Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

(Dagbladet): I starten av februar ble det kjent at Trine Skei Grande (V) og Bård Vegar Solhjell (SV) ble nektet visum, og derfor ikke kunne reise til Russland.

Det var utenriks- og forsvarskomiteen på Stortinget som hadde planlagt en komitéreise til Moskva, men turen ble avlyst på grunn av visumnekten.

Allerede i november i fjor fikk norske myndigheter overlevert en liste over norske statsborgere som ikke er velkomne i landet.

Russlands liste var på mange måter et motsvar til Norges sanksjonsliste, som svartelister flere russere fra innreise i Norge, på grunn av annekteringen av Krim-halvøya.

«Vil kunne virke negativt»

Dagbladet søkte like etter om innsyn i lista som norske myndigheter fikk overlevert. Søknaden ble avslått.

«Den norske ambassaden i Moskva mottok i et møte i Det russiske utenriksministeriet 29.11.2016 en skriftlig oversikt over norske borgere som ifølge russisk side var gjenstand for restriksjoner på innreise til Russland. Denne bestod kun av navn, ingen ytterligere opplysninger. Det ble videre opplyst at russisk side ikke ville offentliggjøre navnene, og at ble ansett som formålstjenlig at de heller ikke ble offentliggjort av norsk side», skriver Utenriksdepartementet i begrunnelsen.



Videre framkommer det at informasjonen i den mottatte oversikten er gradert «begrenset», som skal «'nyttes dersom det i noen grad kan medføre skadefølger for Norges eller dets alliertes sikkerhet, forholdet til fremmede makter eller andre vitale nasjonale sikkerhets­interesser om informasjonen blir kjent for uvedkommende'. Denne vurderingen begrunnes med at offentliggjøring ville kunne virke negativt på de russisk-norske forbindelsene, og at det følgelig 'i noen grad [ville kunne] medføre skadefølger for […] forholdet til fremmede makter'».

- Dette er ingen privatsak

Nils E. Øy, spesialrådgiver i Norsk Presseforbund og ekspert på offentlighet, mener at lista ikke skulle vært unntatt offentlighet.



- Jeg synes ikke at dette rimer med offentlighetslovens unntaksbetstemmelser hva gjelder utenrikspolitiske saker. Jeg er også usikker på om det er holdbart å bruke sikkerhetsloven som unntaksbestemmelse her. Det er ingen hemmelighet andre veien, hva gjelder Norges, EU og USAs sanksjonsliste over russere som ikke får reise inn i landene. Jeg kan ikke se at det finnes noen konvensjoner eller avtaler om slike forhold, som gjør det vanlig å unnta slike opplysninger.



- Dette er opplysninger av offentlig interesse. At Russland vil utestenge sentrale personer i det norske offentlige liv, er ingen privatsak, sier Øy til Dagbladet.

- Et diplomatisk spill

Julie Wilhelmsen, seniorforsker ved Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI), sier hun synes at Utenriksdepartementets argumentasjon er overraskende.

- Men samtidig kan det hende at man tenker at det å la være å offentliggjøre lista, i tråd med Russlands ønske, vil gjøre det mulig å få fjernet noen av navnene i forhandlinger med Russland. Dersom lista hadde blitt offentliggjort, hadde det vært mye vanskeligere for Russland å fjerne eller bytte ut navn. Da vil det se ut som om Russland begynner å fire på sine motsanksjoner.

Wilhelmsen står selv på lista, og mener at navnene som står oppført ikke er tilfeldig utvalgt.

- Dette er et diplomatisk spill. Vesten kommer sannsynligvis ikke til å endre på sin liste, før sanskjonsregimet oppheves, noe som ikke vil skje før Minsk-avtalen gjennomføres fra russisk side.

Hun understreker at hun bare kan spekulere i hva som vil være Utenriksdepartementets og Russlands interesser i saken.

- Det vil jo være i norsk interesse å få fjernet en person fra lista, dersom det var veldig viktig at vedkommende kom seg til Russland. Dersom det også er i Russlands interesse å fjerne et navn, så vil de kunne gjøre det, men da er det viktig for dem at lista ikke er offentliggjort. På generelt plan kan man si at russisk politikk og retorikk i dag er særdeles insisterende på at man skal ivareta russiske interesser, og at de sånn sett ikke er i et forhandlingshumør. Det vil imidlertid være uriktig og framstille politikken som nødvendigvis aggressiv og lite samarbeidsvillig. Om det var i russisk interesse å fjerne et navn, som for eksempel å få igang et økonomisk samarbeid igjen, så ville de gjort det, sier NUPI-forskeren.