Vi var ikke mange dage inde i januar, før de første konspirationsteorier om coronavirusset begyndte at florere på sociale medier. De mest hårdnakkede af teorierne bygger på historien om, at medicinalfirmaer bevidst spreder coronavirus for at tjene penge på en vaccine.

Det angivelige ’bevis’ for påstanden er en patentansøgning i omløb, der skulle indikere, at en hemmelig vaccine allerede findes, i modsætning til hvad myndighederne hævder. Patenthaverne, der har eneret til at producere vaccinen, vil selvsagt kunne tjene styrtende summer, lyder argumentet.

Andre konspirationsteorier går på, at mad importeret fra Kina, eksempelvis ris, kager og te skulle være inficeret med corona, at virusset er et biologisk våben til nedbringelse af befolkningstallet, som de kinesiske myndigheder tester effekten af, og at Bill Gates har forudset virusudbruddet for flere måneder siden og er økonomisk involveret i at patentere vaccinen.

Dertil kommer alle de falske informationer om, hvordan man kan undgå smitte, og de mange forfalskede billeder af døde, der angiveligt er efterladt på gaden i Wuhan – billeder, der signalerer, at udbruddet og dødeligheden er langt voldsommere, end WHO lader offentligheden tro. Nogle af teorierne har racistiske undertoner eller indeholder antikinesisk propaganda.

Adskillige faktatjek-medier, læger og sundhedsmyndigheder verden over har lynhurtigt og med alle midler forsøgt at påvise, at patentet slet ikke vedrører den aktuelle COVID-19-variant, men derimod andre afarter af corona, og at der, desværre, endnu ikke findes en vaccine. Techgiganter og sociale medieudbydere fjerner dagligt opslag med de mest misvisende historier. Men alle har måttet sande, at forsøgene på at tilbagevise eller slette de falske historier i omløb i mange tilfælde kun har ringe effekt.

Konspirationer går igen

Det er ikke nyt, at epidemier og alvorlige sygdomsudbrud følges af konspirationsteorier og misinformation. De falske historier, vi ser i øjeblikket, er langtfra unikke. De er på mange måder variationer over nogle velkendte temaer i konspirationslitteraturen.

Nogle af de mest velbeskrevne er de mange aids-konspirationsteorier, som har eksisteret siden 1980’erne. I Vesten har teorierne primært handlet om, at hiv var laboratorieskabt med det formål at udrydde homoseksuelle og afroamerikanere.

I Afrika har fortællingen om, at aids-krisen var orkestreret af Vesten for at begrænse befolkningstallet, direkte hindret forebyggelse og udbredelse af midler mod hiv. Den tidligere sydafrikanske sundhedsminister anbefalede så sent som i år 2000 massage og vitaminer som kur mod aids. Forskere har siden estimeret, at op mod 300.000 mennesker er døde unødigt på grund af teoriernes store udbredelse alene i Sydafrika.

I forbindelse med H1N1-pandemien i 2009, den såkaldte svineinfluenza, viste opinionsmålinger fra så forskellige lande som Canada, Mexico og Kina, at en betydelig andel af befolkningen troede, at deres regeringer var involveret i mindst én konspiration om at skjule vigtig information om sygdommen. I Ægypten førte det eskalerende hysteri til massiv forfølgelse af den koptisk-kristne minoritet, hvoraf mange var svinebønder.

De narrativer, som omgiver viruskonspirationsteorier, bunder alle i mistillid og bygger på en mistanke om, at sundhedsmyndigheder, WHO, læger eller regeringer bevidst skjuler sandheden og i nogle tilfælde endda handler ud fra skjulte, onde motiver eller fordækte økonomiske interesser.

Mange rummer enten en globaliseringsangst eller en magtkritik, som kommer til udtryk i form af vrede mod en bestemt befolkningsgruppe eller mod ’et system’, som bliver gjort til årsag til sygdomsudbruddet. Når teorierne bunder i mistillid til myndighederne, er det selvsagt yderst vanskeligt for selv samme myndigheder at dæmme op for dem.

Modkampagner kan forvirre

En gruppe amerikanske forskere har for nylig undersøgt, hvordan den brasilianske befolkning reagerede på de offentlige sundhedskampagner, der under Zikavirusudbruddet i 2015 og 2016 forsøgte at tilbagevise de mange falske historier om, at sygdommen var forårsaget af genmodificerede insekter – angiveligt skabt i amerikanske laboratorier.

Konklusionen i studiet er temmelig nedslående: Der er tilsyneladende ingen målelige effekter af at udbrede modinformation til konspirationsteorierne. Tværtimod lader det til, at modkampagnerne var med til at forvirre folk yderligere og så tvivl om, hvad der var korrekt og ukorrekt information, og hvilke afsendere man kunne stole på.

Forskerteamet sammenlignede deres resultater med udbruddet af gul feber i Brasilien i 2018 og opdagede, at her havde korrigerende informationer fra myndighederne faktisk til en vis grad reduceret omfanget af misforståelser. I modsætning til vira som zika og COVID-19 er gul feber en ret velkendt sygdom med velbeskrevne symptomer og smitteveje. Der er således noget, der tyder på, at det er særligt vanskeligt at tilbagevise misinformation i forbindelse med nye og pludseligt opståede udbrud som netop COVID-19.

Kulturelle vira

Man bør selvfølgelig være varsom med at overføre disse resultater direkte. Men også i danske opslag og facebookgrupper har der floreret konspirationsteorier og falske historier om corona, selv om de fleste populære opslag indeholder information, som læner sig tæt op ad Sundhedsstyrelsen.

Når myndighedernes anbefalinger er slået så bredt igennem, hænger det formentligt sammen med, at oplysningsarbejdet har været hurtigt klar og informerer med få, men umisforståelige opfordringer, som løbende tilpasses den aktuelle situation. Den enkle grafik med de få forholdsregler, som blev udsendt i begyndelsen af marts, blev hurtigt delt og sat op på alle offentlige steder, arbejdspladser, i foreninger og ved arrangementer.

Men konspirationsteorier er som kulturelle vira, der under en krise som denne kan sprede sig hurtigt i en befolkning og skabe unødig frygt og mistillid til sundhedsmyndigheder og politikere – den tillid, som er altafgørende netop nu.

Særligt med de nye lovstramninger og vidtgående foranstaltninger, som for nogle virker meget voldsomme, kan der komme et punkt, hvor flere konspirationsteorier vil dukke op – også i Danmark. Da kan det blive nødvendigt med kampagner, som målrettet søger at forebygge spredningen af misinformation, rygter og falske historier – også selv om de måske er endnu vanskeligere at inddæmme end virusset.