Er Det humanistiske fakultet en pøl av hatprat som det må handles mot? | Kristian Gundersen

Kristian Gundersen Professor, Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet, Universitetet i Oslo

12. september 2019

Man må handle mot den innskrenkning av den faglige ytringsfriheten som stadig oftere brukes som et våpen i politisk kamp, skriver innleggsforfatteren. Tor Stenersen

Jeg foreslår at fakultetet bruker «Listhaug-testen» på planforslaget for likestilling og mangfold.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Ytringsfrihet burde være viktig hos dem som forsker på menneskelige uttrykk.

Likevel svekker Det humanistiske fakultet (HF) ved Universitetet i Oslo (UiO) åpenlyst den faglige ytringsfriheten i et ferskt «Forslag til handlingsplan for likestilling og mangfold ved HF for perioden 2020-2023».

Er fakultetet en pøl av hatprat som det må handles mot?

Les også Les også Svein Stølen og Gro Bjørnerud Mos kronikk: Det er viktigere enn på lenge å verne om en liberal ytringskultur

Må handle mot innskrenkning

Jeg tror ikke det, men jeg vet at man må handle mot den innskrenkning av den faglige ytringsfriheten som stadig oftere brukes som et våpen i politisk kamp, og vi behøver ikke gå til eksessene ved enkelte amerikanske universiteter for å finne eksempler.

Ved UiO forsvarte forskere ved Senter for utvikling og miljø (SUM) at en artikkel om kolonialisme ble fjernet selv om det kom etter voldstrusler mot redaktøren. Artikkelen er sensurert fra nettet, og ingen kan lenger vurdere innholdet selv.

Et annet eksempel er bruk av arbeidsmiljøloven mot Øyvind Eikrem ved NTNU etter at han kom med faglige ytringer om kriminalitet blant flyktninger. I begge tilfeller forsøkte man knebling i stedet for å gå i faglig debatt, grovt i strid med akademiske idealer.

HFs nye handlingsplan vil gi drahjelp til slike strategier.

Ytringsfrihet opp mot raushet

I handlingsplanen er et hovedpunkt at «HF skal være et sted med ytringsfrihet, og samtidig ha et trygt og inkluderende sosialt miljø for alle» og «På HF skal det være høyt under taket, rom for ytringsfrihet og faglige diskusjoner, samtidig som fakultetet skal være raust og inkluderende».

Det er pussig å sette ytringsfrihet opp mot raushet, og man bør merke seg hvor uforpliktende retorikken for ytringsfrihet er. Hva er et «sted med ytringsfrihet» når hverken romstørrelser eller takhøyder er definert – i motsetning til i bygningsforskriftene. Ytringsfriheten hører tydeligvis hjemme i festtalene, ikke i det praktiske liv.

Nesten all retorikken gjenspeiler at ytringsfriheten må vike for inkluderingsperspektivet, og for denne blir språkbruken plutselig krystallklar, for ikke å si militant: «Trakassering skal ikke forekomme» og «Med trakassering menes handlinger, unnlatelser eller ytringer som har som formål eller virkning å være krenkende ... .» (min uthevelse). Altså kan man ikke komme med ytringer som har som en virkning som noen opplever krenkende.

Mens ingen gis oppgaven å forsvare ytringsfriheten, er ytringspolitiet utførlig beskrevet: «Ledere plikter umiddelbart å ta tak i alle saker de blir kjent med, og søke bistand fra HR-sjef på fakultetet ved behov.» Skal HR-sjef lede et sensurapparat under faglige diskurser, slik vi så tilløp til i Eikremsaken?

Les også Les også Birgitte C. Huitfeldts kronikk: Hvem bærer ytringsfrihetens sanne ansikt i dag?

Bruk «Listhaug-testen»

Det er trist å måtte minne humanister på at ytringer som ikke oppleves krenkende, ikke har behov for ytringsfrihetsvern. Eller som Salman Rushdie sier: «What is freedom of expression? Without the freedom to offend, it ceases to exist.»

Jeg foreslår at fakultetet bruker «Listhaug-testen» på planen. Hun er avgjort ikke særlig inkluderende, men hennes ytringer er lovlige, og mange er enige med henne.

Ville HF, med handlingsplanen i hånd, kunne sensurert henne om hun var ansatt hos dem, eller blir nå takhøyden for liten og rommene for små ved dette «rause og inkluderende» fakultetet?