsatte selvfølgelig ikke venligt stemt over for ansatte.

»Det kan også få indflydelse på, hvordan ansatte agerer over for de indsatte. Og jo dårligere betjentene opfører sig, des dårligere opfører de indsatte sig. Så bliver det sådan en negativ spiral,« siger hun.

Netop den forklaring kan fængselspræst i Herstedvester Fængsel Benny Birk Mortensen genkende. Han har indtryk af, at der kan være enkelte betjente, som opfører sig uhensigtsmæssigt.

Selvom han mener, at størstedelen af fængselsbetjente gør et godt stykke arbejde, kan han se, hvordan direktiver og regler ’oppefra’ i systemet, forværrer forholdet mellem de indsatte og betjentene. Specielt regler om, at cellerne jævnligt skal tjekkes for mobiltelefoner og andre genstande, det ikke er tilladt at have for de indsatte. Han mener ikke, at man finder flere mobiltelefoner af den årsag, men man ødelægger i stedet en relation og en konstruktiv dagligdag.

»Det er meget frustrerende for de indsatte, og særligt i Herstedvester, hvor folk med lange domme sidder, at få endevendt sin celle hver 14. dag, når de måske skal være her i 10-15 år,« siger Benny Birk Mortensen.

Afviser kritikken

I Fængselsforbundet, som blandt andet repræsenterer fængselsbetjente og uniformerede ledere i Kriminalforsorgen, kan de ikke genkende det billede, som de tidligere fængselspræster maler.

»Generelt er de danske fængselsbetjente gode til at arbejde med de ressourcer, de har, til at håndtere det klientel, vi har siddende. Men det er klart, at klientellet er blevet hårdere og mere råt. I og med at vi differentierer de indsatte, så nogle af dem kommer til at sidde på afdelinger, der har et mere strengt regime end andre, så er der risiko for, at betjente, der arbejder på de afdelinger, også kan blive udsat for kritik,« siger forbundssekretær René Larsen.

»Jeg kan dog ikke afvise, at der er enkelte brodne kar, og hvis det er tilfældet, så skal de enkelte ledelser håndtere de problemer.«

Til Anita Fabricius’ påstand om, at der en sammenhæng mellem de betjente, der er hårdest over for de indsatte, og de betjente, der bliver overfaldet, mener René Larsen, at forklaringen er en anden. Sammenhængen går på, at de betjente, der arbejder på afdelinger, hvor der sidder hårde kriminelle, får flere trusler, hævder han.

Anspændt forhold

Det politiske fokus har de senere år skiftet til at handle mere om sikkerhed og mindre om resocialisering, mener René Larsen, og det kan være en af forklaringerne på, at indsatte oplever chikane fra betjente. For eksempel er der skærpede krav til cellevisitationer med fokus på blandt andet mobiltelefoner.

Han kan godt forstå, at indsatte oplever det som irriterende og som chikane, når deres celler ofte bliver endevendt pr. rutine. Men det er politisk bestemt fra allerhøjeste sted, siger han, og forklarer, at betjentene bliver målt på, om de efterlever kravene om visitationer.

»Det er ikke, fordi betjentene synes, det er en fornøjelse.«

De indsattes retsfølelse bliver desuden knægtet af, at betjente holder hånden over hinanden i konfliktsituationer, skriver Steen Andreassen i dagens kronik. Men i så fald er der tale om misforstået loyalitet, mener Fængselsforbundet.

»Det håber jeg ikke, men der er jo en korpsånd blandt betjentene, og den er jo nødvendig. Men en korpsånd kan også godt have nogle sorte sider. Vi opfordrer ikke til, at man dækker over hinanden. Vi opfordrer til, at man siger tingene, som de er, som man oplever dem, og som man har set det,« siger René Larsen.

Kriminalforsorgens områdedirektør for Kriminalforsorgen Midt- og Nordjylland Una Jensen kan heller ikke genkende kritikken. Hun er ansvarlig for Nørre Snede Fængsel og Aarhus Arrest.

»Vi arbejder ud fra et princip om ligeværd mellem mennesker og en balance mellem på den ene side kontrol og sikkerhed og på den anden side støtte og motivation. Den måde, vi bliver præsenteret på her, ligger langt fra det, jeg kan genkende,« siger Una Jensen.

»Vi har fængselsbetjente, som har en lang uddannelse bag sig og også efteruddannelse, som handler meget om verbal konflikthåndtering, og derudover arbejder vi også i en meget værdibaseret organisation, hvor man kan sige, at den her balance er noget, vi taler om hver eneste dag,« siger Una Jensen.