Kansalaisaloitteen otsikko Viinit ja oluet vähittäiskauppoihin ja ravintoloille sekä panimoille ulosmyyntioikeus

Perustelut

1. Johdanto

2. Nykytila

2.1. Lainsäädäntö ja käytäntö

2.1.1. Lainsäädännön termejä

2.1.2. Ajankohtainen lainsäädäntö

2.1.3. Alkoholikaupan toimintaympäristön ja alkoholipolitiikan muutokset 2000-luvulla

2.2. Kansainvälistä vertailua

2.3. Nykytilan arviointi

2.3.1. Alkoholin kulutus Suomessa

2.3.2. Voimassa oleva alkoholipolitiikka ja Suomeen suuntautuva matkustajatuonti sekä etämyynti

2.3.3. Alkon asema alkoholiyhtiönä

2.3.4. Alkoholimarkkinan muutos

2.3.5. Alkoholin kansanterveysvaikutukset ja kulutuksen jakautuminen Suomessa

2.3.6. Ongelmakäyttö ja -käyttäjäryhmät

2.3.7. Alkoholikulttuurin ja -kulutustottumusten muutokset

3. Esityksen tavoitteet ja keskeiset ehdotukset

3.1. Tavoitteet

3.2. Keskeiset ehdotukset

4. Esityksen vaikutukset

4.1. Kansantaloudelliset vaikutukset

4.2. Talous-, työllisyys- ja elinkeinovaikutukset

4.3. Vaikutukset viranomaisten toimintaan

4.4. Vaikutukset kansanterveyteen, yhteiskuntaan ja alkoholikulttuuriin

4.4.1. Vaikutuksen kansanterveyteen

4.4.2. Vaikutukset yhteiskuntaan ja alkoholikulttuuriin

4.5. Vaikutukset EU:n sisällä

4.6. Sukupuolivaikutukset (suva)

4.7. Ympäristövaikutukse



f

1. JOHDANTO



Suomalaisen alkoholipolitiikan ja voimassa olevan alkoholilain tarkoituksena on alkoholin kulutusta ohjaamalla ehkäistä alkoholipitoisista aineista aiheutuvia yhteiskunnallisia, sosiaalisia ja terveydellisiä haittoja. Kyseiset tavoitteet ovat edelleen tärkeitä saavuttaa, vaikka niiden tavoittelemisessa on monin tavoin epäonnistuttu. Alkon monopoliasemasta kiinni pitämällä on jatkuvasti menetetty lisää verotuloja, panimo- ja ravintola-alan kannattavuus ja työllisyys ovat kärsineet, ja kansanterveys ei ole parantunut. Perinteiset alkoholipolitiikan sääntelykeinot, kuten saatavuuden, mainonnan ja hinnoittelun sääntely ovat ajautuneet Suomessa absurdiin umpikujaan, eikä sääntelyn lisääminen ole enää realistinen vaihtoehto 2010-luvun EU-Suomessa.



Vastoin yleisiä uskomuksia ja pitkän linjan terveysvalistusta, suomalainen alkoholikulttuuri on jo monta vuotta – jopa pari vuosikymmentä - muuttunut sekä käytännössä että tilastoissa parempaan suuntaan. Alkoholin tilastoitu kulutus on ollut muutaman vuoden laskussa, kokonaiskäyttö on jo pidempään muuttunut miedompien juomien suuntaan, kohtuukäyttö on lisääntynyt ja erityisesti nuoriso on raitistunut. Aloite lähtee siitä, että alkoholin saatavuuden rajoitukset terveyssyistä eivät ole enää perusteltuja, koska alkoholin käytön haittavaikutukset kohdistuvat nykyään ensisijaisesti vähemmistönä oleviin ongelmakäyttäjiin eivätkä enemmistönä oleviin alkoholin kohtuukäyttäjiin. Kun 10 % yli 15-vuotiaista kuluttaa noin 50 % kaikesta juodusta alkoholista, ei ole oikein, että suuri enemmistö joutuu kärsimään tästä, koska voimassa olevat rajoitukset eivät varsinaisesti koske ongelmakäyttöä ja -käyttäjiä. Alkoholipolitiikan resurssit on kohdistettava ongelmakäytön ehkäisyyn ja -käyttäjien auttamiseen.



EU:n tarjoamien alkoholikaupan mahdollisuuksien vuoksi suuri osa kuluttajista voi ostaa alkoholia EU:n sisällä aiempaa vapaammin, ja samalla alkoholin ostaminen on siirtynyt yksityisten ihmisten harrastaman EU:n matkustajatuonnin ja yritysten harjoittaman etämyynnin kautta yhä enemmän Suomen valtionrajojen taakse, mikä on vähentänyt valtion saamia verotuloja sekä panimo-, jakelu- ja ravintola-alan kannattavuutta ja työpaikkoja. Aloitteen mukaan suomalaisen yhteiskunnan alkoholin saatavuutta rajoittavia toimenpiteitä tulee poistaa ja saatavuutta parantaa, jotta kotimaisen panimo-, jakelu- ja ravintola-alan kilpailuhaittaa voidaan lieventää ja valtion aiemmin menettämiä alkoholiverotuloja voidaan alkaa kerätä Alkon lisäksi myös yksityisen sektorin kautta.



Tabuja poistamalla voidaan siirtyä kohti sivistyneempää ja eurooppalaisempaa alkoholikulttuuria. Huonoa makua ei voida loputtomiin kriminalisoida, ja vapaan valinnan vapauden sekä kilpailun puute johtavat valikoiman ja palveluiden keinotekoisiin rajoituksiin sekä epäterveisiin tilanteisiin, joissa vallitsee tekopyhyys ja ristiriita lausuttujen tavoitteiden ja todellisten keinojen välillä. Esimerkkinä käytettäköön, että Alkolle on annettu yhtä aikaa mahdottomia vaatimuksia olla samalla sekä voittoa tuottava ja myyntiä edistävä kaupallinen yritys, tasapuolinen maahantuoja ja ostaja, asiakkaita lähellä oleva palvelutalo että kohtuukäyttöön kannustavaa alkoholikulttuuria edistävä toimija.



Alkoholilain kokonaisuudistus 2010-luvu tarpeisiin on jäänyt poliittiselta valmistelultaan toistaiseksi kesken sosiaali- ja terveysministeriöön, eivätkä eduskuntapuolueet ole päässeet yhteisymmärrykseen siitä, mikä on erityisesti yli 4,7 tilavuusprosenttia vahvempien alkoholijuomien vähittäiskaupan tulevaisuuden linjaus.



Kansalaisten keskuudessa valmisteltu kansalaisaloite on tapa tuoda asia julkiseen keskustelun, päätöksenteon valmisteluun ja päätöksentekoon. Kansalaisilta ei ole usein kysytty mielipidettä alkoholipoliittisen päätöksenteon pohjaksi, mutta on myös esimerkkejä, jolloin kansalaisille on annettu tilaisuus kertoa mielipiteensä. Suomen historian ensimmäinen neuvoa antava kansanäänestys vuonna 1931, ”neuvoa-antava kansanäänestys väkijuomalainsäädännön perusteiden selvittämiseksi”, on koskenut alkoholipolitiikkaa, kuten epäsuorasti myös toinen, kansanäänestys Euroopan Unioniin liittymisestä.



Suomalaisten viimeaikaisesta suhtautumisesta alkoholimyyntiin on tehty lukuisia gallup-kyselytutkimuksia, jotka menetelmän epäluotettavuudesta ja kysymyksenasettelun yksinkertaisuudesta johtuen eivät ole suoraan käyttökelpoisia yhteiskunnallisen päätöksenteon pohjaksi. Gallup-tutkimuksissa ei oteta kantaa vakavasti valmisteltuun aloitteeseen vaan ideaan. Enemmistö suomalaista kannattaa Alkon aseman säilyttämistä nykyisellään, mutta Päivittäistavarakauppa ry:n 29.4.2015 julkistaman kyselytutkimuksen mukaan 51 prosenttia suomalaisista sallisi miedot viinit viranomaisilta luvan saaneissa elintarvikeliikkeissä ja Helsingin Sanomien 30.7.2014 julkaisemassa gallup-kyselyssä 55 prosenttia suomalaisista hyväksyisi ja 39 prosenttia hylkäisi viinin myymisen ruokakaupoissa.



Kansalaisaloite kerää yhteen käytettävissä olevaa tietoa päätöksenteon pohjaksi ja hakee aloitteen tueksi kansalaisten allekirjoituksia. Alkoholilainsäädännön eurooppalaistamiseen tähtäävä aloite analysoi Suomen nykytilanteen, tekee nykytilanteen vertailuja EU-maiden käytäntöihin, analysoi vaikutusarvioita eri näkökulmista sekä arvioi muutosten suoria ja epäsuoria vaikutuksia sekä lainsäädäntöön että käytännön elämään, jotta tämän aloitteen perusteella voi ottaa mahdollisimman perustellusti kantaa asiaan. Aloitteen esi- ja taustatöinä on selvitetty suomalaisen alkoholi- ja alkoholipoliittisen tutkimuksen ja politiikan nykytilannetta ja perehdytty sosiaali- ja terveysministeriön (STM), terveyden- ja hyvinvoinnin laitoksen (THL), poliisin ja eduskunnan tekemiin selvityksiin ja aloitteisiin, jotta aloite huomioi alkoholin vaikutukset kansanterveyteen, sosiaalisiin ongelmiin, onnettomuuksiin, liikenteeseen, ongelmakäyttöön ja -käyttäjäryhmiin sekä muihin alkoholin haittoihin. Aloitteen konkreettisista lakimuutoksista ja niiden vaikutusarvioiden pohjaksi on keskusteltu vuoropuhelussa vähittäiskaupan, ravintolayritysten, panimoyrittäjien, työntekijöiden ja asiakkaiden kanssa, jotta lakimuutokset ovat myös kuluttaja-, markkina-, elinkeino- ja työllisyysnäkökulmasta mahdollisimman perusteltuja.



Aloitteesta järjestetään julkista keskustelua ympäri maata ja sosiaalisen median foorumeissa. Aloitteessa ehdotettujen muutosten tuomiseksi julkiseen keskusteluun tehdään tiedotusta ja kampanjointia, jotta mahdollisimman moni Suomen kansalainen voi ottaa kantaa aloitteeseen.



f

2. Nykytila



2.1. Lainsäädäntö ja käytäntö



2.1.1. Lainsäädännön termejä



Miedoissa viineissä on alkoholia yleensä 10–15 prosenttia, ja niiden alkoholi on yksinomaan käymisteitse muodostunut. Mietoja viinejä ovat punaviini, valkoviini ja roseeviini sekä hiilidioksidia sisältävät kuohuviinit.

Ravitsemusliike; ravintola, voi olla myös panimon yhteydessä toimiva panimoravintola.



Sahti; olut, jonka valmistuksessa on käytetty Valviran hyväksymiä perinteen mukaisia raaka-aineita siten, että juoman alkoholi muodostuu siitä sokerista, joka on syntynyt valmistuksessa käytetyistä maltaista ja niiden ohella käytetyistä muista viljatuotteista.



Tilaviinillä tarkoitetaan sosiaali- ja terveysministeriön päätöksessä 851/95 tarkoitettua tilaviiniä.





2.1.2. Ajankohtainen lainsäädäntö



Nykylainsäädännön perusteella alkoholin vähittäismyynnistä säädetään alkoholilaissa. Alkoholin vähittäismyyntiä Suomessa on rajoitettu, ja voimassa olevan lainsäädännön mukaan valtion alkoholiyhtiöllä on yksinoikeus alkoholin vähittäismyyntiin, lukuun ottamatta laissa säänneltyjä luvanvaraisia poikkeustilanteita. Yli 4,7 tilavuusprosentin etyylialkoholijuomia kuluttaja voi ostaa myymälätyyppisestä vähittäismyynnistä käytännössä vain Alkosta, joka on tällä hetkellä ainoa Suomessa laillistettu alkoholiyhtiö, sekä ulkomaanmatkojen yhteydessä laiva- ja lentoyhtiöistä. Enintään 4,7 tilavuusprosenttia alkoholia sisältäviä käymisteitse valmistettuja juomia, kuten olutta ja siideriä, kuluttaja voi ostaa sellaisesta paikasta, jolla on vähittäismyyntiin oikeuttava vähittäismyyntilupa, esimerkiksi ruokakaupasta, mutta anniskeluoikeudelliselle ravitsemusliikkeelle ulosmyyntioikeutta ei nykysäädösten ja -käytäntöjen mukaan voida antaa.



Lisäksi enintään 13 tilavuusprosenttia alkoholia sisältävien alkoholijuomien valmistajat voivat saada vähittäismyyntiluvan. Sosiaali- ja terveysministeriön päätösten 851/1995 ja 852/1995 mukaisesti vähittäismyyntilupa on koskenut vain tilaviinejä, ja pienpanimot eivät voi Suomessa myydä valmistamiaan alkoholijuomia suoraan asiakkaille, mikä on asettanut viinitilat ja olutpanimot eriarvoiseen asemaan. Panimoilla ja panimoravintoloilla ei ole mahdollisuutta myydä tuotteita ulosmyyntinä suoraan kuluttajille, ja pienpanimot ovat joutuneet käyttämään apunaan esimerkiksi elintarvikkeiden kioskimyyntiä, jolloin elintarvikekioskin liikevaihdosta yli puolet pitää tulla kuitenkin muista kuin oluen myynnistä.





2.1.3. Alkoholikaupan toimintaympäristön ja alkoholipolitiikan muutokset 2000-luvulla



Vuonna 2004 Viron liityttyä EU:n jäseneksi myös Suomen alkoholikaupan toimintaympäristö muuttui. Vuoden 2004 alusta Suomessa tulivat voimaan EU:n yleiset alkoholijuomien matkustajatuontia koskevat säännökset. Tuonti EU:sta, erityisesti Virosta, ja samalla tilastoimaton kulutus alkoivat kasvaa räjähdysmäisesti vuonna 2004, koska Suomi ei silloin päättänyt käyttää EU:n sallimaa mahdollisuutta 10 vuoden siirtymäaikaan alkoholikaupan toimijoiden, kuluttajien ja hintatason sopeuttamiseksi muuttuneeseen tilanteeseen.



Kotimaisen alkoholimyynnin rajoituksia on edelleen EU:n vuoksi muuttuneessakin tilanteessa perusteltu pääasiassa kansanterveydellisistä syistä, vaikka suomalaisen alkoholikulutuksen kulutustrendit eivät enää tänä päivänä noudata kotimaisen alkoholipolitiikan saatavuutta, mainontaa ja hintaa säännösteleviä keinoja. Suomalainen alkoholikulttuuri on muutoksessa erityisesti kaupungistumisen, kaupan, matkustamisen ja internetin kansainvälistymisen myötä sekä muuttuvien elämänarvojen vuoksi.



Nykyään kuluttajan laillisina vaihtoehtoina hankkia laajan valikoiman mietoja alkoholijuomia, kuten viiniä ja oluita, on Alkon lisäksi matkustajatuonti EU:sta, pääasiassa Virosta, tai etämyyntinä EU:n säädösten mukaisesti. Nykytilanteessa valtio menettää verotuloja, koska useimmiten etämyynnin suorittavan tahon pitäisi hoitaa valmisteverot, mutta käytännössä moni yritys on jättänyt nämä velvoitteet hoitamatta. Etämyyntitapauksessa ostajalla ei ole verovelvollisuutta. Lisäksi EU:sta merkittävällä tasolla tuleva verovapaa matkustajatuonti sekä sen myötä kasvanut harmaatuonti lisäävät harmaata taloutta ja aiheuttavat sen, että alkoholista kannettavat verotuotot ovat viime vuosina pienentyneet.



