Prevladava pogrešan pristup da se turistički promet sagledava samo kroz sezonu, a ne kroz cijelu godinu, kaže nam izv. prof. dr. sc. Smiljana Pivčević, pročelnica Katedre za turizam i gospodarstvo Ekonomskog fakulteta u Splitu, s kojom smo razgovarali o sezoni i najavama da će biti lošija.

Smatra da se situacija dramatizira – nikakve osjetnije, a kamoli tektonske učinke prazni kreveti neće imati za većinu građana. To će se, nažalost, odraziti na određeni broj ulagača kojima se investicije neće vratiti tempom kojim su planirali, ali – svako ulaganje je rizik.

– Sezonalnost je jedna od ključnih boljki našeg turizma: na apsolutnom smo vrhu zemalja EU-a s više od 80 posto noćenja ostvarenih ljeti. Većina naših destinacija tada je preopterećena, infrastruktura prenapregnuta, svuda su gužve, a imamo i ekološku degradaciju okoliša. Struka je odavno suglasna da prostor za rast treba tražiti u ostatku godine, posebice u predsezoni i posezoni, a to se i događa. Prazni kapaciteti nas ne iznenađuju jer ponuda raste brže. Turistički kolač svake je godine veći, ali se i dijeli na sve veći broj kriški (kreveta). Struka je upozoravala na to. Važniji su od dolazaka i noćenja financijski pokazatelji i turistička potrošnja.

Jaja u košari

Je li dobro što se Hrvatska toliko orijentirala na turizam, što ima gotovo 20 posto udjela u BDP-u?

– Po nedavno objavljenoj Satelitskoj turističkoj bilanci RH za 2016., izravni udio turizma u BDP-u iznosi 11,4 posto, dok je ukupni doprinos, koji uključuje i efekte u djelatnostima koje opskrbljuju turistički sektor, procijenjen na 16,9 posto. World Travel and Tourism Council navodi kako je ukupni učinak turizma u 2018. visokih 24,9 posto BDP-a.

Svaki student druge godine ekonomije reći će vam kako "stavljanje svih jaja u jednu košaru" nije dobro ni poželjno. Posebno u turizmu, jer potražnja brzo opada u slučaju prirodnih kataklizmi, terorizma, rata, previranja, ekonomske krize...

Hoće li smanjenje PDV-a utjecati na podizanje plaća radnika u turizmu i investicije u višu kvalitetu sadržaja i usluga, kako najavljuju poslodavci iz ovog sektora?

– Iskreno se nadam da hoće, jer je to nužno za konkurentnost sektora. Ugostitelji su, očekivano, negodovali na povećanje stope 2017. i opravdano su navodili kako je PDV u ugostiteljstvu kod nas među najvišima u Europi te najviši na Mediteranu. Sve glasnije zahtijevaju smanjenje presije, navodeći kao ključni razlog nemogućnost povećanja plaća i deficit radne snage. Ovim smanjenjem dobivaju traženi manevarski prostor za obećan i potreban rast plaća i investicija. Sada su na potezu i pod povećalom javnosti.

Ovih je dana predstavljeno istraživanje Instituta za turizam koje navodi da je u mjestima s naglim turističkim rastom zabilježen pad upisa na fakultete od osam posto u odnosu na ostale. Ispada da će ljudi postajati uslužni sezonski radnici ili se iseljavati, pa se nameće pitanje hoće li uskoro neki studiji postati suvišni u turističkim središtima...

– Iskreno me raduje objava znanstvenih istraživanja u kojima se turizam i kritički sagledava. Konkretno istraživanje empirijski potvrđuje da relativno visoka lokacijska turistička renta usmjerava ulaganja u nekretnine na štetu znanja i vještina. Ne mislim da će fakulteti postajati suvišni, ali vraćamo se na bitnu stvar – ne smijemo se u tolikoj mjeri oslanjati na jednu djelatnost. Na akterima je javne uprave da usmjeravaju razvoj u optimalnom smjeru, na struci da ih savjetuje – što Splitsko sveučilište upravo radi izradom Strategije grada Splita – a na javnosti i medijima da "pritišću". Puno je važnije pitanje kamo nas ovo sve zajedno vodi kad znamo da je upravo razvijeni ljudski kapital jedan od ključnih faktora potrebnog gospodarskog rasta.

Suživot je nužan

Turizam donosi i rentijersko ponašanje, rast cijena stanova i ostalih cijena, zagušenost javnih prostora turističkim sadržajima, kao u Splitu... Turizam mijenja gradove i živote građana koji ne ovise o turizmu. Je li moguć suživot?

– Suživot je nužan, inače imamo konflikt, pa i prosvjede stanovništva protiv turizma, koje smo vidjeli u Barceloni i Veneciji. Sve je pitanje mjere, a ono se postavlja tek onda kad se mjera prijeđe. To je posljednjih godina prepoznato globalno kao fenomen overturizma, koji posebno pogađa gradove. Oni koji su došli do te faze (Venecija, Barcelona, Rim, Amsterdam, Dubrovnik...) poduzimaju različite mjere kako bi broj turista doveli na prihvatljivu razinu: povećanje poreza na smještaj, uvođenje taksi za goste s kruzera, ograničenje broja kruzera i turista na njima, zabrana gradnje hotela i suvenirnica, zabrana otvaranja restorana u nekim zonama, ograničenje rasta smještaja na rezervacijskim platformama, limitiranje dana rada u privatnom smještaju, disperzija turističkih tokova i dolazaka, disperzija kalendara manifestacija, te – recentni primjer Amsterdama – prestanak promocije.

Znači, ipak ima lijeka?

– Stručnjaci se slažu da nema općeg lijeka, svaka destinacija mora ga "složiti" sama. Jasno je kako su ključni akteri na koje treba djelovati – u slučaju Splita još uvijek preventivno – oni koji dovode turiste (zračne kompanije, kruzeri) i segment smještaja. Ključno je konačno s fokusa na promociju krenuti prema upravljanju destinacijom i njezinim razvojem. To je iznimno zahtjevan proces jer traži suradnju i konsenzus vrlo heterogenih dionika – javnih tijela, poduzetnika u turizmu i povezanim djelatnostima, građana, te zahtjeva turističke potražnje. Ali spomenuti primjeri potvrđuju da je takav zaokret nužan, posebice što je recentna analiza overturizma u EU-u pokazala visok rizik za cijelu jadransku Hrvatsku. Iskreno se nadam kako će u spomenutoj splitskoj strategiji mnogi ovdje spomenuti elementi biti integrirani.

Kakva je turistička budućnost Dalmacije? – Sve prognoze govore da će turizam i dalje rasti globalno, a Mediteran će i dalje biti među najposjećenijim subregijama svijeta. Pitanje je u kojoj ćemo mjeri takvu poziciju kapitalizirati. Mislim da će na to ponajviše utjecati naš odnos i djelovanje prema prostoru, resursima (uključujući ljudske), okolišu i infrastrukturi – nastavi li se njihovo daljnje bespoštedno trošenje, postat ćemo jeftina, niskokvalitetna destinacija s niskom razinom prinosa od turizma. Osvijestimo li se, počnemo li mudro i promišljeno usmjeravati razvoj i koristiti prostor, ojačamo li druge djelatnosti te ih plasiramo kroz turizam (poljoprivredu, IT sektor, proizvođačke djelatnosti, znanost, medicinu, kulturu i kreativni sektor…), možemo biti itekako poželjan prostor za život te visokokvalitetna, održiva turistička destinacija.