Pääministeri Juha Sipilä (kesk.) oli viime viikolla kiukkuisen oloinen, kun Ylen toimittaja pyysi häneltä kommenttia sähköverkkoyhtiö Carunan tekemään verosuunnitteluun.

– Kaiken kaikkiaan voisi sanoa verojen kiertämiseksi tehtävistä järjestelyistä, että itsekkyys Suomessa ylittää jo sairauden asteen, Sipilä sanoi.

Yle oli kertonut, että verosuunnittelun takia arvostelun kohteeksi joutuneen Carunan omistajien joukossa on myös Valtion eläkerahasto luxemburgilaisen holding- eli omaisuudenhoitoyhtiön kautta.

Uutista seurasi pienimuotoinen kissa ja hiiri -leikki, jossa poliitikot etsivät syyllisiä. Sipilä kehotti kysymään asiaa Sdp:n puheenjohtajalta Antti Rinteeltä.

Rinne toimi viime vaalikaudella vuoden ajan valtiovarainministerinä ja hän oli vastuussa myös Valtion eläkerahaston toiminnasta. Pääosan vaalikaudesta Valtion eläkerahastosta vastasi kuitenkin edellisen hallituksen elinkeinoministeri Jan Vapaavuori (Kok.). Rinne huomautti, että eläkerahasto tekee itse sijoituspäätöksensä. Ministeri ei kerro, mihin eläkevaroja tulee sijoittaa.

Koko kiista näyttää kuitenkin aika vähäpätöiseltä, jos vertaa veroparatiisissa olevien eläkesijoitusten kokonaismäärään. Valtion eläkerahasto on sijoittanut Carunaan muutamia kymmeniä miljoonia euroja, joka on eläkerahoissa pyöristysvirhe.

Sijoitus iski kuitenkin arkaan paikkaan. Eläkerahasto oli omalta osaltaan jouduttumassa verosuunnittelua. Tässä ei kuitenkaan ole mitään uutta.

Kevan uusi toimitusjohtaja Timo Kietäväinen on kertonut eläkevakuuttajan tekevän "uuden linjauksen" veroparatiisien käytöstä. Kimmo Mäntylä / Lehtikuva

Eläkevarojen paratiisimatkailua

Ylen tekemän selvityksen mukaan Suomen kuudella suurimmalla eläkevakuuttajalla oli vuoden 2014 lopussa yli 40 miljardin euron arvosta sijoituksia veroparatiisien kautta.

Valtaosa oli sijoituksia erilaisiin rahastoihin. Mukana on kuitenkin myös suoria sijoituksia veroparatiisiyhtiöihin.

Eläkevarojen sijoittamisesta veroparatiisien kautta on keskusteltu aikaisemminkin. Kansalaisjärjestö Finnwatch selvitti asiaa vuonna 2014. Järjestö päätyi siihen, että veroparatiisisijoituksia oli 37 miljardia euroa.

Työeläkeyhtiöiden johtajien vakiovastaus asiaan on ollut: veroparatiiseja ei voi välttää, jos aikoo tehdä kansainvälistä sijoitustoimintaa. Tämä on ainakin osittain totta.

Ylen haastatteleman Vaasan yliopiston laskentatoimen ja rahoituksen professorin Timo Rothoviuksen mielestä veroparatiiseja voisi kuitenkin vältellä, eikä se tarkoittaisi sijoitustuottojen romahtamista.

Selvää on, ettei eläkevarojen paratiisimatkailu ole täysin ongelmatonta.

Työeläkeyhtiöt sijoittajat varojamme pääoma-, hedge-, korko- ja muihin rahastoihin. Valtaosa rahastoista taas majailee jossain verokeitaassa. Etenkin pääomarahastot taas ovat mestareita tekemään verosuunnittelua. Tästä on kokemusta Suomessakin, kun pääomarahastojen omistamat yhtiöt ovat onnistuneet välttymään esimerkiksi konsernin sisäisillä lainoilla kikkailemalla yhteisöveron maksamiselta.

Samaa verottajan puijaamista tapahtuu joka puolella maailmaa. 300 maailman suurimmalla eläkerahastolla oli vuoden 2013 lopulla yhdysvaltalaisen talousanalyysejä tekevän Tower Watsonin mukaan varoja yli 13 000 miljardia dollaria. Summa on jo Roope Ankka -tasoa. Sitä ei voi ymmärtää tai hahmottaa.

Rahat ovat pääosin kiinni sijoituksissa, joista merkittävä osa – ehkä jopa puolet – kiertää veroparatiisien kautta. Eläkevarat eivät siis varsinaisesti makaa palmun alla paratiisissa, vaan ovat pääomana takomassa lisävaroja yhteisiin eläkekassoihimme. Mutta ei ilman ikäviä sivuvaikutuksia.

Mikä ihmeen veroparatiisi? Veroparatiisilla tarkoitetaan maata tai aluetta, jossa on hyvin alhainen verotus, tiukka pankkisalaisuus ja vähäinen sääntely.

Erilaisia veroetuja ja helpotuksia säädöksiin tarjotaan yleensä etenkin ulkomaisille sijoittajille ja yrityksille.

Merkittäviä veroparatiiseja ovat esimerkiksi Caymansaaret, Brittiläiset Neitsytsaaret, Luxemburg ja Sveitsi.

