Det er som at se en lavine rive alt med sig at følge sydkoreanske Psys musikvideo »Gangnam Styles« galop gennem cyberspace. Det startede i juli, da den superbt producerede, rasende morsomme og dygtigt komponerede video blev uploadet.

En binær sten blev kastet i globaldammen, og skvulpene nåede de amerikanske kyster. Britney Spears og Justin Bieber hypede »Gangnam Style« på Twitter. Snart stod Britney og lærte – fra Psy himself – at danse »Gangnam Style« i tv-showet Ellen. Og Nelly Furtado kopierede den nu verdenskendte ’rytter uden hest’-dans under sin koncert.

Videoen med – og af – sangeren, sangskriveren, koreografen og musikvideoinstruktøren Psy er i skrivende stund blevet set over 166 millioner gange på YouTube. Selv om den næsten kun foregår på koreansk

Over alt i verden danses der nu »Gangnam Style«, som også er blevet den første sydkoreanske musikvideo, der har besteget førstepladsen på den amerikanske iTunes-hitliste. Verdens største musikselskab Universal har via Island Records netop skrevet kontrakt med Psy, og han kan bryste sig af, at han deler sin nye manager med ingen ringere end Justin Bieber. 35-årige Park Jae-Sang er lidt af en veteran i den sydkoreanske såkaldte K-Pop med snart seks albummer på samvittigheden. Men Psy siger selv, at han ikke abonnerer på K-Poppens formularer, altså på de effektive samlebåndsproduktioner, der byder på ekstreme grader af segmentanalyse og styling.

K-Pop har ellers været med til at gøre Sydkorea til en enorm kulturel magtfaktor i Asien med kurs mod resten af verden, mens Psy har nedbrudt stereotypen om, at K-pop-stjerner skal se godt ud og signalere selvkontrol ikke mindst med dygtige dansetrin. Tværtimod er Psy (kortform af Psycho) en forunderligt skør entertainer, der f.eks. danser i rød glitterkjole med falske bryster til Lady Gagas »Pokerface«.

Umage ambassadør

Sydkoreansk pop er således trådt ind i musikverdenens superliga med en noget umage ambassadør: Psys første album skaffede ham en bøde for »upassende indhold«, og både hans første og andet album må ikke sælges til folk under 19 år pga. de direkte tekster. Han har været arresteret for besiddelse af marihuana og har forgæves forsøgt at undgå værnepligt.

Og »Gangnam Style« er – oven i den høje produktionskvalitet, den dyre styling og de festlige/gakkede optrin – en raffineret absurdistisk hudfletning af landets højeste socialklasse. Gangnam er det dyreste boligområde i Seoul. Indtil 40’erne var det bare pære- og kålmarker, men alt går hurtigt i Sydkorea, og i dag slår de rige og smukke deres folder her. Mens et utal af sydkoreanere drømmer om at gøre det samme.

Psy kalder selv Gangnam for »Koreas Beverly Hills« og påpeger, at han på ingen måde ligner en fra Beverly Hills og dermed heller ikke en fra Gangnam. Altså at han med sin humoristiske, korpulente krop og gakkede dans påpeger det idiotiske og uholdbare i hovedpersonens stræben.

Og det ser ud til, at Psy rammer et skift i den sydkoreanske folkestemning efter årevis med forbrug i strakt galop. I The Atlantic forklarer den koreansk-amerikanske konsulent Adrian Hong, at videoen peger fingre ad sygt overforbrug og fjollede statusmarkører. Gangnam producerer hele syv pct. af Sydkoreas bruttonationalprodukt, og i karikeret skala viser dens indbyggere, hvor langt ud privatforbruget er kommet. Hver sydkoreaner havde i 2010 ifølge The Atlantic en kreditkortgæld på 155 pct. af deres indkomst, efter de faste udgifter var betalt (amerikanerne skyldte før finanskrisen »kun« 138 pct.).

Psys satire

I musikvideoen rammer Psy – som en ferm hofnar – både de reelle indbyggere i Gangnam og de socialt opaddrømmende stræbere. Koreanske Kim Jea, der bor i USA, påpeger i sin blog My Dear Korea, at hovedpersonen i videoen er herrekikset og med sin forlorne stil peger på hulheden i velstanden og drømmene om samme. Bemærk f.eks., hvordan han ser ud til at befinde sig i eksklusive omgivelser for så at vise sig at føre sig frem under en motorvejsbro, i en turistbus, på en legeplads, i en karrusel, på lokum. En wannabe. Med »Gangnam Styles« orkan på nettet og Psys selvironi ser det ud til, at fjolleri frem for coolness kan komme i offensiven. Og ikke mindst, at sangtekster sagtens kan opfattes som rent klanglige virkemidler. For selvom der er pointer og ledetråde i teksten, f.eks. angående dyr kaffe som et nyt fjollet statussymbol i Sydkorea, så er ordene jo bare inciterende nonsens i vestlige ører.

Psy har studeret på Boston University og tog sin eksamen på Berklee College of Music, og han er udmærket klar over, hvad han foretager sig. Men som han forklarer på ABC TV, så havde han »overhovedet ikke forventet noget af udlandet. Jeg fokuserede kun på at få et stort hit i Sydkorea.«

»Gangnam Style« har således en stærk lokal farve, men har vist sig at have international appel. Det kan minde om den sydafrikanske gruppe Die Antwoord, der brød igennem i 2010 med velproducerede videoer, der legemliggjorde – og legede med lokale forestillinger om – white trash i Cape Town. På engelsk og afrikaans. En lokal joke og en social morskab, der nåede et internationalt publikum, netop fordi gruppen holdt fast ved sin identitet, men samtidig kommunikerede via et internationalt elektronisk musiksprog. En solid blanding af eksotisme, sjov og moderne elektronisk musik, der så i »Gangnam Styles,« tilfælde er eksploderet i helt ekstrem grad.

Men der er stadig meget, der går tabt i den manglende oversættelse. Adrian Hong nævner i The Atlantic, at den sociale satire får ekstra vægt af Psys bemærkning i »The Making of Gangnam Style«-videoen: Med et dødsensalvorligt udtryk siger han (ifølge Hong): »Det menneskelige samfund er så hult, og selv mens jeg filmede, følte jeg mig ynkelig. Hver eneste frame var overfladisk.«

Svært at vide, om han mener det, eller om der er en mere kompleks ironi på spil. I hvert fald har Psy netop skrevet kontrakt med Samsung om at reklamere for deres nye køleskabe. Og, nå ja, så bor han selv i Gangnam.