Jeg arbejdede i en dansk spilvirksomhed i lidt over et år. Det var en nystartet virksomhed, og ledelsen blev varetaget af indehaveren, som ingen professionel erfaring havde med at lede et hold på de 15-20 personer, vi var.

Indehaveren, som også var leder og chef på samme tid, blandede sig i alle detaljer og ville styre alt. Han kunne finde på at gå en til en grafiker og anmode om at arbejdet skulle laves om på grund af personlige æstetiske preferencer uden kendskab til den tekniske bagside om, hvad der er muligt eller eventuel rådførelse med grafikeren, som trods alt er den professionelle på området.

Ledelsen prøvede at få et venskabeligt forhold til os ansatte, så folk havde sværere ved at sige nej til overarbejde. Overarbejdet blev oftest betegnet som hygge med 'gratis pizza og sodavand'.

Overarbejde var dog hverken betalt eller med mulighed for senere afspadsering, trods det i perioder snildt kunne runde en ugentlig arbejdstid på over 50 timer.

Trods forholdene valgte man at være den gode medarbejder, for hvis man ikke havde lyst til at arbejde over, så stod man som ham, der sagde fra og blev set ned på, fordi man ikke ydede så meget som de andre.

Jeg følte lidt, at lederne udnyttede gruppepresset til at få flest muligt til at blive længere på arbejdet.

Jeg var på randen af stress, blandt andet fordi jeg var DJ i weekenden for at kompensere for den lave løn. Så jeg havde fuldtidsjob samt natarbejde hver weekend. De skiftende arbejdstider gjorde også, at meget af fritiden gik med at få indhentet søvn.

Det var ikke kun psykisk hårdt. jeg fik også problemer med skuldre og ryg på grund af det meget stillesiddende arbejde. Det hele betød, at jeg ifølge min læge var på randen af en depression.