Yhtiöt ja sijoittajat käyttävät hyväkseen verosuunnittelussa maita, jotka eivät ole varsinaisia veroparatiiseja, mutta joissa on lainsäädäntöä joka mahdollistaa verojen minimoimisen.

Tällaisia maita ovat esimerkiksi Alankomaat, Irlanti ja Belgia.

Verokeitaat kuriin?

Professori Timo Rothoviuksen mielestä eläkevakuuttajat voisivat vältellä veroparatiiseja, eikä tällä olisi edes suuria vaikutuksia sijoitusten tuottoihin. Jukka Tyni

Suomen kuuden suurimman työeläkevakuuttajan varoista keskimäärin 25 prosenttia hakee lisävauhtia jostain verokeitaasta. Rahastosijoituksien osalta suhdeluku on selvästi suurempi.

Pitäisikö suomalaisten eläkeyhtiöiden sitten vetää rahansa pois veroparatiisirahastoista? Muuttuisiko meno jollain tavalla siivommaksi?

Ikävä kyllä ei. Vaikka suomalaisittain eläkevarojen määrä on kunnioitusta herättävä, ei niiden katoamisen pelko heilauttaisi globaalia taloutta ja sitä pyörittäviä rahaston hoitajia, pankkeja ja muita toimijoita mitenkään.

Globaaliin ongelmaan on löydettävä myös globaaleja ratkaisuja. EU:ssa on jo jotain merkkejä paremmasta, kun esimerkiksi tietojenvaihto eri veroparatiisimaiden kanssa laajenee ja komissio on muuttunut jäsenmaiden kuten Luxemburgin yrityksille antamiin veroetuihin.

Työeläkejättien pomoilla on myös paljon taloudellista vaikutusvaltaa, sillä he istuvat valtavan sijoitusvarallisuuden päällä. Toistaiseksi he ovat kuitenkin puhuneet veroparatiiseista ja niiden ongelmista vasta pakon edessä.

Jos eurooppalaisten maiden eläkejätit nostaisivat asian esille yhdessä, joutuisivat rahastojen hoitajat ja muut finanssimaailman johtajat heristämään korviaan jo aivan eri tavalla.

– Jos kaikki eläkesijoittajat siirtäisivät rahansa pois veroparatiiseista, niin veroparatiisien käyttö romahtaisi täysin. Samat tuotot löydettäisiin veroparatiisien ulkopuoleltakin. Se ei välttämättä riitä, että pelkästään suomalaiset eläkeyhtiöt toimisivat näin. Jos mukana olisi kuitenkin esimerkiksi suuret amerikkalaiset eläkeyhtiöt, olisivat vaikutukset jo merkittäviä, sanoo professori Rothovius.

Veronkiertoa vai verosuunnittelua? Yritysten ja yksityishenkilöiden tekemä verosuunnittelu on täysin laillista toimintaa.

Verosuunnittelussa hyödynnetään siis lain sallimia mahdollisuuksia minimoida maksetut verot.

Pääosa veroparatiisien käytöstä liittyy juuri lailliseen verosuunnitteluun.

Veronkierto on taas pääosin laitonta toimintaa, jossa toimitaan vero- tai muiden lakien vastaisesti.

Veronkierto ei välttämättä aina johda rikosoikeudelliseen tuomioon, vaan muihin sanktioihin kuten veronkorotuksiin.

Carunan tapaus on vain yksi tuhansista

Euroopan unionissa on herätty talouskriisin myötä toden teolla verosuunnittelun ja veronkierron ongelmaan. Euroopan komissio on arvioinut, että EU-maat menettävät vuosittain verosuunnittelun ja veronkierron takia verotuloja 1 000 miljardia dollaria. Taas ollaan Roope Ankan maailmassa.

Työeläkeyhtiöt ovat useimmissa maissa – Suomi mukaan lukien – vapautettu tuloverojen maksamisesta. Tämä on asia, josta työeläkepomot huomauttavat, kun heiltä kysyy veroparatiisien käytöstä. Työeläkeyhtiöt ovat kuitenkin välillisesti auttamassa myös monia muita välttelemään veroja.

Usein eläkerahoja sijoitetaan rahastoihin, joissa on kymmeniä tai jopa satoja muita sijoittajia. Sijoituspoolissa on paljon sellaisia tahoja, jotka eivät mieti saako Martta-täti eläkkeensä ensi vuosikymmenelläkin. He miettivät mahdollisemman suuria tuottoja ja mahdollisemman vähäistä verotusta.

Veroparatiisien käyttöä perustellaan myös sillä, että verokeitaat tarjoavat sijoitusten keräämiselle yhteen paikkaan hyvän juridisen rakennelman. Sijoittajat haluavat estää tilanteen, jossa heidän tulojaan verotetaan kahdesti. Kaksoisverotuksen sijaan voi kuitenkin käydä niin, ettei veroja makseta missään maassa tai hyvin vähän.

Varsinaisten sijoitustuottojen verottamisen lisäksi pitäisi tarkastella myös verovajeita, joita sijoitukset aiheuttavat kohdemaissaan. Carunan kertomus on yksi tuhansien vastaavien tarinoiden joukossa.

Kirjoitusvirhe korjattu 22.2. klo 13.45: 300 maailman suurimmalla eläkerahastolla oli 2013 lopulla varoja yli 13 000 miljardia dollaria, ei yli 13 000 tuhatta miljardia. Juttuun on lisätty myös maininta Jan Vapaavuoren toiminnasta Valtion eläkerahastosta toimivana ministerinä.