Namibian presidentti Hage Geingobin lähettämä delegaatio on vieraillut Suomessa selvittämässä kiistaa suurlähettilään ja lähetystön entisten työntekijöiden välillä. Suurlähetystön entiset työntekijät syyttävät lähetystöä työlainsäädännön laiminlyönnistä ja suurlähettiläs Bonny Haufikua asiattomasta käytöksestä.

Työntekijöiden mukaan lähetystö ei tarjonnut lakisääteistä työterveyshuoltoa, työntekijöitä pakotettiin töihin vuosi- ja sairauslomilta ja autonkuljettajat tekivät 16-tuntisia päiviä ja 20 päivän työputkia. Kun ongelmiin yritettiin puuttua, lähettiläs menetti malttinsa ja syytti työntekijöitä laittomista kokouksista ja salaliitosta.

Kiista tuli julkisuuteen, kun Suomen Kuvalehti uutisoi aiheesta 6. huhtikuuta.

Helsingissä viime viikolla vierailleeseen selvitysryhmään kuului Namibian EU:n, Belgian ja Alankomaiden suurlähettiläs Kaire Mbuende sekä ulkoministeriön varahallintojohtaja Joseph M. Kaveto.

Selvitysryhmä tapasi entisiä työntekijöitä useampana päivänä. Yksi tapaamisista järjestettiin selvityshenkilön hotellihuoneessa.

Namibian presidentti oli pestannut selvitysryhmän 10. huhtikuuta eli neljä päivää SK:n julkaiseman jutun jälkeen. Asia käy ilmi Mbuenden lähetystön entiselle työntekijälle Petra Jääskeläiselle näyttämistä asiakirjoista.

”Namibia on pieni kylä. Tunnemme toisemme, mutta emme ole banaanitasavalta.”

Mbuende kertoo selvitysryhmän suhtautuvan työntekijöiden huoliin vakavissaan. Hän laatii keskustelujen pohjalta raportin Namibian ulkoministeriöön. Ulkoministeriö vetää raportista johtopäätökset ja ryhtyy tarvittaessa toimenpiteisiin.

”Periaatteemme on, että sääntöjä noudatetaan. Samalla tavalla kuin Suomen suurlähetystö Namibiassa noudattaa Namibian lakeja, myös Namibian suurlähetystön Suomessa tulisi noudattaa Suomen lakeja.”

Myös työntekijät olivat pääosin tyytyväisiä yli kolme tuntia kestäneisiin tapaamisiin, joissa setvittiin epäkohtia tapaus kerrallaan.

Selvitysryhmän riippumattomuus jätti kuitenkin Jääskeläisen mukaan toivomisen varaa.

”Mbuende ja suurlähettiläs Haufiku ovat pitkäaikaisia ystäviä ja tuntevat toisensa 40 vuoden takaa. Kyseessä ei siis ollut millään lailla riippumaton tutkimusryhmä. Tuli sellainen olo, että he ovat lähettäneet suurlähettilään ystävän antamaan suurlähettiläälle veljellisiä neuvoja.”

Mbuenden mukaan väite on vastuuton ja ”kaukana totuudesta”.

”Namibia on pieni kahden miljoonan ihmisen kylä. Tunnemme toisemme. Samaan aikaan emme kuitenkaan ole banaanitasavalta.”

Mbuenden mukaan häntä ei ole palkattu tehtävään valkopesemään ongelmia, vaan tekemään tilanteesta riippumaton ja ammattimainen selvitys.

Työntekijät olivat tyytymättömiä myös siihen, ettei Mbuende suostunut kertomaan heille raportin valmistumisajankohtaa eikä sitä, minkälaisiin mahdollisiin ”kurinpidollisiin toimenpiteisiin” ryhdytään.

”Kovasti siinä toisteltiin sitä, että tämä kestää kauan, tehdään raportti ulkoministeriöön ja sitten tapahtuu jotain”, Jääskeläinen sanoo.

Tapaamisen jälkeen eräs työntekijöistä lähetti Mbuendelle sähköpostitse sovittuja dokumentteja sekä kysyi tarkennuksia raportin aikataulusta. Kun Mbuende ei vastannut sähköpostiin, hän yritti tavoitella Mbuendea puhelimitse.