2.1.3.1. Valtioneuvoston ja sosiaali- ja terveysministeriön alkoholipolitiikka



Alkoholilainsäädäntöä on aiemmin uudistettu kolme kertaa, vuosina 1932, 1968 ja 1994. Kaikissa uudistuksissa on lisätty alkoholijuomien saatavuutta. Valtioneuvosto on harjoittanut 2000-luvulla muuttuneessa toimintaympäristössä viime vuosien alkoholipolitiikan linjaa, jossa alkoholin saatavuutta ja mainontaa on toistaiseksi rajoitettu monilla tavoin ja hintoja säännelty verotuksen sekä tuonti- ja myyntirajoituksien keinoin. Edellä mainittujen kehityskulkujen vuoksi sosiaali- ja terveysministeriö on valmistellut valtioneuvoston alkoholilainsäädännöstä vastuullisten ministereiden johdolla lukuisia muutoksia alkoholilakiin, ministeriön antamiin asetuksiin sekä valvontaviranomaisten ohjeistuksiin 2000-luvulla ja 2010-luvulla. Alkoholilain kokonaisuudistus on jäänyt toistaiseksi poliittiselta valmistelultaan kesken sosiaali- ja terveysministeriöön. Valtioneuvoston ja sosiaali- ja terveysministeriöön liittyvää alkoholipoliittista keskustelua esiintyy laajasti päätöksenteossa, tiedotusvälineissä, kasvatuslaitoksissa ja kansalaisfoorumeilla.





2.1.3.2. Alkoholiverotus



Alkoholivero on alkoholijuomiin liitettyä välillistä kulutusveroa. Veron maksaa tuotteen valmistaja tai myyjä, joka lisää veron osuuden tuotteen hintoihin. Alkoholijuomista maksetaan lisäksi pakkausveroa. Alkoholivero maksetaan alkoholituotteista, kuten oluesta, viinistä, viinasta ja likööreistä. Veroa maksetaan tuotteen etyylialkoholipitoisuuden (EtOH) tai juomamäärän mukaan. Alkoholiverotuksen korotukset on Suomessa saatettu voimaan vuosien 2008, 2009, 2012 ja 2014 alussa. 8-15 % etyylialkoholitilavuusprosenttisena Alkossa myytävässä litran kokoisessa viiniannoksessa vuoden 2015 aikana kannettava alkoholivero on 3,39 euroa per litra (3,39 euroa / juomalitra). Yli 2,8 % etyylialkoholitilavuusprosenttisena Alkossa, vähittäiskaupassa tai anniskeluravintolassa myytävästä 0,5 litran kokoisesta olutannoksesta kannettava alkoholivero on 0,75 euroa (0,3205 euroa / cl etOH).

Alkoholiveromuutosten kysyntäjoustot arvioidaan vaikutuksiltaan taloustieteen termein positiivisiksi, eli verojen nostojen on arvioitu vaikuttaneen vähentävästi tilastoidusti myydyn ja kulutetun alkoholin määrään. Useana vuonna peräkkäin alkoholiveron tuotto on laskenut jatkuvasti ja jäänyt budjettitavoitteesta useita kymmeniä miljoonia euroja, vaikka alkoholiverotusta on kiristetty ja budjettitavoitteissa tuottoa on yritetty lisätä. Suomen valtion talousarviossa alkoholiveron tuotoksi vuodelle 2014 budjetoitiin 1 442 miljoonaa euroa, kun tuotto vuonna 2013 oli 1 336 miljoonaa euroa. Vuonna 2012 alkoholiveroista kertyi 1 381 miljoonaa euroa.



On kuitenkin arvioitu, että kokonaiskulutus, johon kuuluu myös tilastoimaton kulutus, on vähentynyt vain vähän, koska alkoholin Suomeen suuntautuva matkustajatuonti, etämyynti ja mahdollisesti alkoholin harmaa tuonti ja harmaa talous vastiketta vastaan ovat vastaavasti tietyissä tuoteryhmissä lisääntyneet.





2.1.3.3. Alkoholin mainontaan liittyvät rajoitukset



Kaikkien alkoholijuomien myynninedistäminen ja markkinointi on monin keinoin rajoitettua. Alkoholin mainontaan on tehty useita kiristyksiä (vuosien 2008, 2009, 2014 ja 2015 alusta). Muutosten vaikutuksista kulutukseen ei ole olemassa yksiselitteisiä arvioita tai tutkimuksia. Alkoholin mainonnan rajoituksilla on pyritty vähentämään alaikäisten vastaanottamaa ja alkoholiin liittyvää imagomainontaa. Kielto ei ole kattava, koska mainontaa on käytännössä mahdotonta saada kokonaan poistetuksi internetin ja muiden uuden median tuotteiden kautta välitettyinä. Urheilutapahtumissa tapahtuva alkoholimainonta ei ole kokonaan rajoitusten piirissä.





2.1.3.4. Alkoholin myyntiin ja hinnoitteluun liittyvät rajoitukset



Alkoholijuomista ja väkiviinasta annetun asetuksen 15 §:n mukaan alkoholiyhtiö saa harjoittaa alkoholilain 13 §:ssä tarkoitettujen alkoholijuomien vähittäismyyntiä arkipäivisin kello yhdeksän ja kahdenkymmenen välisenä aikana, paitsi lauantaina sekä itsenäisyyspäivän, uudenvuodenpäivän ja vapunpäivän aattona kello yhdeksän ja kahdeksantoista välisenä aikana. Vähittäismyynti on kielletty sunnuntaina, kirkollisina juhlapäivinä, itsenäisyyspäivänä, vapunpäivänä sekä jouluaattona ja pääsiäispäivän aattona. Juhannusaattona ei vähittäismyyntiä saa harjoittaa kello kolmentoista jälkeen. Käytännössä Alkot sulkeutuvat arkisin klo 18 tai klo 20 ja lauantaisin klo 16 tai klo 18, ja sunnuntaisin Alkot eivät ole auki.



Alkoholijuomista ja väkiviinasta annetun asetuksen 14 §:n mukaan käymisteitse valmistettua enintään 4,7 tilavuusprosenttia etyylialkoholia sisältävää alkoholijuomaa saa vähittäin myydä sinä aikana, jona vähittäismyyntipaikka, sen mukaan kuin vähittäismyyntipaikan aukioloajasta erikseen säädetään tai määrätään, pidetään avoinna yleisölle. Myynti on kuitenkin aina kielletty kaikkina viikonpäivinä kello kahdenkymmenenyhden ja yhdeksän välisenä aikana koko maassa. Valtioneuvoston vahvistamina juhlapyhinä alkoholin myynti on rajoitettu vähittäiskauppojen aukioloaikarajoitusten, aluehallintoviraston ja Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontaviraston antamien ohjeiden mukaisesti.



Väkeviä alkoholijuomia (yli 22 tilavuusprosenttia) myydään Alkossa vain 20 vuotta täyttäneille. Ravintoloissa ja baareissa alkoholijuomien anniskelun ikäraja voi olla alhaisimmillaan 18 vuoden ikä. Alkoholituotteita ei saa myydä päihtyneille eikä silloin, jos on epäilys siitä, että alkoholia välitetään alaikäisille. Alkoholituotteiden määrään perustuvat hinta-alennukset ja alkoholituotteiden myynnin edistäminen lyhytaikaisilla kampanjatarjouksilla eivät ole sallittuja.





2.2. Kansainvälistä vertailua



EU ei ole harmonisoinut tai sääntele yksityiskohtaisesti kansallista alkoholikaupan vähittäismyyntiä ja anniskelu, vaan jäsenvaltiot voivat päättää alkoholin myynti- ja anniskelupolitiikasta kansallisesti. EU:n jäsenmaiden välillä tapahtuva vero- ja tullivapaa matkustajatuonti sekä valmisteverollinen etämyynti ovat EU:n vahvistamien säännösten mukaisesti mahdollistettava kunkin maan omissa tulli- ja verokäytännöissä. Käytännöt EU-alueella alkoholin kansallisen vähittäismyynnin osalta vaihtelevat. Useimmissa jäsenvaltioissa käymisteitse valmistettujen alkoholijuomien vähittäismyynti on mahdollistettu vähittäiskauppojen kautta. Alkoholin suoramyynti viinitiloilta, panimoravintoloista ja panimoista on myös yleisesti sallittua. Alkoholin, kuten viinien ja oluiden vähittäismyynti sallitaan monien suur- ja pääkaupunkien vähittäiskaupassa, mm. Berliinissä, Tallinnassa, Pariisissa ja Barcelonassa. Lontoossa sallitaan myös alkoholin ulosmyynti käytännössä vuorokauden ympäri.



Yli kolmanneksessa EU-maista alkoholin myyntiaikoja rajoitetaan, ja myyntipäiviä rajoitetaan pienessä määrässä EU-maista. Kaikissa EU-maissa alkoholin myynti alaikäisille (ikäraja vaihtelee 16-18 ikävuoden välillä) on kiellettyä, mutta neljässä EU-maassa ei ole sääntelyä alkoholin myynnin rajoittamiseksi alaikäisille.



Alkoholin kokonaiskulutus ja alkoholimyynnin rajoitukset eivät kuitenkaan heijasta suoraan alkoholin kulutuksesta aiheutuvia haittoja. Monessa maassa, jossa on Suomea vapaampi alkoholipolitiikka, on vähemmän ongelmakäyttöä ja -haittoja. WHO on myös riskiluokitellun maat niiden juomatapojen mukaan, ja esimerkiksi Saksan ja Tanskan riskiluokka on kaksi ja Suomen kolme, vaikka sekä Saksassa että Tanskassa kulutetaan väestötasolla enemmän alkoholia.



Saksassa alkoholijuomia myydään anniskeluoikeudellisissa (Gaststättenkonzession) myynti- ja tarjoilupaikoissa. Alkoholia voidaan myydä kaikkina vuoden päivinä. Alkoholin juonti ja päihtyneenä oleskelu voi olla kiellettyä erityistapauksissa, kuten jalkapallo-otteluiden yhteydessä, tai osin julkisessa liikenteessä. Saksassa on sallittua tarjota maistiaisviinejä ja -oluita myynninedistämiseksi. Olutta voi ostaa myös tietyissä paikoissa automaateista. Saksassa järjestetään suuren yleisön olut- ja viinijuhlia, joissa alkoholin anniskelu on suhteellisen vapaata.



16-vuotiaana on sallittua pitää hallussa ja nauttia käymisteitse valmistettuja alkoholijuomia, kuten olutta ja viiniä, 14-vuotiaana on sama oikeus mutta vain huoltajan seurassa. 18-vuotiaana on oikeus nauttia kaikkia alkoholijuomia. Myyntipaikoilla on vastuu siitä, ettei alkoholia myydä alaikäisille. Alkoholituottajat saavat tuottaa ja myydä tuotteita suoraan kuluttajille ilman lupamenettelyä.



Saksassa alkoholin kulutus on väestötasolla laskennallisesti noin 11,7 sataprosenttista litraa per yli 15-vuotias vuonna 2010 (lähde: WHO)

Tanskassa alkoholijuomia myydään lisenssijärjestelmän avulla.



Tanskassa ei ole ikärajoitusta alkoholin juomiseen. Ostaakseen alkoholituotteita 1,2 ja 16,5 tilavuusprosentin väliltä, ostajan täytyy olla vähintään 16 vuoden ikäinen, ja yli 16,5 tilavuusprosentin alkoholituotteita, ostajan täytyy olla vähintään 18 vuoden ikäinen. Tanskalaisen kulttuurin mukaan nuoret käytännössä saavat luvan aloittaa alkoholin nauttiminen konfirmaation jälkeen.

Tanskassa on sallittua juoda alkoholia kohtuullisia määriä julkisissa tiloissa, pl. jalkakäytävät, torit, ostoskeskukset ja linja-autot.



Tanskassa alkoholin kulutus on väestötasolla laskennallisesti noin 11,4 sataprosenttista litraa per yli 15-vuotias vuonna 2010 (lähde: WHO)



Ruotsissa yli 3,5 % tilavuusprosentin etyylialkoholituotteiden alkoholin vähittäismyyntiä hoitaa yksinmyyntioikeudella Systembolaget, jolla on noin 500 myymälää ja jakelupistettä. Systembolagetin tarjooma on noin 3 000 tuotetta.

Systembolagetille on Ruotsin alkoholilain mukaan myönnetty yksinmyyntioikeus alkoholiin liittyvien ongelmien vähentämiseksi, ja se perustuu poliittisen järjestelmän perustelemaan kansanterveyden vuoksi tehtyyn harkintaan, joka toteutuu omistajaohjauksen mukaan tarjonnan rajoittamiseen jakelupisteiden lukumäärää, aukioloaikoja ja myyntiohjeita kontrolloimalla, objektiivisella ja neutraalilla tuotevalikoimalla ilman mainostukseen perustuvia lisämyyntitavoitteita, ja siten että Systembolaget ei saa pyrkiä tuoton maksimointiin.



Systembolagetissa alkoholituotteiden ostamiseen vaaditaan 20 vuoden ikä. Ruotsalaisissa ravintoloissa ja baareissa vastaava ikäraja voi olla alhaisimmillaan 18 vuoden ikä. Alkoholituotteita ei saa myydä päihtyneille eikä silloin, jos on epäilys siitä, että alkoholia välitetään alaikäisille.



Alkoholituottajat, kuten viinitilat ja panimoyrittäjät, eivät saa myydä tuotteita Ruotsissa suoraan kuluttajille. Ruotsissa ei sallita alkoholituotteiden myyntiä useamman tuotteen pakkauksissa, eikä määrään perustuvia hinta-alennuksia saa antaa. Yli 3,5 % tilavuusprosentin alkoholijuomien myynninedistäminen ja markkinointi on monin keinoin rajoitettua. Ruotsissa kaikki alkoholituotteet pitää tarjota tuoteneutraaliuden vuoksi samassa lämpötila-asteessa, mikä tarkoittaa käytännössä sitä, että alkoholia ei usein myydä valmiiksi jäähdytettynä, koska tällöin jokainen tuote pitäisi olla samalla tavalla jäähdytetty. Alkoholin yksityinen matkustajatuonti ja ostaminen postitse ovat sallittuja EU-säädösten mukaisesti, mutta postin kautta ostamiseen voidaan soveltaa tuontitullausta. Ruotsissa alkoholin etämyynti sallittiin Rosengren-tapauksen jälkeen, ja Rosengren-tuomio johti Ruotsissa merkittäviin muutoksiin. Sen seurauksena Ruotsin kansallinen monopoli Systembolaget aloitti alkoholin kotikuljetukset, jotta se kykeni vastaamaan etämyyjien tuomaan haasteeseen.



Ruotsissa alkoholin kulutus on väestötasolla laskennallisesti noin 9,2 sataprosenttista litraa per yli 15-vuotias vuonna 2010 (lähde: WHO)



Norjassa yli 3,75 tilavuusprosentin etyylialkoholituotteiden alkoholin vähittäismyyntiä hoitaa yksinmyyntioikeudella Vinmonopolet, jolla on noin 250 myymälää. Vinmonopoletin tarjooma on noin 10 000 tuotetta, ja joka vuosi valikoimiin lisätään noin 300 uutta tuotetta. Vinmonopolet hankkii enemmän tuotteita ja pienempiä määriä kuin Ruotsin Systembolaget. Norjan alkoholilainsäädäntö on varsin samankaltainen Ruotsin kanssa. Myös Vinmonopolet on harjoittanut alkoholin kotikuljetuksia suoraan asiakkaille, ja kymmenen vuoden ajan toimineen palvelun käyttö ei ole lisännyt alkoholin kokonaiskulutusta.



Norjassa alkoholin kulutus on väestötasolla laskennallisesti noin 7,7 sataprosenttista litraa per yli 15-vuotias vuonna 2010 (lähde: WHO)



Virossa alkoholin vähittäisjakelu ja -myynti vähittäismyyntiä harjoittavissa kaupoissa on sallittua, mutta joissakin kaupungeissa on paikallisia rajoituksia. 8.3.2015 alkaen Tallinnassa alkoholin myynti kielletään kokonaan sunnuntaisin ja 50 metrin säteellä kouluista ja kerhoista. Alkoholin anniskelu ja nauttiminen on kuitenkin pääsääntöisesti sallittua kaikkialla julkisilla paikoilla ja julkisissa tilaisuuksissa, kuten esimerkiksi Tallinnan laulurinteellä, jossa olutta ja muuta alkoholia on myynnissä pienissä kioskeissa ja ihmiset hakevat juomia istumapaikoilleen.



