Muistatteko vielä ajan, kun kansantaloustiede oli tylsää jaarittelua, jolla ei ollut mitään tekemistä oikean elämän kanssa? Sitten tuli Sipilän hallitus, epäreilut leikkaukset ja yllättäen jokaisesta meistä tuli taloustieteilijä. Ainakin Facebookissa.

Itsekin olen aivan hulluna jakanut kaiken maailman nobelistien ja opelistien lausuntoja Suomen talouden korjausresepteistä – ilman mitään muodollista koulutusta alaan. Olen raivoissani todistellut, kuinka vähätuloisten ostovoiman vähentäminen ja yleinen kurjistaminen johtavat Suomen vain syvemmälle maakuoppaan.

Mutta olenko ollut oikeassa? Antakaa kalut, niin todistan!

Viime viikolla viisaana taloustyyppinä pidetty Juhana Vartiainen vähätteli meitä talouspuuhastelijoita blogissaan. Vartiainen puhui alentuvaan sävyyn muun muassa Helsingin Sanomien toimittaja Paavo Teittisestä, joka oli etsinyt Twitterissä ekonomisteja, jotka haastaisivat poliittisen vallan ratkaisuja.

Vartiaisen mukaan paitsi meidän puuhastelijoiden, myös yksittäisten tutkijoiden on vaikea ottaa kantaa talousasioihin, koska meillä ei ole käytössämme ”kokonaistaloudellisia simulointimalleja”. Siis tietojärjestelmiä, joilla voidaan simuloida erilaisten leikkausten tai muiden muutosten vaikutusta kansantalouteen.

Vartiaisen mukaan talouden analysointiin tarkoitettuja makromalleja on Suomen Pankissa ja valtiovarainministeriössä, joista Suomen Pankin järjestelmä on paras. Vaikkakin tooooooosi vaikea käyttää. Että pitää olla vähintään kymmien asiantuntijan tiimi, jotta vempele saadaan edes päälle.

En usko. En usko kyseisen mallin olevan niin monimutkainen, ettei nerokas datanörttilauma saisi ohjelmoitua siitä järjestelmää, jolla lähes kuka tahansa voisi tutkia haluamiensa muutosten vaikutusta kansantalouteen. Muuttujia on toki valtava määrä eikä lopullisia totuuksia osaa mikään kone suoltaa, mutta joukkoistamalla homman kehityksen nykyajan neropateille, voisimme saada ensimmäisen version ”kansantalouden karvalakkiaparaatista” nopeastikin linjoille.

Olisi demokratian kannalta tärkeää, että myös hallituksesta poikkeavia ajatuksia voitaisiin ajaa järjestelmässä, joka antaisi tuloksena muitakin kuin ideologiseen mutuun perustuvia oletuksia. Toteaahan Vartiainenkin, että ”ainakin yksi toimintatapa jota meillä voisi kehittää, olisi se, että joko VATT tai Suomen Pankki tai valtiovarainministeriö todella käyttäisivät simulointimallejaan myös opposition ehdotusten analysoimiseen”, vaikka heti perään pohtiikin, ettei moiseen varmaan riitä resursseja, koska ”mallisimulointihan ei koskaan ole vain napin painamista vaan tohtori-intensiivistä raskasta työtä.”

Nyt se rajapinta auki sinne Suomen Pankin simulaattoriin! Lisäbudjetista muutama miltsi supernörteistä koostetulle tiimille, joka tekee talousvempeleestänne käytettävän, nopean ja kaikille avoimen. Nyt jos joskus me kaikki ansaitsemme pääsyn tiedon alkulähteille.

Ei se voi olla niin vaikea järjestelmä, jos sieltä on syljetty Sipilällekin noin selkeät nuotit. Toki se linjauksiin johtanut originaaliraporttikin varmasti kiinnostaisi meistä monia.

Kansantalouden karvalakkiaparaatti on modernin demokratian ykkösvehje! Kärkihankkeeksi ja heti.