I 1951 opfandt den amerikanske filosof Leo Strauss begrebet reductio ad Hitlerum for at problematisere tendensen til at afspore en debat ved pludselig at gøre en opponent opmærksom på, at »det mente Adolf Hitler også«.

Ifølge Leo Strauss var det en argumentatorisk uskik på den måde at annullere en modstanders synspunkt og uskadeliggøre ham som fornuftig samtalepartner. For »et synspunkt bliver ikke gendrevet, blot fordi det tilfældigvis deles med Hitler«.

I dag kender vi fænomenet som nazikortet, og det blev eksempelvis spillet for kort tid siden, da næstformanden i Landsforeningen for socialpædagoger, Jan Hoby, under en demonstration foran et jobcenter udtalte, at medarbejderne i centret var blevet »socialiseret ind i det brutale system, som politikere har skabt igennem reformer. De har et ansvar. Det er ikke sådan, at du kan stå inde ved gasovnen i Auschwitz og sige: jeg er bare en almindelig administrativ medarbejder«.