Tommy Holst, SSP Odense har i hele 2017 fået 579 henvendelser, hvor folk er bekymret, fordi de har set unge være i kontakt med en kriminel bande. I den første halvdel af året har der været en konstant højt niveau af henvendelser, men efter august er antallet faldet betragteligt. Hvordan ser I den udvikling?

- Vi anser ikke det her som et tegn på, at problemet er løst. I forbindelse med den øgede fokus på banderne i Odense, har nogle gearet lidt ned for at få politiet til at lette lidt på trykket. De unge på bekymringslisten er ikke hardcore bandemedlemmer, men unge som bliver set i periferien af banderne. Og når banderne neddrosler deres aktiviteter, vil det naturligt også betyde, at nogle af dem i periferien vil begynde at søge andre steder hen. Og det giver os nogle andre muligheder for at påvirke dem ved at få dem med i nogle stærke, positive fællesskaber i stedet.

Hvad kendetegner de unge i gruppen?

- Det er nogle af dem, man oftere ser stimle sammen og er med til at vise, at de her bander har noget volumen. Det er typisk en gruppe af lidt yngre, som ikke er så kriminelt belastede. Derudover er der også en pigegruppe med nogle af de piger, der ses med - eller er kærester med - nogle af bandemedlemmerne.

I har fået henvendelser omfattende i alt 235 forskellige unge. Hvad tænker du om antallet?

- Det er bekymrende højt, og det er en af de særlige udfordringer, vi har i Odense. Odense har haft et meget tydeligt bandemiljø, som mange synes er rigtigt interessant. Og det betyder, at nogle af dem, der måske ikke har så mange andre ressourcer, kan være lette at lokke med. Vi ser da også, at denne gruppe består af ressourcesvage og identitetssvage unge, som har svært ved at finde ud af, hvordan de skal begå sig i det almindelige stærke fællesskab, som samfundet tilbyder.

Hvad ligger der i det, når du kalder dem ressourcesvage og identitetssvage?

- Det er nogle, som vi oplever har svært ved at holde fast i uddannelsessystemet, selv om der er individuelle forskelle. Mange af dem shopper rundt, og deres kompetencer er ikke særligt gode. De har vanskeligt ved at begå sig socialt og er voldsparate. De har ikke en sund social kultur og har i det hele taget svært ved at finde sig til rette i systemet og samfundet. Mange af dem identificerer sig med "gruppen", og når de kommer ud på egen hånd, har de svært ved at tage selvstændigt ansvar og beslutninger.

Hvad er den aktuelle situation?

- Der er ikke sket en stigning i antallet af henvendelser, siden rapporten er udkommet. Vi ser stadig et relativt lavt niveau på bandebekymringslisten.

I jeres årsrapport gør I opmærksom på, at kriminaliteten har fået en større social slagside. Er der en sammenhæng med bandebekymringslisten?

- Ja. Først er det vigtigt at sige, at langt de fleste unge ikke optræder i kriminalitetsstatistikker, og antallet af sigtede fortsætter med at falde. Det er unge, som profiterer af vores forebyggende arbejde. Men de mest kriminelle unge bliver omvendt mere kriminelle. De får flere sager, er mere belastet og er i ringere grad modtagelige over for forebyggende indsatser. Det er unge drenge, som kommer fra miljøer, der ligner hinanden - typisk udsatte boligområder. Deres sociale kompetencer er ikke særligt gode, de har en gruppeadfærd og er kendetegnet ved ikke at klare sig særlig godt i skolen og ved at have et højt fravær. Der er en gruppedynamik her, som gør det svært for de unge at bryde ud og gøre noget andet. De har meldt sig ud af den almindelige del af samfundet.

Har I noget bud på, hvad man kan gøre?

- Hvis jeg skal pege på en ting, så er det en bedre koordinering. Der er rigtig mange indsatser i dag, som har en god effekt, men vi skal huske på, at børnenes dag ikke slutter, når de har fri fra skolen. Nogle kommer fra en dysfunktionel familie præget af kaos i hverdagen, andre har de forkerte venner og derfor et kaotisk fritidsliv. Der skal være balance mellem de tre grupper skole/uddannelse, hjem/familie og fritid/venner. Vi kan sagtens lave god forebyggelse i skolen, men hvis der er ubalance de andre steder, så påvirker det helheden. Og det prøver vi nu at ændre på med et nyt pilotprojekt. Her vil vi prøve at løfte blandt andet lærere og pædagogers kompetencer til at kunne klare de unge, der opleves som meget vanskelige, og vi vil prøve at lave nogle alternative fællesskaber for at skabe nogle andre dynamikker i de her grupperinger. Vi tror på, at det kan gøre en forskel, men det er også vigtigt at slå fast, at der findes ingen snuptagsløsninger i forhold til den her gruppe.