Vennene mine kuttet meg ut over natten

Jente (17)

13. januar 2019

Jeg ble redd for alt. Jeg var redd for å fylle på vannflasken min, og jeg turte ikke å gå i kantinen. Der satt jo alle i en gruppe, skriver jente (17). Shutterstock, NTB Scanpix

Si ;D-innlegg: Å bli utestengt er helt forferdelig. Det føltes som om jeg ble spist opp fra innsiden og ut.

Si ;D-innlegg

Dette er et Si ;D-innlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning. Innlegg kan sendes Dette er et Si ;D-innlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning. Innlegg kan sendes hit

I forrige uke skrev en 18 år gammel jente på Si ;D om ekskludering: «Jeg er snill, jeg bryr meg. Hvorfor vil ingen være med meg?» Jenta har et viktig budskap, og hun skal vite at hun ikke er alene om å føle det slik.

Mobbingen jeg opplevde, var forferdelig vond, men også noe ungdom kan lære noe av.

Hvis du aldri har kjent mobbing på kroppen, er det vanskelig å sette seg inn i. Å føle seg utestengt er en helt forferdelig følelse. Følelsen er så intens.

Plutselig strømmer 100 negative tanker gjennom hodet ditt mens du sitter i klasserommet. Hva tenker andre om deg, hvor skal du gå, hvor skal du se, hvem kan se deg? Plutselig går du rundt med en konstant redsel for alt.

Hadde jeg tatt for stor plass?

Gymtimene var verst. «Gå sammen to og to». Jeg visste jo at jeg ikke lenger hadde noen å være sammen med. Veien fra skolen til gymsalen tuslet jeg alene. Jeg følte at alle stirret på meg fra vinduene. Jeg ble sliten, utmattet, usikker og forvirret.

Det føltes som om jeg ble spist opp fra innsiden og ut, det er en følelse jeg ikke klarer å beskrive.

Første året på videregående mistet jeg de nærmeste vennene mine over natten. Vi hadde vært utrolig gode venner.

Noen av dem hadde jeg vært venner med helt fra starten på barneskolen. Vi gjorde alt sammen, reiste på turer og var sammen omtrent hver dag. Det gikk aldri en dag uten at vi snakket sammen. Vennene mine var som familien min.

Det at de valgte å kutte meg ut over natten, kom som et sjokk. Jeg skjønte ikke hvorfor. Det var nok den lengste natten i mitt liv. Livet føltes så nytteløst, hvem er jeg nå?

Jeg mistet noe av det kjæreste jeg hadde. Hele veggen som jeg kunne lene meg på, ble plutselig borte. Jeg var plutselig helt alene. Hadde jeg tatt for stor plass? Var det meg det var noe galt med?

Du kan gjøre en forskjell

Skolen var den verste plassen jeg kunne være på. Hver dag grudde jeg meg til skolen, men jeg hadde ikke noe valg. Bilturen til skolen tok omtrent ti minutter, og i løpet av den turen planla jeg alltid hvor jeg skulle gå for å unngå mest mulig folk.

Jeg kom ofte tidligere enn jeg måtte slik at jeg slapp å gå inn i et fullt klasserom der alle så på meg. Det føltes ut som tusen blikk stirret på meg. Det virket som om alle visste hva som hadde skjedd, men ingen sa noe.

Jeg hadde aldri følt det slik før. Nå var jeg redd for alt. Jeg var redd for å fylle på vannflasken min, og jeg turte ikke å gå i kantinen. Der satt jo alle i en gruppe. Jeg visste aldri hva jeg skulle si eller hva som var det rette å gjøre.

I dag skjer mobbing uten at noen ser det. Det er bare den som blir bare utsatt for det, som vet det. Og de som gjør det. De sluttet å sende meg meldinger. De sluttet å like innleggene mine på sosiale medier. De lagde nye grupper hvor jeg ikke var med.

Det var jo ingen som la merke til dette utenom meg. Og hva kunne jeg si? «De slettet bilder av meg»?

Det var så utrolig vondt at vennene som en gang var livet mitt og gjorde livet mitt komplett, snudde ryggen til meg.

Jeg har en oppfordring til dagens ungdom: Si nei når noen ber deg om å stenge andre ute. Og det aller viktigste, si hei til noen som går alene, og ikke bare gå med dem i din gjeng. Vær en venn. Husk at du kan gjøre en forskjell om du vil.

Her finner du flere innlegg om mobbing:

Les også Jeg er snill, jeg bryr meg. Hvorfor vil ingen være med meg?

Les også Hva kan gjøres for å utrydde mobbing i skolen? | Waheed Sheikh

Les også Jeg ble kalt «jævla norsking» og «hurpe», men lærerne forsvarte mobberne

13–21 år? Vil du også skrive til Si ;D? Send ditt innlegg til sid@aftenposten.no. Alle får svar innen tre dager. Dersom du ønsker å være anonym, må du oppgi dette tydelig i mailen. Her kan du lese mer om å sende inn innlegg til oss.