Virossa alkoholin kulutus on väestötasolla laskennallisesti noin 10,3 sataprosenttista litraa per yli 15-vuotias vuonna 2010 (lähde: WHO)



Iso-Britanniassa alkoholin vähittäismyynti on sallittua pubeissa, ravintoloissa, kaupoissa ja muissa paikallisen viranomaisen myöntämissä anniskelupaikoissa. Alkoholin myynti- tai myynti- ja anniskelulupa myönnetään sekä toimipaikalle että henkilökohtaisesti kiinteistöstä vastuulliselle haltijalle erikseen. Alkoholin ostoikäraja on 18 vuotta. Myynti- (Off-licence) ja anniskeluoikeuksilla (On-licence) varustettujen paikkojen aukioloaikoja ei enää määritellä kiinteiksi, vaan jokainen anniskelupaikka voi käytännössä pitää paikkaa auki haluamansa jatkoajan tietyin poikkeuksin ja ehdoin. Iso-Britanniassa alkoholin ostamisen ja ravintolassa anniskelun ikäraja on käytännössä 16 vuotta.



Iso-Britanniassa alkoholin kulutus on väestötasolla laskennallisesti noin 11,6 sataprosenttista litraa per yli 15-vuotias vuonna 2010 (lähde: WHO)



Ranskassa alkoholituotteiden myynti vaatii luvan. Alkoholituotteita ei saa mainostaa. Huoltoasemat eivät saa myydä jäähdytettyä alkoholia, eikä minkäänlaista alkoholia klo 18 jälkeen. Baarit eivät saa tarjota ”happy hour” -aikoja tarjoamatta samaa alennusta myös alkoholittomille juomille. Ranskassa ei ole yksiselitteistä ikärajaa alkoholin käyttämiselle. Alkoholin myynti on kiellettyä alle 18-vuotiaalle, ja alle 18-vuotias ei voi mennä anniskeluoikeudelliseen baariin tai ravintolaan ilman täysi-ikäisen henkilön seuraa. Alkoholin juonti kadulla on sallittua Ranskassa, ellei sitä ole kielletty erikseen kaupungin paikallislainsäädännössä.



Ranskassa alkoholin kulutus on väestötasolla laskennallisesti noin 12,2 sataprosenttista litraa per yli 15-vuotias vuonna 2010 (lähde: WHO)



2.3. Nykytilan arviointi



2.3.1. Alkoholin kulutus Suomessa



Kaikki kulutettu alkoholi ei näy tilastoissa. Kaikissa Euroopan maissa tilastoitu alkoholinkulutus kattaa valtaosan väestön juomasta alkoholista. Arvioiden mukaan tilastojen ulkopuolelle Suomessa ja muissa Pohjoismaissa jää kuitenkin jonkin verran enemmän alkoholia suhteessa alkoholin kokonaiskulutukseen kuin Keski- ja Etelä-Euroopan maissa.



Suuret erot alkoholin tilastoidun kulutuksen määrässä ovat kutistuneet merkittävästi neljässä vuosikymmenessä Euroopan maiden välillä. Eurooppalaisessa mittakaavassa alkoholin kokonaiskulutus Suomessa on ylempää keskitasoa, esimerkiksi OECD:n tilastojen mukaan Suomessa alkoholin käyttö ei ole merkittävän korkealla tasolla verrattuna muihin eurooppalaisiin maihin. Suomea enemmän alkoholia käytetään väestötasolla Ranskassa, Itävallassa, Virossa, Saksassa, Irlannissa, Tšekin tasavallassa, Portugalissa, Espanjassa, Belgiassa ja Unkarissa, Jotakuinkin saman verran kuin Suomessa alkoholia käytetään Tanskassa, Sloveniassa, Puolassa, Australiassa, Sveitsissä, Iso-Britanniassa, Slovakiassa, Alankomaissa ja Uudessa Seelannissa. Euroopassa vähemmän alkoholia kuin Suomessa käytetään muun muassa Kreikassa, Ruotsissa, Islannissa, Italiassa ja Norjassa.



WHO:n tilastojen mukaan, kun mukaan arvioidaan sekä tilastoitua että tilastoimatonta kulutusta, Suomi sijoittuu suhteellisen korkeammalle, muttei tilaston kärkeen: Valko-Venäjä, Moldova, Liettua, Venäjä, Ukraina, Andorra, Unkari, Tšekin tasavalta, Slovakia, Portugali, Serbia, Puola, Latvia, Suomi (14.). Heti Suomen jälkeen tilastossa, mutta käytännössä virhemarginaalin mukaan tasoissa, ovat Ranska, Australia, Kroatia, Irlanti, Luxemburg, Saksa, Slovenia ja Iso-Britannia.



2.3.1.1. Tilastoitu alkoholinkulutus Suomessa



Suomessa on usein väitetty, että alkoholikulutus Suomessa kasvaa jatkuvasti, mikä on totta, koska Suomen väestö ja Suomessa vakituisesti tai tilapäisesti asuvien ihmisten määrät ovat kasvaneet jatkuvasti. Kun tarkastellaan tilastoja vakituisesti Suomessa asuvien osalta henkilötasolla (per capita) sosiaali- ja terveysministeriön tilastojen mukaan tilastoitu alkoholikulutus Suomessa on edelleen olennaisesti samalla tasolla kuin 1980 - 1990 -lukujen vaihteessa, jolloin keskimääräinen kulutus oli noin 9,5 litraa kutakin Suomessa asuvaa 15 vuotta täyttänyttä kohden.



Vuonna 1990 suomalaiset kuluttivat alkoholia 8,9 litraa asukasta kohden. Ennen 1990-luvun puoliväliä kulutus kääntyi hetkeksi laskuun, kunnes vuonna 1995 astui EU-jäsenyys voimaan ja muun muassa tullimääräyksiä väljennettiin (Päihdetilastollinen vuosikirja 2005, 64-65, 140). Vuonna 1997 sama lukema olikin kasvanut 8,8 litraan, mikä vastasi keskimääräistä eurooppalaista tasoa (Päihdetilastollinen vuosikirja 1998, 13). Vuonna 2001 kokonaiskulutus nousi yhdeksään litraan per asukas (Päihdetilastollinen vuosikirja 2002, 12).



Alkoholimarkkinoiden toimintaympäristön muutoksen huippuvuosina 2003 - 2010 keskimääräinen kulutus oli noin 10 litraa. Sosiaali- ja terveysministeriön tilastojen mukaan vuonna 2013 tilastoitu kulutus oli jälleen laskenut noin 9,5 litraan, eli kulutus on ollut pitkällä aikavälillä samalla tasolla yli 20 vuotta. (STM)



Panimoliiton mukaan Suomessa vuonna 2013 sen jäsenyritykset myivät noin 433 miljoonaa litraa olutta, 40 miljoonaa litraa siideriä ja 46 miljoonaa litraa long drink -juomia; ja osa näistä juomista menee vientiin. Panimoliiton mukaan yli 4,7 tilavuusprosentin vahvojen oluiden, esimerkiksi IV-olut, kotimainen vuosituotanto on laskenut yli 50 % vuodesta 2000 vuoteen 2013; vuoden 2000 noin 29 miljoonasta litrasta vuoden 2013 noin 14 miljoonaan litraan, mikä viittaa siihen, että juopumistarkoitukseen ostetut kotimaiset vahvemmat oluet ovat menettäneet asemiaan. Panimoliiton mukaan yli 2,9 tilavuus-prosentin ja alle 4,7 tilavuus-prosentin oluiden, eli ns. III-oluiden, kotimainen kulutus on pysynyt jokseenkin samalla tasolla; vuoden 2004 noin 386 miljoonasta litrasta vuoden 2013 noin 375 miljoonaan litraan verrattuna. Alle 2,9 tilavuus-prosentin II-oluiden tuotanto on laskenut 50 % vuoden 2000 noin 12,4 miljoonasta litrasta vuoden 2013 noin 6,3 miljoonaan litraan, mikä viittaa siihen, että Suomessa ns. II-olut ei ole menestynyt. Kotimaisen siiderin kulutus on myös laskenut 40 % vuoden 2000 noin 50 miljoonasta litrasta vuoden 2013 noin 30 miljoonaan litraan.



2.3.1.2 Tilastoimaton alkoholinkulutus Suomessa



Tilastoimattomaan alkoholinkulutukseen sisältyy alkoholijuomien matkustajatuonti ja alkoholin salakuljetus, alkoholijuomien laillinen ja laiton kotivalmistus, korvikealkoholi ja suomalaisten ulkomailla kuluttama alkoholi vähennettynä ulkomaalaisten Suomesta ostamilla alkoholijuomilla. Kun huomioidaan tilastoimaton kulutus mukaan, alkoholin kokonaiskulutus Suomessa on noussut noin litralla vuoden 1990 noin 8,5 litrasta sataprosenttiseksi muutettua alkoholia per henki vuoden 2013 noin 9,6 litraan. Tilastoimattoman kulutuksen suhde tilastoituun kulutukseen on noin 18 prosenttia.



Pääsääntöisesti tilastoimaton kulutus Suomessa on matkustajatuontia erityisesti EU:sta, ja pääasiassa Virosta. Matkustajatuonti EU:n ulkopuolelta on marginaalista. Tilastoimattoman alkoholinkulutuksen tiedot toimitetaan sosiaali- ja terveysministeriön tietojen mukaan TNS Gallupin viikoittain toteuttamasta matkustajatuontitutkimuksesta ja osin Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen juomatapatutkimuksesta sekä Alkon, Valviran ja valtionvarainministeriön yhteistyönä. Tietojen loogisuutta tarkkaillaan vertaamalla suomalaisten Virosta tuoduksi ilmoittamia alkoholimääriä Virossa tehtyihin arvioihin turistien Virossa tekemistä alkoholiostoksista. Tietojen loogisuuden tarkkailussa hyödynnetään myös matkustustilastoa, alkoholin haittatilastoja ja laivayhtiöiltä saatuja tietoja sekä viranomaisten, kuten tullin ja poliisin toiminnasta saatuja tietoja. Alkoholijuomateollisuusyhdistys, Kaupan Liitto, Matkailu- ja Ravintolapalvelut MaRa, Panimo- ja virvoitusjuomateollisuusliitto, Päivittäistavarakauppa ja Suomen Alkoholijuomakauppayhdistys jättäytyivät pois alkoholijuomien matkustajatuontia koskevasta yhteistyöstä vuoden 2011 lopussa. Matkustajatuontitutkimusta on kritisoitu siitä, että suuria ja erityisesti ohjesääntöjen ylittäviä alkoholilasteja tuovat eivät vastaa haastatteluun totuudenmukaisesti. Usein arvioiden mukaan oluen matkustajatuonti on huomattavasti suurempi kuin matkustajatuonnin virallinen luku.





2.3.2. Voimassa oleva alkoholipolitiikka ja Suomeen suuntautuva matkustajatuonti sekä etämyynti



2.3.2.1. Alkoholipoliittisten uudistusten valmistelu



Alkoholi- ja raittiustyölain uudistus olivat kirjattuna Jyrki Kataisen hallitusohjelmaan vuosina 2011-2014. Raittiustyölaki päätettiin korvata uudella ehkäisevän päihdetyön järjestämistä koskevalla lailla, ja ehkäisevän päihdetyön järjestämistä koskeva hallituksen esitys annettiin eduskunnalle 11.12.2014. Lain on tarkoitus tulla voimaan vuoden 2015 loppupuolella.



Alkoholilain lakiuudistuksen valmistelu aloitettiin vuonna 2012. Sosiaali- ja terveysministeriö sai Terveyden ja hyvinvoinnin laitokselta sekä Valviralta alkoholiolojen nykytilaa ja alkoholipolitiikan kehittämistarpeita koskevat katsaukset. Myös terveys- ja lastensuojelujärjestöt sekä elinkeinoelämä toimittavat ministeriölle omia toiveitaan. Sosiaali- ja terveysministeriö lähetti alkoholilain uudistusta koskevan arviomuistion lausunnoille 21.8.2013. Lausuntoaika päättyi syyskuun 2013 lopussa. Lausuntojen yhteenvedon jälkeen alkoi hallituksen esityksen valmistelu. Alkoholilain uudistuksen päätavoitteena oli vähentää alkoholista johtuvia haittoja. Tarkoituksena on, että haittojen vähentämiselle määriteltäisiin mitattavat ja konkreettiset tavoitteet. Alexander Stubbin hallitusohjelman hallitusohjelmaneuvottelujen (19.6.2014) mukaan alkoholilain kokonaisuudistus ei valmistu aikaisemmin arvioidussa aikataulussa kuluvalla hallituskaudella 2011-2015.



STM:n mukaan alkoholista johtuvia haittoja ei voida vähentää eikä tavoitteita saavuttaa, mikäli nykyiseen alkoholipolitiikkaan ei tehdä muutoksia. STM:n mukaan alkoholihaittoja voidaan vähentää vain laaja-alaisilla toimilla, jotka koskevat koko yhteiskuntaa ja kaikkia hallinnonaloja. STM:n mukaan yleisten sosiaali- ja terveyspoliittisten toimien ohella on tarvetta maltillisille ja säännöllisille veronkorotuksille. STM:n mukaan alkoholin nauttimista yleisillä paikoilla olisi osin voitava rajoittaa ja rattijuopumuksen promillerajoja tulisi laskea. STM:n mukaan alkoholijuomien saatavuutta ei pitäisi enää helpottaa, mutta sen sijaan erityisesti kaupoissa myytävien alkoholijuomien myyntiaikoja ja ravintoloiden anniskeluaikoja aamuyön tunteina on STM:n mukaan tarkasteltava uudelleen.



Eduskunnassa on tehty aloitteita, kirjallisia kysymyksiä ja suullisia kysymyksiä Suomen alkoholilainsäädännön tarpeettoman yksityiskohtaisen sääntelyn purkamiseksi ja sen eurooppalaistamiseksi ja sivistämiseksi. Näiden aloitteiden pohjalta ei ole toistaiseksi tehty lainsäädäntömuutoksia. Poliittiset puolueet ovat periaatekannanotoissaan ja ohjelmatyössään harkinneet muutoksia alkoholin vähittäiskauppaan, mutta näitä muutoksia ei ole toistaiseksi kirjattu hallitusohjelmaan tai otettu huomioon STM:n johtamassa alkoholipolitiikan valmistelussa.



Ravintoloiden aukioloajoista, alkoholin vähittäismyynnin kansanäänestyksestä ja alkoholimainonnasta on pyritty keräämään kansalaisaloitteita, jotka eivät ole johtaneet riittävään kannatukseen ja ovat siten rauenneet ennen määräaikaa ja käsittelyyn pääsyä.



2.3.2.2. EU:sta Suomeen suuntautuva matkustajatuonti, erityisesti Viron matkustajalauttaliikenne



Jos alkoholi on tuotu matkustajatuontina vain omaan käyttöön, se ei kuulu valmisteverotuksen tai tullauksen piiriin. Tämä on johtanut tilanteeseen, jossa alkoholia on ollut kannattavaa tuoda EU:sta, eli pääsääntöisesti Virosta matkustajalauttaliikenteen avulla, koska hinnat Virossa ovat olleet noin 5 kertaa edullisemmat.



Noin puolet kaikesta matkustajatuonnista on koostunut väkevistä alkoholijuomista ja trendi on viime vuosina ollut laskeva. Sen sijaan mietojen viinien määrä ja osuus ovat lisääntyneet viime vuosina jopa siinä määrin, että mietojen viinien ja oluen tuonti 100-prosenttisena alkoholina on nykyään lähes yhtä suurta.



Noin viisi prosenttia matkustajista toi lähes puolet kaikesta alkoholin matkustajatuonnista, ja matkustajatuonnin yhteydessä on syntynyt harmaaseen talouteen kuuluvaa harmaan tuonnin liiketoimintaa, jossa alkoholia ei tuoda omaan käyttöön vaan esimerkiksi ystäville ja tuttaville sekä suoraan myyntiin, jolloin alkoholijuomakauppayhdistyksen puheenjohtajan Tuomas Meriluodon mukaan kyseessä selkeästi ammattimainen trokaus. Virallisesti vuonna 2014 julkaisemansa ohjeistuksen mukaisesti Tulli tarkkailee matkustajatuontia ja pyrkii puuttumaan havaitsemiinsa epäkohtiin.





