Helsinkiläisperheen olohuoneessa ei ole juuri muuta kuin sohva, ruokapöytä ja hyllyköt. Kun Pipsa Valkeila availee kaappeja, sisällä näkyy paljon tyhjää tilaa.

– Emme tiedä, mitä laittaisimme näihin, Valkeila sanoo naurahtaen.

Vuoden ja viiden kuukauden ikäisen Arvon vaatteet mahtuvat yhdelle hyllylle. Kestovaippoja on käytössä parikymmentä. Leluille ja kirjoille riittää pieni kaappi television alla.

– Tämä on usein ihmisille ihmetyksen aihe, Valkeila kertoo ja suoristaa pientä vaatepinoa.

Pipsa Valkeila elää puolisonsa Osmon ja heidän lapsensa Arvon kanssa helsinkiläisellä uudella asuinalueella 85-neliöisessä asunnossa. He ovat sitä onnellisempia, mitä vähemmän turhaa tavaraa heillä on ja mitä vähemmän he kuluttavat.

Arkiaamuna koko perhe on kotona. Osmo on koti-isänä ja äitiyslomansa jälkeen töitä aloitteleva Pipsa työskentelee yrittäjänä enimmäkseen kotona. Pipsa aloittelee myös uraa some-vaikuttajana: hän kertoo perheen ekologisesta elämästä Arvokas maailma -tilillä Instagramissa ja on saanut monet innostumaan kestävästä elämäntavasta.

Minimalistisuus, vegaanisuus ja lentolakko ovat ohjenuoria, joita perhe pyrkii noudattamaan. Tuorein lisä on ostolakko, jossa tavoitteena on olla vuosi ostamatta muuta tavaraa kuin ruokaa ja lääkkeitä. Se onnistunee, sillä lakko on pitänyt jo kymmenen kuukautta.

– Kaikki meidän valintamme heijastuvat siitä, että ne olisivat ympäristölle ja muille ihmisille parhaaksi. Elämme kiireetöntä kotielämää täältä omasta yhteisöstämme käsin, Valkeila kertoo.

Muutos kesti kauan

27-vuotias Pipsa Valkeila ei ole aina elänyt näin.

Ensimmäisen kerran hän tajusi valintojensa merkityksen kahdeksan vuotta sitten, kun hän luki Colin Beavanin No Impact Man -teoksen. Siinä kirjailija kertoo kokeilustaan elää kumppaninsa ja lapsensa kanssa vuoden ajan niin, että kuormittaisi ympäristöä mahdollisimman vähän.

Kirja herätti, mutta Valkeila aloitti opinnot kotitalousopettajaksi, ja hänelle kävi kuten monelle muullekin.

– Opiskeluaikana menin sosiaalisen paineen mukana, enkä jaksanut seistä valtavirtaa vastaan.

Sitten hän tapasi Osmon elokuussa 2015. Yhdessä he alkoivat miettiä, miten haluaisivat oikeasti elää ja miten siinä voisi onnistua.

He alkoivat vähentää kulutustaan ja ostaa käytettyä tavaraa. He halusivat ryhtyä vegaaneiksi ja lopettivat eläinperäisten tuotteiden ostamisen. Muiden ihmisten seurassa, kylässä tai ravintolassa he eivät kuitenkaan vielä kehdanneet pyytää erityiskohtelua.

Videolla Pipsa Valkeila kertoo perheensä ekoelämästä ja näyttää kodin niksejä kestävämpään arkeen. Tiia Heiskanen

Lapsen syntymä

Vuonna 2016 Pipsa ja Osmo menivät naimisiin, ja keväällä 2018 heille syntyi lapsi. Silloin asiat alkoivat loksahtaa kohdalleen.

Pipsa muistaa, miten vähän Arvon syntymän jälkeen heille tuli vieras, joka toi mukanaan rahkaviinereitä.

– Osmo sanoi silloin ensimmäisen kerran, että minä en kiitos halua. En uskaltanut vielä sanoa sitä. Söin viineriä, ja oli todella paha mieli. Silloin päätin, että tämä oli viimeinen kerta ja enää en halua väkisin syödä.

Söin viineriä, ja oli todella paha mieli. Silloin päätin, että tämä oli viimeinen kerta.

