Na razgovor s autorom knjige "Kontrola uma u pravnom sistemu" Draženom Kasalom iz Stobreča, došli smo u živopisni ugostiteljski objekt tik uz more.



Oboružani osnovnim informacijama o drugoj knjizi, dopunjenoj verziji prethodne "Strava u ulici prava", koja problematizira upravo današnjicu u kojoj se građane opterećuje povećanim prirezom uz demon poreza na nekretnine, dvojili smo od kojeg nameta započeti razgovor.



Kasalo je, naime, tvorac literarnog djela koje promovira svojevrsnu pravnu anarhiju i pokušava čitatelje "prosvijetliti" u pitanju pravnog sistema koji je, tvrdi, od čovjeka napravio roba, ukalupio ga u zakone i nametnuo mu maćehinski odnos dominantne roditeljice, države.



Silazeći, dakle, prema mjestu susreta s čovjekom koji odbija sebe nazivati "osobom" (više u nastavku), pa čak i plaćati vodu i struju, promatrali smo kako sunce obasjava površinu mora ispred kafića, a valići mora u babljem ljetu ljetu lijeno oplakuju škrape. Čista idila.



- Kad ovo vidim, i meni dođe da batalim pravni sustav, rad i zakone, te postanem neki primorski hipi koji samo pije bevandu i broji valove - započinjem.



- Eh, da. Možete zakratko, dok vam ne uvedu porez na brojenje valova - odrezao je Kasalo.



- A za bevandu koju ćete u kafiću popiti porez ionako plaćate. Ne, nećete ništa dobiti zauzvrat – gorko napominje, dok se smještamo za stol i naručujemo piće.



Dakle, čovjek s kojim razgovaramo je Dražen Kasalo, deklariran kao "čovjek". Ako bismo ga nazvali "osobom", veli on, automatski bismo ga lišili iskonske ljudskosti i pretvorili u jednog od građana Republike Hrvatske – po njemu – djelića zemaljske kugle koji mu je nametnuo OIB (koji Hrvatska i sama ima!) i plaćanje svih zamislivih poreza i prireza. Eto, fali još porez na spomenuto brojenje valova...



U svojoj drugoj knjizi, koja je, rekosmo, naprednija verzija stare, Kasalo govori o kontroli uma od države, banaka i Crkve kao po njemu najmoćnijih manipulatora i posjednika svega što je on vlastitim radom stekao i naslijedio.



Kasalo je inače po formalnoj profesiji informatičar koji je tijekom svog 45-godišnjeg života radio niz građanskih poslova, plaćao porez i vadio dokumente, počevši od rodnog lista – prve pisane isprave "kojom pristajemo na buduće odricanje od vlastitog života".



- Zadnje dvije godine ne radim formalno nigdje, nemam račun u banci, bavim se kontemplacijom i ovom knjigom, pišem blog i promoviram jednu vrstu oslobođenja. Vidite, rad i zapošljavanje između ostalog izmišljeno je da nam uzme vrijeme, onemogući introspekciju, promišljanje i razmišljanje svojom glavom.



Samo jurimo i radimo da poplaćamo račune, poreze, namirimo državu i njezine zakone. Pitate me jesam li negdje zaveden. Zaveden? Čujete li kako zlokobno zvuči ta riječ? - trpko će Kasalo, duboko uvjeren da se većina ljudi – kao i on – boji uređenog društva.







- Ako se ljudi boje takvog društva, koje iz njih samo siše i traži nešto, pitam ja vas: što će im takvo društvo?! - izlaže, ne očekujući odgovor, dok ga mi podbadamo:



- Onda mračna deviza "rad oslobađa" doista ima još ironičniji prizvuk, zar ne?



- Točno. Rad porobljava, a ne oslobađa. To je krilatica izmišljena da zavede građane, pravne i fizičke osobe. Robove. Ljude ukalupljene u sustav. Nije prirodno da čovjek čovjeku piše zakone. Oni nisu za ljude. Pogledajte malo dakle naš zakon; u njemu nigdje ne piše riječ "čovjek".



U Ustavu – provjerio sam – piše na jednom mjestu. Što to znači? To znači da se meni negira goli život. Jer ja da doživim amneziju, izgubim sve što imam, uključujući i svijest o imenu, opet živim. Jer sam živo biće, čovjek. A kao takav ovu državu ne zanimam. Znate li što pak to znači? To znači da je pravni sustav Dolina mrtvih – Kasalo će gorljivo, vadeći osobnu iskaznicu.



- Da, imam je. Nemojte me zbog toga smatrati licemjerom; nabavio sam je iz praktičnih razloga. Imam i vozačku, ali ne bih morao; barem ne dok normalno vozim i ne ometam promet. Vidite ovu osobnu – opet se Kasalo navraća na komadić plastike koji identitet znači – sva su slova napisana velikim slovima.



