Vem törs och förmår utmana den svenska ordningen? Det vill säga, inte bara ta de stora orden i mun och bedyra sitt öppna sinnes dyra vilja att göra vad som helst för att alla som behöver ska få en fristad i Sverige. Utan därpå lika frankt utmana de gamla systemen som skräddades efter ett homogent Sverige i en annan tid. Att demonstrera och hålla tal är en sak, att meddela facket inskränkt makt och förklara jämlikhetens hegemoni utmanad är något annat.

Statsminister Stefan Löfven är inte ensam i genren, men låt oss ta hans sommartal i Vasaparken i söndags som exempel. I en kombination av hybris och tafatthet förklarade statsministern att ”det måste råda ordning och reda i det svenska flyktingmottagandet” och avrundade med att ”det ska präglas av ansvarstagande, anständighet och raka vägar in i arbete”. Tja, vem håller inte med om en sådan önskan? Men det är direkt omöjligt att se de raka vägarna in i arbete för invandrade svenskar i den politik som S och vänstern för. Ett ”raka vägen i arbete” går inte att förena med att allt ska vara som det alltid har varit på svensk arbetsmarknad där klyftan mellan dem som står utanför och de som har jobb blir allt djupare. Den så kallade insider/outsider-problematiken är en del av själva systemet.