Er det fordi de ikke forstår danske kvinders signaler, når de viser ben og piercinger i navlen, Eller accepterer de ikke, at et nej er et nej? Skyldes det sociale forhold? Eller har indvandrere fra ikke-vestlige lande bare et andet syn på, hvad man kan tillade sig overfor kvinder.

Justitsministeriets Forskningskontor har i en helt ny rapport undersøgt, hvorfor der er en klar overrepræsentation af indvandrere i statistikken over dømte voldtægtsforbrydere i Danmark.

Næsten hver fjerde - 23 procent - af alle voldtægtsforbrydere har i dag ikke-vestlig baggrund til trods for, at ikke-vestlige indvandrere kun udgør seks procent af de 15-79 årige i Danmark. Næsten to ud af tre - 61 procent - af de dømte voldtægtsforbrydere er etnisk danske.

Efter begivenhederne i Køln for halvandet år siden, hvor en stor gruppe kvinder blev udsat for seksuelle overgreb af grupper af flygtninge og indvandrere, har seksuelle forbrydelser begået af indvandrere været på dagsorden.

Seniorkonsulent dr. jur Britta Kyvsgaard, som har stået for Jusitisministeriets undersøgelse siger om resultatet:

»Den nye rapport peger på, at der blandt dømte ikke vestlige indvandrere kan tænkes at mangle en forståelse for spillereglerne i mødet mellem kønnene.«

Britta Kyvsgaard understreger, at der langt fra er tale om nogen entydig forklaring, fordi talmaterialet er spinkelt. På grund af tidspres bygger undersøgelsen kun på 92 afsagte domme, hvor man blandt andet har sammenlignet offerets og gerningsmændenes forklaring.

I de sager, hvor gerningsmanden har ikke-vestlig baggrund, er der oftere en større uenighed mellem offer og gerningsmand om, hvad der er foregået forud for voldtægten, mens der er langt større enighed om, hvad der er foregået under hændelsen.

»De misforstår oftere hinanden, når gerningsmanden er ikke-vestlig, og der er hyppigere uenighed om hændelsesforløbet,« siger Britta Kyvsgaard og tilføjer:

»De fleste forestiller sig voldtægter, som overfald, men det er de færreste, der er det. Det vil sige, at der oftest har været en situation forud for voldtægten, hvor der antageligt ikke har været givet, hvad udfaldet af samværet skulle være.«

To tredjedele af de unersøgte voldtægter er foregået om aftenen eller om natten i eller op til en weekend.

Ligeledes er to ud af tre voldtægter sket i private hjem, Ifølge undersøgelsen er der en lille forskel, som viser at etniske danskere som gerningsmænd har kendt offeret i længere tid på forhånd.

En større andel af de dømte med fremmed etnisk baggrund har mødt offeret tilfældigt eller til en fest. Danske gerningsmænd har hyppigere mødt deres offer gennem arbejde, uddannelse, naboskab eller internettet.

I halvdelen af sagerne har gerningsmanden været påvirket først og fremmest af alkohol på gerningstidspunktet. Det er ens for danskere og indvandrere.

I rapporten hedder det: »indvandrere kan have vanskeligheder ved at tolke kvindens signaler eller forstå spillereglerne i det seksuelle møde i en dansk kontekst. Det kan indebære en større sandsynlighed for, at en situation udvikler sig i en forkert retning og ender med en voldtægt.«

Britta Kyvsgaard understøtter rapportens konklusion ved at henvise til en undersøgelse foretaget af Europbaromenter.

Den viser, at der selv i Europa er stor forskel på, om man mener, at samleje uden samtykke kan retfærdiggøres i visse situationer. Det mener to procent af danskerne, hvis offeret har været påvirket af alkohol eller stoffer, mens 30 procent af rumænerne mener, at det kan retfærdiggøres.

Sammenlagt mener 13 procent af danskerne, at mindst én af de ni situationer, som de interviewede er blevet præsenteret for, retfærdiggør samleje uden samtykke, mod seks procent af svenskerne og 55 procent af rumænerne, som ligger højest.

Sverige, Finland og Danmark er de EU-lande, hvor færrest mener, at offeret kan bebrejdes i tilfælde af et seksuelt overgreb.

»Der er altså god grund til at tro, at der er nogle kulturforskelle. Men om vi opfanger lige præcis de rette med vores undersøgelse, kan være svært at sige. Hvis man kommer fra et land med helt andre spilleregler, kan det være vanskeligt at vide, hvordan det er her i landet,« siger Britta Kyvsgaard.

Hun peger dog på, at der også kan være en anden forklaring på de forskellige opfattelser af, hvad de er gået forud for voldtægten - nemlig den at indvandrere fra ikke-vestlige lande sjældnere tilstår en voldtægt.

»Man kan forestille sig, at de med sig hjemmefra har en stærkere mistro til myndighederne, så de næsten pr automatik benægter alt hvad vidner forklarer i retssagen,«siger Britta Kyvsgaard.

Om det også er kulturelle misforsåelser der ligger bag overgrene i Køln og andre steder, kan hun ikke svare på.

»Men hvis hypotesen er rigtig, at der er vanskeligheder ved at forstå normer for hvad man kan gøre, så kan det meget vel også forklare andre hændelser. At kvinder eksempelvis går udfordrende klædt kan opfattes som en invitation, mens det i vores kultur ikke er det,« siger Britta Kyvsgaard.