Homeopatiske produkter kan ikke kalles legemidler | Nobelprisvinnere

Sju Andre Medlemmer I Kungliga Vetenskapsakademien

Fire Svenske Nobelprismottakere

14. des. 2015 11:38 Sist oppdatert 14. desember 2015

Snart skal Riksdagen beslutte om antroposofiske homeopatiske preparater skal innlemmes i den svenske legemiddellovgivningen. Vi fraråder absolutt at disse pseudovitenskapelige produktene skal få kalles legemidler, skriver fire svenske Nobelprismottakere og sju andre medlemmer i Kungliga Vetenskapsakademien. Claus Mikosch/NTB Scanpix

Begrepet legemiddel må reserveres for midler som kan lege, lindre, diagnostisere eller forebygge sykdom, skriver nobelprisvinnere og medlemmer av Kungliga Vitenskapsakademien.

Kronikk

Dette er en kronikk. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Innlegget er først publisert hos Dagens Nyheters DN Debatt. Republisert med norsk enerett. Innleggsforfattereneer fire Nobelprismottakere og syv andre medlemmer av Kungliga Vitenskapsakademien.

Siden 1993 har antroposofene vært bevilget unntak fra svensk legemiddellovgivning, noe som har medført at det har vært lov å bruke de homeopatiske preparatene deres som om de var vanlige legemidler. Ved årsskiftet løper det gjeldende unntaket ut. Riksdagen skal derfor beslutte om, og i så fall hvordan, disse produktene skal innlemmes i svensk lovgivning. Kungliga Vetenskapsakademien fraråder en slik innlemming i sin uttalelse.

Mange homeopatiske produkter består bare av vann

Homeopatiske produkter bygger på to grunnleggende antakelser:

«Likt leger likt», noe som innebærer at et produkt som gir opphav til visse symptomer hos et friskt menneske, skal kunne lege de samme symptomene hvis de forekommer som en del av en sykdom Produktene får økt effekt hvis de spes ut.

Et konkret eksempel på denne tankegangen er at løk, som fremkaller tåredannelse, som vi alle vet, i ekstremt utspedd form brukes til å lindre problemer med rennende øyne ved for eksempel allergi. Imidlertid finnes det hverken teoretisk eller praktisk fundament for disse prinsippene.

Ideene ble lansert av den tyske legen Samuel Hahnemann på slutten av 1700-tallet, den gangen vi manglet grunnleggende kunnskaper om fysiologi og kjemi.

1800-tallets forskning viste at stoffer måtte ha en viss konsentrasjon for å ha effekt. Hvis preparatene blir altfor utspedd, er det ikke igjen nok molekyler som kan ha effekt. Det innebærer i praksis at mange homeopatiske produkter bare består av vann.

Usannheter i innholdsdeklarasjonen

Mange av produktene i katalogene fra de antroposofiske bedriftene Weleda og Wada, som inngår i det svenske unntaket, er utspedd millionvis av ganger etter at det siste molekylet forsvant.

En opplevd forbedring fremkalt av placebobehandling kan i verste fall maskere at sykdommen vedvarer og i realiteten forverres.

Homeopatiske produkter er nok de eneste i vårt samfunn der det er lov til å fare med usannheter i innholdsdeklarasjonen

Homeopatiske produkter er nok de eneste i vårt samfunn der det er lov til å fare med usannheter i innholdsdeklarasjonen på pakningen. Hvis det står at emballasjen for eksempel inneholder en urt i dosen D30, betyr det i klartekst at det ikke er igjen et eneste molekyl av urten.

Hvor mange pasienter/kunder har klart for seg at D30 betyr at utgangsmaterialet er utspedd 1.000.000.000.000.000.000.000.000.000.000 ganger?

Hvor finner homeopatene det «rene» vannet sitt?

Homeopatiforkjempere har spekulert i at de bortspedde komponentene vil kunne danne avtrykk i vannmolekylene. Men et eventuelt slikt avtrykk forsvinner på noen få milliondeler av et milliondels sekund.

Hvis homeopater insisterer på at vann skal kunne opprettholde molekylære avtrykk, kan man undre seg over hvordan de i så fall bærer seg ad for å finne «rent» vann uten avtrykk av molekyler som har befunnet seg i vannet tidligere.

Hvordan kan det da ha seg at både antroposofer, andre homeopater og en del pasienter mener at homeopatiske preparater har en effekt?

Placeboeffekten bedre utnyttet av antroposofer enn i offentlig helsevesen

Grunnen er den så godt som alltid nærværende placeboeffekten. Den største årsaken til opplevd forbedring, også ved behandling med helt inaktive preparater (placebo), er forventning, både fra den som blir behandlet og den som behandler. Også betinging kan bidra; altså at en tidligere erfaring av å ha tatt tabletter (med aktivt legemiddel) som har gitt forbedring, kan føre til at senere inntak av tabletter fører til en refleksmessig opplevelse av forbedring.

Betinging kan bidra til placeboeffekter også hos dyr. Placeboeffekten kan forsterkes av tid og omsorg i pasient-lege-kontakten. Dette er muligens et viktig innslag i antroposofien, og er ofte en mangelvare i det økonomisk pressede offentlige helsevesenet.

Det ville være moralsk bekymringsverdig på myndighetsnivå å sanksjonere det man tror er usant

Kan vi ikke da argumentere for at placeboeffekt kan være tilstrekkelig verdifullt til at vi bør tillate behandlinger som bare gir placeboeffekt? Dessverre er det forbundet risiko med dette.

