Uusi kirja väittää, että ”Pirkkalan moniste” oli vain osa suunniteltua koulukumousta.

41 vuotta sitten Suomen opetusmaailmaa ravisti skandaali, jonka käynnisti kansanedustaja Kullervo Rainion (kok) tehty kirjallinen kysymys eduskunnassa. Se koski Pirkkalan peruskoulun viidennen luokan opetuksessa käytettyä marxilais-leniniläis-henkistä monistetta.

Historioitsija, tohtori Jari Leskinen väittää uudessa kirjassa Kohti sosialismia! – Pirkkalan peruskoulun marxilainen kokeilu 1973–1975 (Siltala), että todellisuudessa oli kyse paljon suuremmasta hankkeesta, joka oli tarkoitus vuoteen 1980 mennessä laajentaa kaikkiin suomalaisiin peruskouluihin. Näin oppilaat olisi kasvatettu vasemmistolaisiksi ja heidän äänillään myöhemmin muutettu suomalaista yhteiskuntajärjestelmää. Kokeilun käytännön toimia ohjasi Tampereen yliopiston psykologian laitoksen tutkimusryhmä PETO (peruskoulun toimivan opetussuunnitelman projekti).

Ekaluokkalaisille esitettiin marxilaista opetusta tukevia kuvatehtäviä. Tässä rikas istuu ruokapöydässä ja lukee ruokarukousta taivaaseen katsellen. Hänen takanaan on nälkäisten ihmisten joukko. Oppilaille esitettiin kysymys: Mitä tämä kuva mielestäsi tarkoittaa?­

”Rikkaat syömässä, köyhät odottamassa surkeina ruokaa”. Pirkkalan peruskoulun lasten piirrokset pysäyttävät.­

Pirkkalan esikokeilussa maaliskuussa 1973 annetun opetuksen perusteella oppilaat piirsivät kapitalistimaiden aiheuttamasta väkivallasta kehitysmaissa.­

Leskisen mukaan kokeilu oli laajempi kuin on tiedetty. Se ei koskenut vain viidennen luokan oppilaita ja pelkkää historian opetusta. Marxilais-sävyistä opetusta annettiin kansalaistaidossa ja maantiedossa viidesluokkalaisille. Yhdeksäsluokkalaiset olivat myös osana kokeilua. Ensimmäisellä luokalla taas opetettiin marxilaisuutta ympäristöopin varjolla. Leskinen rinnastaa opetusta aivopesuun.

– Ulf Sundqvist ja Eero Aho ovat aina puhuneet siitä, että oppilaita olisi ollut 50–60, kun tässä oli tuhat. Ja muitakin oppiaineita kuin historia, Leskinen sanoo.

Hankkeen pariviikkoinen esitutkimus psykologisine testeineen toteutettiin vuonna 1973 ja varsinainen kokeilu oli vauhdissa lukuvuonna 1974–1975. Leskinen rinnastaa sen menetelmät aivopesuun useaan otteeseen. Leskisen mukaan sitä olisi jatkettu vuoteen 1978 asti ilman kohua. Hänen mukaansa hanke oli kouluhallituksen ”kallein projekti”. Vuonna 1975 sen jatkoa varten oli ehditty myöntää 80 000 markkaa.

Jari Leskinen kirjoittaa suuresta suunnitelmasta koko suomalaisen yhteiskunnan kaappaamiseksi koululaitoksen kautta.­

Vasemmistodemarien salainen hanke

Sundqvist oli kokeilun aikana opetusministeri ja Aho kouluhallituksen pääjohtaja. Kummatkin ovat demareita. Sundqvist oli myöhemmin puolueen puheenjohtajakin ja Aho virassaan 1990-luvulle asti. Leskinen laskee, että he kuuluivat 1970-luvulla puolueen sosialistisiipeen.

– Tarkoitus oli, että oppilaat saavat työväenluokan eli marxilaista maailmankatsomusta sisältävää opetusta. Vuonna 1980 tämä olisi siirretty koskemaan kaikkia kouluja, Leskinen sanoo.

Ohjelmaan kuului myös oppikirjatuotannon valtiollistaminen.

