Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen rokotusohjelmayksikön päällikkö, ylilääkäri Hanna Nohynek oli myrskyn silmässä runsas vuosi sitten. Tiettyjä papilloomavirusten aiheuttamia sairauksia, erityisesti kohdunkaulan syöpää ehkäisevää HPV-rokotetta alettiin antaa kansallisessa rokotusohjelmassa viime vuoden marraskuussa. Rokotteen turvallisuus kuitenkin kyseenalaistettiin.

Ja kun kyseenalaistajana oli lääkäri, hänen sanomansa sai erityistä painoarvoa ja myös Yle uutisoi tapauksesta.

Nohynekia pyydettiin kommentoimaan aihetta samaan ohjelmaan rokotetta kritisoineen lääkärin kanssa. Nohynek kysyi toimittajalta, oliko järkevää tarkoituksella luoda valheelliseen tasapainoon, englanniksi "false balance", perustuva asetelma. Hänestä mediassa syntyisi kuva, että asiantuntijat ovat erimielisiä rokotteen turvallisuudesta ja että asiasta olisi ollut tiedemaailman sisällä kiistaa, vaikkei näin ollutkaan.

Ongelmana näissä tilanteissa on Nohynekin mukaan myös se, että keskustelijat asetetaan ikään kuin tasavertaiseen asemaan, vaikka toisella olisi aiheesta laaja tietämys ja toisen mielipide perustuisi vain mielikuviin, uutisiin tai yksittäistapauksiin.

Yksi tutkimus ei riitä kumoamaan satoja tutkimuksia. Matti Uusitupa

– Se olisi ollut valheellinen asetelma, jossa olisi luotu asiassa vastakkainasettelu, jollaista ei siinä todellisuudessa tieteen maailmassa ole. Sellaisessa tilanteessa usein tunteisiin vetoava, rokotusvastainen mielipide voittaa, Nohynek sanoo.

Mediassa toimitaan näin paitsi tasapuolisuuden vaatimuksen vuoksi, myös siksi, että vastakkainasettelulla luodaan jännitteitä.

Tasapuolisuus voi viedä harhaan

Nohynek on pohtinut aihetta Lääkärilehdessä tänä vuonna julkaistussa kolumnissaan (siirryt toiseen palveluun). Siinä hän nostaa esiin australialaisen skeptikon ja tutkijan, tohtori Rachael Dunlopin, joka on kartoittanut The Guardian -lehden blogissaan (siirryt toiseen palveluun) valheellisen tasapainon ongelmia. Yhdysvaltalaisen, Health Education Research -lehdessä julkaistun tutkimuksen (siirryt toiseen palveluun)mukaan valheellinen tasapaino voi olla vaarallisempaa kuin yksipuolisuus. Tutkimuksessa yhdysvaltalaiset yliopisto-opiskelijat jaettiin kolmeen ryhmään, joista jokainen sai luettavakseen tuhkarokon ja autismin yhteyttä käsittelevän artikkelin.

Yksi artikkeli oli täysin rokotusvastainen, yhdessä käsiteltiin molempia kantoja ja yksi kertoi kuten asia on eli vain sen, ettei rokote voi aiheuttaa autismia. Tutkimuksessa selvisi, että molempia kantoja käsitelleen artikkelin lukeneet opiskelijat olivat kaikkein epävarmimpia rokotteen turvallisuudesta.

– Tämä voi selittyä sillä, että artikkeli antoi kuvan siitä, että tutkijoiden keskuudessa olisi ollut erimielisyyttä rokotteen turvallisuudesta ja siksi valheellisesti tasapainoisen artikkelin lukeneet kieltäytyisivät kaikkein todennäköisimmin antamasta rokotetta lapsilleen, Nohynek pohtii.

Kysy toista mielipidettä

Itä-Suomen yliopiston ravitsemusgenomiikan ja -genetiikan professori, Sydänliiton puheenjohtaja Matti Uusitupa penää toisen mielipiteen kysymistä varsinkin niissä tilanteissa, kun esitetään valtavirrasta poikkeavia näkemyksiä.

Henkilöt, jotka ovat eri mieltä asioista saavat helposti viestinsä läpi mediassa ja saavat suhteettomasti tilaa. Hannu Lauerma

– Valtaosa tieteestä menee pikkuhiljaa eteenpäin, ja vain ani harvoin tulee uutta mullistavaa tietoa. Vaikka isot lööpit houkuttelevat, toimittajan pitäisi malttaa sen verran, että ei luottaisi yhteen haastateltavaan. Jutun kerrannaisvaikutukset voivat olla aikamoiset ja vahingon korjaamiseen voi kulua pitkään.

