Jos Paavo Väyrynen onnistuu keräämään 20 000 kannattajakorttia, hän kilpailee samoista äänistä Laura Huhtasaaren (ps.) kanssa.

Suomi virittäytyy presidentinvaalitaistoon, josta onkin muodostumassa paljon kiinnostavampi kuin joidenkin sanomalehtien tylsät pääkirjoitukset ovat ennustaneet.

Toki sellainen kannunvalaja saattaisi itsensä naurunalaiseksi, joka sanoisi, että istuva presidentti Sauli Niinistö ei yllä ensi tammikuun 28. päivän äänestyksessä toiselle kierrokselle.

On yhä myös mahdollista, että Niinistö hoitaa kisan jo ensimmäisellä kierroksella yli 50 prosentin kannatuksella. Se olisi historian valossa uutta, sillä siihen eivät yltäneet aikoinaan edes suuret kansansuosikit Mauno Koivisto ja Tarja Halonen, kuten politiikan tutkija Erkka Railo on muistuttanut.

Kakkospaikan tavoittelijat on nyt pääasiallisesti nimetty. He ovat: Tuula Haatainen (sd.), Laura Huhtasaari (ps.), Merja Kyllönen (vas.), Pekka Haavisto (vihr.), Nils Torvalds (r.) ja Matti Vanhanen (kesk.).

Aivan omaa peliään pelaa keskustajohdosta irtautunut Paavo Väyrynen, joka yrittää kavereineen kerätä 20 000 kannattajakorttia, jotta pääsisi ehdolle.

Kristillisdemokraatit tekivät oman ratkaisunsa ja päättivät loppukesästä asettua Sauli Niinistön taakse. Kokoomuslaiset ovat luonnollisesti samoilla linjoilla, vaikka istuva presidentti ei tällä kertaa olekaan kisassa puolueen jäsenenä, vaan oman ”avoimen ja sitoutumattoman kansanliikkeensä” ehdokkaana.

Myös perussuomalaista eronneen sinisen ryhmän näkyvät hahmot ovat Niinistön uudelleenvalinnan takana.

Gallupeja on tehty jo jokunen ja kaikki ne ovat tähän mennessä puhuneet sen puolesta, että Niinistö valittaisiin suoraan. Vihreiden Haavisto on ilmeisesti viime vaalien loppukilpailupaikan vuoksi ollut gallupeissa muita kakkospaikan tavoittelijoita selvästi edellä. Lisäpotkua hänen taakseen tuo vihreiden hyvä lento tämän vuoden puoluegallupeissa.

Nyt ei kuitenkaan pelata samaa presidenttipeliä kuin vaaleissa 2012. Viimeksi ei osattu pelätä edes Venäjää puhumattakaan terrorismin rantautumisesta Suomeen.

Vaikka moni ehdokas haluaisi varmasti keskustella jostain ihan muusta, on päällimmäiseksi noussut kansalaisten turvallisuus, jota Eurooppaa piinannut radikaali-islamistinen terrorismi on horjuttanut. Samaan aikaan äärioikeiston liikehdintä on lisääntynyt.

Näissä tunnelmissa kiinnostus kohdistunee Niinistön ohella näiden vaalien vastakohtiin. Huhtasaari esitteli jo viime torstaina eduskunnassa taktisesti harkittua puhetta ”islamisaatio-ilmiöstä”, joka on perinteisen poliittisen korrektiuden tuolla puolen olevaa retoriikkaa Suomessa. Vihreistä ja hallituksen piiristä puhe sai osakseen kovaa arvostelua heti tuoreeltaan.

Tämä enteilee aivan uudenlaista keskustelua presidentinvaaleihin, sillä nyt pelataan peloilla, jopa uskontouhkakuvilla. Islamin uhkana näkevä Huhtasaari on pelannut muutenkin eri peliä kuin muut ehdokkaat sellaisilla Vladimir Putinin Venäjää ymmärtävillä kommenteillaan kuin ”Venäjällä pelottelua käytetään aseena, ettei Suomella olisi muuta vaihtoehtoa kuin EU-jäsenyys”.

Huhtasaaren etu presidenttikisassa on se, että hänellä on ehkä mahdollisuus kerätä yksin niitä laitimmaisia ääniä, joita Niinistön oikealta puolelta tipahtaa. Presidentti pyrkii omalla kampanjallaan epäilemättä siihen, että tuo määrä olisi mahdollisimman pieni.

Niinistön vasemmalle puolelle tipahtavia ääniä poimii sen sijaan iso joukko: Haaviston lisäksi Haatainen, Kyllönen, Torvalds ja Vanhanen.

Jos poliittinen vasemmisto ja vasen keskikenttä olisi pelannut kannaltaan kaukaa viisaasti, se olisi yhdistänyt voimansa ajoissa yhden ehdokkaan taakse. Tuo ehdokas olisi voinut ratsastaa Sauli Niinistön jälkeen kirkkaasti kakkoseksi puhtaasti Laura Huhtasaaren vastavoimana.

Niin viherkeskustavasemmisto ei ole tehnyt, mikä tarjoaa Huhtasaarelle teoreettisen mahdollisuuden yltää kakkoseksi ja päästä toiselle kierrokselle Niinistöä vastaan. Jos sellainen ylipäätään tulee.

Viime presidentinvaalien outo lintu oli Väyrynen, silloin vielä keskustan virallisena ehdokkaana. Nyt tuota roolia asetellaan nyky-Väyrysen tavoin euroeroa kannattavalle, rajoja sulkevalle ja Venäjään ymmärtävästi suhtautuvalle Huhtasaarelle. Väyrysen leirissä puhutaan tosin puolueettomuuspolitikasta, ei Venäjän ymmärtämisestä.

Mutta koko kisaan voi tulla myös toisenlainen käänne.

Jos Väyrysen kampanja onnistuu kannattajakorttiensa keräämisessä 12. joulukuuta mennessä ja hän pääsee ehdolle, on lähes jokainen hänen saamansa ääni Huhtasaarelta pois. Silloin perussuomalaisen pelistä tulisi vaikea.

Väyrysen kortteja on nyt kasassa kampanjan mukaan ”nelinumeroinen luku”, eli viisinumeroiseen 20 000:een on vielä matkaa. Erikokoisia tilaisuuksia on jäljellä vielä kolmisen sataa, ja uskoa onnistumiseen on.

Blogissaan Väyrynen on aloittanut jo pelin Huhtasaarta vastaan syyttämällä tätä pettämisestä euro-kansanäänestysasiassa.

Kirjoittaja on Uuden Suome päätoimittaja.