Den yderste højrefløj beviser i denne tid, hvad det vil sige at være dårlige tabere. De mest islamkritiske politikere brokker sig simpelthen over, at muslimerne stemmer på islamvenlige politikere, fordi muslimerne endeligt har fået nok af at blive omtalt som kulturelt og økonomisk belastende undermennesker.

Det er patetisk at overvære. Og barnligt. Kun små børn - tilsyneladende også Dansk Folkeparti og Nye Borgerlige - giver andre skylden, når de taber. Allerede som 12-årig lærte jeg gennem noget så dansk som håndbold, at man ikke giver modstanderne (læs oppositionspartierne) eller dommerne (læs medierne og vælgerne) skylden, når man taber. Man skal i stedet kigge indad.

Til gengæld medgiver jeg højrefløjen, at det har været patetisk at overvære den yderste venstrefløjs magtsyge hykleri og kujonspil fra galleriet.

Føler du dig truffet, Pernille Skipper?

Du foregiver at gå forrest i kampen for kvinders rettigheder. Du foregiver at gå forrest i forsøget på at indføre en samtykke-lov, der skal sikre voldtægtsofrenes retssikkerhed. Du foregiver at være ligestillingens vogter.

Men kort før valget afslørede du dig selv i at være fløjtende ligeglad med netop kvinders rettigheder.

Du afslørede, at dit partis valgresultat var vigtigere end undertrykte kvinders kamp mod undertrykkelse. Du afslørede, at du sætter politisk magt og popularitet over principper, værdighed og kvindekønnet.

Navnet Kasem Ahmad siger dig måske noget?

Han er imam og tidligere talsperson for islamisk trossamfund. Han går ind for stening af kvinder. Kort inden valgdagen figurerede du og kvindehaderen smilende på et billede fra hans Facebook-profil. Her opfordrede Kasem Ahmad alle muslimer til at stemme på dig og dit parti. Det gjorde han i øvrigt under hele valgkampen. Og du tog glædeligt og ukritisk imod hans opbakning, jævnført jeres fælles-selfie.

Hvad ville en kvindelig politiker, der ikke bare foregiver at have ligestilling og kvinders rettigheder som mærkesag, gøre?

Hun ville selvfølgeligt, utvivlsomt og til enhver tid tage totalt og aktivt afstand fra en imam, der forsøger at skaffe hende stemmer, når imamen, for et par år tilbage, har siddet på landsdækkende tv og forsvaret, ja nærmest pralet med, stening af kvinder:

'Vi kan forhindre, at folk har sex udenfor ægteskabet. Hvad er straffen for det i Danmark? Der er ingen straf for det. Hvordan skal vi ellers holde familierne sammen? Jeg er stolt af stening som en del af sharia-lovens straffesystem.' (Deadline, 2016).

Tænk at tage ligestillingen som gidsel for at få flere mandater. Tænk at udnytte voldtægtsofrenes desperate kamp mod gerningsmændene og retssystemet for at få mere magt. Tænk at foregive at kæmpe udsatte kvinders kamp, når det efterfølgende viser sig at være tomme ord, varm luft og intet andet end et politisk spil, hvor man rotter sig sammen med imam, der ikke en gang forsøger at skjule sit had til kvinder eller for den sags skyld behovet for at undertrykke dem.

Måske skyldes det Enhedslistens sædvanlige berøringsangst. Da Blågårdsplads på Nørrebro, i midten af april måned, stod i flammer på grund af utilpassede og udemokratiske muslimer, sad Pernille Skipper i sit gatet community og lavede statusopdateringer om søde rap-ænder et andet sted på Nørrebro.

Man fristes jo på samme måde til at tro, at Skipper ikke tør konfrontere muslimske mænd, der prædiker frihedsberøvelse og stening af seksuelt frigjorte kvinder. Hun har hvert fald ikke haft det fjerneste problem med at benytte sig af Kasem Ahmads hjælp til at skaffe flere stemmer og mere magt.

Det er lige forfærdeligt, om man, som Kasem Ahmad, ønsker at undertrykke mennesker på baggrund af deres køn eller, som Rasmus Paludan, på baggrund af deres afstamning eller tro. Med andre ord kunne Pernille Skipper - i princippet - lige så godt have fået taget en selfie med Paludan og benyttet sig af hans hjælp til at få flere stemmer og mere magt.

Det er hykleri til topkarakter at tage afstand fra eksempelvis Paludan – og højreekstremisme generelt - når man samtidig har samvittighed, eller mangel på samme, til at opnå politisk succes gennem en ekstremistisk imam, der foragter kvinder så generelt og strukturelt, at han agiterer for stenkast og brutal vold imod dem.