Tidligere statsminister Poul Nyrup Rasmussen (S) skabte panik i S-toppen, da han i sin tale på kongressen i Aalborg søndag blandede sig i den aktuelle debat om dagpenge. Opfordringen til økonomi- og indenrigsminister Margrethe Vestager (R) om at ’tænke sig om’ i spørgsmålet om genoptjeningsretten har allerede fyldt en del i medierne.

Men Nyrups tale var først og fremmest en tur ned af ’Memory Lane’ til hans egen første tid som statsminister. Med omkvædet ’sådan var det også i 1990’erne’ fortalte han veloplagt anekdoter om dårlige meningsmålinger og modvind i sin egen første tid som regeringschef i den såkaldte ’rødkløver-regering’ med Radikale Venstre, CD og Kristeligt Folkeparti, som han dannede i 1993 efter Schlüter-regeringens exit på grund af Tamil-sagen.

Ligesom i weekenden holdt Socialdemokraterne for 19 år siden kongres efter genindtagelsen af regeringskontorerne. Dengang i Odense og godt et år efter et opslidende formandsopgør i partiet. Nyrup læste i sin tale i år højt af et uddrag af et Ritzau-telegram fra dengang om frustrationer, som lurede under overfladen på kongressen – og han kunne have valgt uendeligt mange andre presseklip fra 1993, som ville have passet godt på den situation Helle Thorning-Schmidts regering står i i dag:

»Den seneste uges turbulens har endnu engang vist, at der er store spændinger i regeringen. Det indre tryk blev efter syv måneders regeringssamarbejde så stort, at dårlige meningsmålinger fik låget til at lette med bulder og brag,« skrev Weekendavisen f.eks. i slutningen af august 1993.

Avisen refererede til en offentlig konfrontation mellem Nyrup og hans forgænger Svend Auken om flygtninge- og indvandrerspørgsmålet, efter at statsministeren havde givet temaet skylden for regeringens dårlige meningsmålinger. Samtidig havde økonomiminister Marianne Jelved (R) i en opsigtsvækkende udtalelse til Skive Folkeblad forud for partiets landsmøde i september 1993 understreget, at Radikale Venstre ville have ’meget grundige’ forhandlinger om et nyt regeringsgrundlag efter et valg. SF’s formand Holger K. Nielsen mente ganske enkelt, at regeringen var i opløsning, og han opfordrede statsministeren til at smide CD ud af samarbejdet.

»Venstres formand Uffe Ellemann-Jensen kan blot se fornøjet på, at regeringspartierne sparker sig selv over benene, mens vælgerne samler sig hos Venstre,« skrev Weekendavisen.

Igennem sommeren 1993 blev der skrevet om interne spændinger i regeringen – dengang var det ikke dagpengespørgsmålet, der tog de store overskrifter, selv om Nyrup som bekendt senere forkortede dagpengeperioden fra syv til fire år i sin regeringstid. Det var flygtninge- og indvandreredebatten, som skabte intern uro. Men som Ritzau skriver i et andet telegram op til det radikale landsmøde:

»De fire regeringspartier er bundet sammen i et skæbnefællesskab, som finansminister Mogens Lykketoft (S) udtrykte det på sit partis kongres i Odense i sidste weekend. Og helt afgørende for, om den overhovedet har en chance for at overleve næste valg, er, at ledigheden langt om længe stopper sin himmelflugt.«

Lyder det bekendt? I starten af 1990’erne nåede ledigheden sit hidtil højeste niveau med en registreret ledighed på 350.000 fuldtidspersoner. I dag ligger den på omkring 165.000 til sammenligning. Til gengæld var det »katastrofale meningsmålinger« for Socialdemokratiet, når partiet dengang kom under 30 – og ikke som i dag 20 – procent af meningsmålingerne.

Som Ekstra Bladet skrev i en leder den 20. september 1993:

»Statsminister Poul Nyrup Rasmussen fortsætter ufortrødent med at tordne nedad i meningsmålingerne. Sonar-instituttet påstår i den seneste, at han har tabt 15 mandater, hvis der er valg nu, hvad der så ikke bliver, og Gallup påstår hårdnakket, at et stort flertal foretrækker Venstres formand, Uffe Ellemann-Jensen.«

LO-formand Finn Thorgrimson udtrykte støtte fra talerstolen i 1993, hvor han sagde til Nyrup, at »selv i vanskelige tider står vi sammen«.

Det blev for meget for SID-formand Hardy Hansen:

»Efter ti år i opposition var der en forventning om, at nu skulle der arbejdes på en helt ny politisk version. Vel er det en anden regering, vi har fået, men den har ikke markeret sig væsentligt anderledes end Schlüters regeringer,« sagde han, mens Thorgimsson ifølge Ritzau mente, at Nyrup blev udsat for en ’giftig’ personhetz fra en ’uskøn alliance af højre- og venstrefløj’. I sin tale anno 2012 i Aalborg sagde Nyrup, at han mente, at den nuværende behandling af Helle Thorning-Schmidt er endnu værre end den, han selv var udsat for.

Svend Auken undlod i øvrigt helt at tage ordet på kongressen i 1993 – for første gang siden 1965: »Jeg har måtte indse, at ligegyldigt, hvad jeg siger i øjeblikket, bliver det udlagt modsat,« begrundede han sin tavshed over for Politikens Christine Cordsen.

»Man venter på resultaterne af de store reformer – skattereformen og arbejdsmarkedsreformen – som regeringen gennemførte i foråret. De opfylder store dele af regeringens program, men resultaterne har endnu ikke vist sig. Ledigheden er steget og ikke faldet, og danskerne har ikke mærket, at skattereformen giver flere penge til husholdningsbudgettet,« skrev Ritzau den 2. september 1993.

Mange socialdemokrater mindede i taler på kongressen i weekenden om, at en regerings begyndelse ikke nødvendigvis siger noget om dens afslutning.

Poul Nyrup Rasmussen blev, som han selv fik mindet kongressen om, statsminister i den længst siddende S-ledede regering siden Thorvald Stauning.