Uusitupa on tyrmännyt sydän- ja verisuonitautien lääkehoitoon perehtyneen emeritusprofessori Heikki Karppasen julkisuudessa esittämiä väitteitä, jotka Karppanen pohjaa rasvan laatua koskevaan meta-analyysiin.

Karppanen esitteli näkemyksiään sanomalehti Karjalaisessa. Hän totesi muun muassa, että miljoonat ihmiset söisivät kolesterolilääkkeitä turhaan.

– Se oli ihmeellinen tapaus, jossa lähteenä oli tutkimus, jota on laajasti kritisoitu ja jonka väitteitä tutkijat itsekin ovat vetäneet takaisin. Yksi tutkimus ei riitä kumoamaan satoja tutkimuksia, Uusitupa huomauttaa.

Asiantuntijoiden ajokortti tarkastukseen

Suomessa asiantuntijoiden käyttöä mediassa on kritisoinut psykiatri, tutkimusprofessori Hannu Lauerma muun muassa teoksessaan Hyvän kääntöpuoli.

– Henkilöt, jotka haluavat opponoida vallitsevia käsityksiä ja ovat eri mieltä asioista saavat helposti viestinsä läpi mediassa ja saavat suhteettomasti tilaa ja näkyvyyttä, Lauerma sanoo.

Hän ihmettelee, miksi asiantuntijan aseman saavat mediassa nekin, jotka eivät sitä ansaitse. Vaikka olisikin lääkäri, ei kuitenkaan Lauerman mukaan ole välttämättä pätevä kommentoimaan mitä tahansa terveyteen liittyvää aihetta.

– Vaikuttaa siltä, että median edustajat eivät aina osaa arvioida henkilön pätevyyttä. Onko kyseisellä henkilöllä kommentoimaansa asiaan liittyviä julkaisuja, jotka ovat läpäisseet vertaisarvioinnin? Esimerkiksi tutkijan niin sanottuun ajokorttiin eli väitöskirjaan kuuluu vähintään neljä kansainvälistä, vertaisarvioitua pätevää julkaisua, dosentilla niitä on ainakin 25 ja professorilla kymmeniä ellei satoja, Lauerma sanoo.

Valheellisesti tasapainoisen artikkelin lukeneet kieltäytyisivät kaikkein todennäköisimmin antamasta rokotetta lapsilleen. Hanna Nohynek

THL:n Hanna Nohynek ihmettelee myös, miksei media tutki tarkemmin vastakkaisten näkemysten kannattajien taustoja.

– Tutkimustuloksia kyseenalaistettaessa nostetaan usein esille, että lääketieteellisiä tutkimuksia rahoittavat myös lääkeyhtiöt. Entäpä vaihtoehtohoitojen kannattajat? Heilläkin voi olla taustallaan tuotteita tai palveluita, joita he haluavat myydä ja haluavat siksi näkyvyyttä mediassa. Miksi heitä kohdellaan silkkihansikkain? Nohynek kysyy.

Suu auki, asiantuntijat

Nohynek aikoo jatkossakin kieltäytyä osallistumasta tilanteisiin, joissa yritetään luoda valheellista tasapainoa. Tutkijaa perusteettomien väitteiden leviäminen ja niiden kumoamisen vaikeus turhauttavat.

– Suomessa on sananvapaus eikä väärän tiedon levittämiseen voi puuttua ellei kyse ole hoitovirheestä, Nohynek toteaa.

Uusituvan mukaan monet lääkärit eivät suostu esiintymään julkisuudessa, koska varsinkin sosiaalisessa mediassa asiantuntijat joutuvat helposti tulilinjalle ja suoranaisten solvaustenkin kohteeksi. Silti asiantuntijoiden on Uusituvan mukaan uskallettava puhua.

– Kommentoidessa pitää olla tietysti kieli keskellä suuta ja asiantuntijat ovatkin usein varovaisia lausunnoissaan. On haastavaa, kun toimittaja haluaa nopeita vastauksia vaikkapa jostakin juuri julkaistusta tutkimuksesta. Jotkut asiat on kuitenkin hyvä sanoa mahdollisimman suoraan, että mitä asiasta on vuosikymmenten aikana tutkimuksissa selvinnyt ja mikä tiedeyhteisön valtavirran käsitys asiasta on, Uusitupa sanoo.