Suurlähetystön sihteeri kieltäytyi antamasta hänelle Mbuenden henkilökohtaista puhelinnumeroa ja painotti, että kaiken viestinvaihdon on tapahduttava sähköpostitse.

Mbuende ei ole työntekijän mukaan vieläkään vastannut sähköpostiin eikä yhteydenottopyyntöihin.

”Se mielestämme osoittaa sen, ettei tämä asia ole mitenkään mallikkaasti etenemässä”, Jääskeläinen sanoo.

Jääskeläinen pelkää, että tapaamisen todellisena tarkoituksena oli tyynnytellä työntekijöitä ja luoda valheellinen vaikutelma siitä, että kiistaa viedään eteenpäin. Hänen mukaansa Mbuende kysyi häneltä tapaamisen lopuksi, mitä pitäisi tapahtua, jotta työntekijät kokisivat asian ratkaistuksi.

”Esitin hänelle jatkokysymyksen: mihin asti meidän täytyy mennä, jotta saamme oikeutta.”

Mbuenden mukaan asia ei enää kuulu lähetystön entisille työntekijöille.

Mbuenden mukaan raportti on editointia ja johtopäätöksiä vaille valmis. Hän ei kuitenkaan suostu kertomaan sen sisällöstä.

”Ulkoministeriön tehtävä on vetää johtopäätökset raportin pohjalta. En voi kommentoida heidän puolestaan.”

Mbuenden mukaan asia ei enää kuulu lähetystön entisille työntekijöille, sillä heidän työsuhteensa lähetystöön on päättynyt. Näin ollen heitä ei myöskään tarvitse pitää informoituna raportin aikataulusta ja johtopäätöksistä.

”Jos havaitsemme ongelman, kerromme siitä Suomen ulkoministeriölle.”

Työntekijöiden mielestä väite on hämmentävä.

”Senhän takia tässä ollaan, että kun vielä olimme työsuhteessa, kukaan ei reagoinut. Jos joku olisi silloin vastannut viesteihimme, tätä asiaa ei enää tarvitsisi käsitellä”, eräs työntekijöistä sanoo.

Työntekijät kertovat lähettäneensä Namibian ulkoministeriöön kymmeniä sähköposteja syksyllä 2017, kun he vielä työskentelivät suurlähetystössä. Yhteenkään sähköpostiin ei vastattu.

Myöskään Suomen ulkoministeriö ei ole reagoinut asiaan mitenkään, Jääskeläinen kertoo.

”Olen lähettänyt Suomen Kuvalehden jutun sekä Eteläisen Afrikan osastopäällikkö Jouko Leinoselle että suoraan ulkoministeri Timo Soinille. Toistaiseksi en ole saanut vastausta kummaltakaan.”

Työlainsäädännön laiminlyönnit ovat suurlähetystöissä yleisiä. Toimihenkilöliitto Erto teetti vuonna 2011 kyselyn suurlähetystöjen Suomesta palkatuille työntekijöille. Kyselyyn vastasi 75 ihmistä. Heistä alle puoleen noudatettiin Suomen työlainsäädäntöä.

Myös aluehallintoviraston tietoon on tullut lukuisia tapauksia, joissa suurlähetystöjen työntekijöiden oikeuksia ei ole kunnioitettu.

Diplomaattisen koskemattomuuden vuoksi ongelmiin on kuitenkin lähes mahdotonta puuttua. Suomen viranomaisilla ei ole lupaa tehdä työsuojelutarkastusta suurlähetystöjen alueella, sillä ne nauttivat diplomaattista koskemattomuutta.

Erto on keskustellut suurlähetystöjen tilanteesta Suomen ulkoministeriön kanssa useaan kertaan. Erton järjestöasiantuntija Jarmo Lahden mukaan ulkoministeriö sanoo olevansa huolestunut, mutta samanaikaisesti pesee kätensä.

Ulkoministeriön protokollapäällikön Matti Heinosen mukaan ulkoministeriöllä ei ole valtuuksia puuttua yksittäisten suurlähetystöjen tekemiin työsopimusehtoihin tai työriitoihin.