Tuoreet vanhemmat miettivät, miten heidän tekonsa voivat vaikuttaa Arvon elämään ja millaisen esimerkin he antavat. He halusivat opettaa Arvolle selkeän linjan eikä näyttää, että ekologisuudesta joustetaan milloin missäkin tilanteessa.

– Arvon syntymän jälkeen ei tuntunut enää siltä, että joutuisi luopumaan jostain tai että se olisi jotenkin vaikeaa. Se vain oli meille ainoa oikea tapa elää.

Nykyään perhe kehtaa jo pyytää muitakin mukautumaan heidän tapoihinsa. Esimerkiksi Arvon 1-vuotissyntymäpäiville Valkeila laati lahjalistan, jossa oli muun muassa käytetty yöpuku ja vitamiineja. Hän ei halunnut, että kukaan tuo heidän kotiinsa turhaa tavaraa.

– Olen oppinut navigoimaan, että on ihmisiä, jotka kokevat, että on pakko aina tuoda jotain. Heille olen sanonut, että tarvitsemme vaikka mansikoita. He tuovat niitä ja me saamme, mitä tarvitsemme.

Pipsa Valkeila on jo lentänyt paljon, ja hän ymmärtää ihmisten halun maailmalle. Jos hän nyt matkustaisi, hän tekisi sen junalla. Hänestä voisi myös matkustaa puolet harvemmin ja pysyä puolet pidempään kohteessa. Näin päästöt vähenisivät. Tiia Heiskanen

Ilmastoahdistus

Omien rajojen löytäminen ja niistä kertominen ei ole ollut helppoa. Kesäkuussa Valkeilalla tuli päätökseen kolmen vuoden terapiajakso, jossa hän käsitteli elämän tuomia mutkia. Ilmastonmuutos oli yksi ahdistaneista asioista.

– Terapiassa opin, että on ihan ok elää juuri niin kuin haluaa. Siellä selkenivät omat arvot ja se, miten haluan elää.

Nyt hän ajattelee, että on vahvuus elää sellaista elämää kuin haluaa, vaikka se on joidenkin mielestä väärin. Se helpottaa, ettei omien valintojensa kanssa ole yksin.

– Meitä on auttanut se, että olemme samalla linjalla. Saamme toisistamme voimaa, jos joissain asioissa tuntuu, että maailma on meitä vastaan, Osmo Valkeila sanoo.

Kulutusvalinnoista ja maapallon tulevaisuudesta koettua huolta on alettu kutsua ilmastoahdistukseksi. Valkeilat eivät ole ainoita, joille se on tuttu tunne. Passiivisen ahdistumisen sijaan moni nuori valitsee vaikuttamisen. Esimerkiksi ruotsalainen aktivisti Greta Thunberg on innoittanut nuoria vaatimaan poliitikoilta ilmastotekoja. Suomessa maaliskuussa 9 000 osallistui nuorten ilmastolakkoon ja ympäri maailmaa osallistujia oli 1,6 miljoonaa.

On ihmisiä, joilla ilmastoahdistus on mennyt siihen pisteeseen, etteivät he halua hankkia lapsia kuluttamaan ja toisaalta elämään tuhoutuvissa olosuhteissa.

Elämäntapansa muuttaneet törmäävät usein kritiikkiin siitä, ettei yhden ihmisen teoilla olisi mitään merkitystä. Esimerkiksi BIOS-tutkimusyksikön tutkija Karoliina Lummaa kirjoitti kesäkuussa, että liian vähän puhutaan siitä, mikä merkitys teoilla on ihmiselle itselleen sekä millainen voimavara arvot ja arvojen mukainen elämä ovat yksilölle ja yhteisölle.

Valkeilakaan ei ajattele, että juuri hänen valintansa olisivat ratkaisu maailman ongelmiin. Kulutusvalinnat ovat tapa hallita ahdistusta. Kun hän toimii omasta mielestään oikein, hän voi hyvin.

– Ennen ahdistuin muiden teoista, enkä ajatellut, että minulla on merkitystä. Nyt ajattelen, että voin vaikuttaa ainoastaan omaan itseeni ja yrittää parhaani. Turhaan murehdin sitä, mitä muut tekevät. Kaikki elävät niin kuin elävät, ja jostain on aloitettava.

