Taistelussa haavoittuneilla muurahaisilla on keino lähettää hätäviesti lajitovereilleen, jotka rientävät noutamaan ne turvaan, kertoo tuore saksalaistutkimus.

Selkärangattomilla eläimillä ei ole koskaan ennen havaittu tällaista käytöstä, eikä sitä osattu odottaa hyönteisyhteisössä, jonka säilymiselle yksittäisillä jäsenillä on vähäinen merkitys.

Saksalaisen Würzburgin yliopiston (siirryt toiseen palveluun) tutkimuskohteena olivat matabelemuurahaiset, jotka ovat yleisiä Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.

Ne järjestäytyvät 2–4 kertaa päivässä satojen yksilöiden rivistöiksi ja marssivat metsästämään termiittejä, joiden olinpaikan pieni etujoukko on käynyt selvittämässä. Isot yksilöt rikkovat termiittien keon ja pienet nappaavat sen yllätetyt asukit.

SOS-viesti feromoneilla

Usein ryöstöretki kuitenkin puhkeaa taisteluksi, jossa on vastassa vahvaleukaisia termiittisotilaita. Ne pystyvät repimään hyökkääjältä raajan, tuntosarven tai vaikka koko pään.

Niillä on myös toinen taistelutaktiikka: termiitti voi heittäytyä muurahaisen reppuselkään ja hidastaa tätä niin, että tämä jää jälkeen muusta rintamasta. Silloin suurena uhkana on joutua taistelua tarkkailleiden hämähäkkien saaliiksi.

Haavoittuneella tai muista eroon joutuneella on kuitenkin keino lähettää hätäviesti ja saada apua. Matabelemuurahainen kykenee erittämään leuoistaan kemiallista yhdistettä, jonka tutkijat totesivat feromoneiksi, viestiaineeksi.

Uhrien hylkääminen pienentäisi pesää tuntuvasti.

Feromonit laukaisevat yhteisön muissa jäsenissä pelastamisvietin, ja pelastusasentoon käpertynyt hädänalainen käydään noutamassa kotiin toipumaan. Yksi kantaa uhria, toiset häätävät siinä ehkä vielä roikkuvat termiitit.

Matkaa pesään saattaa olla kymmeniä metrejä. Kantaja ja kannettava ovat vain parin sentin mittaisia.

Haavoittuneet palaavat pian riviin

Tutkijat havaitsivat, että haavoittunut muurahainen oli lähes aina valmis osallistumaan uuteen hyökkäykseen jo vuorokauden päästä.

Raajojen menettäminen ei tunnu haittaavan, vaan otus sopeuttaa liikkumistyyliään ja juoksee pian jokseenkin yhtä lujaa kuin muutkin.

Haavoittuneen auttaminen ei johdu sydämen hyvyydestä tai sankariluonteesta, vaan yhteisön edusta, sanoo tutkimusta johtanut entomologi Erik Frank.

Tutkimuksessa laskettiin, että matabelemuurahaisten yhteisöt olisivat miltei kolmanneksen pienempiä, jos haavoittuneet jätettäisiin oman onnensa nojaan.

Tutkimus on julkaistu Science Advances (siirryt toiseen palveluun) -lehdessä.