Кілька днів тому одна добра подруга, яка знала, що я люблю і цікавлюсь кіно, порекомендувала мені сходити на зйомки фільму, який знімається в Чернівцях. Я краєм вуха чув, що то знімають росіяни, але якось на те сильно не зважив. Якось собі так вирішив, що то або просто чутки, або просто якісь добрі росіяни, бо що тим недобрим у такі важкі часи тут знімати.

Кіно, як виявилось, знімають українці, але для каналу “ОРТ”. Ну, то ви і без мене, певне, знаєте — інтернет в усіх є.

Коли я прийшов на майданчик, порозмовлявши зі мною гарною українською приємна дівчина, записала мене у масовку. Потім мене вдягнули у військову форму і сказали, що будуть знімати. Потім я побачив на паперах назву фільму, а спершу мені здалось, що фільм називається “По законам воровского времени” (т/с), і одразу збагнув, у який треш я потрапив. Пізніше, коли я дізнався що врємя не “воровское”, а “военное”, думку все ж не змінив.

Я не страждаю надмірною наївністю, тому одразу розумів, що буду десь там блимати за спинами акторів. Та мене цікавив сам процес, цікавили люди, що знімали кіно, а пізніше цікавило ставлення людей до того, що вони знімають.

Коротше, я собі намітив роль розвідника у тилах.

Зазначу, що російські серіали, а особливо про війну, це те, що я просто ненавиджу і вважаю, що це треба заборонити показувати у нас на телебаченні.

Але, скажу вам чесно, це були чудові два з половиною дні, якщо не зважати на те, що, фактично, і я це розумів весь цей час, я працював на російську пропаганду. Мені дуже сподобалась знімальна команда. А це, за моїми підрахунками, людей 50-70, а можливо і більше. Команда злагоджена, працьовита. В команді багато фріків, інших диваків, але всі вони по-своєму прекрасні. Професіоналізм кожного втім не викликав жодного сумніву.

Я б хотів би працювати з ними й більше, можливо навіть місяць, але коли вивісили на території Чернівецької ОДА плакат із написом, де було вписане прізвище Сталіна, було вже надто гидко. Той день я недопрацював, а просто втік зі знімального майданчика.

Та й свою, так звану місію, я принаймні для себе виконав.

Тепер мені стало зрозуміло чому російські серіали дуже часто знімають в Україні. В нас є люди, які дуже добре знають кіноремесло і роблять доволі смачну картинку. Якось я увімкнув телевізор і натрапив на російський серіал і мене здивувала якість картинки і в той же час гидке наповнення. Це той випадок, коли форма є, а зміст самі знаєте який.

З іншого боку я точно знаю, що цей серіал не увійде в історію, а залишиться черговою пилинкою кремлівської пропаганди і чернівчани, в тому числі й я, не будуть гордитися тим, що його в нас знімали. Навіть якби ми колись помирилися із російським народом.

Ну, і поділюся тим, що я вивідав.

Події серіалу відбуваються в Києві в 41-році. Німці під Києвом чи може вже і в місті, і з літака над містом розкидали листівки, на яких написано, що вони є перепустками для переходу на німецьку сторону, на іншому ж боці написано українською “Іване, повертайся додому”.

Я собі так уявив, що ці «хохли Івани», на думку сценаристів, і здали напевне Київ, щоб потім доблесні червоноармійці врятували його від фашистських загарбників.

Здається, якийсь такий кремлівський підтекст може намалюватись. Хоча я й можу помилятись. Ну, коротше, чогось хорошого від цього фільму точно не чекайте. З усією моєю симпатією до знімальної команди. Але вони лише майстри ремесла, форми. Зміст написаний десь зовсім не там. З тієї далини привезені й головні актори.

Я так і не зміг запитати у когось зі знімальної групи, а чи не цікавить їх зміст того, що вони знімають. Мені просто їх жаль. Вони могли б знімати Кіно, а знімають оте, що знімають.



P.S. Під час зйомок упали червоні прапори, які повісили перед входом до Київської прокуратури, роль якої виконувала 4-та гімназія. Думаю, знак хороший. :)