Kurdiska myndigheter i Irak gav under fredagen beskedet att barnen får föras från flyktinglägret al-Hol i Syrien till Sveriges konsulat i staden Erbil i Irak. Naturligtvis en fantastisk nyhet för barnens morfar Patricio Galves och barnens mormor, som tidigare anslöt sig till IS men sedan flera år är åter i Sverige. Men. De riktigt intressanta frågorna är det ingen som ställer. Vem, och vilka, är det som givit en hjälpande hand så här långt?

Artikeln som ljudfil:



– Det känns underbart. Det är en enorm lättnad, säger Skråmos barns morfar till TV4.

Han säger att barnen kommer att läggas in på ett privat sjukhus när de anlänt till Erbil.

– De här barnen har lidit fruktansvärda förhållanden och behöver mycket psykiskt stöd, säger han på plats i Erbil.

Omkring 60 till 80 barn med svensk anknytning tros befinna sig i lägret och frågan hur situationen för barn till IS-anslutna ska lösas har varit omdebatterad. Utrikesdepartementet kan inte kommentera uppgifterna om att barnen kan få lämna lägret.

– Vi kommenterar aldrig enskilda fall. Den dialogen för vi med anhöriga, säger Lina Eidmark, vid UD:s presstjänst till TT.

Att Utrikesdepartementet har en roll i evakueringen av initialt Michael och Amanda Skråmos efterlevande sju barn bör bedömas som sannolikt med tanke på hur UD formulerar sitt svar. Men vare sig SVT, DN eller nu TV4 har ställt ett par avgörande frågor till Patricio Galves. Innan Galves reste från Sverige var han i kontakt med delar av den kurdiska diasporan och försökte via dem få hjälp att ta sig till al Hol-lägrena men nekades stöd. Inte heller har han, enligt Ledarsidorna.se källor fått något stöd med vare sig finansiering eller logistik från det att han för drygt en vecka sedan landade i Erbil av myndigheterna i de autonoma kurdiska delarna av Irak dit han nu skall föra sina barnbarn.

Högt uppsatta chefstjänstemän vid de kurdiska myndigheterna i Erbil samt i den kurdiska autonoma zonen i Irak som Ledarsidorna.se varit i kontakt med under hela veckan samt under fredagseftermiddagen uppger att de inte på något sätt har varit inblandade i Patricio Galves resa till al Hol. Han måste, menar de som känner regionen och området, fått stöd av någon annan av de spelare som har något att vinna på publicitet och evakuering av just barnen Skråmo.

Detta område präglas av att vara en krigszon sedan decennier tillbaka. Ingen gör något åt någon utan att ha något att vinna på det.

Bara att passera gränsen mellan Irak och de kurdockuperade delarna av Syrien innebär en kostnad om 200 USD, exklusive kostnader för bil med tolk och chaufför. Galves kör med en sannolikhet gränsande till visshet inte bil själv i dessa områden med hjälp av Google – maps. En rimlig dygnskostnad för Patricio Galves ligger gott och väl på över 300 USD för tolk, chaufför, boende och mat. Bara till sig själv. Skall han sedan själv finansiera för sju mer eller mindre svårt sjuka minderåriga barn och deras sjukhusvård kan beloppet med viss sannolikhet femdubblas.

Det är inte ointressant, till och med av ett bredare allmänintresse, om vem som finansierat resa och uppehälle samt svarat för all den logistik som krävts och som kommer krävas för att transportera barnen Skråmo till Erbil. Att Sverige nu tar vid i ansvaret för kostnaderna är inte uteslutet men vem har betalat för dessa så här långt?

Och varför ställs inga frågor till Patricio Galves om hur, och med vems hjälp, han tog sig till Al Hol från första början? Vad är det som är så brännhett? Eller är alla svenska journalister marinerade i känslosås?

Vems hand är det som vilar över hela händelseförloppet? Med svaret på den frågan så får vi även veta om vems, eller vilkas, ärenden som UD nu löper.