Hvordan oppleves det egentlig å være skeiv i Oslo? | Sara Fanny Sandberg Vik

Sara Fanny M. Sandberg Vik sosiolog, tildelt Osloforskningstipend våren 2019

2. juli 2019 15:36 Sist oppdatert 30. juni 2020

Kartet er tegnet av kronikkforfatteren og viser unge skeives opplevelse av Oslo. Grønt betyr at delen oppleves trygg, mens rødt betyr utrygg. Sara Fanny Sandberg Vik

Erfaringene er med på å prege hvor i Oslo skeive oppholder seg og hvor de ønsker å bo.

Kronikk

Dette er en kronikk. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Det siste året har jeg skrevet masteroppgaven «Skeiv i Oslo: En kvalitativ studie av unge skeives opplevelse av Oslos byrom». Jeg jobbet med å finne ut hva unge skeive opplever hvor og hvorfor det kan være slik. Oslo er en by der mangfold står sentralt, men den kan bli bedre for skeive.

Byen har mange «homovennlige» rom, men det er store områder av byen som oppleves som utrygge. Skeive unngår disse områdene, velger ikke å bosette seg der og begrenser sin skeive synlighet, kjærlighet og affeksjon på disse stedene. Oslo har også steder der skeivhet råder, der de kan føle seg trygge.

Føler seg malplassert

I år er det 50 år siden opprøret ved Stonewall. Dette feires årlig med den velkjente Pride-paraden. I Oslo går flere tusen i tog der man får uttrykke seg fritt og bli møtt med åpenhet av over 275.000 tilskuerne. Takket være alle de modige kvinnene og mennene som har kjempet, har homobevegelsen kommet langt i Norge. Skeive beskyttes og likestilles av loven, og det er «ukult» å være homonegativ i dagens samfunn.

Tidligere i juni opplevde et lesbisk ektepar i Sandnes å få familieboligen deres ramponert og tagget ned med skjellsord. Like før Pride i Oslo ble et regnbueflagg fra en bakgård på Grønland stjålet, mennene ropte «jævla rævpulere» og sa at homofile ikke skal bo på Grønland. Skeive opplever fremdeles å bli stigmatisert, hatet, utsatt for vold, og skeive opplever å måtte begrense seg selv for å unngå negative reaksjoner.

«Det å være skeiv i Oslo gir deg en berg-og-dal-bane av opplevelser», fortalte en skeiv kvinne til meg. Hun påpekte at det er et stort mangfold i Oslo, som fører til denne opplevelsen for skeive. Det finnes én norm, og den er hetero, ikke homo. Derfor føler skeive seg ofte malplassert.

I Oslo opplever skeive generell aksept, likevel er flere engstelige. Det er ca. dobbelt så vanlig for skeive å oppleve hatefulle ytringer sammenlignet med den øvrige befolkningen, noe som gjør at svært mange føler seg utrygge. Dette er for mange skeive en del av deres hverdag. Erfaringene skeive gjør seg, er med på å prege hvor i Oslo skeive oppholder seg og hvor de ønsker å bo.

Les også Sandtrø og Aalen: Bifili er en legning, ikke et livsstilsvalg

Opplevelsen av sentrale Oslo

Når man ser nærmere på sentrale Oslo, kan man forstå opplevelsen unge skeive har gjennom dette kartet. Kartet er ikke en fasit på hvordan alle skeive opplever Oslo, men for prosjektets 12 deltagere. Grønn sone = trygg sone. Gul sone = ok sone. Rød sone = utrygg sone. Sort linje = byvandringsruten . Grønne prikker = positive elementer.

Måten byrom fremstilles av medier, andre skeive, familie og venner er med på å forme de forventningene skeive gjør seg om byrom. Normer og holdninger i rommene sier noe om hvem som passer inn og hvem som ikke gjør det.

«Løkka er liksom ’come as you are’, vi kan slappe av og være oss selv uten å titte over skuldrene våre.»

I tillegg til Grünerløkka, oppleves Bislett og Rosenkrantz’ gate/«homogaten» som positive. Dette er fordi det er flere synlige skeive i rommene samtidig som personene som oppholder seg i dem, oppleves som åpensinnede og aksepterende.

Jernbanetorget og Grønland er rom som oppleves som utrygt og ubehagelig for mange skeive. Skeives egne negative erfaringer, samt inntrykk fra det skeive miljøet, og kanskje spesielt de fremstillingene og formeningene som dannes gjennom mediebilder om stedet, gjør at de oppleves negativt. Jernbanetorget oppleves utrygt fordi menneskemassen kontinuerlig utskiftes, noe som fører til uforutsigbarhet.

Les også Else Kåss Furuseth blant 50.000 i Pride-parade: – Dette er som 17. mai på steroider

Tar kontroll over synlighet

«Jeg ser vanlig ut, så jeg føler jeg kan gå hvor som helst og når som helst uten problemer.»

Mange heterofile tar det som en selvfølge å kunne være seg selv og å kunne uttrykke seg som den de er, hvor hen de er i Oslo. Hvordan andre oppfatter skeive vil variere, som reaksjonene skeive får når de går hånd i hånd i Oslos gater. Byrom har egne normer, og disse må skeive og andre minoriteter forholde seg til for å kunne passe inn og bevege seg fritt gjennom dem.

Bevissthet rundt stereotypiene om skeive og normene i Oslo, gjør at noen skeive kan ta kontroll over sin synlige skeivhet og regulerer den. Ved å begrense eller forsterke synligheten kan skeive ta kontroll over hvordan andre oppfatter dem og dermed også unngå ubehageligheter.

«De kastene stein på oss og skrek jævla homser. Vi gjemte oss under en veibro, ringte en taxi og håpet på at de ikke skulle finne oss. Drar aldri dit igjen for å si det sånn.»

Negative opplevelser er med på å gi negative assosiasjoner knyttet til sted, rom og personer. Skeive personer i Oslo opplever å motta hatefulle ytringer fire ganger så mye som den øvrige befolkningen.

Noen skeive opplever også å få positive reaksjoner som «stå på jenter». Til tross for at det er bedre med disse, så er allikevel all reaksjon uønsket for svært mange skeive. De helst vil gå «uoppdaget» gjennom byen som alle andre.

Les også Politiet brukte tåregass mot prideparade i Istanbul

Markedsføre homovennlighet

Skeive symboler kan vise at man støtter skeive. Allikevel kan minoritetssymboler også ha negativ effekt. De kan være med på å ekskludere. En skeiv mann fortalte om hvor risikabelt det var å være på Oslos skeive utesteder i begynnelsen av 2000-tallet.

Gjenger sto på utsiden og ventet på å banke opp homofile. Regnbueflagget ved inngangsdøren fungerte som en målskive. Derfor er det vanskelig å argumentere for at byen burde ta i bruk flere symboler for å markedsføre seg som homovennlige. Skeive, som en minoritetsgruppe, er også avhengig av anonymitet.

Oslo som er så stolt over sitt mangfold, bør strebe etter å finne inkluderende byromsutforminger. Skeive reagerer positivt på mye fargebruk på bygg og andre elementer. Grøntområder oppleves positivt.

Den skeive bevegelsen har kommet langt, men det er et stykke igjen. Det var nylig Pride i Oslo, og det er viktig å huske at dette ikke bare var ment som en stor fest. Pride er også en kamp, og den er ikke over ennå.

Følg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter