Det startede med, at hverken familie, venner eller naboer kunne genkende det billede, Karina Pedersen i interview og i sin nye bog, Helt ude i hampen – mails fra underklassen, tegner af barndommen i Korskærparken i Fredericia.

Her gik det ud på at være arbejdsløs, og der »cirkulerede håndbøger rundt i kvarteret med råd om, hvordan man snød socialrådgiveren til at få flere penge, en hjemmehjælper eller ekstraudstyr«.

Så blev der sat spørgsmålstegn ved, hvad der egentlig var fakta og fiktion, når forfatteren hævder at være faldet over de 95 mails til en veninde, som udgør bogen.

Læs også: Leder: Stemmen fra underklassen

Og senest har Karina Pedersens forlag, Gyldendal, nu udbedt sig en forklaring fra forfatteren, mens hun selv er gået i gang med at indsamle beviser, så vi får se, »hvem der lyver«.

Men historien stopper ikke her.

Karina Pedersens historie har givet hende tilnavne som »stemmen fra underklassen« og »den hvide Yahya Hassan«. Og så har den givet næring til det borgerligt-liberale – og ikke mindst liberale – Danmarks historie om velfærdsstaten: Nemlig den, at underklassen ikke mangler penge. Tværtimod. Den mangler moral.

Overførselsindkomsterne nedbryder moralen og det personlige ansvar eller – med Anders Fogh Rasmussens ord i Fra socialstat til minimalstat – medfører en »slavenatur«.

Liberal alliance

Tænketanken Cepos har tidligere givet Karina Pedersen et forskud på en anden bog, som dog aldrig blev til noget, og inviterede hende i fjor til folkemødet på Bornholm.

En af de medarbejdere på Gyldendal, som har været involveret i den nye bog, er antropologen, forfatteren og debattøren Dennis Nørmark, som sidder i Danmarks Radios (DR) bestyrelse – udpeget af Liberal Alliance.

Og i Berlingske blev bogen anmeldt af Liberal Alliances tidligere folketingskandidat, Anne Sophia Hermansen, som skrev, at Karina Pedersen »gør op med myten om den ædle fattige, der bare skal have lidt julehjælp og velfærdsstøtte – så er vedkommende snart en del af middelklassen«.

Efter netmediet Zetland i forbindelse med bogudgivelsen bragte et interview med Karina Pedersen, var flere politikere fra Liberal Alliance hurtige til at dele interviewet med overskriften »Opråb fra bunden: Tag pengene fra underklassen. Den har ingen moral« på Facebook.

»Læs den her. Den giver stof til eftertanke,« skrev Joachim B. Olsen.

Ole Birk Olesen nøjedes ikke bare med at dele – og kommentere – Zetlands interview. Ole Birk Olesen fremhævede nedenstående citat:

»Min mormor og morfar forsøgte at få min mor på rette spor ved at sige, at hun ikke fik flere penge, men så kunne hun bare lægge røret på og gå ned på kommunen og sige, at hun havde fem børn, og det hele var så hårdt. Så hvis der ikke havde været kontanthjælp, havde min mor været afhængig af min mormor og morfar, og så havde der været andre boller på suppen. Det kan jeg godt love dig for.«

Ole Birk Olesens kommentar?

»Karina Pedersen taler i citatet herunder om forskellen på formel omsorg fra det offentlige og reel omsorg fra f.eks. familie. Den socialdemokratiske stat har i stort omfang fortrængt den reelle omsorg til fordel for den formelle omsorg.«

»Du får en anden historie, end vi vant til at få,« forklarede Anders Samuelsen og forsatte:

»Men det er en vidnefortælling fra bagsiden af vores velfærdssamfund.«

I dag erkender partiformanden, at hvis den rejste kritik af Karina Pedersens historie står til troende, »så burde jeg aldrig have delt Zetlands historie«.

Det har dog ikke stoppet kritikken af, at han i første omgang gjorde det.

»Det er i orden at tage fejl; men du brugte jo historien som redskab for dit synspunkt om at mennesker på overførselsindkomst er dovne plattenslagere, og det er sådan set ikke i orden,« som en skriver på Anders Samuelsens facebookside, hvortil han svarer:

»Nej – jeg deler ikke og har aldrig delt det synspunkt.«

Karina-effekten

Karina Pedersen risikerer alligevel at blive Liberal Alliances og det borgerligt-liberale Danmarks pendant til ’Fattig-Carina’.

’Fattig-Carina’ var den københavnske kontanthjælpsmodtager, som SF’s Özlem Cekic fandt, efter at Joachim B. Olsen havde bekendtgjort, at han brækkede sig, når SF’eren foreslog, at de såkaldte satspuljemidler skulle bruges til at støtte fattige danskere gennem en julehjælpspulje.

Carina viste sig dog ikke at være så fattig endda efter de fleste danskeres målestok. Aviser, radio og fjernsyn svømmede over med eksempler på fuldtidsarbejdende danskere med et mindre rådighedsbeløb end Carina, og sluttelig erklærede selv daværende statsminister Helle Thorning-Schmidt, at den københavnske kontanthjælpsmodtager ikke var fattig.

Sagen fik sympatien for kontanthjælpsmodtagere til at dale og var med til at bane vejen for de senere forringelser af kontanthjælpen.

Blandt personer uden kendskab til en kontanthjælpsmodtager er der i dag markant flere, der mener, at ydelsen er for høj, hvilket ifølge politologer kan tilskrives den såkaldte »Carina-effekt«, fordi de kun kender hendes eksempel.

»Carina-effekten« kan ende som en »Karina-effekt«, hvis sidstnævntes barndom alligevel ikke var så ringe endda.

Læs også: Klatgæld og uenighed hos Underdanmarks mønsterbrydere