Han fortalte, at han havde rejst i det meste af Europa, og hans foretrukne europæiske land var Tyskland på grund af dets effektivitet og ordnede forhold.

Han ville ikke fortælle sit efternavn, men det stod klart, at han kom fra en vigtig familie. Ellers ville han ikke havde fået lov til at rejse i Europa. Han antydede også, at han havde læst på en skole i Schweiz ligesom Kim Jong-un. Fang udstrålede trods sin unge alder en vis autoritet, og de andre guider var åbenlyst bange for ham.

Se også : BILLEDER Få et kig ind i det ellers notorisk lukkede Nordkorea

Inden interviewet fortalte han, at Nordkorea havde store problemer, og derfor var jeg nok lidt mere modig, end jeg burde havde været, da jeg sagde, at der var mennesker, der ikke fik nok mad i landet. Ifølge FN får 10,5 millioner nordkoreanere ikke nok at spise, og hvert tredje barn menes at være underernæret.

I sommer meddelte myndighederne selv, at høsten var den dårligste i årevis på grund af tørke. Alt sammen giver påmindelser om 90'erne, hvor flere hundredetusinde indbyggere døde af sult.

Fang afviste da heller ikke, at der alvorlig mangel på mad i landet, men skød straks skylden på omverdenen for de sanktioner, der er imod Nordkorea på grund af dets atomprøvesprængninger og konstante trusler imod nabolandene.

Alligevel var Fang vred på mig hjemme på Yanggakdo Hotel, der ligner noget fra en James Bond film fra 70'erne.

Her krævede han at se mine optagelser igennem, hvilket fik mig til at frygte, at han ville konfiskere vores computere. Efter en mindre diskussion i lobbyen sagde den unge, men veltalende Fang, at vi ikke burde diskutere den slags trivialiteter og tilbød mig et stykke chokolade med et skævt smil.

Problemer med mit pas

Jeg vidste, at noget var undervejs. Derfor kom det ikke bag på mig, da min guide Jo kom ned til mig i enden af bussen, efter at han havde talt i telefon med en kollega.

- Philip, vi har et problem. Der er noget galt med dit pas, sagde han på sit sædvanlige gebrokne engelsk.

Fang, der nu stod ved siden af ham, uddybede omstændighederne.

- Det kan være, at du ikke kan rejse hjem til Beijing i morgen. Er det i orden med dig?

- Nej, selvfølgelig er det ikke i orden, svarede jeg.

På det tidspunkt var jeg parat til at rejse hjem til Kina med det samme, hvis det var en mulighed. Men Fang smilte sit sædvanlige smil og fortalte på en høflig måde, at det faktisk ikke var mit eget valg.

- Men bare rolig, så længe du er sammen med mig, er der ingen problemer, Philip, sagde Fang.

Jeg var tydeligvis ikke i stand til at skjule min vrede i bussen i Pyongyang, også selvom jeg ikke sagde noget.

- Hvorfor ser du så vred ud, Philip? Hvad er det for surt ansigtsudtryk, du giver mig?, spurgte Fang.

Læs også : Ekspert: Vi skal være mere åbne over for Nordkorea