Det er enten eller, ingen mellemvej. Enten tager man det hele eller også nøjes man med den bløde mellemvare. Efteråret gav forhåbninger, enkelte folk (undertegnede) smed ligefrem mønter efter et mesterskab, og man turde godt håbe på en rigtig god sæson; om ikke andet en sæson, hvor man kunne håbe på medaljer af den ene eller anden slags.

Holdets sammensætning gav også forventninger om mere. Størstedelen havde prøvet det hele før, enkelte endda både i 2007/2008 og i 2013/2014. De var vant til presset, de vidste, hvad det krævede. Der var lige pludselig lang tid til februar og anden halvdel af sæsonen.

AaB gik ud af transfervinduet som vindere. Man mistede en offensiv gevinst i Henrik Dalsgaard, men fansene mindedes hvordan Patrick Kristensen faktisk spillede en habil højre back i størstedelen af sæsonen 2013/2014, hvor Dalsgaard var skadet.

Nu eller aldrig for den gamle klike

Sportsdirektør Allan Gaarde vidste, at sæsonen ville blive sidste chance for et topresultat med ”den gamle klike” – man afviste store bud på topscorer Lukas Spalvis og lavede først en aftale gældende fra sommer, Nicolaj Thomsen blev holdt i folden og Thomas Enevoldsen havde helt sikkert også haft bud fra det store udland. Kenneth Emil Petersens kontrakt med OB betød endnu et farvel fra sommer, mens Rasmus Jönsson endnu ikke havde sagt ja til kontraktforlængelse og kunne derfor også være på vej væk.

Derudover bankede ungdomsafdelingen i AaB på Gaardes dør og fortalte, at U19-årgangen var så talentfuld, at seks mand var klar til superligatruppen fra sommer. Hvis Gaarde sad med det store excel-ark med spillertruppen, kunne han godt se, at det var nu man skulle gå all-in på resultaterne, før sommeren bød på store omvæltninger og en start fra 0 i AaB.

Genistregen, der aldrig gav gevinst

Maj 2016. Sæsonen er slut. Fem kampe i træk uden sejr. Placeret på den ligegyldige 5. plads. 17 mål i 15 kampe i foråret (Kun Esbjerg og Hobro lavede færre).

Et hold, der for alvor trængte til pause – et hold uden flair og selvtillid. Hvad gik der galt?

Buddene har været mange, og der er ikke én klar årsag til AaBs deroute væk fra de sjove placeringer. Mange fans har peget på, at der var en stor andel af de bærende spillere i truppen, som var på vej videre. Spalvis var solgt, KEP havde skrevet under med OB og Jönsson havde højst sandsynligt allerede gransket mulighederne i starten af foråret. Derudover vidste alle, at Thomsen skulle væk i sommerens transfervindue.

Jeg sætter slet ikke spørgsmålstegn ved deres loyalitet over for AaB, men når det begynder at gå dårligt, vil der uundgåeligt sprede sig en mærkelig stemning i klubben. Det hele bliver selvforstærkende, når man har nogle ”syndebukke” i truppen, som jo kan være ligeglade med, om AaB spiller i Europa i den næstkommende sæson.

Gaarde satsede ved at holde på største profiler og slap kun Dalsgaard i vinterens transfervindue. En genistreg, hvis AaB havde holdt momentum og blandet sig i topstriden med et budget langt under konkurrenternes.

Når der bliver for meget kontinuitet

AaBs dårlige halvsæson mener jeg i høj grad skal ses i behovet for luftforandring i AaBs trup. Mange i truppen havde været med i den fantastiske 13/14-sæson, hvor det både blev til mesterskab og pokaltitel. Men det medfører også en slags metaltræthed i en trup. Det bringer tankerne tilbage til folkeskolen; når der kom en ny dreng i klassen, blev der altid gået ekstra til den, når klokken ringede til frikvarter og man skulle spille fodbold i skolegården. Tacklingerne var lidt hårdere, man gav lige de ekstra 10 procent og håbede man kunne imponere den nye dreng (eller den nye pige, der stod og kiggede på). Det har manglet i AaB.

Det har måske været lidt for kammeratligt, man kender sidemanden, man ved, at Risgård altid laver den samme finte. Det er yderst vigtigt at bibeholde kulturen i både omklædningsrum og på banen, men indimellem skal der også ruskes op i de gamle vaner. Det kan nye spillere som Sloth, Meilinger og Holgersson bidrage med.

AaBs store lakmusprøve

Medianos chefredaktør Peter Brüchmann har i Radio 24/7’s FodboldFM udtalt, at den kommende sæson er AaBs store lakmusprøve. Det er nu de skal bevise, at deres koncept er et holdbart koncept i en Superliga, hvor de fleste har en målsætning om at ramme det famøse Mesterskabsslutspil.

Det er en svær sæson for AaB at ”starte fra 0”. Mange af AaBs tætte konkurrenter har oprustet kraftigt, mens nordjyderne sidder lidt mere på pengene. Men hvor meget skal AaB så købe ind? Der skal handles meget klogt, for AaB ved, at der sidder en nyoprykket U19-spiller på bænken, som man kan tjene og udvikle meget på og som måske kan gøre det lige så godt for meget færre penge.

For Gaarde handler det om at finde de helt rigtige spillere, som bidrager med kvalitet fra starten og som ikke er breddespillere. Rutinerede kræfter, der går forrest og kan være med til at udvikle talentmassen i AaB. Omvendt skal talentmassen heller ikke skygge for resultaterne. Der skal ikke gå Hjulmand og FCN i den, hvor man nærmest føler fokus er på talentudvikling frem for resultater. Det er en voldsomt svær balancegang, men transfervinduet vidner indtil videre om godt købmandsskab fra Gaardes side.

Lynges vin ad libitum – og transferfrie spillere

Den legendariske sportsdirektør Lynge Jacobsen har tidligere udtalt, at det bedste han ved, er vin ad libitum og transferfrie spillere, og Gaarde er vist ikke Lynges efterfølger for ingenting. Marco Meilinger og Markus Holgersson er begge hentet transferfrit, mens Casper Sloth angiveligt er hentet for et symbolsk beløb.

De to førstnævnte har fra første kamp vist sig som profiler på AaBs mandskab og, indtil videre, savner man hverken Kenneth Emil i midterforsvaret eller Nicolaj Thomsen på kanten.

Thomsen er naturligvis en person, man skal bruge en del kræfter på at erstatte i AaBs system på grund af de store lunger, der sidder på den sympatiske skagbo. Han var vigtig for både defensiven og offensiven, og farten kommer kanterne til at mangle. Ingen er dog uundværlige og hans roller skal overtages af flere personer i AaB. Meilinger og Sloth kan bidrage med den kreativitet, Thomsen besad, mens en type som Bassogog kan spurte for to i offensiven og forhåbentlig erstatte det drev, Thomsen har.