Itä-Suomen hovioikeus käsitteli toissa uutena vuotena tapahtunutta veritekoa 12 ja puoli tuntia mutta päätyi lopulta samaan tulokseen kuin Pohjois-Savon käräjäoikeus.

Hovioikeus vahvisti Petri Tapani Kankaanpään murhatuomion.

Rangaistus on elinkausi vankeutta.

Itse teko oli nopea, mutta oikeudessa kuultiin kuinka Kankaanpää oli kerta toisensa jälkeen pahoinpidellyt ja uhannut tappaa seurustelukumppaninsa.

Tekovälineenä toimi miehen koriste-esineenä käyttämä ”taisteluveitsi” eli ilmeisesti pistin. Kuvituskuva. AOP

40-vuotiaan Kankaanpään ja häntä runsaat 20 vuotta vanhemman naisen suhde alkoi vuoden 2017 alussa. Suhde oli naisen tyttären mukaan väkivaltainen alusta saakka. Nainen oli useita kertoja paennut Petri Kankaanpäätä ja tämä oli toistuvasti pahoinpidellyt naista.

Kankaanpää oli esittänyt myös tappouhkauksia - ”haluatko monttuun nyt vai myöhemmin” -tyylillä.

Kankaanpää oli vain noin kuukautta ennen murhaa tuomittu avovaimonsa pahoinpitelystä sakkoihin. Nainen ei uskaltanut todistaa miestään vastaan.

Nainen vietti useita viikkoja Oulun turvakodissa. Hänellä oli muutakin kuin omakohtaista syytä pelätä Kankaanpäätä, sillä hän tiesi tämän aiemmin (uutenavuotena 1999) tappaneen silloisen naisystävänsä.

Lopulta nainen palasi Kankaanpään luo Kiuruveden keskustassa sijaitsevaan asuntoon.

Naisen piina jatkui.

Luki Raamattua loppupäivän

Oikeudessa uhrin tyttäreltä kuullun mukaan Kankaanpää oli ollut seurusteluaikaan vainoharhaisen uskonnollinen.

– Antikristuksen vallassa olevaa naista saa lyödä, oli hän huutanut.

Tuolloin Kankaanpää oli lyönyt todistajan äitiä korvaan. Poski oli ollut turvoksissa ja mustana.

61-vuotias nainen oli lepyttänyt Kankaanpäätä lukemalla Raamattua koko loppupäivän.

Ilmeisesti Kankaanpäätä lepyttääkseen nainen otti esille myös ajatuksen mennä naimisiin. Vähän ennen henkirikosta he olivat hankkineet avioliittoa varten tarvittavat paperit.

Petri Kankaanpää tappoi 28. joulukuuta 2017.

Hän oli napannut seinältä koriste-esineenä käyttämänsä ”taisteluveitsen” eli ilmeisesti pistimen. Tuolla pistimellä Kankaanpää iski uhriaan ensin kylkeen ja sitten selkään.

Kumpikin oli tappava

Nainen kykeni viimeisillä voimillaan pakenemaan asunnosta. Hän anoi armoa huutaen (Kankaanpään kertoman mukaan) ”Petri Tappaa!”.

Kankaanpää veti uhrinsa takaisin asunnon eteiseen.

Sitten hän soitti hätäkeskukseen ilmoittaen lyöneensä pistimellä naisystäväänsä. Kesken kaiken Kankaanpää kuitenkin katkaisi puhelun. Hätäkeskuspäivystäjä ei saanut suoralta kädeltä tietoonsa, mistä soitto tuli.

Apu olisi todennäköisesti tullut joka tapauksessa liian myöhään, sillä oikeudessa todetusti kumpikin isku oli ollut tappava.

Suuri kokoero

Syyttäjä vaati Kankaanpäälle rangaistusta murhasta. Syyttäjän mukaan teko oli ollut harkittu. Siitä todistavat lukuisat aiemmin lausutut tappouhkaukset.

61-vuotias naisystävä oli kertonut tappouhkauksista tyttärilleen sekä muillekin ihmisille.

Syyttäjä otti esiin myös osapuolten ikä- sekä kokoeron. Naisella ei ollut fyysisesti mitään mahdollisuutta Petri Kankaanpäätä vastaan.

Kankaanpää myönsi tapon mutta kiisti murhan. Teko ei hänen mukaansa ollut suunnitelmallinen.

