En søndag i juni måned ankom det 200 meter lange transportskib M/S Nord Everest til Aarhus Havn med cirka 20.000 tons træflis ombord. Fra skibet blev lastet i Mozambiques hovedstad Maputo, tog det omtrent 20 dage at sejle den værdifulde last af fyrretræ fra det lille afrikanske kongerige Swaziland de knap 14.000 kilometer nordpå.

Træflisen skal blandt andet bruges i Randers, hvor det lokale kraftvarmeværk ikke længere fyrer med kul og olie, og nu er gået over til at bruge biomasse.

Men hvis det lyder helt ude i skoven, at danske varmeværker fyrer med afrikanske træer, så er det det ikke nødvendigvis, forklarer professor i jordbrugsvidenskab og klimaforsker ved Aarhus Universitet, Jørgen E. Olesen:

»Hvis man sejler det i store mængder, så er energiomkostningerne relativt små. Det synes jeg derfor ikke, at man skal bekymre sig så meget om,« siger han og forklarer på samme tid, at træer vokser hurtigere i et varmt klima. Derfor er det mere klimavenligt at fælde træer i Afrika end i fx Danmark, hvor træer vokser adskillige gange langsommere.

Siden 2009 er der sket en omfattende omlægning til biomasse i den danske energisektor. Det regnes nemlig som et CO2-neutralt og grønt alternativ, da man kan plante nye træer, der hiver CO2-en ud af luften. Samtidig er den fritaget for afgifter og giver mulighed for at søge om statsstøtte. Den gode forretning har skabt et voldsomt stigende behov for træflis.

»Vi leverer ikke kun brændsel til vores egne værker. En meget stor del af det vi laver, er at levere til andre, og der følger vi selvfølgelig deres behov,« forklarer Thomas Bornerup, der er direktør for Verdo Trading, en af Nordeuropas største leverandører af biobrændsel og en underafdeling af energiselskabet Verdo, der bl.a. driver kraftvarmeværket i Randers, der skal bruge det afrikanske træflis.

»Hvis du kigger på de danske kraftværker, så er mange konverteret til forskellige former for biobrændsel. Hofor (Hovedstadens Forsyningsselskab, red.) er lige nu ved at omlægge til biobrændsel og skal bruge en million tons træflis hvert år,« siger Thomas Bornerup med henvnisning til planen om at København fra 2020 udelukkende skal få fjernvarme fra træflis og fortsætter:

»Der er jo ikke en pind tilbage på Sjælland, hvis de skal fyre med dansk træ alene.«

En ubæredygtig omstilling

Danmark er et af de lande, der er gået længst i omstillingen til biobrændsel. Over store dele af Europa ser man imidlertid den samme tendens udspille sig. I 2014 stod biobrændsel for 60 procent af al vedvarende energi i EU, og siden er udbredelsen blot vokset.

Selvom det kaldes for grøn energi, er det ikke alle, der er glade for omstillingen til biobrændsel. I et arbejdspapir advarer Europa-Kommisionen mod udviklingen. I rapporten står der blandt andet, at en »øget efterspørgsel på træbaseret biobrændsel kan føre til minimale eller negative besparelser på udledning af drivhusgasser sammenlignet med fossile brændsler i en omstillingsperiode på 20 til 50 år eller mere.«

Den advarsel tilslutter Jørgen E. Olesen sig:

»Det er en fuldstændig gal vej at gå det her. Vi kommer til at låse os fast på noget, der ikke egentlig har en fremtid.«

Han kalder biobrændsel for en midlertidig løsning og understreger, at man ikke kan kalde brugen for CO2-neutral. Der er snarere tale om en CO2-gæld, der først kan regnes for indfriet, når et nyt træ er vokset op igen. Det tager mellem 30 og 100 år alt efter hvor i verden man befinder sig og hvilken trætype, der er tale om.

»Fremtiden ligger i en langt bedre udnyttelse af elektricitet - herunder vores investeringer i vindmøller og solceller,« siger Jørgen E. Olesen.

Gry Bossen, bestyrelsesmedlem i miljøorganisationen Verdens Skove, er ligeledes stærkt kritisk over for den store satsning på biomasse som brændsel.

»Vi er ved at lave en omstilling i Danmark, som vi ikke selv kan bære. Derfor er vi nødt til at kigge ud af landet for at finde ressourcerne. Der findes helt klart lande med større skove end os, men hvis alle begyndte at bruge biomasse i samme omfang som os, så ville det ikke være holdbart,« siger hun og fortsætter:

»Parisaftalen har ikke en tidsramme, der hedder 50 år. Så det er enormt vigtigt, hvad der sker lige nu og her, og der kommer der altså CO2 ud af skorstenene.«

En midlertidig løsning

Direktøren fra Verdo Trading, Thomas Bornerup understreger, at Verdo Trading udelukkende køber FSC-certificeret og bæredygtigt træ hjem. Samtidig fortæller han, at handlen skaber arbejdspladser lokalt i Swaziland – et af verdens fattigste og mest HIV-plagede lande.

Kritikere som eksempelvis Miljøorganisationen Verdens Skove mener ikke, at det store forbrug af træflis er bæredygtigt. Er det en bæredygtig forretning I har gang i?

»Det er det i allerhøjeste grad,« svarer Thomas Bornerup:

»Vi skal altid være på udkig efter det næste brændsel, for noget af det kommer til at blive brugt lokalt i fremtiden. Vi skal bare være klar med vores løsning i god tid inden da.«