Dahl: Fra ‘afvisning og latterliggørelse’ til ‘en bevægelse, kun de færreste vovede at lægge sig ud med’

En af talerne til Scandza-mødet sidste år sagde noget lignende. Selvom vi griner af det venstreradikale overdrev lige nu, så har historien vist, at det stille og roligt bliver mainstream i løbet af et årti eller to. Det lader sig kun ske på grund af det Henrik Dahl kalder ‘medløberiet på højrefløjen’, og man kan i sagens natur ikke vinde en kulturkamp med hvide flag. Kronik af liberale Henrik Dahl i Jyllands-Posten – Venstreekstremismen er blevet stueren (kræver login).

“I sommeren 2012 opsendte Radikale Venstres daværende ligestillingsordfører, Sofie Carsten Nielsen, en såkaldt prøveballon. Hun foreslog, at cpr-numre og pas i fremtiden af hensyn til transpersoner skulle være kønsneutrale. Kunne det ikke lade sig gøre rent politisk, lød et alternativt forslag på, at man frit skulle kunne vælge sit køn i passet og cpr-nummeret. … På denne liste var blandt andet forældremyndighed til fire personer, kønsneutrale pas og cpr-numre, kommunalt kursus om homokompetencer samt kønsneutrale børnehaver. Mindre end 10 år senere er der ingen, der vover at lave grin med kønspolitiske forslag fra den hylde.

Risikoen for at blive overskyllet af en flodbølge af udskamning og politisk korrekthed er blevet for stor til, at de fleste kan leve med den. I stedet diskuteres det i fuld alvor, om børn helt ned til seks år skal have lov til et juridisk kønsskifte. Københavns Kommune har i budgettet for 2020 afsat 7,3 millioner kroner til at undervise lærere i normkritisk sprogbrug. Det vil blandt andet sige utraditionel brug af det danske pronominalsystem, så man kun anvender den del, der er kønsneutral.

På Københavns Universitet raser debatten om den rette brug af pronominalsystemet også, efter at Institut for Kunst og Kulturvidenskab op til starten på efterårssemestret i 2019 udsendte besked om, at lærere skulle undgå at bruge kønsspecifikke betegnelser om de studerende. Fra begyndelsen af det forrige årti til dets afslutning kunne man iagttage, hvordan den såkaldte normkritiske tilgang til køn bevægede sig fra afvisning og latterliggørelse til at være en bevægelse, kun de færreste vovede at lægge sig ud med (og som slog institutionelle rødder flere steder). Dermed kunne man også iagttage, hvordan et politisk projekt på et enkelt årti gik fra at være ekstremistisk til om ikke at være mainstream, så dog i det mindste stuerent.​​

… der er tale om en regulær tendens. Og det vil få store konsekvenser for samfundet, hvis tidligere tiders venstreekstremistiske synspunkter i fremtiden vinder indpas som alment acceptable opfattelser.

Før vi diskuterer årsagerne og de virkemidler, der kan forhindre samfundet i at udvikle sig i en venstreekstremistisk retning, så lad os betragte nogle flere eksempler. I gamle dage – for 10-20 år siden – var det alment accepteret, at mennesket var natur. I vore dage er naturen trumf alle vegne. Undtagen når det gælder mennesket. ​​

… Det, naive mennesker i gamle dage kaldte ‘virkeligheden’, skrives ud af pensum på gymnasier og universiteter til fordel for sociale konstruktioner. … En vigtig grund til, at venstreekstremismen gennem det seneste årti er gledet ind i midten af den politiske samtale, er uden tvivl, at centrale og helt afgørende samfundsinstitutioner som skolerne, gymnasierne, universiteterne, højskolerne og sågar folkekirken i vore dage har et massivt flertal af medarbejdere, der politisk ligger i spektret mellem Radikale Venstre og Enhedslisten.”