Idag är det inte ens jag själv som tagit bilden, utan Jonas som fotograferade Milton då han var mitt i sitt första epileptiska anfall.

I haven’t taken today’s photo. It’s my co-worker Jonas who photographed Milton and I when Milton suffered his first ever epileptic seizure. All the text below is a description of what happened so I’ll have a note of what went on.

Jag skriver detta för att ha som minnesanteckning senare om det skulle behövas någon gång. Cirka 16:05 kom Milton och vinglade som om han var full. Han hade problem att hålla balansen och föll nästan flera gånger. Efter en stund av små skakningar kräktes han. Så här långt liknade det något som hände hemma för några veckor sen, då han också såg ut att vara berusad, flåsade och kräktes. Den gången slutade det där och han verkade må bra efteråt.

Idag fortsatte han att verka spak men gick inte vingligt efter att ha kräkts, men då vi var i hallen på väg ut började han spänna kroppen och fick sen vad jag upplevde vara ett epileptiskt anfall där han inte var kontaktbar, skakade och vred den spända kroppen i cirka tre minuter innan det gick över och han ”kom tillbaka”. Sen flåsade han en stund och var som vanligt. Under resten av kvällen har han inte visat några tecken på konstigheter. Milton höll sig på benen större delen av anfallet men då hjälpte jag till också. Svårt att säga om han hade trillat omkull annars, vilket verkar vara det normala.

Jag ringde Agrias telefonveterinär och pratade med Torsten (Möller?) som sa att det inte går att göra så mycket efter bara ett anfall utan om jag går till veterinär imorgon så hittar de förmodligen inget. Om anfallen kommer oftare kan medicinering vara aktuell, men det finns hundar som har anfall utan att ta medicin alls. Han var bra att prata med och har själv en hund med epilepsi. Där kan han ofta se upp till ett dygn innan om ett anfall är på gång, genom förändrat beteende hos hunden.

Nu är det inte så mycket mer att göra förutom att se om/när Milton råkar ut för nya anfall och hur de i så fall artar sig.