Tullin mukaan alkoholijuomien tuontia koskevat seuraavat säännökset (voimassa 1.7.2014 alkaen)



Alkoholijuomia voi tuoda omaan käyttöön tai lahjaksi, kun tuotteet tuo mukaan samassa kulkuneuvossa, jolla saapuu Suomeen. Ohjetasot ovat: 110 litraa olutta, 10 litraa muita alkoholijuomia (yli 1,2 % etyylialkoholi, esim. väkevät juomat, etyylialkoholista valmistetut long drinkit), 20 litraa välituotteita (max 22 % kuten aperitiivit mm. vermutit, katkerot, sherry), 90 litraa viiniä, josta kuohuviiniä saa olla 60 litraa (sisältää käymisteitse valmistetut long drinkit ja siiderit). Siideriä ja long drinkkejä ei rinnasteta oluihin. Alkoholin eri ohjetasoja ja niihin kuuluvia juomia ei myöskään voi korvata toisella, jos ei tuo jotain toista. Matkustaja voi tuoda alkoholia enemmänkin omaan käyttöönsä, mutta tarvittaessa on pystyttävä uskottavasti selvittämään, että ohjetasojen ylittävä osuus tuodusta alkoholista on tarkoitettu omaan käyttöön.



Pääsääntöisesti alkoholin matkustajatuonnin yhteydessä perheenjäseniksi luetaan kaikki samassa osoitteessa asuvat ja samaan talouteen kuuluvat henkilöt. Kuitenkin, jos suoraan ylenevässä ja alenevassa polvessa olevat sukulaiset (vanhemmat, lapset, isovanhemmat) tuovat toisilleen perhejuhliin (esim. häät, syntymäpäivät, muut suuret merkkipäivät) alkoholia vastikkeetta eli lahjana, katsotaan tällainen alkoholintuonti myös tuonniksi omaan käyttöön, vaikka sukulaiset eivät asuisi samassa osoitteessa ja kuuluisi samaan talouteen. Jos tuo isompia määriä tarjottavaksi esimerkiksi syntymäpäivilläsi tai häissä, on tarvittaessa pystyttävä todistamaan, että kyse on juhlasta näyttämällä esimerkiksi häiden kutsukorttia. Tuonti mitä tahansa vastiketta vastaan katsotaan kaupalliseksi, ja on siten verollista riippumatta määristä. Esimerkiksi kaveriporukalle tai koko yhdistyksen tai urheiluseuran vuosijuhliin tai muihin säännöllisiin markkinointi- ja seuranpitotarpeisiin ei voi alkoholia tuoda.





2.3.2.3. Alkoholin EU:sta Suomeen suuntautuva etämyynti



EU:n etämyynti koskee jäsenmaasta toiseen tapahtuvaa kauppaa yritykseltä kuluttajille myös yli 4,7 tilavuusprosentin etyylialkoholijuomin osalta. Alkoholin etämyynti on sallittu periaatteessa myös Suomessa ja alkoholin etämyynti ja -ostaminen ovat lisääntyneet Suomessa. Etämyynnin tarkkaa osuutta on toistaiseksi mahdotonta arvioida, ja se ei ole osa tilastoimattoman kulutuksen arviota. Etämyynnin näkökulmasta Alko on nykyään käytännössä enää yksi alkoholin ostopaikka eurooppalaisten nettikauppojen ohella, eikä tässä mielessä Alkolla ole todellista monopoliasemaa.



Etämyynnillä tarkoitetaan myyntiä, jossa yksityishenkilö on ostanut toisesta jäsenvaltiosta kulutukseen luovutettuja valmisteveron alaisia tuotteita, jotka etämyyjä tai joku tämän puolesta suoraan tai välillisesti lähettää tai kuljettaa Suomeen. Kuljetus katsotaan myyjän järjestämäksi esimerkiksi silloin, kun myyjä ohjaa Internet-sivuillaan tilauksen yhteydessä asiakkaita käyttämään tiettyjä kuljetusliikkeitä tai jotenkin muuten osallistuu kuljetusta koskeviin järjestelyihin. (lähde: Tulli.fi Asiakasohje nro 19, yksityishenkilölle, helmikuu 2014). Etämyynnissä verovelvollinen on etämyyjä. Valmisteverovelvollisuus syntyy, kun valmisteveron alaiset tuotteet luovutetaan Suomessa. Jos ostaja hoitaa itse tuotteen kuljetuksen Suomeen, kyseessä on etäosto, ja ostaja on verovelvollinen ilmoittamaan ostosta tullille ja tilittämään valmisteverot. Käytännössä moni etämyyntiä harrastava yritys ja etäostaja eivät ole toistaiseksi tilittäneet veroja, jolloin tilastollisesti nämä verotulot on menetetty.



Etämyynti aiheuttaa epäreilua kilpailuhaittaa myös muille kotimaisille markkinatoimijoille, esimerkiksi vähittäiskaupoille, ravintoloille ja panimoille, joilla ei ole oikeutta alkoholituotteiden kauppaamiseen suoraan kuluttajille. Alkoholikaupan saatavuuden ja vähittäismyynnin rajoitukset heikentävät suomalaisten ravintoloiden, vähittäiskauppojen ja panimoiden toimintaedellytyksiä suhteessa alkoholituontiin ja etämyyntiin, ja kotimaisen kilpailun puute pitää huolen siitä, että paikallisesti myytävä valikoima ei laajene eivätkä hinnat halpene. Osa suomalaisista panimoista on siksi perustanut keinotekoisesti nettikauppoja mm. Viroon myydäkseen omia tuotteitaan myös suomalaisille.



Etämyynti monopolisoidussa maassa on testattu EU-tuomioistuimessa ns. Rosengren-tapauksessa (EU-tuomioistuimen päätös C-170/04), jonka mukaan alkoholin etämyynti on sallittua ja asiaa tulee tarkastella Sopimuksen Euroopan unionin toiminnan 34 Artiklan mukaan (SEUT 34), joka koskee tavaroiden vapaata liikkuvuutta. Valmisteverolaki ei tunne mahdollisuutta kerätä veroa muulta kuin myyjältä etämyynnissä, eli ostaja ei ole erikseen velvollinen tilittämään veroja ostamansa tuotteen osalta.



2.3.3. Alkon asema alkoholiyhtiönä



Alko Oy:n velvoitteet alkoholiyhtiönä, rooli valtionyhtiönä, asema monopoliyhtiönä ja toiminta kaupallisena yhtiönä ovat ristiriidassa keskenään ja aiheuttavat ongelmia. Alkolle on historiallisista syistä kieltolain lakkauttamisen jälkeen silloiseen aikaan sovitettu ja tähän periaatteeseen myönnetty poikkeus, joka ei enää vastaa nykypäivän tarpeita.



Suomalainen yhteiskunta elinkeinovapauteen, markkinoilla tapahtuvaan kilpailuun ja kuluttajan vapaaseen valintaan perustuvana yhteiskunta ei kannata monopolien muodostamista, valtionyhtiöiden laajaa toimintaa markkinoilla eikä sääntely-, viranomais- ja erityisoikeuksien antamista vain yhdelle yhtiölle. Periaatteellisten ja ideologisten ongelmien lisäksi Alkon käytännön toimintaperiaatteissa on monta ongelmaa ja haittaa, joista selkeästi erottuvat liiketaloudellisen intressin korostuminen sekä monopoliyhtiön epäterveet osto- ja hankintakäytännöt.





2.3.3.1. Alkoholiyhtiön lainsäädännöllinen ja hallinnollinen asema



Suomessa yli 4,7 % tilavuusprosentin etyylialkoholituotteiden vähittäismyynnin järjestämiseksi on luotu monopolijärjestelmä, jonka toimijaksi on valittu 100 % valtion omistama Alko Oy. Alko Oy ei ole julkisesti noteerattu yhtiö, mutta valtionyhtiönä se on julkisen huomion kohteena, ja sen operatiivisesti toiminnasta vastaavat Alkon hallitus ja toimitusjohtaja, joita valvovat Alkon hallintoneuvosto, sosiaali- ja terveysministeriö ja valtioneuvoston vastuuministeri sekä yhtiön nimittämät tilintarkastajat. Alkolla ei ole enää lainsäädäntöön perustuvaa asemaa toimia alkoholinviranomaisena tai viranomaisvaltaa käyttävänä tahona.



Alkon hallintojärjestelmä sekoittaa markkinatoiminnan, yrityshallinnon, omistajaohjauksen ja lainsäätämisen samojen ihmisten hallintaan. Alko toimii eduskunnan suorassa alaisuudessa, ja Alkossa toimii kansanedustajista koostuva hallintoneuvosto, jonka tehtävänä on, että yhtiön asioita ja hallintoa hoidetaan terveiden liikeperiaatteiden mukaan kannattavuutta silmällä pitäen ja että lakia ja yhtiöjärjestyksen määräyksiä sekä yhtiökokouksen päätöksiä ja muita vahvistettuja ohjeita noudatetaan. Vallanjako-opin ja hyvän yrityshallintotavan mukaista ei ole, että lainsäädännöstä vastaavat luottamushenkilöt toimivat yhden toimialan yrityksen hallinnossa valvoen sen liiketoiminnan sääntöjenmukaisuutta ja kannattavuutta.

Alkolla ei ole enää viranomaistehtäviä. Kun Alkolta on poistettu viranomaistehtävät, eli asema alkoholielinkeinoa hallinnoivana viranomaisena päättyi vuonna 1995, ja kun viimeinenkin Alko muuttui valintamyymäläksi vuonna 1998, Alkolla ei ole enää muista valintamyymälöistä tai ravintoloista poikkeavia tehtäviä tai keinoja pyrkiä rajoittamaan alkoholituotteiden kulutusta (pl. valtion omistajaohjauksen kautta hintasäännöstely ja epäterveet osto- ja hankintakäytännöt).



2.3.3.2. Alkoholiyhtiön taloudellinen asema ja asema alkoholimarkkinoilla



Alko pyrkii monopoliaseman ja hintasäännöstelyn kautta verojen ja voiton maksimointiin. Alko toimii monopoliasemassaan pääasiassa kaupallisen yhtiön liiketaloudellisin periaattein, eli se ei hinnoittele tuotteita markkinoiden mukaan, vaan pyrkii keräämään mahdollisimman suuret verotulot ja alkoholituotteiden kautta voittoa, jotka tuloutetaan valtion kassaan.



Alko pyrkii lisäämään alkoholin myyntiä. Valtion omistajaohjauksen periaatteiden mukaisesti Alko toimii monopoliasemassaan pääasiassa kaupallisen yhtiön liiketaloudellisin periaattein. Alkon tehtävä on tuottaa valtiolle tuottoa sekä alkoholiverotuksen että osinkojen kautta. Alkon toimintatavaksi on Alkon budjettitavoitteen myötä tullut liiketaloudellinen toimintatapa, mikä sisältää todellisuudessa tavoitteen myynninedistämiseen Alkojen myyntipaikkojen sijoittelun, palveluiden ja valikoiman osalta. Alko on nimensä, valikoimansa, logonsa, kataloginsa, muovikassiensa ja sisustuksensa perusteella konkreettinen mainos alkoholin suurkuluttamisesta. Alko on mainostanut televisiossa kaupallisella televisiokanavalla. Alkon toimitusjohtajana on toiminut henkilöitä, jotka ovat toimineet monipuolisesti elinkeinoelämässä.

Alkon antamien tietojen mukaan Alko Oy:n liikevaihto oli 1 207,2 milj. euroa vuonna 2012 (1 172,3 milj. euroa vuonna 2011). Alkon liikevoitto vuonna 2012 oli 57,3 milj. euroa (67,0 milj. euroa), joka on 4,7 prosenttia (5,7 prosenttia) alkoholijuomaverollisesta liikevaihdosta. Alkon tilikauden voitto oli 44,4 milj. euroa (51,0 milj. euroa). Alkon liikevoittoprosentti on täten 4-5 % luokkaa. Alko tulouttaa voitoistaan valtiolle osinkoja keskimäärin noin 40 - 50 miljoonaa euroa vuodessa.



Alkon monopoliasema heikentää alkoholituotteita tarjoavan palveluverkoston ja päivittäistavarakaupan maantieteellistä kattavuutta. Koska kaikkialla maaseudulla ei kannattavuussyistä voi olla Alkoa, se rajaa alkoholin vähittäiskaupan maantieteellisen palveluverkoston erityisesti haja-asutusalueilla paljon pienemmäksi kuin on tarkoituksenmukaista. Alkon sijaan esimerkiksi vähittäiskaupalla olisi mahdollisuuksia ylläpitää käymisteitse valmistettujen, korkeintaan 15 tilavuusprosentin alkoholituotteiden avulla nykyistä laajempaa kylä- ja lähiökauppaverkostoa myös nykyisen kannattavuusrajan alittavissa, pienemmissä asutuskeskittymissä sekä ylläpitää laajempaa ja monipuolisempaa tuote- ja palveluvalikoimaa vähittäiskauppatarjonnan ja -palveluiden laajentamiseksi.



Alko aiheuttaa markkinahäiriöitä päivittäistavarakaupan kilpailuun. Alkolla on noin 350 myymälää, joista suurin osa sijaitsee S- ja K-ryhmän päivittäistavarakauppojen vieressä ja vain muutama on sijoitettu Lidlin ja Suomen Lähikaupan kauppojen läheisyyteen. Koska Alkoholin myynti päivittäistavarakaupan vieressä lisää myös päivittäistavarakaupan myyntiä, Alkon monopoli on tukenut S- ja K-ryhmien asemaa markkinoilla, mikä on johtanut päivittäistavara- ja alkoholikaupassa oligopolistisempaan kilpailuun ja korkeampiin hintoihin. Alkoa houkutellaan marketteihin markkinavuokria edullisemmilla vuokrilla, ja Alko käyttää monopoliasemaansa hyväkseen kilpailuttamalla vuokrasopimuksia liiketaloudellisesti erittäin laskelmoivasti. Alko ei kilpailuta hankintojaan samalla näkyvyydellä kuin julkisissa hankinnoissakin on kilpailutettava, eikä sitä voida pitää yhteiskuntavastuullisena valtionyhtiön toimintana säännellyssä ja yksinoikeusasemaan perustuvassa alkoholimyynnissä.



Alko pitää palvelutason arviointia tärkeänä asiakasarvon tuottajana, ja Alko mittaa jatkuvasti palvelulaatuaan TNS Gallupin tekemällä tutkimuksella, jossa mitataan Alkon asiakastyytyväisyyttä ja -sitoutuneisuutta. Tutkimuksen mukaan Alkon palvelun laatu on parantunut jatkuvasti ja asiakkaiden mielestä myyjiä on yhä helpompi lähestyä. Toisessa TNS Gallupin tekemässä Mystery Shopping -tutkimuksessa tarkastellaan palvelutapahtuman sujuvuutta. Muihin vähittäiskauppaketjuihin verrattuna tulokset ovat keskimääräistä parempia.

Alkon työnantajuutta on palkittu ja kritisoitu. Alko on valittu kaksi kertaa Suomen parhaaksi suureksi työpaikaksi Great Place to Work -tutkimuksessa. Alko on käyttänyt tarpeettomasti osa-aikaista työvoimaa, ja sen myymälätyöntekijöistä noin 90 prosenttia on osa-aikaisia työntekijöitä.



