I varje enskilt huvud går att producera precis hur många fördomar som helst. Är det ett problem? Nej, det är det inte. Det är människans handlingar som dömer henne, och det finns lagar och regler för när en handling baserad på negativa fördomar går över gränsen. Man får inte hota och trakassera. Man får inte hetsa mot folkgrupper. Man får inte diskriminera vid anställning (fast man får ange preferenser, exempelvis ”kvinnliga sökande” eller ”sökanden med utländsk bakgrund” och därigenom förklara vilka man motsatt inte vill anställa).

Äger en människa rätt att definiera sig själv? Som filosofisk tanke måste svaret vara ja, men i praktiken tycks detta vara en rättighet som återkommande åsidosätts. För alla bär ju på ytliga eller djupare fördomar som riskerar att påverka våra omdömen om andra. Även om begreppet fördom oftast används i negativ bemärkelse, finns ju, nota bene, både positiva, negativa, korrekta och felaktiga fördomar.