Arvon lelut mahtuvat yhteen kaappiin. Perhe pitää varastossa lisää, mutta eivät pidä paljon kerrallaan esillä. Tiia Heiskanen

Vuoden ja neljän kuukauden ikäisen lapsen vaatteiksi riittävät seitsemän paitaa, seitsemät housut ja kaksi yöpaitaa. Tiia Heiskanen

Muutos näkyy

Tämän viikon torstaina julkaistun Sitran kyselytutkimuksen mukaan hieman yli puolet suomalaisista on tietoisesti vähentänyt kuluttamistaan ympäristösyistä. Näin vastaavien määrä on kasvanut edellisestä kyselystä vuodelta 2017. Myös ekologisesti kestävien tuotteiden suosiminen on lisääntynyt.

Mittauksen mukaan noin 70 prosenttia suomalaisista uskoo, että omilla kulutusvalinnoilla on vaikutusta ilmastonmuutoksen hillinnässä. Projektijohtaja Markus Terho kertoo, että Sitran hankkeissa näkyy, että minimalismi, vegaanisuus ja lentämisen välttely tai päästökompensointien maksaminen ovat yleistyneet.

Erilaisissa kyselyissä on nähty, että nuoret muuttavat aktiivisimmin elintapojaan. Tuoreessa mittauksessa alle 30-vuotiaat ovat suunnannäyttäjiä muiden kannustamisessa ekologisempiin elämäntapoihin ja uudenlaisen jakamistalouden harjoittajina.

Terho kertoo, että reilu vuosi tehty edelläkävijäkuluttajia käsittelevä tutkimus voi antaa osviittaa tulevasta.

– Kyselyn mukaan vain lisää ostamisen malli tulee väistymään, mutta ei ole arviota, milloin se tapahtuu. Esimerkiksi aiemmin yhdentyyppinen kuluttaja etsi täydellistä tuotetta itselleen, mutta nyt etsitään tuotetta, joka on täydellinen itselle ja maapallolle.

Nyt etsitään tuotetta, joka on täydellinen itselle ja maapallolle.

Sitran arjen valintoja mittaavissa kyselyissä 2017 ja 2019 on myös huomattu, että ihmisen tyytyväisyydellä elämään ja uskolla omien valintojen vaikutukseen on yhteys: ne, jotka kokevat elämänsä merkitykselliseksi, elävät myös kestävällä tavalla.

– Emme tiedä, onko ihminen ensin tyytyväinen ja sitten toimii kestävästi, vai luovatko kestävät tavat tyytyväisyyttä, Terho sanoo.

PIPSAN VINKIT Virkkaa tai ompele vanhoista tekstiileistä kestotalouspapereita, kestovanulappuja ja kestohevipusseja.

Uusiokäytä vanha lasipullo juomapulloksi.

Kysele tarvitsemiasi asioita tutuilta tai somessa. Ehdota vaihtokauppoja.

Kanna mukana esimerkiksi lasipurkkia ja käytä sitä take away -rasiana, juomalasina, kahvimukina tai biojäteastiana.

Käytä sitrusetikkaa huuhteluaineena tai yleispuhdistusaineena liottamalla sitrushedelmien kuoria etikassa vähintään kaksi viikkoa.

Kokeile Marseille-saippuaa! Sillä pesee kädet, hiukset, kehon, tahrat ja käsitiskit.

Kurkista roskiksiin ja roskalavoille, sieltä voi löytyä käyttökelpoisia tavaroita.

Korjaa vaatteita, kenkiä ja muita tavaroita, ennen kuin ostat uusia.

Vältä hävikkiä käyttämällä pilaantuvat ainekset smoothieihin, sosekeittoihin tai taikinoihin.

Käytä kaikki luovasti hyödyksi – tee korppujauhoja leipäpussin muruista, säästä kylpy- ja suihkuvedet vessan vetämiseen ja käytä biojätepussina kaupan pahvipakkauksia.

Ruokaan alle 200 euroa kuussa

Valkeiloiden periaatteena on käyttää kaikki hyödyksi. Helmikuussa he kokeilivat, pystyykö kolmihenkinen perhe syömään alle 200 eurolla kuukaudessa. Ja vastaus oli, että pystyy: käytetty summa oli 170,70 euroa.