2.3.3.3. Alkon asema viinien ja oluiden jälleenmyyjänä ja maahantuojana



Alko valikoi Suomessa myytävät alkoholituotevalikoimat, mutta kaikille tuotteille on myös asetettu kaupallinen minimimyyntivaatimus ja kun vaatimus alitetaan, tuotteet putoavat valikoimasta. Ulkomaisten alkoholituottajien, tukkumyyjien ja maahantuojien näkökulmasta pääsy Alkon valikoimiin ei ole yksinkertainen asia, koska Alko toimii puolivuotissuunnitelmien mukaisesti. Alkon tarjoamat ostotarjous-, kilpailuttamis- ja laatuprosessit ovat suhteellisen yksityiskohtaisia, ja moni pienempi yritys ei voi markkinasyistä panostaa taloudellisesti liian paljon yhdelle markkina-alueelle tuloon, joten Suomeen viinejä ja oluita myyvien ja maahan tuovien ja keskenään kilpailevien yritysten määrä on täten huomattavasti pienempi kuin luonnollisessa kilpailutilanteessa. Tämä tilanne nostaa myyntihintoja ja yksipuolistaa tarjontaa. Alko noudattaa suunnitelmallisesti hankintapolitiikkaa, ja Alkon toimittamat hakuprosessit Alkon tarjoomaan sisällytettäville uusille tuotteille julkaistaan puolivuosittaisessa ostosuunnitelmassa.



Ostosuunnitelma julkaistaan kerran 6 kuukaudessa, mikä on yleensä joka toukokuussa ja marraskuussa. Suunnitelma kertoo tarkat vaatimukset joita Alko etsii, ja se kertoo myös, milloin voi lähettää tarjouksen ja milloin potentiaalinen julkistaminen voi tapahtua. Osallistuakseen tarjouskilpailuun viinin pitää täyttää kaikki kuvauksen kriteerit, ml. tuotanto-alue, vintage-lajike, korkkilaatu ja rypälelajike. Alko käy läpi tarjoukset ja pyytää näytteet noin 20 viinistä, joita he haluavat maistaa. Sokkomaistaminen tehdään kaikkien ajoissa näytteensä lähettäneiden viinien kesken. Maistamisessa parhaat arviot (maku/tyyli/laatu) saanut viini pääsee todennäköisesti hankintalistalle. Viinit arvioidaan ensisijaisesti laadun perusteella, ja hintaa käytetään perusteena siinä vaiheessa, jos kaksi viiniä on saanut keskenään samat laatupisteet. Valinnassa huomioidaan myös asiakaspalvelulliset vaatimukset, joita ovat saatavuuden varmuus sekä materiaalivirran toimivuuden arviointi.



Alkon monopolihinnoittelu ja monopolin turvin luoma ostopolitiikka syrjii markkinoille pyrkiviä tuotteita ja maahantuojia, mikä luo epäterveen hintasääntelyn ja hankintapolitiikan mahdollisuuden. Alko on käytännössä hidastanut merkittävästi uusien pienpanimo- ja muiden alkoholituotteiden myyntiin tuloa, maahantuontia ja heikentänyt pienpanimoiden kannattavuutta. Arvioiden mukaan noin viitisen prosenttia pienpanimoiden tuotteista pääsee Alkoon myyntiin.



2.3.3.4. Alkon asema ruoattoman alkoholikulttuurin vartijana



Alko luo alkoholista tabun, eikä se kannusta kohtuukäyttöön. Alkon kautta säädetyt saatavuusrajoitteet luovat alkoholista aikuisten K18-tabun, joten nuoret eivät opi tervettä suhtautumista alkoholiin. Alkon malli kannustaa mielikuvien avulla alkoholijuomien kanssa ryyppäämiseen, koska alkoholituotteet ovat myynnissä erikseen ilman ruokatuotteita.



2.3.4. Alkoholimarkkinan muutos



2.3.4.1. Alkoholin myynti Alkossa



Vuoden 1995 jälkeen myös Alkon markkinaosuus on kasvanut, vaikkakin vähemmän kuin päivittäistavarakaupan osuus. Alko laski sosiaali- ja terveysministeriön vaatimuksesta 2010-luvulla useiden tuotteiden vähittäismyyntihintoja, minkä on väitetty vähentäneen erityisesti matkailu- ja ravintola-alan alkoholimyyntiä. Viime vuosina Alkon antamien tietojen mukaan Alkon myymän alkoholin määrä muutettuna sataprosenttiseksi alkoholiksi on laskenut vuodesta 2011 vuoteen 2014 noin 8 %. Myynti on laskenut myös jonkin verran ennen vuotta 2011, joten lasku pidemmällä aikavälillä on sitäkin merkittävämpi. Alkossa pintahiivaoluiden myynti nousi kuitenkin noin 15 % edelliseen vuoteen verrattuna, eli pienoluiden kysyntä on kasvanut merkittävästi. Vuonna 2012 kaikesta Suomessa myydystä alkoholista 42 prosenttia oli peräisin Alkon myymälöistä.



2.3.4.2. Alkoholin myynti anniskeluravintoiloissa ja baareissa



Alkoholin ravintolamyynti on vähentynyt 2000-luvulla ja 2010-luvulla. Vuonna 1990 alkoholijuomien anniskelun osuus oli 24 prosenttia alkoholijuomien kotimaisesta myynnistä. Tämä osuus oli pysynyt vakaana edellisten vuosikymmenien ajan. Vuoden 1997 jälkeen tilanne on muuttunut merkittävästi, kun alkoholijuomien anniskelukulutus on vähentynyt suhteellisesti ja jopa absoluuttisesti. Kun alkoholia anniskeltiin asukasta kohti 1,8 litraa vuonna 1997, oli anniskeltu alkoholimäärä vuonna 2012 pudonnut 1,1 litraan. Anniskelun määrä oli siis vähentynyt runsaalla kolmanneksella runsaan vuosikymmenen aikana. Samaan aikaan anniskellun alkoholin osuus Suomessa tilastoidusta alkoholinkulutuksesta on pudonnut 26 prosentista vajaaseen 14 prosenttiin.



2.3.4.3. Alkoholin myynti vähittäiskaupoissa



Vuonna 2012 suomalaiset hankkivat 45 prosenttia Suomesta ostamistaan alkoholijuomista päivittäistavarakaupoista, mukaan lukien huoltamot ja kioskit, kun vuonna 1995 vastaava osuus oli kolmannes.



2.3.4.4. Alkoholin EU:sta Suomeen kohdistuva matkustajatuonti



Tuoreen matkustajatutkimuksen mukaan suomalaiset toivat viime vuonna Virosta kaikkiaan 64,5 miljoonaa litraa alkoholijuomia. Tästä yli 32 miljoonaa litraa oli olutta ja yli 5 miljoonaa litraa väkeviä alkoholijuomia.



Panimoliiton mukaan vuonna 2013 matkustajatuonti EU:sta Suomeen muutettuna sataprosenttiseksi alkoholiksi oli 75,3 miljoonaa litraa. Vuodesta 2012 vuoteen 2014 oluen matkustajatuonti on kasvanut 22 %, siiderin 47 % ja long drink -juomien 25 %. Vuonna 2013 oluen matkustajatuonti oli noin 31 miljoonaa litraa, siiderin noin 8 miljoonaa litraa, long drink -juomien noin 12 miljoonaa litraa ja väkevien alkoholijuomien noin 5 miljoonaa litraa. MaRa ry:n mukaan matkustajatuonti on vähintään 17 prosenttia kokonaiskulutuksesta.





2.3.4.5. Alkoholin etämyynti



Suomeen kohdistetun etämyynnin kasvavaa osuutta on toistaiseksi mahdotonta arvioida, ja se ei ole osa tilastoimattoman kulutuksen arviota.





2.3.4.6. Alkoholin muut osto- ja tuotantomuodot



Kotivalmistuksen sekä salakuljetuksen osuus on jäänyt alle kymmenesosaan tilastoidusta alkoholinkulutuksesta. Tästä laittoman alkoholin osuus on ollut hieman yli puolet. Talouslaman aikana 1990-luvun alussa alkoholin kotivalmistus elpyi selvästi, mutta on sen jälkeen laskenut alhaiselle tasolle. Salakuljetusalkoholia ilmestyi Suomen markkinoille EU:hun liittymisen yhteydessä, mutta etenkin vuoden 2004 veronalennuksen jälkeen sen osuus on pysynyt pienenä.





2.3.5. Alkoholin kansanterveysvaikutukset ja kulutuksen jakautuminen Suomessa



Etyylialkoholi on myrkyllinen ja päihdyttävä, sosiaalisesti hyväksytty nautinto- ja huumausaine, jota käytetään lähes kaikkialla maailmassa ja jonka liiallinen käyttö aiheuttaa terveyshaittoja. Etanoli vaikuttaa aivojen toimintaan ja alkoholihumala perustuukin etanolin suoraan keskushermostovaikutukseen. (Tackhe & Tuomisto, 2000). Alkoholin terveysvaikutuksiin liittyy paljon tunneargumentteja sekä tahallisia että tahattomia epäselvyyksiä, jotka perustuvat usein moraalinäkemyksiin tai poliittisiin ja uskonnollisiin ideologioihin.

Alkoholin kulutuksen ja käyttötapojen jakautumisella on merkittävä vaikutus alkoholin aiheuttamiin terveys- ja muihin haittoihin.





2.3.5.1. Suorat ja epäsuorat alkoholikuolemat



Suomessa tiedotusvälineissä ja julkisuudessa väitetään usein virheellisesti, että alkoholin käyttöön liittyvät sairaudet ja alkoholimyrkytykset ovat Suomessa työikäisten yleisen kuolinsyy syövän jälkeen. Suomalainen lääkäriseura Duodecim on todennut, että väitteet ovat peräisin Tilastokeskuksen tiedotteista, jotka koskevat työikäisten kuolemantapausten määriä suhteessa yksittäisiin tauteihin, ei tautiryhmiin.



Kun vertaillaan työikäisten kaikkiin alkoholiin liittyviin kuolemansyihin yhteensä kuolleita verenkiertoelintauteihin ja kaikkiin kasvaintauteihin, saadaan seuraavat tulokset: vuonna 2007 työiässä olleista kuoli kasvaimiin 2 874 henkilöä, verenkiertoelinten sairauksiin 2 557 ja alkoholiperäisiin tauteihin sekä tapaturmaiseen alkoholimyrkytykseen 1 796 henkilöä.



Kaikenikäisistä suomalaista alkoholin epäillään aiheuttavan vuosittain noin 2 000 – 3 000 henkilön kuoleman Suomessa. Kaikenikäisistä suomalaisista kuoli vuonna 2007 verenkiertoelinten sairauksiin 20 193 henkilöä, kasvaimiin 11 097, tapaturmiin (pois luettuna alkoholimyrkytys) 2 484, hengityselinten sairauksiin 2 232 ja alkoholiperäisiin tauteihin sekä tapaturmaiseen alkoholimyrkytykseen 2 167.



Arviolta kolmasosa alkoholin aiheuttamista kuolemista epäillään johtuvan sydänsairauksista ja diabeteksesta, 17 % onnettomuuksista, 15 % maksakirroosista ja vastaavista sairauksista, 13 % syövästä ja 8 % tarttuvista taudeista. Alkoholinkäytöllä on yhteyksiä ainakin 60 sairauteen. On osoitettu, että alkoholi kasvattaa ainakin suu-, kurkku-, nielu-, suolisto-, ruokatorvi- sekä rintasyöpien riskiä. Alkoholin käytön yhteyttä keuhkosyövän syntyyn on tutkittu, mutta yhdysvaltalaisen syöpäjärjestön teettämässä tutkimuksessa kasvaneesta riskistä ei saatu viitteitä. Jotkut tutkimukset väittävät toista, mutta useimmat tutkijat uskovat mahdollisen yhteyden johtuvan siitä, että alkoholin käyttäjät myös tupakoivat muita yleisemmin. Juomisen vaikutus eturauhassyövän riskiin ei ole huomattava, ja leukemian syntyyn alkoholin kulutuksella ei tiedetä olevan osuutta.



Alkoholijuomista olut ja väkevät kasvattavat paksusuolen syövän riskiä. Niillä, jotka juovat viikoittain yli kahdeksan annosta näitä juomia, on 2,5-kertainen riski saada suolisyöpä tai sen esiaste. Viini sen sijaan pikemminkin suojaa suolisyövältä. On arvioitu, että alkoholia juovilla ja tupakoivilla henkilöillä on noin 10–100-kertainen riski sairastua johonkin syöpätautiin kuin niillä, jotka eivät tee kumpaakaan. Vähäinenkin alkoholin käyttö kasvattaa naisten rintasyöpäriskiä jonkin verran. Uuden laajan kanadalaistutkimuksen mukaan jo yksi alkoholiannos päivässä voi lisätä miesten riskiä sairastua useisiin syöpiin. Vähäinenkin alkoholinkäyttö saattaa lisätä rintasyövän riskiä.



Alkoholin osuutta erityisesti sydänsairauksista, diabeteksesta, maksakirroosista ja syövistä on kuitenkin mahdoton täysin erotella, koska alkoholiperäisiin tauteihin kuollaan, mutta alkoholiin sinänsä ei kuole kukaan, vaikka julkisessa keskustelussa usein näin yksinkertaistetaan. Sen sijaan alkoholi on riskitekijä, jolla on osuutta moneen eri kuolemansyyhyn. Alkoholin osuutta ei voi saada selville täysimääräisesti kuolemansyytilastosta, koska alkoholi vaikuttaa muihinkin kuolemantapauksiin kuin niihin, joissa diagnoosi viittaa kuoleman alkoholiperäisyyteen.



Alkoholin osuus voidaan laskea ottamalla huomioon kuolemantapausten määrän lisäksi alkoholin kulutuksen jakauma väestössä sekä kulutuksen ja kuolleisuuden väliset riskisuhteet. Samalla tavalla voidaan laskea muidenkin riskitekijöiden osuudet kuolleisuudesta. Vasta sen jälkeen voidaan sanoa, miten yleinen alkoholi on kuolleisuuden aiheuttajana verrattuna muihin riskitekijöihin. Tällaista vertailua ei ole tehty Suomessa. Yhdysvalloissa tehty tuore arvio kertoo, että siellä eniten kuolemia aiheuttaneet riskitekijät ovat tärkeysjärjestyksessä suurimmasta alkaen tupakointi, korkea verenpaine, ylipaino, liikunnan puute, liika suolankäyttö, transrasvahappojen liiallinen saanti, omega-3-rasvahappojen puute ja alkoholinkäyttö.



Alkoholimyrkytys aiheuttaa Suomessa vuosittain yli 400 kuolemantapausta. Lisäksi raju kertakäyttö ja alkoholin suurkulutus voivat johtaa alkoholimyrkytykseen, koska suuret alkoholiannokset ovat hengenvaarallisia. Alkoholin myrkytyskuolemia on Suomessa enemmän kuin muualla Euroopassa tai länsimaissa. Tyypillisiä alkoholimyrkytyksen oireita ovat oksentelu, elimistön kuivuminen, hengitysvaikeudet ja tajuttomuus. Raju kertakäyttö voi johtaa aivojen vahingoittumiseen tai aiheuttaa haimatulehduksen tai ohimeneviä dementiaoireita. Myös alkoholin nauttiminen yhdessä joidenkin lääkkeiden kanssa saattaa aiheuttaa hengenvaaran. Yli viiden promillen humalatila on tappava lähes kaikille, mutta kokemattomalle juojalle jo alle kolme promillea voi aiheuttaa todellisen hengenvaaran. Aloitteen mukaisilla esityksellä ei ole vaikutusta alkoholin myrkytyskuolemiin, koska myrkytyskuolemat johtuvat pääasiassa väkijuomien käytöstä.



2.3.5.2. Alkoholin kulutuksen aiheuttamat suorat ja epäsuorat kustannukset



Työikäisten alkoholin käyttö on arvioiden mukaan kasvanut, mutta alkoholin käyttöön työpaikoilla suhtaudutaan entistä jyrkemmin, mikä on arvioiden mukaan johtanut alkoholista johtuvien sairaus- ja muiden poissaolojen kasvuun. Vuodessa arvioidaan alkoholin vuoksi menetettävän Suomessa noin viisi miljoonaa työpäivää eli 2,5 työpäivää palkansaajaa kohden. Alkoholihaitat heikentävät työterveyttä, työkykyä, työturvallisuutta ja työn tuottavuutta. Juomaputkien ja alkoholisairauksien aiheuttamat työstä poissaolot johtavat pitkittyessään ennenaikaiseen eläkkeelle siirtymiseen.



