Ieri, alaturi de energeticienii din Oltenia, am participat la un protest. Am mers pe jos 35 de km timp de 9 ore. Bataturi, sange, febra, alea, alea.

In conditiile in care fac si eu vreo 7.000 de km cu bicicleta pe an, pentru mine a fost cea mai grea zi.

Pur si simplu nu inteleg cum pot sa mearga atatia km pe jos cei care au plecat de la Rovinari si vor sa ajunga la Bucuresti.

Eu astazi abia pot sa ma misc, iar ei continua marsul spre Bucuresti.

In fine, nu despre asta voiam sa vorbesc, ci despre Digi24.

O parte din drum, alaturi de noi, a mers si o echipa de la Digi24. A filmat, a luat interviuri si toate cele. A alergat baiatul ala cu camera de transpirase tot.

Si cam atat. La televizor si pe site n-a aparut nimic. NIMIC!

Asta nu inteleg eu. De ce rahat mai vii sa filmezi si sa iei interviuri, daca stii ca n-o sa arati nimic pe post? Pentru ca nu e prima data.

Am mai scris aici despre Romania protestului bine ascuns.

Mai bine faci ca ProTV. Daca stii ca nu dai, pai nu mai vii sa filmezi.

Deci cum merg lucrurile la Digi24? Ce anume s-a intamplat de un mars de 300 km facut pe jos n-a prins nici macar o secunda la televizor?

Eu ma gandesc ca, dupa ce filmarea a ajuns la Bucuresti, un sef a intrebat:

– Ce avem aici?

– Un mars organizat de energeticienii din Olteania. Vor sa mearga 300 de km pe jos pana la Bucuresti!

– Aha. Si s-au batut cu jandarmii?

– Nu. S-au comportat civilizat. Au mers in coloana pe partea dreapta a drumului si lumea i-a aplaudat prin toate localitatile prin care au trecut.

– Deci nu s-au batut cu jandarmii?

– Nu.

– Atunci, nu-i bagam pe post. Pai astia sunt mineri sau ce mama dracului sunt? Lasa sa-i dea aia de la Euronews.

Si cam asa s-a intamplat.