Kymmenen kuukautta kestäneen ostolakon aikana Pipsa Valkeila on keksinyt uusia tapoja hankkia tarvikkeita. Hän esimerkiksi tekee pesuainetta ja kosmetiikkaa itse.

– Ei ostolakossa ole ollut oikeastaan mitään vaikeaa. Se on vain vaatinut ajatustyötä. Jos mietin, että tarvitsen jotakin, en enää ensimmäisenä ajattele, että menen kaupasta tai kirpputorilta ostamaan sen. Täytyy myös miettiä, onko tämä oikea tarve, vai vaan jokin halu.

Hän on kysellyt tavaroita tutuilta sekä laittanut pyyntöjä alueensa Facebook-ryhmään ja Instagram-tililleen. On vaatinut rohkeutta kertoa ihmisille, että on ostolakossa ja tarvitsee jotain. Mutta tarvittu tavara on aina löytynyt. Valkeila sai esimerkiksi polkupyörän lastenistuimen tutultaan, ja vastineeksi hän korjasi perheen lasten vaatteita.

– Olen tutustunut alueen lapsiperheisiin luontevammin. Tuntuu, että pääse heti syvemmälle, kun käy jonkun eteisessä hakemassa tavaraa. Tietää jo nimet ja missä toinen asuu. Se on kivaa ja tykkään siitä, haluan sellaista vielä lisää elämääni.

Säästäminen ulottuu kaikkeen kulutukseen, mutta terveydestä perheessä ei tingitä.

– Olen ykköstyypin diabeetikko, ja tuntuu kauhealta saada ihmisiltä viestejä, että lääkkeistä syntyvät roskavuoret ahdistavat. Mikä on vaihtoehto? Sekö, ettei hoida itseään ja voi huonosti? Ajattelen, että isoin asia, jota voin tehdä ympäristölle, on pitää itsestä huolta. Jos ei ole voimia, täytyy ensin hoitaa itsensä kuntoon, ja sen jälkeen jaksaa huolehtia muista asioista.

Somessa Pipsa Valkeilan hitti on puhdistukseen käytettävä sitrusetikka. Kuvassa myös ommeltuja kestotalouspapereita ja virkattuja kestovanulappuja. Valkeila käyttää niitä valuuttana vaihtokaupoissa. Tiia Heiskanen

Innostanut monia

Nyt kun Valkeila elää omantuntonsa mukaista elämää, hän haluaa vaikuttaa muihin. Hän on muun muassa vetänyt vegaanista kokkauskurssia ja järjestänyt hävikkiruokatapahtumaa. Lisäksi hän käyttää Instagramin ekotilinsä kehittämiseen yhä enemmän aikaa.

– On ollut yllättävää, miten paljon juttuni puhuttelevat ihmisiä. Yksi sanoi minulle, että hän on alkanut ajatella, että minun ansiostani hän voisikin saada lapsia. Ihan kauhea ajatus, että ihmiset eivät halua lisääntyä, koska ovat ahdistuneet ilmastonmuutoksesta.

Kielteistäkin palautetta tulee.

– Yritän korostaa, että tämä on meille hyvä tapa elää ja olemme todenneet tämän toimivan meillä, mutta se ei tarkoita, että se sopisi kaikille, Valkeila sanoo.

– Moni Instagram-tili lähtee syyllistämisestä, mutta itse pyrin positiiviseen lähtökohtaan.

Perhe pitää kiireettömästä ja kotiin keskittyvästä elämästä. Yrittäjänä Valkeila haluaa edetä rauhallisesti, eikä hänellä ole intoa ruveta markkinoimaan palveluitaan aktiivisesti.

– Elämme ihan naurettavan pienellä, eli emme tarvitse paljon tuloja.

Valkeila tiedostaa sen, että muutosta tarvitaan yksilöiden asenteiden ja kulutuksen lisäksi myös yhteiskunnan rakenteisiin. Perinteinen politiikka ei silti innosta häntä.

– Joskus mietin, että pitäisikö tsempata ja hakeutua jonnekin eduskuntaan, mutta ei se ole yhtään minua, niin miksi menisin väkisin. Onneksi niitäkin ihmisiä on.

Juttu on julkaistu alun perin heinäkuussa 2019.