Den uformelle valgkamp er i fuld gang – for de fleste regner med, at statsminister Lars Løkke Rasmussen (V) ender med at lægge folketingsvalget samtidig med Europa-Parlamentsvalget den 26. maj.

For hvorfor dog skyde det til sidste øjeblik, køre dobbelt valgkamp og genere folk mere end én gang?

Det kan også sagtens være, det er sådan, det ender.

Men Lars Løkke Rasmussen har faktisk en interesse i at skyde valget til absolut sidste mulige dato, det vil sige den 17. juni.

Det forholder sig nemlig sådan, at EU’s stats- og regeringschefer skal mødes i Bruxelles den 20.-21. juni til sidste topmøde inden sommerferien.

Det topmøde har uhyre stor betydning, da det er her, at EU-lederne skal pege på, hvem de mener skal afløse Jean-Claude Juncker på posten som den magtfulde formand for EU-Kommissionen.

Posten som kommissionsformand er den måske vigtigste udnævnelse i den rekord-udskiftning af topposter, som ruller igennem EU-systemet hen over sommeren.

Derudover er der de tilsvarende magtfulde poster som næstformænd for kommissionen, hvem der skal stå i spidsen for EU’s ministerråd i stedet for Donald Tusk, hvem der skal afløse Federica Mogherini som EU’s udenrigsrepræsentant og endeligt posten som chef for den Europæiske Centralbank.

Alt i alt en gigantisk EU-chefrokade.

Afgørende kabale

Udover at landene skal nå til enighed, er der andre faktorer, der besværliggør, hvordan den endelige kabale af topposter lægges.

Dels skal EU-parlamentet godkende EU-landenes valg. Parlamentet har sat gang i en spidskandidat-valgkamp for at tage styring over, hvem der ender med kommissions-formandsposten. Langt de fleste lande, herunder Danmark, anerkender dog ikke denne proces, og derfor kan det ende i en afgørende armlægning med parlamentet.

Vigtige datoer 23.-26. maj: Europa-Parlamentsvalget – afgør hvilke partier bliver størst, og dermed hvem der får magt til at udpege og besætte EU-topposter Senest 17. juni: Folketingsvalg 20.-21. juni: EU-topmøde, hvor EU-landene indstiller deres kandidat til Kommissionsformand

Derudover skal goderne fordeles ligeligt mellem de mest magtfulde europæiske grupper. De plejer at blive fordelt i porten mellem de to største grupper, den kristendemokratiske EPP-gruppe og den socialdemokratiske S&D-gruppe.

Men denne gang vil de liberale kræfter – med den franske præsident Emmanuel Macron i spidsen – også forlange at få del i festen, da de håber at blive den tredjestørste gruppe efter Europa-Parlamentsvalget.

Desuden vil andre faktorer spille ind, som fordeling af køn og balance mellem øst og vest, nord og sydlande – og hvorvidt det lykkes de højreradikale partier at enes om at slå sig sammen til en stor indflydelsesrig gruppe.

Der er med andre ord lagt op til drama i Bruxelles de kommende måneder, og de håbefulde kandidater har for længst indledt benarbejdet.

Danskeren ved bordet

Hvad har det så med folketingsvalget at gøre?

Udover den åbenlyse udmattelsesstrategi – da et sent valg vil skulle holde alle øvrige partier og udfordreren Mette Frederiksen på tåspidserne lige indtil det sidste – faktisk en hel del.

For hvis Danmark har afholdt valg få dage inden, og Lars Løkke Rasmussen eventuelt har tabt magten til Mette Frederiksen, så vil det alligevel være ham, der sidder omkring bordet i Bruxelles den 20. juni sammen med de europæiske ledere. Alene af den grund, at en ny regering ikke vil være konstitueret endnu.

Og alle, der kender en smule til EU-historien på det her område, vil vide, hvor vigtigt det er at sidde omkring det bord på netop dette tidspunkt for valget til en af Europas vigtigste poster.