– Heidän tavoitteenaan oli sosialistinen Suomen tasavalta kouluopetuksen kautta.

5. luokan opetusmonisteessa oppilaiden piti täyttää puuttuvat ihmiskunnan kehitysvaiheet kohti sosialismia.­

Leskisen mukaan hanke oli nimenomaan Sdp:n sosialistisiiven, kommunistit eivät olleet mukana. Heidän tavoitteensa kyllä olivat samat.

– Tämä haluttiin pitää aivan pienen ryhmän johdossa ja käsissä.

Mukana olleista demarivirkamiehistä Leskinen nostaa Pentti Arajärven, joka oli nuorempana esittelijänä junailemassa rahaa projektiin muiden hankkeiden kustannuksella.

Leskisen mukaan opettajat suhtautuivat heille annettuun materiaalin eri tavoin. Pari kieltäytyi, pari oli innoissaan, muutama teki työnsä, kun käsky oli saatu ”vastuuviranomaiselta”.

Kansainvälinen kohu

Kohu huhtikuussa 1975 osui pahaan paikkaan, sillä Suomeen oli odotettiin juuri Etyk-kokousta. Uutiset levisivät ulkomaille. Viranomaiset pallottelivat asiaa. Leskisen mukaan syntipukiksi otettiin yksi juuri valmistunut assistentti, joka oli vain kirjoittanut monisteen ”ohjeiden mukaan”.

Oikeuskansleri Risto Leskinen määräsi asiasta tutkinnan, jossa asianomaisia kuulusteltiin. Tohtori Jari Leskinen on nyt ensimmäisenä tutustunut niiden pöytäkirjoihin oikeuskanslerin arkistossa.

– Se oli todellinen kultakaivos!, hän sanoo.

Jari Leskinen työskentelee ”siviilivirassa” keskusrikospoliisissa ja pitää kuulusteluja hyvin toimitettuina.

– Mutta se oli poliittisesti rajattu.

Leskisen mukaan tutkimuksessa huomioitiin vain historian opetus viidennellä luokalla. Muista oppiaineista ja luokkatasoista ei kysytty. Jos joku erehtyi niistä puhumaan, se sivuutettiin.

– Tulkintani on, että haluttiin rajata tulipaloa ja kohua.

Oikeuskanslerin tutkimus ei johtanut toimiin kenenkään kohdalla. Leskisen mukaan kohun käynnistänyt Kullervo Rainio yritti tehdä uutta kysymystä eduskunnassa, mutta opetusministeri Sundqvist ei joutunut siihen vastaamaan, koska eduskunta hajotettiin ja hallitus vaihtui.

”Aivan ufo juttu”

Ulf Sundqvist kiistää, että olisi ollut mukana hankkeessa, jolla olisi ollut tarkoitus muuttaa koko yhteiskuntajärjestys koululaitoksen kautta.

– Kuulostaa aika ufolta. Onko tämä ylipäätään tästä maailmasta?, Sundqvist sanoo.

– Hurjia väitteitä. On muistettava millaisessa yhteiskunnassa silloin elettiin. Oli täysi työ viedä peruskoulu-uudistus läpi lakien ja asetusten mukaan. Se oli minun vastuullani.

Sundqvist sanoo, että hänellä ei ole ”substanssitietoa” Pirkkalan projektista.

– Silloin ja nyt vielä vähemmän minulla oli käytännön tietoa mitä kentällä kokeiluprojektissa tapahtui. Kokeilutoimintaa harjoitettiin laidasta laitaan.

Sundqvist sanoo olleensa armeijassa, kun päätös kokeilusta tehtiin. Tämä johtuu siitä, että hän oli aikoinaan 27-vuotiaana nuorin suomalainen ministeri. Sundqvist suoritti kesken ministerikauden asevelvollisuuden.

– Päätöksen allekirjoitti Marjatta Väänänen.

Keskustalainen Väänänen oli tuolloin toinen opetusministeri. Leskinen väittää kirjassaan, että tällä ei olisi tietoa kokeilun sisällöstä.

Sundqvist kiistää, että hanke oli tarkoitus levittää kaikkiin Suomen kouluihin vuoteen 1980.

