Mistä on kyse? Suomea koskevia vanhoja kirjallisia merkintöjä on löydetty Vatikaanin arkistoista.

Kansallisarkiston Diplomatarium Fennicum -tietokantaan on koottu kaikki tiedossa olevat lähteet.

Kirjallisia tietoja Suomen keskiajasta tai varhaisemmista vaiheista on vielä mahdollista löytyä esimerkiksi Novgorodista.

Lallin tekemästä Piispa Henrikin surmasta löytyy merkintä Vatikaanin arkistoista, mutta mitään suurta syntiluetteloa ei Pohjan perukoilta ole Roomaan saakka ennättänyt keskiajalla. Vatikaanin arkistoja tutkineen ja siellä työskennelleen Turun yliopiston apulaisprofessori Kirsi Salosen mukaan paavin korkein tuomioistuin käsitteli pääasiassa virkariitoja ja kirkon hallintoa.

Mielenkiintoisempia seikkoja paljastui vasta vuonna 1983, kun avautuivat katumustuomioistuimen eli penitentiariaatin arkistot.

Paavi Johannes Paavali II ryhtyi 80-luvun alussa tutkijoitten painostuksesta katsomaan, mitä penitentiariaatin arkistossa oikeasti on. Selvityksen tulos oli, että nämä ovat sellaisia syntejä, joista on annettu julkinen synninpäästö tai nämä asiat olivat muuten julkisia. Tämä tarkoitti sitä, että arkisto ei kuulu rippisalaisuuden piiriin vaan sitä saavat tutkijat käyttää.

Ikuinen rippisalaisuus ei siis koskenut asiakirjoja, joten penitentiariaatin tiedot saatettiin päivänvaloon. Suomea koskevia merkintöjä löytyi 127, kun Kirsi Salonen pääsi käsiksi aineistoon. Vatikaanin arkisto ei ole salainen, vaan historiantutkijat voivat käyttää sitä kuten muitakin.

Uraauurtavia tutkimuksia

Kirjassaan Synti ja sovitus, rikos ja rangaistus. Suomalaisten rikkomuksista keskiajalla (2009) hän kuvaa penitentiariaatin toimintaa ja Suomea koskevia merkintöjä, jotka ovat usein melko samanlaisia arkipäivän asioita kuin nyt, mutta toki välillä keskiajalla meno oli verisempää.

Naantalin luostarin munkki oli harrastanut seksiä kahden luostarin nunnan kanssa. Kirsi Salonen, historian apulaisprofessori, Turun yliopisto

Katumustuomioistuimeen saakka etenivät ne asiat, joita paikallinen piispa tai kirkkoherra ei voinut antaa anteeksi. Näitä olivat esimerkiksi pappien tappelut, sukulaisten avioliitot ja veriteot.

– Siellä on esimerkiksi Mynämäeltä kaksi veljestä, Niilo ja Jaakko Antinpoika kirkon vierestä Rainelan kylästä. He olivat ilmeisesti tappaneet paikallisen papin.

Kuningas Birgerin suojelukirje Karjalan naisille. Kansallisarkisto/Marko Oja

– Naantalin luostarin yksi munkki oli harrastanut seksiä kahden luostarin nunnan kanssa. Siellä on tällaisia arkipäivän tarinoita, kertoo apulaisprofessori.

Myös papit syyllistyivät itse raakuuksiin, kuten olutvarkauden selvittely Tuuloksessa osoittaa.

– Papin sijainen oli papin poissa ollessa juonut kaikki pappilan oluet. Kun pappi tuli janoisena takaisin pidemmältä matkalta, niin siitä sitten seurasi, että pappi tappoi tämän kappalaisen, joka oli ne oluet juonut. Alkoholi oli silloinkin jo monen riidan taustalla, toteaa Kirsi Salonen.

Voiko kirjallisia lähteitä vielä löytyä?

Myös oikeustieteestä väitellyt Kirsi Salonen on jatkanut Vatikaanin arkistotietojen tutkimista, mutta ei usko, että sieltä löytyy enää Suomen varhaisempaa historiaa valottavia merkintöjä. Muutenkin kirjalliset lähteet 1100-luvulta tai varhemmin ovat jo melko tarkkaan kartoitettu.

Varhaisempaan historiaan liittyen saa olla kyllä todella ihme, jos sieltä löytyy yhtään mitään. Kirsi Salonen, historian apulaisprofessori, Turun yliopisto

– Varhaisempaan historiaan liittyen saa olla kyllä todella ihme, jos sieltä löytyy yhtään mitään, uskoo Kirsi Salonen.

Vatikaanin arkistoja penkoi jo sata vuotta sitten pohjoismainen tutkijaryhmä. Silloin tutkijat pääsivät käsiksi pääasiassa paavillisen kanslian kirjeenvaihtoon ja taloustoimiston eli kamarin tilikirjoihin.

Tamperen yliopiston tutkija, FT Tapio Salmisen mukaan on kuitenkin uskaliasta väittää kaikkien Suomen aluetta koskevien merkintöjen jo löytyneen. Salminen on penkonut Tallinnan kaupungin arkistoja, jotka ulottuvat 1200-luvun alkupuolelle.

– 1100-luvun lopun uusia tietoja voisi löytyä muualta kuin Vatikaanin arkistoista, arvelee Tapio Salminen.

Monia pohjoisen Keski-Euroopan kaupunkien ja ruhtinaiden arkistoja käytiin läpi viimeksi 1800-luvulla ja vanhojen sisterssiläisluostarien ja Clunyn luostarien arkistot saattavat paljastaa vielä uusia tietoja.

