Kirjoittaja on filosofian tohtori ja kirjailija.

Miksi koirat rakastavat lunta? Oma 11-vuotias, elämää nähnyt narttukoirani ainakin rakastaa. Kun maa on lumessa, koira nuortuu silmissä. Se hyppii ja kieriskelee, kauhoo lunta suuhunsa ja hyökkäilee lumikokkareiden kimppuun.

Toisaalta ihmisetkin, ainakin lapset, rakastavat lunta, eivätkä syyt sille ole mitenkään yksiselitteisiä. Ehkä uudistunut maisema kiehtoo, ja lumikasat ja rinteet tuovat aivan uudenlaisia liikkumisvaihtoehtoja tuttuun ympäristöön.

Koirien rakkautta lumeen on pohtinut myös Scientific Americanin blogisti Julie Hecht. Hän kysyi selitystä usealta koirien käyttäytymisen asiantuntijalta ja sai vastaukseksi seuraavia hypoteeseja:

Ympäristön muutos viehättää ja kiinnostaa leikkisiä petoeläimiä ylipäätään (saaliseläimiä muutos taas stressaa).

Lumipeite myös muuttaa sitä, millä tavoin koira voi aistia ympäristöään. Hajut leviävät eri tavoin, jäljet poikkeuksellisesti näkyvät lumessa, äänetkin kaikuvat erilailla kuin muuten. Tuttu ympäristö tuottaa aivan uudenlaisia aistihavaintoja.

Lumi tuntuu jännittävältä, samoin kuin vaikkapa rantavedessä tai pehmeässä hiekassa kahlaaminen.

Lumesta nauttiminen on usein sosiaalista: koiralle heitellään lumipalloja tai se juoksee kilpaa muiden koirien kanssa. Lumen hauskuus kasvaa, kun se yhdistyy sosiaaliseen tekemiseen.

Koira ei kärsi talven kylmyydestä yhtä helposti kuin me ihmiset (toki koirarodusta riippuen). Siksi koiran innostus kylmässä lumessa kävelystä tulee meille ehkä hieman yllätyksenä.

Useimmille koirille lumi on poikkeustapaus. Huippuvuorilla elävä husky ei ehkä enää riemastu lumesta samoin kuin vähälumisten seutujen koirat.

* *

Kovin suuria ahaa-elämyksiä selitysyrityksiin ei mahtunut. Jatkan omalta osaltani arvoituksen selvittämistä.