En opplevd forbedring fremkalt av placebobehandling kan i verste fall maskere at sykdommen vedvarer og i realiteten forverres.

Hvis det dreier seg om alvorlige sykdommer, som kreft, kan placeboeffekt føre til senere diagnostisering og aktivt igangsatt behandling for pasienten. Dessuten ville det vært moralsk bekymringsverdig på myndighetsnivå å sanksjonere det man tror er usant.

Grovt villedende å knytte antroposofisk medisin til årets Nobelpris

I et par tilfeller har forsvarere og talsmenn for antroposofien forsøkt å knytte antroposofisk medisin til årets Nobelpris i fysiologi eller medisin, noe som er grovt villedende. Nobelpristildelingen til den kinesiske forskeren Tu Youyou er en belønning for gedigen og systematisk forskning innen farmakognosi (læren om naturprodukter) og farmakologi (læren om legemidler) som følger alminnelig vitenskapelig metodikk.

Bare det å antyde at antroposofiske preparater har noen som helst likheter med den Nobelprisbelønnede malariaforskningen til kinesiske Tu Youyou er direkte uhederlig, skriver artikkelforfatterne. CHINA STRINGER NETWORK/NTB Scanpix

Sommermalurt ( Artemisia annua ), en av 2000 vekster som ble undersøkt, viste seg å ha effekt på malariafeber. Stoffet i sommermalurt som hadde den gunstige effekten, viste seg imidlertid å være altfor kortlevd til å være klinisk anvendelig. Forskningen gjorde det mulig å forbedre molekylene, slik at effekten varer lenger.

Det er selvfølgelig avgjørende å ta en tilstrekkelig dose for å oppnå ønsket effekt

For å få et mer varig middel mot malaria kombineres dessuten det modifiserte stoffet med et helsyntetisk stoff. Den første dosen av det modifiserte stoffet fra sommermalurt er 80 milligram for en voksen person, og det er selvfølgelig avgjørende å ta en tilstrekkelig dose for å oppnå ønsket effekt.

Forskning og utvikling av malarialegemidlet tok 30 år fra den første grunnlegende kjemiske forskningen til kliniske studier med flere tusen personer var gjennomført.

Ingen tilsvarende forskning er utført av antroposofer eller de bedriftene som tilvirker antroposofiske produkter.

Bare det å antyde at antroposofiske produkter har noen som helst likheter med den Nobelprisbelønnede malariaforskningen er direkte uhederlig.

Religiøs eller ideologisk forestillingsverden holder ikke

Produkter skal ikke kunne registreres som legemidler fordi de er antroposofiske (dvs. følger antroposofenes resonnement) eller inngår i noen som helst annen religiøs eller ideologisk forestillingsverden, men bare hvis det er mulig å påvise dokumentert effekt. Hvis antroposofer mener seg å ha et produkt med potensial til å kunne bli et legemiddel, må det av hensyn til pasientene undersøkes med vitenskapelige metoder på samme måte som andre potensielle legemidler.

Begrepet legemiddel må reserveres for midler som kan lege (eller lindre, diagnostisere eller forebygge sykdom)

Riksdagen skal nå beslutte om de mener at svenske legemidler skal ha grunnlag i vitenskapelige studier eller om de skal tillate at produkter som er basert på gamle myter og urimelige resonnementer skal få kalles legemidler. Valget burde være enkelt: begrepet legemiddel må reserveres for midler som kan lege (eller lindre, diagnostisere eller forebygge sykdom).

Alt annet ville være å villede både pasienter og helsepersonell.

Torsten Wiesel, professor em., Nobelprisvinner i medisin 1981

Bengt Samuelsson, professor i medisinsk kjemi, Nobelprisvinner i medisin 1982

Arvid Carlsson, professor em. i farmakologi, Nobelprisvinner i medisin 2000

Tomas Lindahl, em. director, Nobelprisvinner i kjemi 2015

Bertil Fredholm, professor i farmakologi, KI

Göran K. Hansson, professor i eksperimentell kardiovaskulær forskning, KI, fast sekretær KVA

Lena Kjellén, professor i medisinsk glykobiologi, Uppsala universitet

Dan Larhammar, professor i molekylær cellebiologi, Uppsala universitet

Katarina Le Blanc, professor i medisin, KI

Olle Lindvall, professor i nevrologi, Lunds universitet

Christina Moberg, professor i organisk kjemi, KTH, Preses KVA

Samtlige undertegnere er medlemmer i Kungliga Vetenskapsakademien (KVA)

Oversatt av Inger Sverreson Holmes. Les flere innlegg hos DN Debatt

Få med deg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter

Skeptisk? Mer å lese:

Lege Pernille Nylehn:

Les også Homeopater tror den livstruende sykdommen ebola kan behandles med sukkerpiller. Dette er ikke tvilsomt, det er dødelig umoralsk

Kristian Gundersen i Uviten:

Les også Kosttilskudd er omtrent like nyttig som designervann

Kronikk av Andreas Wahl Blomkvist, Gunnar Tjomlid og Torbjørn Lysne:

Les også Kiropraktikk er stort sett manipulasjon

Tegnehanne forstår seg ikke på alternativ behandling:

Les også Seks ting jeg ikke skjønner meg på

Artikkelserie om alternativ behandling: