En række myndigheder er enten ikke i stand til eller vil ikke oplyse, hvor ofte en særdeles kontroversiel terrorbeføjelse bliver brugt.

Der er tale om såkaldt dataaflæsning, som siden 2002 har givet både politiet og Politiets Efterretningstjeneste (PET) mulighed for at installere skjulte ’sniffer’-programmer på mistænktes computere.

Et sniffer-program gør det eksempelvis muligt at aflæse, hvad den mistænkte taster på tastaturet, uden at den mistænkte er klar over det. Det bliver dermed muligt for myndighederne at få adgang til den mistænktes kommunikation og brug af computeren generelt.

Anvendelsen af terrorbeføjelsen er blevet aktuel, efter Information har afdækket, at politiet har købt et nyt overvågningssystem fra firmaet Hacking Team, som netop kan foretage denne type overvågning. Men Rigspolitiet, de lokale politikredse, Rigsadvokaten og Justitsministeriet afviser at være i stand til at oplyse, hvor ofte denne beføjelse bliver brugt – selv om det kræver en dommerkendelse, hvis beføjelsen skal tages i brug. Det står desuden i modsætning til, at der hvert år bliver offentliggjort statistik om antallet af telefonaflytninger, og at der også er publiceret statistik om såkaldte hemmelige ransagninger.

Når langt ind i privatlivet

»Den manglende åbenhed på dette område begrundes rutinemæssigt med hensynet til hemmeligholdelse af arbejdsmetoder eller med mangel på ressourcer, og ingen af disse forklaringer forekommer særligt overbevisende,« siger professor i strafferet ved Københavns Universitet Jørn Vestergaard, der tilføjer:

»Det hæmmer en oplyst bedømmelse af regler og praksis, at der savnes tilgængelig statistik om de straffeprocessuelle tvangsindgreb. Sådanne oplysninger er forgæves blevet efterspurgt mange gange til både forskning og i den retspolitiske debat.«

Gorm Toftegaard Nielsen, der er juraprofessor på Aarhus Universitet, har som en af de få i Danmark beskæftiget sig akademisk med dataaflæsning.

»Det er et meget intensivt indgreb. Man når meget langt ind i privatlivet. Det er en helt anden indtrængen, end når man i gamle dage åbnede breve og dermed brød brevhemmeligheden. Du får nærmest en hel profil af en person med dette indgreb,« siger han og tilføjer: »I et demokrati vil det være rimeligt, hvis i hvert fald Folketingets Retsudvalg fik oplysninger om, hvor ofte dataaflæsning bliver brugt.«

Information har spurgt samtlige relevante myndigheder for at få svar på spørgsmålet om, hvor ofte dataaflæsning anvendes. Hos Rigspolitiet henviser man i et svar på en aktindsigt til Rigsadvokaten angående dette spørgsmål. Men Rigsadvokaten oplyser, at myndigheden ikke har statistik på området.

De lokale politikredse, som Information alle har søgt aktindsigt hos, svarer langt overvejende, at kredsene ikke er i besiddelse af valide statistiske data om, hvor ofte dataaflæsning bliver brugt. Tidligere har Folketinget også fået at vide, at det ikke vil være muligt at oplyse, hvor mange gange politiet har brugt dataaflæsning uden en »ressourcekrævende, manuel optælling i de enkelte politikredse«.

Ofte brugt

Et mindretal af politikredsene har over for Information dog været i stand til at identificere enkelte sager, hvor dataaflæsning har været anvendt. Det er eksempelvis sket ved at spørge kolleger, hvorvidt de kan huske brug af beføjelsen. Information har også søgt aktindsigt hos Justitsministeriet og Rigspolitiet for at undersøge, om myndighederne er i besiddelse af statistik om anvendelsen af terrorbeføjelsen. Men det har myndighederne ikke kunnet finde. I et brev fra 2007, som Information har fået aktindsigt i, skriver Rigspolitiet dog til en tysk kontakt, at de har meget lidt erfaring på området – »et par sager om året«.

I en offentlig redegørelse fra 2011 udarbejdet af Justitsministeriet oplyser PET imidlertid, at tjenesten bruger dataaflæsning i »mange tilfælde« og anser det for et »særdeles nyttigt efterforskningsmiddel«. PET nægter dog i dag at oplyse, præcis hvor ofte tjenesten bruger dataaflæsning.

»Det skyldes, at vi derved afslører dele af vores kapacitet og arbejdsmetoder,« skriver en pressemedarbejder fra PET til Information.