Seurustelukumppani oli Kankaanpään mukaan keksinyt tyttärilleen mustasukkaisuuskuvion huomiota saadakseen. Kankaapään mukaan hän oli sanonut naiselle, että tämän tarvitsee vain sanoa, niin hän lähtee suhteesta.

”Oikeastaan sankari”

Tekopäivänä ei Kankaanpään mukaan ollut ollut mitään sen kummempaa riitaa. Suhde oli kuitenkin ollut ”epämääräinen ja sekava”. Tuon vuoden aikana oli ”tapahtunut omituisia asioita”.

Poliisin alustavassa puhuttelussa Kankaanpää oli todennut, että ”se oli vaan pakko tehdä”.

Kankaanpää oli maininnut, että ”toiminta oli ollut epämääräistä” hän oli ollut ”omasta mielestään oikeastaan sankari”.

Käräjäoikeudelle Kankaanpää selitti, että oli sankari-lauseellaan tarkoittanut, että oli yrittänyt omalta osaltaan saada suhteen toimimaan.

Uhkasi lääkäriä

Pohjois-Savon käräjäoikeus katsoo viime toukokuussa antamassaan tuomiossa, että Kankaanpään teko ei ollut perusmuotoinen tappo vaan murha. Käräjäoikeus tuomitsi Kankaanpään elinkaudeksi vankilaan.

Elinkautiseen rangaistukseen yhdistettiin myös muita rikoksia. Tuomionsa jälkeen Kankaanpää oli muun muassa uhannut Kuopion vankilan lääkäriä tyyliin ”Haluaako lääkäri kuolla?”

Käräjäoikeus toteaa, että osapuolten suhde oli ollut väkivaltainen ja että suhteessa oli ollut alistamista. Todistajat olivat kertoneet myös useista tappouhkauksista, jotka asianomistaja oli ottanut tosissaan.

Petri Kankaanpää ei tyytynyt käräjäoikeuden tuomion vaan valitti Itä-Suomen hovioikeuteen vankilasta käsin.

Väitti uhrin liioitelleen

Valituksessaan Kankaanpää katsoi, ettei ollut syyllistynyt murhaan vaan tappoon. Tekoon ei ollut liittynyt minkäänlaista ennakkoharkintaa. Tilanteessa oli ollut ”jonkinlaista riitaa, joka oli johtanut lyönteihin”.

Kankaanpään mukaan hänellä ei ollut ollut sitkeää surmaamistarkoitusta. Hän oli lyönyt seinältä ottamallaan veitsellä kiihtymystilassa.

Teon vaikuttimena olivat suhteen päättymiseen johtaneet seikat.

Hän ei ollut uhkaillut asianomistajaa, ja jos hänen näytettäisiin uhkailleen, niin kyse oli ollut ainoastaan pahoinpitelyiden yhteydessä tehdyistä uhkauksista.

Kankaanpään mukaan asianomistaja oli (eläessään) liioitellut uhkauksia.

Kankaanpää otti esille myös sen, että oli soittanut hätäkeskukseen.

Hallitsi pelolla

Hovioikeus järjesti asiassa uuden pääkäsittelyn. Tuo istunto kesti peräti 12 tuntia 25 minuuttia.

Kirjallisen ratkaisunsa hovioikeus antoi kuluvan viikon tiistaina. Teko on murha. Hovi vahvisti elinkautisen vankeustuomion.

Perusteluinaan hovioikeus otti esiin aiemmat tappouhkaukset. Uhkauksia ei lievennä se, että ne ovat pääosin lausuttu pahoinpitelyiden yhteydessä.

Hovioikeus katsoo, että uhkaukset olivat liittyneet siihen, että nainen halusi muuttaa omaan asuntoon, mitä Kankaanpää ei hyväksynyt.

Hovioikeuden mukaan Kankaanpää oli väkivallalla ja uhkauksin pyrkinyt hallitsemaan asianomistajaa. Asianomistaja oli pelännyt henkensä edestä.

Nainen oli pitänyt uhkauksia todellisena, ja oli siksi niistä kertonut tyttärilleen sekä muille. Merkittävää on myös se, että muutkin olivat pelänneet naisen hengen puolesta.

Nainen oli useita kertoja paennut mutta aina palannut Kankaanpään luo. Miestä hän ei uskaltanut pelkonsa vuoksi jättää.