Virolaisella Padisten luostarilla oli Suomen alueelle huomattavia yhteyksiä 1300-luvulla. Luostari muun muassa omisti kalastusoikeudet Vantaanjoelle. Ruotsin ja Baltian sisterssiläisluostarit olivat kiinnostuneita Suomenlahden pohjoisrannikosta jo 1200-luvun alussa.

Myös Novgorodin alueen kaivauksista on paljastunut jatkuvasti vanhoja tuohikirjeitä, joissa lienee merkintöjä Käkisalmen Karjalasta ja läntisestä naapurimaasta.

Venäjällä on virinnyt uudelleen kiinnostus Itämeren alueen keskiaikaa kohtaan. Novgorodin alueen löydöistä on laadittu iso tietokanta (siirryt toiseen palveluun), joka täydentyy kaivausten löytöjen myötä. Tuohikirjeitä analysoi laaja kansainvälinen tutkijaryhmä (siirryt toiseen palveluun).

Kadonneita arkistoja

Osa katolisen kirkon arkistoista on vuosisatojen varrella tuhoutunut eri syistä.

– Varsinainen katolisen kirkon keskusarkisto on perustettu vasta 1600-luvulla, mutta asiakirjoja alettiin koota yhden katon alle huomattavasti myöhemmin. Siihen asti asiakirjat olivat olleet paavien yksityisomaisuutta ja päätyneet paavillisten sukujen arkistoihin joihonkin italialaisiin linnoihin ja hävinneet sieltä tulipalojen ja muitten tuhojen seurauksena.

Napoleonin syyksi voi laittaa osan arkistojen aarteiden tuhoutumisesta.

Tällä anekirjeellä kerättiin rahaa v. 1485 ja luvattiin antaa synnit anteeksi lahjoittajille. Yle

– Napoleon, joka valloitti myös paavin johtaman Kirkkovaltion, päätti perustaa Ranskaan maailmanarkiston. Vatikaanista kärrättiin Pariisiin silloin yli 3000 kirstullista aineistoa, joista noin kolmannes jäi sinne. Katolisella kirkolla ei ollut varaa tuoda niitä takaisin. Silloin niitä myytiin kalakauppiaille kääreeksi, kertoo Kirsi Salonen.

Tallinnan kaupungin arkistot ovat yllättävän hyvin säilyneet, vaikka vuosisatojen varrella niitä on siirrelty milloin minnekin. Tutkija Tapio Salmisen mukaan arkistojen vaiheista saisi jännityskertomuksen, kun Krimin sodan aikana arkisto evakuoitiin Paideen ja ensimmäisen maailmansodan aikaan Moskovaan.

Saksalaiset evakuoivat kaksi kolmasosaa arkistosta 1944 Harzin suolakaivoksiin, mutta arvokkain kolmannes jäi Viroon, kun henkilökunta piilotti ne maaseudun kartanoihin.

Vuonna 1990 Neuvostoliiton loppuvaiheissa Saksaan päätynyt materiaali vaihdettiin Lyypekin ja muiden hansakaupunkien arkistoihin, joiden osia puna-armeija oli vienyt Saksasta toisen maailmansodan lopulla.

Uusi tietokanta ja vanhat haasteet

Kansallisarkisto avasi syksyllä Diplomatarium Fennicum (siirryt toiseen palveluun) -tietokannan ja hakupalvelun, johon on koottu kaikki Suomea koskevat keskiaikaiset asiakirjat.

Åbo-hakusanalla (Turku ruotsiksi) löytyy monta merkintää Diplomatarium Fennicum -tietokannasta. Yle

Diplomatarium Fennicumin tieteellisen sisällön pohjan muodostaa valtionarkistonhoitaja Reinhold Hausenin toimittama kahdeksanosainen editiosarja Finlands medeltidsurkunder 1910–1935 sekä Turun tuomiokirkon musta kirja Registrum Ecclesiae Aboensis eller Åbo Domkyrkas Svartbok 1890. Yhteensä teokset sisältävät yli 6700 tekstin editiot.

Keskiaikaisissa lähteissä näkyvät suomalaiset piispat ja papisto sekä aatelissuvut, kuten Hornit, Tottit ja Kurjet, mutta myös tuikituntemattomiksi jääviä Juhani Juhaninpoikia, joiden kotipaikka ei ole selvillä.

Vanhojen arkistojen aarteiden avaamisessa on haasteita myös aivan käytännössä, koska tekstit on kirjoitettu latinaksi koukeroisilla kirjaimilla.

– Pitää osata latinaa, ja toinen on sitten nämä vanhat käsialat. Silloin, kun olen ensimmäistä kertaa vuonna 1996 mennyt Vatikaaniin ja tein graduani, niin meinasi itku tulla, että miten päin tätä pitää lukea, kun ei ymmärtänyt juuri mitään, kertoo Turun yliopiston historian apulaisprofessori Kirsi Salonen.

– Mutta äkkiä sen oppii, kun sitä tekee. Nyt vanhoja tekstejä lukee kuin sanomalehteä, ei ole mitään ongelmia.

– Luet mieluummin keskiaikaisia kirjoituksia kuin Turun Sanomia?

– Ihan samanlaisia juttuja molemmista löytyy oikeastaan. Vatikaanissa ei Tepsistä puhuta niin paljon kuin Turun Sanomissa.