Po učenju hrvatskog pravopisa, početna slova pišu se velikim slovima, ali ne SVA slova. Dakle, ovo nije hrvatski jezik. Nadalje – opet pokazuje osobnu kartu – poviše imena piše, također sve štampanim slovima – "Republika Hrvatska".



To također nije u duhu hrvatskog jezika, a i označava posjednički odnos države prema meni, kao čovjeku kojemu je nametnuto ime i prezime, pa onda i svi zakoni koji kontroliraju um. Onoliko koliko to dopustimo, jasno.



- Hoćete reći da je osobna karta relikt Sotone?



- Točno. Nemojte me gledati kao da sam lud; krajnji cilj pravne države je da čovjeka proglasi ludim. Ili poslušnikom; robom. Ili si njihov, ili si protiv njih (lud). Nema sredine – sažima još djelić svojih razmišljanja opisanih u knjizi autor Kasalo.



Na naš upit zašto smatra da građani (okej, ljudi) ne bi trebali plaćati vodu i struju, također ima spreman odgovor.



- Od čega se dobiva struja? Od vode, vjetra, prirode. Tko je vlasnik vode, prirode? Država? Ne, nitko me u to ne može uvjeriti. Mi smo Zemljani. To pripada nama. Indijanci su pobijeni kad je na američko tlo stupila civilizacija.



To rade i nama: banke, ti hramovi zla, legaliziranog kriminala, i država sa zakonima, kao i Crkva koja kontrolira ljude pomoću religije. Istina, u Bibliji ima razumnih stvari, ali ima i nakaradnih. Selektivno ju možemo prihvatiti, ali nikako u cijelosti – napominje pisac i filozof, pak, u "Dolini mrtvih" – pravnom sistemu države – ima nade za novi život.



Rješenje detaljno nudi u svojoj knjizi, ali djelić recepta otkriva unaprijed. Pa kaže:



- Potrebno je kolektivno osvještenje i jačanje samopoštovanja. Prvo revolucionar, istina, dobiva metak, ali ako nas je puno onda mi pobjeđujemo. Važno je i neizlaženje na izbore; tako negirate pokušaj kontrole nad životima. Meni su nudili da osnujem stranku, ali ja bih tim potezom sebe gurnuo u sustav koji negiram, što bi bilo paradoksalno.



Pravni sustav degradira ljudsko biće. U redu je da postoje sudovi, ali oni se trebaju rukovoditi prirodnim zakonima, a suci moraju biti pošteni i mudri zreliji ljudi, nikako mulci od trideset godina. I da, poželjno je da budu u celibatu – poručio je Dražen Kasalo, kontroverzni pisac i filozof iz Stobreča, koji nudi i svoje viđenje zašto ne treba plaćati korištenje autoputa.



- Nije fer da se domaćim ljudima, koji već plaćaju cestarinu, porez na vozilo, tehnički pregled i slično, naplaćuje još i autoput. I to po istoj cijeni kao i strancu, koji proračun ne puni istom tom cestarinom i poreznim nametima! Nije li to apsurdno?! - zažareno će Dražen Kasalo.



Svoj stav ima i u pitanju medicine, "drogiranja nacije".



- Dok je zdravstvo (na primjer, u socijalizmu) bilo besplatno, to je imalo smisla i humanosti. Sad sve vodi amerikaniziranom sistemu, privatluku na koji smo pristali. Svi pišu lijekove, uzimaju novac, traže dopunsko. A ja, ja sam se izliječio od psorijaze sam. Promijenio sam prehranu i nisam išao liječniku – povjerava.



Ipak, u "Dolini mrtvih" – pravnom sistemu države – ima nade za novi život. Rješenje detaljno nudi u svojoj knjizi, ali djelić recepta otkriva unaprijed. Pa kaže:



- Potrebno je kolektivno osvještenje i jačanje samopoštovanja. Prvo revolucionar, istina, dobija metak, ali ako nas je puno onda mi pobjeđujemo. Važno je i neizlaženje na izbore; tako negirate pokušaj kontrole nad životima. Meni su nudili da osnujem stranku, ali ja bih tim potezom sebe gurnuo u sustav kojega negiram, što bi bilo paradoksalno.



Pravni sustav degradira ljudsko biće. U redu je da postoje sudovi, ali oni se trebaju rukovoditi prirodnim zakonima, a suci moraju biti pošteni i mudri zreliji ljudi, nikako mulci od trideset godina. I da, poželjno je da budu u celibatu – poručio je Dražen Kasalo, kontroverzni pisac i filozof iz Stobreča.