Regeringen har nu förändrat sin migrationspolicy så att Sverige framgent enbart ska eftersträva att göra det minimala som krävs enligt internationella konventioner. Det är ett välkommet besked, men på grund av deras egna tidigare agerande riskerar det att inte vara nog. Det är Socialdemokraterna som, tillsammans med de liberala krafterna, skapat den kris vi nu genomlever.

Sverige har aldrig haft kapaciteten att kunna erbjuda alla med asylskäl skydd. Våra generösa asylpolitik har varit beroende av hotet från Medelhavets höga vågor och andra länders taggtråd för att vi ska kunna infria dem till de som trots dessa hinder tagit sig hit. Alltför länge har hyckleriet fått fortsätta och nu synliggörs skenheligheten som legat till grunden för svensk asylpolitik. När EU:s yttre gränskontroll nu fallerar blir det uppenbart för alla att se hur vänsterns självgodhet varit beroende av andra medlemsstaters restriktiva linje.

Vänstern har kunnat spela god därför andra gjort deras smutsjobb.





Förra sommaren skrev jag på DN Debatt att vi närmade oss gränsen för vår mottagningskapacitet. Då riktades en uppmaning till de politiska partierna att föreslå åtgärder som skulle hindra att så blev fallet.

Från rödgrönt och liberalt håll möttes jag då av en vägg av avsky. Socialdemokrater påstod att framförandet av denna åsikt var på gränsen till fascism. På min fråga om det fanns någon gräns för hur många asylsökande Sverige kan ta emot var det enhälliga svaret: Nej.

Att jag hade rätt är nu bevisat på varje punkt. Statsministern säger nu att vi drastiskt behöver minska mottagandet till Sverige och samtliga av de åtgärder som jag tidigt föreslog ser ut att träda i kraft, om än tidigast nästa vår.

Hade vi för ett år sedan svängt in på en annan väg hade vi kunnat undvika att hamna i den systemkollaps vi nu bevittnar. Vårt land hade varit tryggare, vår välfärd robust, vi hade kunnat fortsätta hjälpa de mest störst behov och vi hade kunnat säkra den sociala sammanhållningen. Tyvärr står vi nu inför fullbordat faktum.

De moderata insatser som förra sommaren hade kunnat hejda denna händelseutveckling inom ramen för EU:s regelverk är i dag inte nog för att möta utmaningarna. Tyvärr ser nuvarande asylsystem inte ut att kunna upprätthållas överhuvudtaget - på grund av senfärdigheten, naiviteten och åsiktshegemonin har våra handlingsalternativ blivit obefintliga.

Sverige måste återta kontrollen över migrationsströmmarna genom att rättsligt pröva även de metoder som det råder juridisk oenighet kring huruvida de kan användas. Danmark och andra EU-länder har en skyldighet att registrera de som reser genom landet, och de asylsökande har ett ansvar för att söka asyl i de länder som passeras.

Därför bör Sverige vid gränsen hindra asylsökande ifrån att inresa från andra medlemsstater. I praktiken tillfälligt stänga gränserna för asylsökande.

Självfallet blir det enbart en temporär lösning. Nu belyses behovet av reformera hela asylsystemet. Det finns i dag inte några lagliga vägar för att söka asyl i EU och enligt EU:s regelverk ska Sverige egentligen aldrig behöva ta emot några asylsökande alls.

Vår gräns går nämligen enbart till andra Schengenländer och därför är vi är i princip aldrig första mottagarlandet. Att påstå att allt skulle bli bra om vi bara följde EU:s regelverk är detsamma som att påstå att Sverige inte ska ta emot några asylsökande.

På kort sikt är vår enda chans att hantera situationen att stoppa möjligheterna att ta sig till Sverige, men på längre sikt behöver vi förändra hur vi erbjuder skydd. De internationella konventionerna är utformade efter en helt annan verklighet än dagens. Asylrätten bör formuleras om för att matcha dess ursprungliga syfte att få skydd från hot och förföljelse - inte att få bosätta sig i vilket land man vill.

Inom ramen för det europeiska samarbetet bör vi med hjälp av generösa kvoter erbjuda lagliga vägar, via UNHCR:s flyktingläger, till de som är i störst behov av vidarebosättning. På sätt och vis ett kraftigt utökat kvotflyktingsystem som ersätter dagens asylmottagning.

Vi har aldrig kunnat rädda alla. Låt oss nu säkerställa att vi erbjuder en räddning och säker flykt till de som behöver det mest.

Sara Skyttedal

Förbundsordförande för Kristdemokratiska ungdomsförbundet (KDU)