Arvioiden mukaan Suomen terveydenhuollolle arvioidaan aiheutuvan alkoholista 85–150 miljoonan euron suorat hoitokustannukset. Alkoholi aiheuttaa yhteiskunnalle tulonmenetyksiä myös työkyvyn ja työtehon heikentymisen vuoksi. Alkoholin väärinkäyttö tuhoaa monien lapsien lapsuuden epäsuorasti vanhempien alkoholismin kautta, ja aiheuttaa monia muita sosiaalisia ongelmia kuten ongelmia avioliitoissa ja muissa ihmissuhteissa. Suurimpia alkoholin aiheuttamia yksittäisiä ongelmia on rattijuopumus. Alkoholin ja muiden päihteiden käyttö aiheuttavat kuluja julkisella sektorilla esimerkiksi terveydenhuollolle, sosiaalitoimelle ja poliisille. Sosiaalikuluihin luetaan muun muassa päihteiden aiheuttamat kustannukset lastensuojelulle.



THL:n arvion mukaan viinan ja huumeiden aiheuttamat kokonaishaittakustannukset Suomessa nousivat noin kahteen miljardiin euroon vuonna 2011. Alkoholin osuutta tästä on kuitenkin vaikea erotella, ja suurin osa ongelmien kasvusta tulee huumeiden osalta, koska viinaa ja huumeita tai laittomia tai laillisia lääkkeitä yhdisteleviä sekakäyttäjiä on merkittävästi enemmän kuin kymmenisen vuotta sitten.



THL luopui muutama vuosi sitten päihteistä aiheutuvien välillisten kokonaiskustannusten arvioinnista, koska niiden laskentatavassa on tulkintavaikeuksia. Päihteiden käytöstä aiheutuvia elämäntapasairauksia ei ole yksinkertaista todentaa, ja ne aiheuttavat paljon laskentaoletuksia, esimerkiksi laskennallisia kustannuksia menetettyjen työvuosien myötä ja myös kumuloituvia, laskennallisia säästöjä eläkkeiden ja hoitokustannusten osalta. Elämäntapasairaustutkimusten elinikävaikutusten vaikutukset kustannuksiin ovat monitahoiset.





2.3.5.3. Alkoholin kulutuksen vaikutukset yleiseen järjestykseen, onnettomuuksiin ja liikenteeseen



Alkoholin raju kertakäyttö nostaa riskiä esimerkiksi järjestyshäiriöihin, onnettomuuksiin ja liikennevahinkoihin. Alkoholi voimistaa egoa, lisää aggressiivisuutta ja aiheuttaa uhkarohkeutta, josta seuraa kohonnut onnettomuusalttius. Yleinen järjestyksenvalvonta aiheuttaa Suomessa noin 250 miljoonan euron kustannukset vuodessa, ja poliisitoimelta kuluu paljon resursseja humalaisten pidätyksiin ja huostaanottoihin. Runsas kolmannes kaikista rikoksista tehdään Suomessa viinan tai huumausaineiden vaikutuksen alaisena. Esimerkiksi seitsemän kymmenestä Suomessa tehdystä väkivaltarikoksista on tehty alkoholin vaikutuksen alaisena. Sosiologit ovat havainneet korrelaation käytetyn alkoholin määrän ja väkivaltatapausten kasvun välillä. Alkoholin kulutus korreloi myös raiskausten määrään.



Palokuoleman uhreista 75 % miehistä ja 65 % naisista on tapahtumahetkellä alkoholin tai muiden päihteiden vaikutuksen alaisena. Suomessa noin 20–51 % traumapotilaista on alkoholin vaikutuksen alaisina tapaturma-asemalle saapuessaan. Kuolemaan johtaneissa kaatumistapaturmissa 21–77 % vainajista oli alkoholin vaikutuksen alaisena, kun taas muissa tapaturmissa vastaava luku oli hieman pienempi. Alkoholin on todettu myös lisäävän pyöräilyvammoja. Väestöhaastattelujen perusteella koti- ja vapaa-ajan tapaturmien määrä on Suomessa kaksinkertaistunut 20 viime vuoden aikana.



Suomen järjestyslain mukaan päihdyttävien aineiden nauttiminen yleisellä paikalla taajamassa ja julkisessa liikenteessä olevissa kulkuneuvoissa on kiellettyä. Kielto ei koske asianmukaisia lupia saaneita anniskelualueita eikä yksityiskäytössä olevia kulkuvälineitä. Alkoholijuomien nauttiminen on sallittua puistoissa tai vastaavilla yleisillä paikoilla, mutta tämä ei saa estää tai vaikeuttaa kohtuuttomasti muiden oikeutta käyttää paikkaa sen varsinaiseen tarkoitukseen. Aloitteen mukainen esitys käymisteitse valmistettujen, enintään 15 tilavuusprosenttia etyylialkoholia sisältävien, mietojen alkoholijuomien myyntioikeuksien laajentaminen tulee toteuttaa siirtymävaiheen ajan rajoitetusti ja hallitusti, koska siirtymävaiheessa se voi lisätä jonkin verran järjestyksenpitotehtävien tarvetta vähittäiskauppojen alkoholimyynnin sekä ravintoloiden ulosmyynnin järjestyksenpidon osalta.



Vuodesta 2007 vuoteen 2010 rattijuopumusten määrä oli laskussa: vuonna 2007 tilastoitiin 27 550 rattijuopumusta, kun vuonna 2010 tapauksia oli 21 019. Vuonna 2012 rattijuopumus oli vaikuttavana tekijänä 43 kuolemantapauksessa ja 611 loukkaantumisessa. Rattijuopumus liittyi noin neljännekseen moottoriajoneuvojen kuolemaan johtaneista liikenneonnettomuuksista vuosina 2006–2010. Niistä runsas 70 % oli yksittäisonnettomuuksia, kuten suistumisia ajoradalta. 86 prosentissa tapauksista kuljettajan veren alkoholipitoisuus ylitti törkeän rattijuopumuksen rajan 1,2 ‰.





2.3.5.4. Kulutuksen jakautuminen kohtuukäyttäjien ja ongelmakäyttäjien välillä



Alkoholin kulutuksen jakautuminen vaikuttaa alkoholista aiheutuviin haittoihin. Alkoholin käyttäminen voidaan jakaa satunnaiseen tai hallittuun kohtuukäyttöön (sosiaalinen juominen), humaltumistarkoituksessa harjoitettuun alkoholin rajuun kertakäyttöön (episodijuominen) ja alkoholin suurkulutukseen (jatkuva alkoholinkäyttö, alkoholiriippuvuus).



Suomalaisista arviolta noin 1–2 prosenttia on alkoholisteja ja 10–15 prosenttia suurkuluttajia. Rajua kertakäyttöä harrastaa elämäntilanteesta riippuen noin parikymmentä prosenttia, noin 10 prosenttia on absolutisteja ja loput ovat kohtuukäyttäjiä. Raittius on yleistynyt erityisesti nuorison keskuudessa.





2.3.5.4.1. Kohtuukäyttö



Kohtuukäytöllä tarkoitetaan satunnaista ja vähäistä alkoholinkäyttöä eikä tästä käytöstä aiheudu pitkäaikaishaittoja, jos kerta-annokset jäävät pieniksi ja juominen ei ole toistuvaa. Yleensä käyttö rajoittuu ruokailun yhteyteen, juhlintaan tai jonkin sosiaalisen tilanteen korostamiseen. Hallittu kohtuukäyttö on haitatonta, eikä humaltuminen ole tavoitteena. Kohtuukäyttö tarkoittaa miehillä alle 15 ja naisilla alle 10 alkoholiannosta viikossa. (Havio, ym. 2008, 56; Hartikainen, 2008, 269–270.) Kohtuukäytöstä ei myöskään seuraa haittoja, kuten krapulaa, mikä estää seuraavan päivän autolla ajon, työhön lähdön tai voi aiheuttaa tapaturman.



Kohtuullisissa rajoissa pidetyllä alkoholin käytöllä on edullisia terveysvaikutuksia: Kansainvälisiä ravitsemussuosituksia laativien erikoislääkärien mukaan kohtuukäytöllä on aiemmin monissa tutkimuksissa todettu olevan terveydelle hyödyllisiä vaikutuksia (1–3 annosta päivässä kuitenkin yksilölliset erot kuten ikä ja sukupuoli huomioiden). Kohtuukäyttö ei todennäköisesti aiheuta riskiryhmien ulkopuolisille ihmisille terveydellisiä haittoja, jotka johtaisivat elämänpituuden tai -laadun huonontumiseen tilastollisiin verrokkiryhmiin, kuten absolutisti-ryhmiin, verrattuna, ja saattaa tuoda eräitä terveyshyötyjä. Laajan ruotsalaistutkimuksen mukaan kohtuukäyttö alentaa naisten riskiä sairastua munuaissyöpään. Alkoholinkäyttö alentaa niin ikään non-Hodgkinin lymfooman riskiä.



Essentiaalisesta vapinasta kärsivillä alkoholi usein lievittää vapinaa jo vähäisellä käytöllä. Tutkimuksissa on pyritty sulkemaan pois muut vaikuttavat tekijät siten, että henkilöiden väliset erot johtuisivat nimenomaan alkoholin käytöstä. Lisäksi monet laskevat alkoholin hyötyihin sen rentouttavan ja sosiaalisuutta lisäävän vaikutuksen. Toisaalta toiset tutkimukset viittaavat siihen, ettei hyötyjä ole tai että ne voivat olla haittoja pienemmät. Terveydenhuollon ja ravitsemuksen asiantuntijat käyvät asiasta keskustelua, mutta ovat yksimielisiä suurten annosten haitallisuudesta varoittamisen tärkeydestä.



Tähän mennessä kertyneiden tutkimustulosten perusteella kohtuullisesta alkoholinkäytöstä on tehty seuraavat merkittävät huomiot: 2 alkoholiannosta päivässä miehillä ja 1 naisilla ei todennäköisesti aiheuta terveyshaittoja, alhaisin kuolleisuus yleisesti ottaen ilmenee 1–2 alkoholiannosta päivässä juovilla, kohtuullinen alkoholinkäyttö näyttäisi suojaavan sydän- ja verisuonitaudeilta, diabeteksen ja aineenvaihduntahäiriöiden todennäköisyys saattaa olla pienempi alkoholin kohtuukäyttäjillä ja kohtuullinen alkoholinkäyttö saattaa ehkäistä vaskulaarista dementiaa mutta että kohtuullisen alkoholinkäytön dementiaa ehkäisevä vaikutus alkaisi vasta keski-iässä.



2.3.5.4.2. Raju kertakäyttö



Rajua kertakäyttöä ei pidetä kohtuullisena juomisena, vaikka tätä tapahtuisikin harvoin. Juopumistarkoituksena harjoitettu alkoholin raju kertakäyttö saattaa aiheuttaa sosiaalisia ongelmia erityisesti perhesuhteissa ja työpaikoilla sekä henkilökohtaisia taloudellisia kustannuksia ja terveyshaittoja. Juopottelu on tyypillisempää miehillä, erityisesti alle 20-vuotiaille ja varhaisella aikuisiällä. Juopottelun riskit eivät ole tutkitusti kovin hyvin alkoholin ongelmakäyttäjien tiedostamia.



Toistuva ja runsas alkoholinkäyttö erityisesti nuorena lisää alkoholin käytöstä aiheutuvien häiriöiden puhkeamislodennäköisyyksiä, kuten alkoholisairauksien riskiä sekä alkoholismia. Voimakkaalla juopottelulla on haitallisia neurologisia, kardiologisia, sisäelimellisiä, hematologisia, immuuni- sekä lihas-luustojärjestelmiä koskevia vaikutuksia. Lisäksi alkoholi voi olla yhtenä tekijänä psykiatristen häiriöiden muodostumisessa. Alkoholin nauttiminen raskausaikana on erittäin haitallista sikiön kehitykselle. Alkoholin riskikäyttö lisää liikenne- ja muiden onnettomuuksien riskiä, väkivaltaista käytöstä ja on usein mukana yhtenä tekijänä itsemurhatilanteissa. Alkoholin käyttö on myös usein linkittyneenä masennukseen ja psykotrooppisten aineiden, kuten lääkkeiden tai huumausaineiden käyttöön.



Raju kertakäyttöjuominen voi johtaa aivovaurioon nopeammin kuin jatkuva alkoholismi. Kertakulutuksen puolesta suurkulutuksen yläraja on naisilla viisi ja miehillä seitsemän alkoholiannosta. Tutkimusten mukaan erityisesti alle 20-vuotiailla tapahtuu aivovaurioita, jos alkoholia nautitaan yli 10 alkoholiannosta kerran tai kaksi kertaa kuukaudessa (Havio, ym. 2008, 56; Hartikainen 2008, 269–270.).



2.3.5.4.3. Alkoholin suurkulutus ja alkoholismi



Alkoholin suurkulutus lisää terveyshaittoja ja lisää riippuvuuden synnyn riskiä. Kun käytetyt annokset kohoavat yli suurkulutuksen riskirajan, eli miehillä yli 24 annosta ja naisilla yli 16 annosta viikossa, terveyshaitat ovat todennäköisiä ja alkoholin sietokyky selkeästi lisääntynyt. Yli 65-vuotiaiden kohdalla suurkulutuksen riskiraja ylittyy seitsemän alkoholiannoksen kohdalla viikossa ja korkeintaan kahden alkoholiannoksen kertakulutuksessa. (Hartikainen & Lönnroos 2008, 269)



Suurkuluttajia arvioidaan olevan Suomessa noin 200 000 – 500 000. Suurkulutuksessa voi olla kysymys alkoholin haitallisesta käytöstä, alkavasta ongelmakäytöstä tai kehittyvästä riippuvuusoireyhtymästä. Päivittäin vähäisenkin alkoholimäärän juomisen myötä henkinen riippuvuus ja sietokyky lisääntyvät, mikä estää aivovaurioiden kehittymistä tehokkaammin kuin alkoholin rajuissa kertakäyttötapauksissa. Jatkuva alkoholin suurkulutus johtaa kuitenkin todennäköisemmin sisäelinten, kuten maksan, vaikeisiin vaurioihin sekä mahdolliseen alkoholiriippuvuuteen.



Alkoholiriippuvuusoireyhtymää, eli ICD-10-luokitus F10.2 kutsutaan alkoholismiksi. Alkoholiriippuvuudessa ilmenee fyysistä, psyykkistä ja sosiaalista riippuvuutta. Alkoholiriippuvuudelle ominaista on alkoholin jatkuva, toistuva tai pakonomainen käyttö riippumatta sen aiheuttamista sosiaalisista tai terveydellisistä haitoista. Riippuvuuden syntyyn vaikuttavat toleranssi ja vieroitusoireet, mutta riippuvuus voi syntyä myös ilman näitä. (Huttunen, 2008) Riippuvuuden syntyyn vaikuttaa lisäksi perimä - sekä geneettisesti että sosiaalisesti (Holmberg, ym. 2008, 38).



Riippuvuuden kehityttyä alkoholin käytölle ovat ominaisia lisääntyneet alkoholimäärät ja käytön kestot. Alkoholin jatkuva käyttö aiheuttaa muutoksia aivojen toiminnassa, jolloin alkoholin hallittu tai edes pienimuotoinen käyttö on lähes mahdotonta. Tällöin ainoa hoitokeino on täysraittius useasta viikosta jopa loppuelämäksi. Omasta halustaan huolimatta henkilö ei välttämättä pysty vähentämään tai lopettamaan alkoholinkäyttöä. Alkoholiriippuvuus on yleisempää miesten keskuudessa, mutta viime vuosina naisten alkoholiriippuvuus on yleistynyt (Huttunen, 2008).





2.3.6. Ongelmakäyttö ja -käyttäjäryhmät



Alkoholin ongelmakäyttö johtaa ensisijaisesti edellisessä kappaleessa esitettyihin suoriin ja epäsuoriin alkoholikuolemiin, suoriin ja epäsuoriin sosiaali-, hoito- ja muut kustannuksiin sekä vaikutuksiin yleiseen järjestyksessä, onnettomuuksissa ja liikenteessä.



