Der findes i dag 5 nulevende næsehornsarter: Det hvide og det sorte, der lever i Afrika, samt det indiske næsehorn, Javanæsehornet og Sumatranæsehornet, der lever i Asien. Det hvide næsehorn har korte ben og en meget bred nakke. I panden har det to brede horn, hvoraf det forreste er længere end det bageste. Det sorte næsehorns horn er længere og slankere.

Det hvide næsehorns hunner lever sammen i større grupper med deres kalve. De kønsmodne tyre lever alene og kommer kun i kontakt med andre næsehorn, når de skal slås om hunnerne og parre sig. De kønsmodne hanner bruger megen tid på at afmærke deres territorium. De afgiver gødning oven i andre næsehorns gødning, de fejer mærker i træerne med deres horn, skraber med fødderne i jorden og urinerer. En han, der har vundet en slåskamp, slutter af med at urinere på stedet.

Parringen foregår ved, at tyren lægger forkroppen op på koen. Selvom han er meget tung, kan parringen vare op til en time.

I de varme timer midt på dagen opholder næsehornene sig ofte nedsunket i en mudderpøl. Det kolde mudder køler og virker samtidig som et værn mod parasitter og generende insekter.

Navn der forvirrer

Der findes to afrikanske næsehornsarter i Afrika - det hvide og det sorte. Men den ene art er ikke mere sort eller mørkere end den anden. De har fået deres navne ved en oversættelsesfejl. Boerne i Sydafrika kaldte det hvide næsehorn "Wijde". Dette lyder næsten som det engelske ord "white" (hvid), men betyder egentlig "bred" og hentyder til, at det hvide næsehorn har en bred mund. Men englænderne oversatte ordet til "white", og således fik det hvide næsehorn sit navn. Og så kaldte man modstykket "det sorte næsehorn".

Plæneklipper og bladplukker

Det hvide næsehorn er tilpasset et liv som græsæder. Den brede mund gør det let for næsehornet at "klippe" græsset af. Når næsehornet samtidig bevæger sig stille fremad med hovedet vippende fra side til side, virker det fuldstændig som en plæneklipper. Det sorte næsehorn er til gengæld tilpasset et liv som bladæder. Overlæben stikker længere ud end underlæben, er spids og meget bevægelig. Den fungerer som en finger, der plukker træernes blade. I dag kalder man også de to næsehornsarter for "det bredsnudede" og "det spidssnudede" næsehorn.