Öppet brev till Sveriges Radio

Hej Sveriges Radio!

I mitt twitterflöde blev jag i går uppmärksammad på en händelse på ett Timbro-seminarium med anledning av rapporten "Medieskuggans dunkla vrår" av religionshistoriker Eli Göndör. Seminariet handlade egentligen om hur SR rapporterat i Mellanöstern före "den arabiska våren", men det som fångade min uppmärksamhet utspelade sig 50.50 in i sändningen som kan ses här.

Den som tar ordet i publikens frågestund är en person med flera år på Sveriges Radio. Hon inleder med att beskriva sin bakgrund och att hon upplevde en stark vänsterorientering på Konflikts redaktion.

– Jag valde faktiskt inte att jobba där för att jag orkade inte sitta och lyssna på deras (medarbetarnas åsikter, min anm.) om Israel, judar och konflikten i Mellanöstern. Det var skitjobbigt för mig som judinna att sitta där och höra vad de sade.

Jag vill nu understryka att jag inte har träffat personen, men utifrån att ha jobbat tio år på Sveriges Radios systerföretag SVT och på redaktioner som haft 6 kap. 1§ i Radio & TV-lagen som en levande redaktionell diskussion (trots att den handlar om hela företaget) så studsade jag till (för er som inte känner till paragrafen så lyder den "…demokratiska statsskickets grundidéer och principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet").

Ännu mer förvånad blev jag när tf chefen Katarina von Arndt twittrade från kontot P1Konflikt till alla som uppmärksammat händelsen. Budskapet var att kritiken var svepande, inte gick att svara på och var fel. Den här dialogen utspelade sig efter att jag delat länken med filmklippet:

KvA: – Vi tar gärna emot synpunkter men när de är så här svepande och dessutom felaktiga är det svårt att överhuvudtaget svara.

PO: – På vilket sätt är det felaktigt? En tidigare medarbetare som känt sig kränkt på jobbet. Menar P1Konflikt att personen ljuger och aldrig har jobbat där? Att personen hittar på och i sådana fall med vilket motiv?

KvA: – Jag vet inte varför hon säger sådant, men det är i vilket fall svårt att bemöta när kritiken är så allmänt hållen.

PO: – Borde inte du som chef på PS (public service, min anm) vara mer intresserad ta reda på om det finns grund för anklagelsen än att avfärda utan att utreda?

KvA: – Det är klart att vi är intresserade av det!

PO: – Hur går ni vidare? Vad gör ni? Hittills ligger fokus på att svepande dementera och avfärda/avskriva berättelsen

Svaret på den frågan ligger fortfarande obesvarad från Sveriges Radios sida. Det är inte första gången jag ställt mig frågan det här året hur det är ställt med värdegrunden på vissa delar av Sveriges Radio, jag tog upp frågan när Alice Teodorescu blev kallad husblatte i en podd från P3.

Det rimliga är att Sveriges Radio visar lite större intresse i att utreda arbetsmiljön och hur tidigare medarbetare upplevt konfliktklimatet på redaktionen. Om det inte görs av närmaste chef behöver frågan lyftas högre upp i organisationen. Ytterst vilar ansvaret på bolagets styrelse, för det ska väl inte vara så att man inte ska orka jobba på Sveriges Radio 2015 för hur redaktionella medarbetare uttrycker åsikter om judar och Israel?

Så hur går ni vidare? Vad gör ni?

Ser fram emot att få ett svar!

TILLÄGG:

Under onsdagseftermiddagen har Sveriges Radios Nina Benner lagt ut följande (jag som har strukit personuppgifterna):

"XXX:s inlägg gjorde mig oroad, vilket jag också gav uttryck för på seminariet. Samtidigt vill jag understryka att XXX:s beskrivning av hur hon upplevde tiden på Konflikt var ny för mig. Åsikten att redaktionen skulle vara politiskt driven är inget jag delar.

Jag har i dag varit i kontakt med XXX för att få höra mer om hennes upplevelse och mitt intryck är att vi hade ett bra samtal. Vi kommer att höras igen."

Inget i kommentaren (som kan läsas i helhet här) berör något om att SR tänker hantera frågan på något djupare eller strukturellt sätt, både i kartläggning av arbetsmiljön och att säkerställa för framtiden.

Så frågan är värd att upprepas: Så hur går ni vidare? Vad gör ni?