Raakalaisia ja mongoleja. Näillä sanoilla länsinaapurin lehdistö nimitteli suomalaisurheilijoita ennen vuoden 1931 Ruotsi-ottelua.

Paavo Nurmi saavutti yhdeksän olympiakultaa. Kymmenettä hän ei päässyt tavoittelemaan vuoden 1932 kesäolympialaisiin. AP

Suomalaislehdistössä taas ruotsalaiset olivat pettureita ja huijareita.

Tukholmassa käydyn maaottelun tunnelma tiivistyi 800 metrillä, jossa Suomelle voiton juosseen Harri Larvan takana käytiin armoton taisto pisteistä. Paavo Mikkeli (alun perin Michelsson) ja Ruotsin Karl Gustav Björk ottivat radalla niin rajusti yhteen, että molemmat diskattiin. Aikalaiskertomusten mukaan kasisatanen oli lähempänä nyrkkeilyä kuin juoksua.

Itse maaottelussa Suomi jyräsi voittoon Paavo Nurmen johdolla pistein 104–76.

Ruotsalaiset olivat ottaneet Nurmen silmätikuksi ja yrittivät todistaa, että suomalaisurheilija oli ottanut matkakorvauksia ulkomailla käymistään kilpailuista. Ammattilaissyytösten taustalla vaikutti vahvasti Kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n ruotsalaispuheenjohtaja Sigfrid Edström.

Tuolloin Suomen Urheiluliiton puheenjohtajana toiminut kolmekymppinen Urho Kekkonen oli vahvasti sitä mieltä, että ajojahdissa oli kyse vain Ruotsin halusta osoittaa, että länsinaapurista käsin pystyttiin edelleen näyttämään kaapin paikka suomalaisille.

Kolmekymppinen Urho Kekkonen laittoi Ruotsi-ottelun pitkälle jäähylle. IL-ARKISTO

Pelkästään Nurmen matkakorvausten syynääminen särähtikin pahasti, koska tuolloin järjestely oli jo vakiintunut tapa monien huippu-urheilijoiden kohdalla.

Vastaisku illallisilla

Kekkosen vastaisku tuli kisojen päättäjäisbanketissa, kun hän ilmoitti puheessaan, että Suomi luopuu maaottelusta.

– Maaottelut ovat muodostuneet niin kuluttaviksi, raskaiksi ja verisiksi, että ne tuntuvat toisinaan liian tosilta ollakseen urheilua, Kekkonen sanoi.

Kekkonen antoi puheessaan kritiikkiä myös ruotsalaislehdistölle.

– Urheilulehdistö koko verhoamattoman vihamielisellä asenteellaan Suomea ja suomalaista urheilua kohtaan on mitä tuntuvimmin huonontanut maittemme urheilusuhteita. Me suomalaiset emme ole paljoon hyvään tottuneet, emmekä kenties sitä kestäkään, mutta me toivomme sittenkin hiukan parempaa kuin mitä usein olemme saaneet osaksemme.

Nurmi ei lopulta päässyt tavoittelemaan kymmenettä olympiakultaansa. Hänet julistettiin ammattilaiseksi ja suljettiin vuoden 1932 kisoista.

Kekkonen kertoo muistelmissaan, että juuri Nurmen kohtelu oli viimeinen niitti hänen päätöksessään laittaa maaottelu jäähylle.

Suomen tuleva pitkäaikainen presidentti koki myös, että amatöörisäännöt olivat vanhentuneet.

Suomen Kuvalehteen aiheesta kirjoittamassaan jutussa Kekkonen muistutti, että kyseessä oli ainut kerta, kun IAAF ryhtyi toimiin Nurmen kaltaisessa tapauksessa. Edströmistä Kekkonen taas sanoi, että ruotsalaisen hyveellisyys voitiin asettaa yhteyteen hänen tunnetun Suomi-vihansa kanssa.

– Ja sen seikan kanssa, että Nurmi valmentautui Los Angelesin olympialaisiin, joissa hän olisi suorittanut urheiluhistorian suurimman työn: ylivoimainen maratonvoitto kolmien edellisten olympialaisten lukuisien voittojen kruunuksi, Kekkonen kirjoitti.

Jos Nurmi olisi saavuttanut kymmenennen olympiakultansa, hän olisi pitänyt yksin hallussaan kesäolympialaisten menestyneimmän urheilijan titteliä aina siihen asti, kun Michael Phelps kauhoi ennätyksen itselleen.

Ja Kekkosen päätös maaottelutauosta todellakin piti. Seuraava Ruotsi-ottelu järjestettiin vasta kahdeksan vuoden päästä.

Lähteet: Suomen Urheiluliitto, Urho Kekkosen muistelmat 1900–1936 ja Suomen Kuvalehti