Blind vold og bilbranner rammer Oslo. Gjengkriminalitet feies under teppet. | Einar Haakaas

Einar Haakaas Forfatter og journalist

23. okt. 2019 13:45 Sist oppdatert 23. oktober 2019

Det nye voldsbildet er at dette kan ramme hvem som helst, nesten hvor som helst i byen, skriver Einar Haakaas. Tre biler ble natt til 13. oktober totalskadet i brann i Jerikoveien i Oslo. Hans O. Torgersen

Altfor lenge har norske polititopper og en lang rekke av justisministere trøstet seg med at det er verre i Sverige.

Kronikk

Dette er en kronikk. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Siste helgs episoder av blind vold begått av ungdom ryster folk i Oslo og langt utenfor hovedstaden.

6. september i år kom det frem at 123 av 260 bilbranner i byen siden 2017 kan være påsatt. Fem uker senere har vi hatt syv-åtte nye bilbranner som trolig også er påsatt. Etter spørsmål fra Jan Bøhler (Ap) i Stortinget, kunne den syvende justisminister fra Fremskrittspartiet på seks år, Jøran Kallmyr, fortelle at ingen av bilbrannsakene er oppklart.

Vi står ved et vendepunkt. Det er på tide at vi erkjenner alvoret.

Skjønnmaling i Arendal

I august deltok jeg i en paneldebatt under Arendalsuka sammen med blant andre justisminister Kallmyr, politidirektør Bernedicte Bjørnland og Sigve Bolstad fra Politiets Fellesforbund. Temaet var gjengkrim og organisert kriminalitet.

Det lød et ekko fra flere paneldeltagere: «Vi har iallfall ikke svenske tilstander.» Bolstad la riktignok til et «ennå».

Politidirektøren understreket for øvrig «at vi har kontroll» på gjengkriminaliteten. Hun fortsatte med å fortelle om økt satsing på forebygging. Ord som etterretnings- og kunnskapsbasert politiarbeid, fløy gjennom luften. Bjørnland viste til rapporter fra underordnede sjefer, som viste en positiv endring.

Det ligger vel i kortene at en politisjef som hadde sagt at hun ikke hadde kontroll, neppe ville sittet lenge i sjefsstolen.

Unnskyldningen

Dette med å vise til «svenske tilstander» er blitt en hyppig bortforklaring for å si at det tross alt er bedre her i landet. Ikke så rent sjelden overdriver man gjerne litt i beskrivelsen av Sverige for å øke avstanden til problemene i nabolandet. Jeg har vært i flere såkalte «no go-zones» i Malmö, Göteborg og Södertälje uten problemer.

Flere drap, flere våpen. Det er verre i Sverige. Utviklingen har kommet lenger.

Kronikkforfatter Einar Haakaas avbildet i forbindelse av utgivelsen av hans bok om Holmlia og gjengen Young Bloods. Jan Tomas Espedal

Dette skyldes blant annet bosettingsmønsteret, som har endt opp i rene gettoer enkelte steder. Samtidig er det viktig å erkjenne at vi har de samme problemene her hjemme med parallellsamfunn hos minoriteter, gjenger og kriminalitet blant unge helt ned elleve-tolv årsalderen. Gjengmønsteret er det samme i Norge som i Sverige.

I arbeidet med boken Advarsel – svenske tilstander i Norge så jeg de samme illevarslende signalene blant unge i Oslo Sørøst som hos unge i svenske forsteder.

Les også Kronikk av Bjarne Riiser Gundersen: Ti ting du må vite for å forstå Sverige

Rekruttering til kriminalitet

Hvordan fattige unge rekrutteres inn i kriminalitet, er likt over hele verden. Disse barna, preget av både sosial og økonomisk utenforskap, brukes bevisst til å utføre vold, og må i starten frakte våpen og narkotika for gjengene. Her dyrkes voldskulturen som vi trolig så et utslag av i helgen.

Respekten i gjengen får du ved bruk av vold, også når du tas av politiet, men lar være å sladre på andre. Du kan ha håp om å stige i gjengens hierarki.

Å bygge opp en «fuck the police-holdning» blant sine rekrutter er en klar strategi fra gjengledernes side. De velger ut unge menn, gjerne fra minoritetsmiljøer, som har falt utenfor skole, arbeid og integrering i samfunnet.

En tidligere gjengleder sier det slik til forfatterne av boken Svensk mafia: «Når samfunnet stenger døren for disse unge guttene, så åpner jeg døren og hilser dem velkommen. Her får de respekt. Men hadde ikke samfunnet stengt døren, hadde de ikke kommet til meg.»

I samme bok bruker en politimann dette bildet for å forklare gjengrekruttering: «Tenk deg at du har to vektskåler. I den ene skålen legger du gjengen med alt de har å tilby av biler, jenter, respekt og status(….). I et sunt samfunn veier den andre skålen, samfunnets skål, tyngre enn den kriminelle skålen. Men for de unge guttene i Göteborgs forsteder, er det tvert om. Samfunnets skål er nesten tom.»

Les også Les også dette debattinnlegget fra Einar Haakaas tidligere i år: Politiet hindrer gjengbekjempelse

Alle er utsatt

Helgens vold bringer tankene til gjenger som barket sammen på Aker brygge i 2006. Det var skyting på åpen gate med mye folk. Samfunnet våknet og gjengprosjektet i Oslo politidistrikt så dagens lys. Gjengkrigen hadde geografisk flyttet seg til Oslo sentrum, vest i byen. Først da ble en pågående gjengutvikling tatt på alvor.

Det nye voldsbildet er at dette kan ramme hvem som helst, nesten hvor som helst i byen.

Vi skal være klar over at denne volden har vært der lenge, i enkelte bydeler og blant deler av befolkningen. Den har i første rekke rammet minoritetsungdom og deres familier når for eksempel sønnen har narkogjeld eller har kommet på kant med de dominerende gjengene. Kidnapping, trusler og torturlignende metoder er ikke ukjent i de harde gjengmiljøene, men ofrene anmelder ikke, av frykt for følgene.

Dette problemet har vært feid under teppet i det norske storsamfunnet, fordi majoritetsbefolkningen sjelden blir rammet. Nå kan den volden tydeligvis ramme oss alle. Da blir det debatt, og det er på tide.

Delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter