Kommentar

Et skamløst ran av identitet

Av Roar Hagen

Foto: Roar Hagen

Landet rundt tennes vardene. Regionreformen føyer seg inn i soga om sentralisering og stordriftsfordeler i politi, helse og rettsvesen. Motkulturen våkner, og Trygve Slagsvold Vedum gnir seg i hendene. Det er snart kommune og fylkestingsvalg. Så langt ser det dårlig ut for de store partiene.

Oppdatert 20. mai 2019

Dette er en kommentar. Kommentaren gir uttrykk for skribentens holdning

Artikkelen er over ett år gammel

Regionreformen ble vedtatt i Stortinget 8. juni 2018 etter press fra KrF og Venstre. Høyre og FrP ville helst bli kvitt hele fylkesnivået, stakkars Monica Mæland måtte stå opp og forsvare noe hun egentlig ikke ville ha. Vi får i 2020 11 fylker, mot dagens 19. Noen av de nye fylkene kan virke naturlige, som Trøndelag og Agder. I Finnmark er det opprør og sinne. Viken strekker seg fra Svinesund til Finse, der Vestlandsfanden forventes å dukke opp i skoddeheimen for å påkalle avhold, dysterhet og mørke.

Så hvorfor vekker Vestland slikt sinne på Vestlandet utenfor Vestland? Det handler om identitet, men også rivalisering. En historie kan belyse dette; på mitt første oppdrag for Stavanger Aftenblad ble jeg sendt til Offshore North Sea (i dag ONS) og fikk møte Stavangers legendariske ordfører Arne Rettedal, også kjent fra Lykkeland.

Det hadde seg slik at Bergen hadde en enorm stand for å markere at de skulle være oljehovedstad. Vi ba Rettedal om en kommentar til at hans partifelle i Høyre, Eilert Eilertsen, ville gjøre Bergen til Oljehovedstad: -Jeg kan ikke hindre mennesker å drite seg ut! Stavanger er fortsatt oljehovedstad, og har ikke tenkt å la seg dominere av Bergen i en ny region.

les også Utakt og tone i nynorskens skog

les også Erna spelar Trygve god

Bergen var hovedstad til 1314, Nordens største by på 1500 og 1600-tallet, og Norges største by til 1830. I dag er Stavanger en verdig rival, men frykter å miste funksjoner til Bergen som fortsatt er litt større. Regiongrenser har vært flytende. Sørlandet var en del av Vestlandet til Vilhelm Krag ville det annerledes i 1903. I 1913 vedtok Stortinget navnet Sørlandsbanen for å understreke at dette er en landsdel.

Vestlandet i dag begynner et sted ved Åna-Sira og strekker seg i til Romsdalsfjorden og kanskje like til Kristiansund. Problemet med det nye Vestland er at vestlendingene i Rogaland og på Sunnmøre ikke er med. Mange vil derfor oppfatte Vestland som et skamløst tyveri av identitet, og skal vi tro den amerikanske tenkeren Francis Fukuyama er identitet noe av det viktigste i tiden. Slik sett utfordrer den ganske harmløse regionreformen større krefter enn det var mulig å forutse. Det bør bekymre Erna.

Haugesundsbandet Vestlandsfanden ville plukka plommer i Hardanger, og en vestlending som hører vil kjenne seg ett med noe større. Fjorden, fjellet, fruktblomsting, Edvard Grieg og Olav H. Hauge. Men så med ett har Vestlandet blitt amputert og Vestlandsfanden må kanskje skifte navn? Sunnmøringen bak Mellom bakkar og berg, Ivar Aasen, oppfattet Vestlandet som det er i dag. Kjell “Kjellen” Bigset har gitt klar beskjed om at han som sunnmøring vil ha seg frabedt å være ekskludert fra Vestlandet.

les også Fylket blir lagt ned om eitt år - no utvidast fylkestingssalen for 12 mill.

Det er naturlig å tenke at de nye fylkene skal være valgkrets ved stortingsvalg, men det krever 2⁄3 flertall i to Storting, og kan tidligst tre i kraft til valget i 2025. Forskningsleder Dag Arne Christensen ved NORCE(Norwegian Research Centre) i Valglovutvalget sier det slik; ny valglov med færre og større valgkretser kan føre til fragmentering, 2% sperregrense og

lokale lister. I dag er for eksempel Sogn og Fjordane garantert fire representanter i Stortinget, med ny valglov vil de ikke være garantert noen, det blir opp til partiene. Men nye fylker uten ny valglov virker merkelig, og vil gjøre det nye fylket mindre relevant.

Det er vanskelig å forstå at Erna vil ta belastningen med reformen. Fylkeskommunen har få oppgaver; videregående opplæring, tannhelse, fylkesveier og litt til. Vil så Stortinget avgi makt til de nye fylkene for å fylle reformen med innhold? Det er avgitt mye makt til internasjonale organer og konvensjoner, men vil det avgis makt andre veien? Et blikk på ekspansjonen av Stortinget, og formatet på det nye regjeringsbygget gir ikke signal om maktoverføring til lavere nivå. Derfor kan reformen ende opp som noe som er lettere å avvikle. De mest mistenksomme frykter at planen er å gjøre reformen så meningsløs at det blir lett å avvikle hele fylkesnivået.

-Jeg vil dra op og gå, og gå mot vest, for sommeren er sval der, av linn blæst og ingen steder lyser marken grønn som der. (Claes Gill, Sommeren Vesterut). Den blå-blå regjeringen har utfordret folks følelser på et grunnlag som er vanskelig å se meningen i.

Publisert: 20.05.19 kl. 08:51 Oppdatert: 20.05.19 kl. 09:10