Möödus kaks aastat ja sotsid olid riigikaitse kulude maha tõmbamisega uuesti ametis. Järelikult ei olnud see hetkeidee, vaid niimoodi nad mõtlesidki. Võrdluseks toodi Läti: näed, neil kulud ainult ühe protsendi peal ja pole midagi hullu. Teeme meie ka!

Ei olnud see Urmas Reinsalu , kes aasta pärast Gruusia sõja lõppu soovis Eesti riigikaitsekulud langetada ühele protsendile. Need olid hoopiski sotsid, kes viisid kärpimise valitsusse ja riigikaitsenõukokku.

Jaanuaris 2014, kui tollal kaitseministri ametit pidanud Urmas Reinsalu lobistas USAs, et Eestisse võiks tuua NATO ja Ameerika sõjaväelased, hakkasid sotsid jälle vastu töötama. Kõlasid väited, et see on „populistlik soovmõtlemine”, „kaitseminister mängib hädavarest”, „kaitseminister on kaotanud reaalsustaju ja meelemõistuse” ning „Eesti julgeoleku olukord pole halvenenud”.

Kuu aega hiljem okupeeris Venemaa Krimmi.

Ma ei pidanud tollal Ivari Padarit, Sven Mikserit, Jevgeni Ossinovskit, Jaak Allikut, Marianne Mikkot ja teisi sotse Kremli agentideks, kes teadlikult kahjustavad Eesti huve ja julgeolekut. Ei, pidasin neid normaalseteks poliitikuteks, kellel on oma vaated ja omad valijad. Natuke aega hiljem küll selgus, et julgeoleku vallas on tegu kanapimedatega, kelle võime ohte hinnata ja maailmas toimuvast aru saada on nullilähedane.

Julgeoleku vallas on tegu kanapimedatega, kelle võime ohte hinnata ja maailmas toimuvast aru saada on nullilähedane.

Noh, mis siis ikka, juhtub.

Iseenesest pole asi ainult sotsides. Keskerakonnast pole mõtet rääkidagi. Nende mõjukaimad avaldused välispoliitika teemadel on Assadi toetamine ja NATOst välja astumine. Reformierakond avastas kaitseteema samuti alles Gruusia sõja järel ja alguses oli see rohkem mõeldud Isamaalt häälte võtmiseks. Alles pärast Krimmi vallutamist said nad vist enam-vähem lõplikult aru, et riigikaitse on ikka päris teema, mitte poliittehnoloogiline võte.

Ei ole aga mõtet praegu rinda kummi ajada ja igaüht, kes midagi teistmoodi ütleb, kohe Kremli agendiks ja Eesti julgeoleku hävitajaks tembeldada.

Kui Margus Tsahkna arvab, et Eesti iseseisvusele on väga ohtlik, kui valitsus rändelepet ei toeta, siis minu kulm kerkib. Kuule Margus, sa oled olnud kaitseminister, sa oled olnud koalitsioonipartei juht, sa oled aastaid Eesti poliitikas juhtivatel kohtadel kaasa löönud. Mida sa oled siis teinud, et Eesti iseseisvus on nii habras, et variseb põrmu, kui Eesti president kuu aja pärast ühes Maroko linnas ühest saalist läbi ei jaluta? (Teadupärast ei toimu seal isegi allakirjutamist, vaid lihtsalt nägude kontroll. Et veerand sajandit pärast iseseisvuse taastamist ripub meie iseseisvus selle otsas, kas Kaljulaid näitab oma nägu või mitte?)