Alkoholin terveydellisesti kohtuulliset terveelliset määrät ylittävien osalta voidaan puhua ongelmakäytöstä. Ongelmakäyttäjiä ovat erityisesti suurkuluttajat, alkoholistit ja rajut kertakäyttäjät. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tekemien tutkimusten mukaan 10 % yli 15-vuotiaista eli yli 450 000 suomalaista juo noin 50 % kaikesta maassa kulutetusta alkoholista, mikä tarkoittaa keskimäärin viinapullon verran päivässä.



Nuorten alle 19-vuotiaiden osuus kulutetusta alkoholista sekä nuorten absoluuttinen kulutus on laskenut, samoin on ongelmakäytön määrä. Nuorten alle 30-vuotiaiden aikuisten ryhmässä kulutuskäyttäytyminen on siirtynyt monipuolisempiin tuotteisiin, ja ongelmakäyttöä esiintyy erityisesti rajun kertakäytön muodossa. Alkoholin käyttäminen työvoiman ulkopuolella olevien keskuudessa on suhteellisen yleistä. Eläkeläisten alkoholinkäyttö on absoluuttisesti ja suhteellisesti tilastollisesti kasvanut. Raittiusliikkeiden yhteiskunnallinen vaikutus on muuttunut rajallisemmaksi ja alueellisemmaksi, jopa paikalliseksi tai tiettyjen yhteisöjen sisälle.



2.3.6.1. Alkoholin käyttö ja myynti ongelmakäyttäjille



Vakavimmat sosiaaliset ongelmat aiheuttava ongelmajuominen on keskittynyt yhä enemmän pienemmälle väestöryhmälle, joka on noin 1-2 % kaikista ihmisistä.



Ongelmaryhmien syyt alkoholin juomiseen ovat usein sosiaalisten, taloudellisten tai fyysisten ongelmien, kuten yksinäisyyden tai epäonnistumisten aiheuttamien tyhjyyden tunteiden, ylivelkaantumisen, työttömyyden tai sairauksien seurauksena, ei vain näiden aiheuttajana. Huono-osaisuuteen johtavat polut voivat kasaantua, ja alkoholi on usein vain yksi syy-seuraus -tekijä tässä ongelmien monimutkaisessa kasautumisessa.



2.3.6.2. Alkoholin myynti alaikäisille



Alkoholijuomien tarjoaminen alaikäiselle, niin että hän siitä juopuu, on rangaistavaa. Alkoholijuomien myynti alaikäisille on myös rangaistava teko. Kieltoa valvotaan omavalvonnan, Valviran tai aluehallintoviraston alkoholitarkastajan tekemien tarkastusten sekä valvomalla kauppatoimintaa yleisen järjestyslain mukaisesti.



2.3.6.3. Alkoholin myynti häiritsevästi käyttäytyville ja päihtyneille



Alkoholin myyntiä häiritsevästi käyttäytyvälle ja selvästi päihtyneille on kiellettyä voimassa olevan lainsäädännön mukaan. Päihtyneille myyntiä kontrolloidaan vähittäismyynnin omavalvonnan, Valviran tai aluehallintoviraston alkoholitarkastajan tekemien tarkastusten sekä valvomalla kauppatoimintaa yleisen järjestyslain mukaisesti.





2.3.6.4. Alkoholin käyttö raskausaikana



Alkoholin nauttiminen raskausvaiheessa voi johtaa fetaalialkoholispektrin häiriöihin, kuten sikiön alkoholioireyhtymään (FAS), joka on yksi suurimpia kehitysvammaisuuden aiheuttajia länsimaissa. Raskaana olevien äitien alkoholiongelmaan alkoholin saatavuuden tai myynnin rajoitukset eivät toimi ennaltaehkäisevästi. Norjassa on ollut vuodesta 1995 saakka voimassa laki, jonka nojalla päihteitä käyttävä raskaana oleva nainen voidaan ottaa tahdonvastaiseen hoitoon. Suomessa niin kutsuttua päihdeäitien pakkohoitolakia valmisteltiin vuosina 2009 ja 2010, mutta sittemmin työ on jäänyt odottamaan päihdehuoltolain kokonaisuudistusta.



2.3.6.5. Alkoholin varastaminen vähittäiskaupasta



Alkoholia varastetaan jonkin verran vähittäiskaupoista, ja ongelma on laajentunut rikoksesta saatavien vähäisten rangaistusten ja suhteellisen pienen kiinnijäämisvaaran vuoksi. Runsas kolmannes kaikista rikoksista tehdään Suomessa viinan tai huumausaineiden vaikutuksen alaisena. Esimerkiksi pahoinpitelyistä yli puolet tehdään päihtyneenä. Rikollisesti organisoitu laiton alkoholinmyynti ei ole Suomessa yleistä, koska päihteiden osalta suurin intressi on huumekaupassa.





2.3.7. Alkoholikulttuurin ja -kulutustottumusten muutokset



Pohjoismaissa kirkkaan viinan juonnilla on pitkät perinteet. Näiden maiden juomatapoja luonnehdittiin vuosikymmeniä sitten humalahakuisiksi juomisen keskittyessä vapaa-aikaan, viikonloppuihin ja juhlapäiviin. Lisäksi juominen oli valtaosaltaan miesten maailmaan liittyvää toimintaa, johon kuului juopumuksen hyväksyminen ja jopa ihannointi. Humalajuominen on näissä maissa edelleenkin olennainen osa juomatapoja, vaikka väkevät alkoholijuomat ovat menettäneet hallitsevan osuutensa oluelle ja viineille. Myös pienpanimoiden oluiden osuus kokonaiskulutuksesta on kasvanut. Suomi on kehittynyt viinamaasta olutmaaksi.



Vaikka väkevien alkoholijuomien kulutus on lisääntynyt useimmissa Pohjoismaissa vuoden 2000 jälkeen, kulutetaan kaikissa Pohjoismaissa tällä hetkellä väkeviä alkoholijuomia selvästi vähemmän kuin 1970-luvun puolessavälissä. Sen sijaan viinien kulutus on lisääntynyt kaikissa Pohjoismaissa viimeisen puolen vuosisadan aikana. Myös olutta kulutetaan nykyään enemmän kuin 1960-luvun alussa, vaikka oluen kulutus ei ole kehittynyt yhtenäisesti viime vuosikymmeninä. Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa olutta kulutetaan tilastojen mukaan tällä hetkellä suurin piirtein sama määrä kuin kaksi kolme vuosikymmentä sitten. 1900-luvun lopulla tapahtunut myynnin keskittyminen suurpanimoiden haltuun on kääntänyt suuntaansa jälleen useissa maissa pienpanimoiden hyväksi, esimerkiksi USA:ssa pienpanimot ovat ajaneet Budweiserin myynnin ohi.



Kulutus jakautuu Suomessa nykyään laajemmille väestönosille kuin aiemmin, ja täysraittiiden määrät aikuisväestössä ovat laskeneet. Suomessa yhteiskunnallisten muutosten katsotaan lisänneen alkoholinkulutusta väestön siirryttyä kuivalta maaseudulta kosteampiin kaupunkeihin. Suomessa veden yleistyminen ruokajuomana on tapahtunut maidon kustannuksella, kun sama ilmiö on Välimeren maissa pääosin korvannut viininjuontia. Suomessa alkoholinkäyttö on vahvasti sidoksissa lisääntyneeseen vapaa-aikaan eikä näköpiirissä ole vapaa-ajan vähenemistä tai vapaa-aikaan liittyvien juomatapojen merkityksen vähenemistä. Suomessa käytettävissä olevan rahan määrä näyttää kulkeneen lähes käsi kädessä alkoholin kulutuksen määrän kanssa niin taloudellisina nousu- kuin laskukausina.



Suomen alkoholin kulutus ja kulttuuri ovat olleet jatkuvassa muutoksessa erityisesti 2000-luvulla. Makutottumukset ovat yksilöllistyneet, mikä on johtanut alkoholin vähittäiskaupan murrokseen. Suomeen suuntautuva alkoholin matkustajatuonti sekä etämyynti ovat kasvaneet. Humalahakuisuus ja nuorten sekä alaikäisten alkoholinkäyttö ovat vähentyneet ja eläkeikäisten, naisten ja työikäisten alkoholinkäyttö lisääntyneet.



2.3.7.1. Humalahakuisuuden vähentyminen



Suuressa osassa Eurooppaa alkoholijuomia käytetään pääasiassa päihdyttävinä aineina. Euroopan mittakaavassa Pohjoismaiden juomatavat eivät ole täysin poikkeavia. Suomalaisessa alkoholikeskustelussa on väitetty, että keskivertokuluttajat juovat alkoholia usein humalahakuisesti ja että suomalaisille on tyypillistä suuri kertakulutus ja runsas krapulatilojen esiintyminen (Heikkinen & Rantanen, 2003, 327). On olemassa myös päinvastaista tutkimusnäyttöä, että suomalainen alkoholikulttuuri on muuttunut 2000-luvulla sivistyneempään suuntaan, eikä humalassa esiintymistä pidetä enää sosiaalisesti arvostettavana. Lisäksi suhtautuminen ja puuttuminen alkoholin aiheuttamiin lääketieteellisiin ja sosiaalisiin haittoihin tunnistetaan useammin riskitekijäksi sekä terveydenhuollossa että sosiaalihuollon asiakkaiden osalta.



2.3.7.2. Alkoholin käytön ja humalahakuisuuden kehitys nuorten keskuudessa



Nuorten ikäryhmissä alkoholin käyttö ja humalahakuinen juominen on vähentynyt, eikä sitä ei pidetä enää niin suosittuna tai ihailtavana toimintana kuin takavuosina.



Nuorten mielestä alkoholinkäyttö saatetaan yhdistää vapautuneisuuden sijasta ärsyttävään teeskentelyyn. Nuorten harrastusmahdollisuudet ovat parantuneet ja päihtymiseen kannustava ryhmäpaine on vähentynyt. Kulutus- ja ruokatietoisuus on lisääntynyt, ja alkoholin liikakäytön epäterveellisyys – lihottavuus, vaikutus aivoihin ja niin edelleen – tiedostetaan entistä laajemmin.



JM Kinnusen STM:lle koostaman, vuonna 2013 julkaistun Nuorten terveystapatutkimuksen mukaan raittiiden nuorten osuus on noussut 2000-luvun aikana kaikissa ikäryhmissä (12-, 14-, 16- ja 18-vuotiaat). Vuonna 1999 12-vuotiaista pojista 76 % ilmoittivat olevansa täysraittiita, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 94 %. Vuonna 1999 14-vuotiaista pojista 36 % ilmoittivat olevansa täysraittiita, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 69 %. Vuonna 1999 16-vuotiaista pojista 14 % ilmoittivat olevansa täysraittiita, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 36 %. Vuonna 1999 18-vuotiaista pojista 7 % ilmoittivat olevansa täysraittiita, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 12 %. Vuonna 1999 12-vuotiaista tytöistä 80 % ilmoittivat olevansa täysraittiita, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 98 %. Vuonna 1999 14-vuotiaista tytöistä 30 % ilmoittivat olevansa täysraittiita, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 67 %. Vuonna 1999 16-vuotiaista tytöistä 12 % ilmoittivat olevansa täysraittiita, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 37 %. Vuonna 1999 18-vuotiaista tytöistä 7 % ilmoittivat olevansa täysraittiita, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 12 %. Yhteenvetona voidaan todeta, että kyselytutkimuksen mukaan raittiiden osuus on ikäryhmissä 14-16-18 –vuotiaat noin kaksinkertaistunut (+100 % kasvu) vuodesta 1999 vuoteen 2013 mennessä.



Vähintään kerran viikossa tosihumalaan itsensä juovien osuudet (%) iän ja sukupuolen mukaan 1983–2013 ovat kehittyneet myös vähenevään suuntaan. Vuonna 1999 14-vuotiaista pojista 2 % ilmoitti itsensä viikossa tosihumalaan itsensä juovaksi, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 0 %. Vuonna 1999 16-vuotiaista pojista 6 % ilmoitti itsensä viikossa tosihumalaan itsensä juovaksi, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 2 %. Vuonna 1999 18-vuotiaista pojista 10 % ilmoitti itsensä viikossa tosihumalaan itsensä juovaksi, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 5 %. Vuonna 1999 14-vuotiaista tytöistä 2 % ilmoitti itsensä viikossa tosihumalaan itsensä juovaksi, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 0 %. Vuonna 1999 16-vuotiaista tytöistä 3 % ilmoitti itsensä viikossa tosihumalaan itsensä juovaksi, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 1 %. Vuonna 1999 18-vuotiaista tytöistä 5 % ilmoitti itsensä viikossa tosihumalaan itsensä juovaksi, kun vuonna 2013 vastaava luku oli 3 %. Yhteenvetona voidaan todeta, että kyselytutkimuksen mukaan kerran viikossa itsensä tosihumalaan juovat ovat ikäryhmissä 14-16-18 –vuotiaat vähentyneet noin puoleen (50 % vähennys) vuodesta 1999 vuoteen 2013 mennessä.





2.3.7.3. Alkoholin käytön ja humalahakuisuuden kehitys eläkeläisten keskuudessa



Eläkeläisten ikäryhmissä alkoholin käyttö ja humalahakuinen juominen on lisääntynyt, koska eläkkeelle on nyt siirtynyt ikäryhmiä, joille alkoholin käyttö on ollut arkipäiväinen asia. Kun ihminen lähestyy eläkeikää, alkoholikäytön rajoitukset työasioiden vuoksi vähenevät, ja 40 ikävuodesta ylöspäin mitattuna alkoholin kulutuksen keskiarvo kasvaa. Ikääntyneiden alkoholin käytössä on omat riskinsä, koska vanhoilla ihmisillä sama alkoholimäärä jakautuu pienempään vesitilavuuteen kuin nuorilla ja humalluttaa tehokkaammin, ja elimistö ei enää muutenkaan siedä alkoholia samalla tavalla kuin nuorempana. Vanhemmiten alkoholin käytöstä aiheutuvat terveysriskit tulevat akuutimmaksi ja niiden yhteyttä sairauksien etenemiseen joudutaan valvomaan entistä tarkemmin.





3. Esityksen tavoitteet ja keskeiset ehdotukset



3.1. Tavoitteet



Esityksen tavoitteena on parantaa käymisteitse valmistettujen alkoholijuomien tarjolla olevaa valikoimaa, saatavuutta, laatua ja hinnoittelua. Esityksen tavoitteena on myös se, että käymisteitse valmistettujen alkoholijuomien lisääntynyt tarjonta vähentää väkijuomiin kohdistuvaa kulutusta ja edistää alkoholin kohtuukäyttöä, mikä parantaa kansanterveyttä ja lievittää alkoholista aiheutuvia sosiaalisia haittoja.



Esityksen erityisenä tavoitteena on yksinkertaistaa alkoholin myyntisäädöksiä ja edistää tasapuolista ja kuluttajia hyödyttävää kilpailua elintarvikekauppa-, ravintola-, matkailu- ja panimoelinkeinojen välillä huomioiden voimakkaasti kasvaneen tuonnin EU-maista sekä etämyynnin erityisesti internetin kautta. Lisäksi esityksellä on talous-, vero- ja työllisyysvaikutuksia.

Esityksen yleisenä tavoitteena on, että kotimaiseen alkoholilainsäädäntöön vuosikymmenten aikana kertynyttä sääntelyä kevennetään, lainsäädäntöä harmonisoidaan eurooppalaisen mallin mukaisesti ja tarpeettoman yksityiskohtaiseksi muuttuneesta sääntelystä luovutaan pidemmällä tähtäyksellä vaiheittain kokonaan.



Esityksen osatavoitteena on vähentää alkoholijuomista aiheutuvia yhteiskunnallisia, sosiaalisia ja terveydellisiä haittoja.



3.2. Keskeiset ehdotukset



Käymisteitse valmistettujen alkoholijuomien vähittäismyynnin sääntelyä kevennetään.