Terror og narko

Dataaflæsning blev introduceret i Danmark, efter fire passagerfly blev kapret af terrorister og tre af dem fløjet ind i World Trade Center og Pentagon-bygningen i USA i september 2001. Beføjelsen blev givet til politiet og PET som en del af den første terrorpakke, der blev vedtaget året efter angrebene mod USA af den daværende VK-regering samt blandt andet Socialdemokraterne og Radikale Venstre. Dengang sagde den daværende justitsminister Lene Espersen (K) i Folketinget:

»Der er ingen tvivl om, at verden er forandret. At det, der skete den 11. september sidste år, hvor terrorister brugte passagerfly som mordvåben og uskyldige passagerer som gidsler til at slå tusindvis af mennesker ihjel med, har forandret vores syn på, hvad der er nødvendigt, og hvilke redskaber der skal tages i brug for at bekæmpe terrorisme.«

Dataaflæsning er da også senere blevet brugt i terrorsager i Danmark. Både i Glasvej-sagen og Vollsmose-sagen har PET oplyst.

Men selv om dataaflæsning blev indført som et redskab til bekæmpelse af terrorisme, kan det også fuldt lovligt anvendes i sager om andre typer af kriminalitet. Det skete eksempelvis fredag den 27. august 2010 ved et retsmøde i Kolding i en sag om efterforskning af narkokriminalitet. Fem minutter, efter retsmødet begyndte, blev dørene lukket for tilhørere af hensyn til den fremtidige efterforskning. En politifuldmægtig, der repræsenterede anklagemyndigheden, ville have tilladelse til, at politiet kunne foretage en lang række efterforskningsskridt, der involverede overvågning af en mistænkt. Blandt andet ville anklagemyndigheden have en tilladelse til at foretage såkaldt dataaflæsning. Det giver som nævnt politiet ret til at installere skjulte ’sniffer’-programmer på mistænktes computere, som gør det muligt for politiet at aflæse, hvad den mistænkte trykker på tastaturet, uden at personen er klar over det.

Retten i Kolding gav politiet lov til at foretage alle de indgreb, de ønskede. Mistankegrundlaget, der retfærdiggjorde overvågningen, byggede delvist på »en række anonyme kildeoplysninger« og tidligere teleaflytninger.

Den mistænktes beskikkede advokat, der på grund af sagens natur ikke var i kontakt med den mistænkte, havde ingen kommentarer til politiets ønske om at foretage dataaflæsning af computere i den mistænktes hjem. Retten gav desuden tilladelse til at foretage dataaflæsning, selv om Sydøstjyllands Politi oplyste, at politiet ikke var »bekendt med, hvilke konkrete computere der er opstillet på adressen«. Senere blev den mistænkte idømt 10 års fængsel.

Omgå kryptering

Information har også søgt aktindsigt hos Justitsministeriet og Rigspolitiet i dokumenter, der eventuelt kan sige noget om, hvordan terrorbeføjelsen bliver brugt. Rigspolitiet har givet aktindsigt i få dokumenter, men i et af dokumenterne fremgår en mailkorrespondance fra 2011, hvor afsenderen er en kriminalassistent fra Østjyllands Politi, som arbejder med organiseret kriminalitet. Kriminalassistenten beskriver en konkret efterforskning, hvor der blev overvejet, hvilke typer af såkaldte indgreb i meddelelseshemmeligheden, politiet ville bruge i forbindelse med efterforskningen.

»Jeg var ikke i tvivl om, at dataaflæsningen ville være det bedste,« skriver kriminalassistenten. Det skulle ifølge kriminalassistenten blandt andet ses i lyset af, at kommunikation på internettet foregår over blandt andet krypterede chatprogrammer. Kryptering består i at transformere data – eksempelvis en chatbesked – til en form, som er ulæselig for alle, der ikke har en hemmelig nøgle, der kan dekryptere data. Formålet er at holde oplysninger skjult for alle dem, som ikke bør få kendskab til oplysningerne.

Kriminalassistenten skriver også, at der i den efterfølgende efterforskning kom »mange brugbare information fra mistænktes computer«. Senere står der om indgrebet: »Der har til tider været oplysninger af afgørende karakter for efterforskningen«.

Venstre ville åbenhed

Skatteminister Karsten Lauritzen (V), der er forhenværende retsordfører for Venstre, har tidligere forsøgt at få svar på, hvor ofte politiet og PET har anvendt dataaflæsning. Det skete i forbindelse med, at netmediet Version2 satte fokus på den manglende åbenhed. Karsten Lauritzen ville også vide, hvor mange gange det havde resulteret i sigtelser at bruge beføjelsen. Dengang fik Folketinget dog kun at vide, at det ville kræve »en ressourcekrævende, manuel optælling i de enkelte politikredse«. Og i forhold til PET henviste Justitsministeriet blot til, at tjenesten tidligere har oplyst, at den »har anvendt og anvender fortsat dataaflæsning i mange tilfælde«. Det har ikke været muligt at få en kommentar fra Karsten Lauritzen, da han er på ferie. Det har heller ikke været muligt at få en kommentar fra justitsminister Søren Pind (V), da han befinder sig i USA.

Regeringen kan vælge at give statistiske oplysninger om PET’s virksomhed til Folketingets udvalg vedrørende efterretningstjenesterne. Udvalgets medlemmer er imidlertid pålagt tavshedspligt.