Viime viikolla Virossa juhlittiin maan itsenäisyyden palauttamisen 24-vuotispäivää. Presidentti Toomas Hendrik Ilves vetosi edellisenä päivänä virolaisiin, että he kiinnittäisivät rintapieleensä keltaisen nauhan.

Se olisi tuen osoitus Eston Kohverille ja hänen perheelleen. Kohver, Viron rajavartioston upseeri, oli tuomittu samana päivänä Venäjällä 15 vuodeksi vankeuteen vakoilusta.

Eston Kohver on presidentti Ilvekselle entuudestaan tuttu mies. Presidentti palkitsi Kohverin vuonna 2010 Kotkaristin viidennen luokan ansiomerkillä tuloksellisista, salaisista operaatioista. Vakoilu-sanan käyttö ei tietenkään sopinut tuohon yhteyteen.

Viron presidentti, ulkoministeri ja monet muut valtion edustajat ovat tehneet lausunnoillaan Eston Kohverista virolaisen marttyyrin. Kohverista on tullut kovan tuomion ja pitkän tutkintaprosessin myötä Venäjän harjoittaman törkeän kansainvälisen oikeuden ja ihmisoikeuksien rikkomusten virolainen uhri. Tämä jos mikä nostaa venäläisvastaiset tunteet pintaan.

Totta onkin, että Venäjän viranomaiset tekivät parhaansa, ettei Eston Kohver saisi tukea virolaisilta avustajilta. Häntä pidettiin yksin sellissään lähes ilman tapaamisia. Hänet jätettiin myös vaille oikeusapua, mikä sotii kansainvälistä oikeuskäytäntöä vastaan.

Eston Kohverin tapaus on samalla esimerkki siitä, miten suuresta kuvasta rajataan olennaisia seikkoja pois ja suurennetaan vain valtiolle hyödyllisiä piirteitä.

Vuoden mittaisen prosessin aikana virallinen Viro on kiertänyt kuin kissa kuumaa puuroa sitä tosiasiaa, että upseeri Kohver oli Viron ja Venäjän rajalla vakoilutehtävissä. Ennemminkin lausunnoista saa sellaisen kuvan, kuinka tämä viaton Viron kansalainen olisi ollut lähinnä vain poimimassa marjoja.

Tapahtumien todellinen luonne kuitenkin tarkentuu median viimeksi kuluneen vuoden aikana julkaisemista tiedon sirpaleista.

Venäläisen tulkinnan mukaan upseeri Eston Kohver pidätettiin tarkastusrajan Venäjän puoleisella alueella. Virossa katsotaan Kohverin tulleen siepatuksi Viron puolella, mistä hänet vietiin väkisin Venäjän puolelle.

Tulkintaerimielisyydet sattavat johtua siitä, että Venäjällä ja Virolla on erilaiset käsitykset myös siitä, missä raja kulloinkin kulkee, koska rajaa ei ollut vielä vuosi sitten merkitty kunnolla maastoon.

Viron turvallisuuspoliisin mukaan Kohver oli tutkimassa salakuljetusta ja korruptiota tullissa. Käytännössä hän hankki laittomasti tietoja itänaapurista ja jäi yksinkertaisesti Venäjän FSB:n virittämään ansaan.

*Postimees-lehden *mukaan Viron suojelupoliisi on vahvistanut, että Kohver on tavannut Venäjän FSB:n Pihkovan osaston työntekijän V. V. Ivanovin kolmesti aiemmin viime vuoden kesällä täsmälleen samalla paikalla, missä Kohver pidätettiin.

Kohverin taskussa olleet 5 000 euroa oli tarkoitettu palkkioksi Ivanoville Virolle tärkeistä tiedoista. Tietolähteelle oli maksettu jo aiemmin tuhat euroa. Euronipun lisäksi Kohverilla oli mukanaan pistooli ja vakoilussa käytettäviä äänityslaitteita.

FSB:n näkemyksen mukaan Eston Kohver on siis virolainen vakooja, joka jäi kiinni rysän päältä ja jolle määrättiin vakoilusta Venäjän lain määrämä tuomio.

Tapaukseen liittyy paljon sellaista, josta virallinen Viro luonnollisesti vaikenee. Esimerkiksi moskovalainen asianajaja Mark Fegin on väittänyt, että Eston Kohver ja Venäjän turvallisuuspalvelu tekivät pian virolaisen pidätyksen jälkeen salaisen sopimuksen. Tätä väitettä puoltaa muun muassa se, ettei Kohver protestoinut hänelle esitettyä pidätysmääräystä vastaan.

Sopimuksen mukaan Kohver olisi luopunut muun muassa venäläisten huippuasianajajien palveluista. Kohveria olisivat olleet valmiita avustamaan samat asianajajat, jotka puolustivat taannoin Pussy Riot -ryhmää. Väitetty sopimus tavallaan sinetöi jo viime syksynä Kohverille viime viikolla määrätyn rangaistuksen.

Liittyykö asianajajista luopuminen myös siihen, että vaikka Kohver saa pitkän vankeustuomion, hänet pyritään vaihtamaan lähikuukausina venäläisille tärkeään vakoojaan?

Yksi mahdollisuus on se, että Venäjä haluaisi Kohveria vastaan 15 vuoden maanpetostuomiota kärsivän, virolaisen Vladimir Veitmainin. Hän jäi kaksi vuotta sitten kiinni vakoilusta Venäjän hyväksi.

Eston Kohverin tapaus on kuin jälkikuva jostain vanhasta vakoilujännäristä. Se ei oikein istu nykypäivän maailmaan. Esimerkiksi laajalle tietoverkoissa leviävät vakoiluohjelmat hoitavat salaisen tietojen urkinnan siististi ja kasvottomasti.

Eston Kohver halusi retkellään tietoja FSB:n kanssa yhteistyötä tekevistä rajaviranomaisista Pihkovan alueella. Luulisi, että tiedot olisivat olleet hankittavissa helpommin kuin salaisilla ja vaarallisilla tapaamisella maiden välisellä rajalla.

Etenkin kun Kohverin kotimaata, Viroa, pidetään suorastaan nerokkaana informaatioteknologian kehittämisessä.

Artikkelia on korjattu 31.8.2015 klo 18.20 ja 1.9. klo 12.05: Jutun keskivaiheilta on poistettu tieto, että Viron suojelupoliisi olisi vahvistanut Kohverin olleen värväämässä FSB:n Pihkovan osaston työntekijää V.V Ivanovia salaiseen yhteistyöhön. Postsmees-lehden mukaan Viron suojelupoliisi on vahvistanut Kohverin tavanneen Ivanovin kolme kertaa samalla paikalla. Aiemmin jutussa todettiin Kohverin olevan virolainen vakooja. Arvio on pistetty FSB:n nimiin.