Alkoholilain 13 § mukaisesti alkoholiyhtiöllä pidätetään pääsääntöisesti yksinoikeus alkoholin vähittäismyyntiin, eikä vahvojen alkoholijuomien vähittäiskauppaa avata muille toimijoille.



Alkoholilain 14 §:n lisätään maininta, että käymisteitse valmistettujen enintään 15 tilavuusprosenttia etyylialkoholia sisältävän alkoholijuoman vähittäismyyntiä saa alkoholiyhtiön lisäksi sosiaali- ja terveysministeriön määräämin ehdoin lupaviranomaisen luvalla harjoittaa se, jolle on myönnetty lupa kyseisen tuotteen valmistamiseen ja se, jolle lupaviranomainen on myöntänyt tätä koskevan vähittäismyyntiluvan. Enintään 15 tilavuusprosentin alkoholituotteiden vähittäismyynti sallitaan luvan edellytykset täyttävissä vähittäiskaupoissa, ravintoloissa ja panimoissa. Alkoholin tuotantotavan ja -paikan mukainen myyntilupien erottelu poistetaan käymisteitse valmistettujen, enintään 15 tilavuusprosentin alkoholituotteiden tuottajien väliltä eli tilaviinien lisäksi myös muiden alkoholituotteiden myynti tuotantopaikassa rinnastetaan samoin periaattein EU:n normaalisääntelyn mukaisesti ja samoin lupaehdoin myytäväksi.



Eduskunnalle annetaan kansalaisaloitteen sisältyvä toivomusaloite, joka määrittää suomalaisen alkoholilainsäädännön vähittäiskaupan enimmäistilavuusprosenttirajan ja alkoholiverotuksen rajat yhdenmukaisesti enintään 15 tilavuusprosentin rajan mukaiseksi. Jos eduskunta perustellusti päätyy verotuksellisesti ja muista perustelluista syistä toiseen prosenttilukuun, on tämä katsottava myös kansalaisaloitteen hengen mukaiseksi. Suomen liittyessä EU:hun Suomessa päädyttiin 13 tilavuusprosentin rajaukseen tilaviinien osalta, mutta kyseisessä rajassa ei ole mitään erityisesti perusteltua syytä. Käymisteitse valmistettujen alkoholijuomien luonnollisesti käyttämällä saavutettava käytännöllinen maksimi on noin 13-17 tilavuusprosenttia riippuen hiivasta.



Ravitsemusliikkeen, panimon ja vähittäismyyntiliikkeen väliltä poistetaan alkoholin myyntitoimintaa koskeva erotteleva sääntely, koska ravitsemusliike ja panimo ovat myös luontevia paikkoja harjoittaa vähittäismyyntiä. Määritellään lainsäädäntöön asetuksiin ja STM:n päätöksiin tilaviinejä ja sen valmistuspaikkoja vastaavasti käymisteitse valmistettuja alkoholijuomia, kuten oluita, ja niiden oluiden valmistuspaikkoja koskevat täsmennykset.



Vähittäiskaupoille ja panimoille luodaan oma vähittäismyyntilupien luokittelu ravintoloiden B- ja C-lupamallin mukaisesti, millä voidaan kontrolloida turvallisuuteen ja sosiaalisiin syihin perustuen vähittäismyyntiluvallisten paikkojen edellytyksiä selvitä luvan antaman myyntitoiminnan velvoitteista. Samalla velvoitetaan anniskelulupien käytäntöjä vastaavasti, että alkoholituotteita myyvässä vähittäiskaupassa tulee olla saatavana riittävä valikoima mietoja alkoholijuomia sekä kohtuuhintaisia alkoholittomia juomia. Vähittäiskaupoille ja panimoille luodaan vastaavanlaiset myyntilupaa koskevat edellytykset, kuin mitä alkoholilain 21 § a ja b:ssä määrätään anniskeluvan haltijaa sekä vastaavaa hoitajaa ja tämän sijaisia koskevista edellytyksistä.



Aloitteessa ei esitetä muutoksia alkoholin ostoikään, alkoholiverolainsäädäntöön, eikä alkoholiliikkeen, vähittäiskauppojen tai ravintoloiden lain mukaan sallittuihin aukioloaikoihin. Lisäksi aloite ei ota kantaa vähittäismyynnin lupaviranomaisiin, vähittäismyyntihenkilökunnan ikärajoihin tai alkoholijuomavaraston luovuttamisesta liikkeen toiminnan loppuessa tai sen siirtyessä toiselle omistajalle, joista säädetään edelleen erikseen valtioneuvoston asetuksella. Nykyisen alkoholilain mukaan häiritsevästi käyttäytyvälle, selvästi päihtyneille, eikä alaikäiselle ei voida myydä alkoholia, eikä näitä pykäliä ehdoteta muutettavaksi lievemmäksi aloitteen yhteydessä.



4. ESITYKSEN VAIKUTUKSET



4.1. Kansantaloudelliset vaikutukset



Aloitteessa ei ehdoteta muutoksia alkoholiverotuksen perusteisiin.

Käymisteitse valmistettujen, enintään 15 tilavuusprosenttia etyylialkoholia sisältävien, mietojen alkoholijuomien myynnin rajoitetun ja hallitun myyntioikeuksien laajentamisen voidaan arvioida kasvattavan käymisteitse valmistettujen oluiden ja viinien absoluuttista myyntiä ja myyntiosuutta suomalaisissa vähittäiskaupoissa, ravintoloissa ja panimoissa.



Suomen valtiontalouden näkökulmasta voidaan arvioida, että ehdotus lisää valtion verotuottoja. Mitä enemmän alkoholikauppaa käydään suomalaisen verotuksen piirissä, sitä enemmän alkoholi-, pakkaus- ja valmisteveron kautta kannetut verotuotot lisääntyvät lineaarisesti alkoholituotteiden vähittäismyynnin lisääntymisen suhteen. Kun ravintoloilla, vähittäiskaupalla ja panimoilla on vähittäismyyntioikeuksia, ja ravintoloiden, vähittäiskauppojen ja panimoiden alkoholimarkkinaosuuden nousu lisää niiden ja Alkon yhteenlaskettua markkinaosuutta, sitä enemmän Suomen valtion keräämät alkoholi- ja valmisteverokertymä nousevat olettaen, että alkoholin kulutus kasvaa, pysyy samalla tasolla tai laskee hieman.



Alkoholijuomien verotus tuo valtiolle noin 1,3 miljardia euroa vuodessa. Tällä hetkellä varovaisten arvioiden mukaan valtion menettää saamatta jääneinä alkoholi-, pakkaus- ja valmisteveroina sekä tullimaksuina muutama sata miljoonaa euroa Suomeen suuntautuvan matkustajatuonnin ja harmaatuonnin ja harmaan talouden vuoksi menetettyjen pakkaus- ja valmisteverojen sekä tilittämättä jääneiden etämyynnin valmisteverojen vuoksi.



Alkoholituotteiden lisääntynyt kulutus voi hinta- ja tarjontajouston mukaisesti johtaa lyhytaikaisesti tilanteeseen, jossa erityisesti siirtymäaikana kulutus lisääntyy piikinomaisesti mutta tasaantuu jälleen tämän jälkeen. Tämä kehitys lisäisi lyhyellä tähtäimellä verotuloja, mutta tähän kehityskulkuun liittyvien pitkäaikaisten terveys- ja muiden haittojen taloudellisten vaikutusten arviointia tehdään luvussa ’4.4.1. Vaikutuksen kansanterveyteen’.



Kuluttajien näkökulmasta vähittäismyyntituotteiden tarjonnan lisääntyessä alkoholituotevalikoimien volyymituotteiden hintojen voidaan arvioida laskevan, mikä parantaa keskimääräisen alkoholia ostavan kuluttajan ostovoimaa.



Käymisteitse valmistettujen, enintään 15 tilavuusprosenttia etyylialkoholia sisältävien, mietojen alkoholijuomien rajoitettu ja hallittu myyntioikeuksien laajentaminen ja hintojen laskeminen suhteessa Alkon voimassa olevaan hinnoitteluun voi hinta- ja tarjontajouston mukaisesti johtaa lyhytaikaisesti tilanteeseen, jossa erityisesti siirtymäaikana kulutus lisääntyy piikinomaisesti mutta tasaantuu jälleen tämän jälkeen. On myös mahdollista, että ns. vahvemmat limonadisiiderit, huonolaatuiset IV-oluet ja ns. halpaviinit lisääntyvät valikoimissa, mutta se on kuluttajien valveutuneisuudesta ja kysynnästä kiinni, mitkä tuotteet voittavat kilpailussa.



Alkoholituotteiden vähittäisostomahdollisuuksien vapauttaminen lisää vähittäiskauppojen maantieteellistä kattavuutta, ml. kylä- ja lähiökaupat, mikä lisää mahdollisuuksia lähiasiointiin ja asiointiliikenteen lyhentämiseen ja keskittämiseen sekä vähentää samalla asiointiliikenteestä aiheutuvia liikkumiskustannuksia. Aloitteen käytännön toteutukseen sisältyvän esityksen mukaisesti hallitun siirtymäajan jälkeen ruokakaupoissa, ravintoloissa ja panimoissa on samalla mahdollista ostaa ruokatuotteisiin sopivat viinit ja oluet, ja toisinpäin, ja saada asiantuntevaa juomatuotteista kertovaa palvelua.





4.2. Talous-, työllisyys- ja elinkeinovaikutukset



Vähittäismyyntiä harjoittavien yrityksien näkökulmasta myynnin lisääntyminen johtaa vähittäiskaupan elinolosuhteiden parantumiseen ja kannattavuuden paranemiseen. Tämä lisää vähittäiskaupan mahdollisuuksia ylläpitää nykyistä laajempaa kylä- ja lähiökauppaverkostoa myös nykyisen kannattavuusrajan alittavissa, pienemmissä asutuskeskittymissä sekä ylläpitää laajempaa ja monipuolisempaa tuote- ja palveluvalikoimaa vähittäiskauppatoiminnan kehittämiseksi.



Päivittäistavarakauppa ry:n toimitusjohtaja Kari Luodon mukaan päivittäistavarakauppa ry vapauttaisi Alkon monopolista aluksi alle 5,5-prosenttiset alkoholijuomat, mikä toisi noin 100 miljoonan euron lisäverotulot, ja Pellervon taloustutkimuksen 6.2.2013 julkistaman selvityksen mukaan pienkauppojen kauppakuolemat vähenisivät noin 100 kappaleella ja työllisyys kasvaisi 300 - 400 henkilötyövuotta. Alle 5,5-prosenttisten alkoholijuomien vapauttamisen jälkeen Päivittäistavarakauppa ry vapauttaisi viinien myynnin vähittäiskauppaan.



Sääntelyn vähentäminen lisää jonkin verran vähittäiskauppojen kustannuksia ja hallinnollista taakkaa, koska alkoholin toimitus- ja myyntiketjun osalta tarvitaan uusia logistisia ja hallinnollisia käytäntöjä kuljettaa, varastoida ja käsitellä alkoholituotteita. Yrityksille syntyy myös uusia kustannuksia alkoholimyynnin omavalvontajärjestelmien pystyttämisestä, viranomaisprosesseista sekä varautumisesta lain vaatimusten täyttämiseen sekä henkilökunnan kouluttamisesta.



Suomen palvelusektorin heikon tuottavuuden syy on osittain tarpeettoman yksityiskohtainen ja mielivaltainen sääntely sekä kilpailun puuttuminen. Alkon monopoliaseman lieventyminen ja kilpailun lisääntyminen edistää tuottavuuden kehitystä, vastaa monipuolisemmin asiakkaiden tarpeisiin sekä alentaa hintoja. Sääntely heikentää tuottavuutta ja palvelua sekä pääsääntöisesti vähentää kilpailua ja tarjontaa sekä nostaa kustannuksia.



Matkailu- ja Ravintolapalvelut MaRa ry:n julkisuudessa esittämien arvioiden mukaan mietojen alkoholijuomien hallitun ravintoloiden ulosmyynnin vapauttamisen seurauksena matkailu- ja ravintola-alan työpaikat kannattavuus ja työpaikat lisääntyisivät, ja se palvelisi erityisesti ulkomaisia matkailijoita sellaisilla paikkakunnilla, joissa ei ole alkoholiliikettä lähellä. MaRa ry:n mukaan julkijuopottelu ja harmaata taloutta harjoittavat ravintolat tulisi lisäksi saada kuriin.



Panimoliiton ja pienpanimoliiton julkisuudessa esittämien arvioiden mukaan panimoiden mietojen alkoholijuomien hallitun ulosmyynnin vapauttamisen seurauksena panimoalan kannattavuus ja työpaikat lisääntyisivät. Panimoalalla työntekijöiden määrä vuonna 2013 oli noin 2 000 henkeä, ja välillisesti työllistetyt ovat lähes 30 000 henkeä. Suomalaiset pienpanimot työllistävät noin 10 % panimoalan suomalaisista työpaikoista, ja pienpanimoilla on usein tärkeä merkitys alueille myös matkailullisesti. Suomessa pienpanimoiden oluiden myynti on kymmenien prosenttien kasvussa, ja on koko olutmarkkinasta nyt noin muutama prosentin. Aloitteen mukaiset ehdotukset panimoiden suoran ulosmyyntioikeuden sallimisesta lisäisivät julkista kiinnostusta alaan sekä tukisivat erityisesti panimoiden kannattavuutta, matkailuprofiilia sekä laadukkaan tuotevalikoiman ja palveluiden asiantuntemuksen kehittämistä.



USA:ssa on yli 3,200 pientä ja itsenäistä panimoa, jotka tuottavat noin 12 prosenttia koko tuotannosta, mutta ne edustavat enemmistöä työntekijöistä (110 273 työntekijää). Talousvaikutus on yli 360 000 täysiaikaista työtä tuottaen yli 3 miljardia dollaria palkkoina ja maksaen yli 2,3 miljardia yritys-, tulo- ja kulutusveroina alueilla ja kaupungeissa. Pienpanimoissa on suurpanimoita suuremmat raaka-aine, tuotanto-, pakkaus- ja markkinoilletulokustannukset kuin suurilla panimoilla. Harvardin yliopiston John Friedmanin tutkimuksen mukaan pienpanimotoimintaa kannustamalla on mahdollista saada yli miljardin lisätulot viidessä vuodessa, ja se toisi jo ensimmäisenä vuonna yli 5 000 lisätyöpaikkaa.



Alkon näkökulmasta Alkon monopoliaseman lieventymisen myötä kilpailu lisääntyy ja myynti todennäköisesti vähenee, koska viinit ja oluet ostetaan jatkossa yhä enemmän suoraan vähittäiskaupoista tai etämyynnistä. Viinien ja pienpanimo-oluiden osuus Alkon myynnistä on nykyään valtaosa Suomessa kulutetusta viinistä ja panimo-oluista, mutta erityisesti viinien ja oluiden lisääntynyt matkustajatuonti sekä etämyynti vähentävät Alkon osuutta tasaisesti.



Mietojen viinien osuus Alkon liikevaihdosta on noin 20 % prosenttia, ja voidaan karkeasti arvioida, että Alkon viinien kysynnän puolittuminen veisi Alkon liikevaihdosta noin 10 %. Alkon noin 350 myymälän kokonaismäärästä tämä vähentäisi todennäköisesti muutaman kymmenen ja Alkon työpaikat vähenisivät arviolta saman verran. Alkon tilittämät alkoholijuomaverot ja valtion Alkolta saamat verotulot vähenisivät arviolta pari sataa miljoonaa euroa, mutta lisääntyisivät vähintään vastaavasti muiden alkoholin vähittäismyyjien tilittämän alkoholi-, pakkaus- ja valmisteverotuksen verran.



Alkon monopoliaseman lieventäminen parantaa alkoholituotteita tarjoavan palveluverkoston ja päivittäistavarakaupan maantieteellistä kattavuutta, ja se lisää kylä- ja lähiökauppojen määrää. Alkon vaikutus aiheuttaa markkinahäiriöitä päiv