– Minun ymmärtääkseni ei ollut mitään tällaisia ajatuksia.

”Tutkittiin perusteellisesti”

Kouluhallituksen entinen pääjohtaja Erkki Aho pitää Leskisen perusväitettä laajasta hankkeesta koululaitoksen ja yhteiskunnan muuttamisesta ”uskomattomana”.

– Ei todellakaan. En ymmärrä mistä hän on tällaista ottanut, Aho sanoo.

– Asiahan tutkittiin ja selvitettiin tarkkaan.

Itse kokeilu oli laajempi kuin vain viidennen luokan historiaopetus, jolle jaetusta monisteesta kohu nousi. Aho kuitenkin kiistää, että tarkoitus olisi ollut kehittää Pirkkalan pohjalta kaikkia Suomen kouluja koskeva uudistus vuoteen 1980 mennessä. Hänen mukaansa kokeilun operatiivinen ohjaus oli Tampereen yliopiston harteilla ja sitä johti professori Tapani Nummenmaa.

– Sitä mitä niissä piireissä on puhuttu, en tiedä. Mutta kouluhallituksen kokeilusuunnitelmaan ei tällaista sisältynyt.

Hänen mukaansa monisteen, josta kohu nousi teki yksi Tampereen PETO-tutkimusryhmän jäsenistä. Leskisen mukaan tästä vain tehtiin syntipukki.

– Aikamoisen salaliittoteorian hän on onnistunut kehittämään, Aho sanoo.

Ahon mukaan koulukirjatuotannon valtiollistamisen tapaisista hankkeista saattoi jotain olla tuon ajan vasemmistopuolueiden puolueohjelmissa, mutta ei koulutusviranomaisten suunnitelmissa.

Ahon mielestä asia selvitettiin aikoinaan perusteellisesti oikeuskanslerin toimesta. Kirjassa Leskinen kiinnittää huomiota Ahon hiljaisuuteen oikeuskanslerin viraston kuulusteluissa.

– Annoin mahdollisimman asialliset vastauksen, mutta jos tietoa ole, ei voi vastata kuin ”että en tiedä”.

Aho muistelee kuulustelua ”kafkamaisena kokemuksena”. Leskisen mielestä oikeuskanslerin tutkimusta rajoitettiin skandaalin pelosta.

– Oikeuskansleri tekee omat ratkaisunsa, Aho sanoo.

”En tehnyt mitään kummallista”

Professori Pentti Arajärvi työskenteli 1970-luvun alussa nuorempana hallitussihteerinä opetusministeriössä. Leskisen mukaan hän toimi myös asiantuntijana kouluhallituksen Pirkkalan kokeilua ohjaavassa ryhmässä. Leskisen mukana Arajärvi ohjasi kokeiluun rahoitusta muiden projektien kustannuksella.

– Ei minulla tuollaista muistikuvaa ole, Arajärvi sanoo.

– Esittelin sen tutkimushankeen ja muutkin ihan sen mukaan kuin tehtäviini kuului. En muista saaneeni erityistä ohjausta mistään tai tehneeni mitään kummallista.

Arajärvi sanoo, että kokeilu varmasti oli ”rahamäärässä iso hanke”.

– En muista mitä muita hankkeita silloin oli menossa.

Arajärvi muistaa kerran käyneensä Pirkkalassa kokeilun aikana.

– Sisällöllisesti se oli heppoisaa puuhaa. Tuntui, että oppimateriaalia olisi pitänyt tehdä erilaisilla voimavaroilla ja ehkä tekijöilläkin, jotta se olisi täysipainoista.

Arajärven mielestä Leskisen kuvaus ”kumoushankkeesta” ei kuulosta tavalta, jolla sosiaalidemokraatit toimivat.

– Jos oikein muistan, siellä taisivat olla enemmän taistolaiset liikkeellä.

Leskisen mielestä kyse oli nimenomaan vasemmistodemarien hankkeesta.

– Minun mielikuvani on erilainen kuin hänen käsityksensä, Arajärvi sanoo.

Oheisella videolla tutkija Leskinen kertoo kirjastaan ISTV:n studiossa.