Po kafićima se uvijek pričaju jedne te iste priče. Neke od njih su popularne samo kroz određeno vremensko razdoblje. Iznenada potom nestanu da se nikada ne bi pojavile u raspravama vinske braće i strastvenih kafedžija. Druge pak, ma koliko se često ponavljale, na izgled su brbljivcima iz gostionica uvijek jednako zanimljive, jednako svježe. Među ovim potonjim pričama su i one o iseljavanju iz Hrvatske.

Još prije tridesetak godina ugostiteljski su objekti bili puni bundžija koji su tvrdili kako u „Jugi“ ništa ne valja. Jedino je rješenje napustiti ovu zemlju bez perspektive i otići u inozemstvo gdje će do punog izražaja doći talent prosječnog ispijača „Žuje“. Tako jedan posjetitelj lokala tvrdi kako njegov talent za bubnjanje u ovoj vukojebini nitko ne može shvatiti. Zato će za par mjeseci otići u London gdje će zaraditi silne pare svirajući džez. Liječnik opće prakse poslije nove godine ide u Kaliforniju. Raditi će operacije na otvorenom srcu i ubrzo imati Ferrari. Oni skromniji će ići brati jabuke u Tirol i od dobivene love kupiti polovne motore kako bi postali glavne face u kvartu.

Osamostaljivanjem Hrvatske ništa se nije promijenilo. Svatko tko bi pokušao osporiti tezu kako Hrvatska nije pakao na zemlji dočekuje se ili kao kreten ili teški naivac. Irska, buraz Irska! Tamo dnevno možeš zaraditi koliko u Hrvatskoj zaradiš za cijeli mjesec. A tek Kanada, ej!

U stvarnosti, usprkos fami koja se diže oko iseljavanja iz Hrvatske, oni isti koji su se „iseljavali“ iz birtije prije trideset godina iz nje se „iseljavaju“ i danas. Hrvat teško napušta svoj kvartovski kafić, a kamo li da bi otišao u neku prekooceansku zemlju. Teško je Hrvatu iz Zagreba se preseliti u Varaždin, a kamo li otići u Vancouver. Prazne ceste izvan turističke sezone zorno pokazuju koliko smo zapravo, usprkos dugom jeziku, narod koji zapravo zazire od napuštanja svog vlastitog zaselka.

Time ne želim reći kako iseljavanje nije stvaran problem ali je u pravilu predimenzioniran. Priče o 100 ili 150 tisuća samo mladih koji su se u zadnje tri godine iselili iz Hrvatske pokazale su se pretjeranima. Stvarna se brojka kreće oko 50.000 osoba, svih generacija, koje su napustile Hrvatsku. Odlazak mladog, radno aktivnog stanovništva, veliki je problem za svaku sredinu, no jeftino politiziranje tu neće puno pomoći. Posebno bi HDZ i stranke desnog centra trebale biti oprezne kada o tome govore. Priložena karta pokazuje da stanovništvo najviše odjavljuje svoj boravak u krajevima gdje u su baš stranke desnice i desnog centra čvrsto na vlasti. Što rade iseljavanjem toliko, navodno zabrinuta, lokalna vlast?