Detaljstyring er ikke oppskriften til suksess i akademia | Svein Stølen

Svein Stølen Rektor, Universitetet i Oslo

8. mars 2020 21:00 Sist oppdatert 9. mars 2020

Regjeringen må tørre å være tydeligere på de overordnede forventningene de har til hver enkelt institusjons rolle i samfunnet og differensiere tydeligere, skriver Svein Stølen. Her fra Blindern, Universitetet i Oslo. Jon Olav Nesvold / NTB scanpix

Vi må utfordre «one size fits all»-tankegangen som nå preger styringssystemet.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.



Staten investerer årlig 40 milliarder i universitets- og høyskolesektoren. Derfor er oppmerksomheten om sektoren betydelig, og god politisk styring er både legitimt og nødvendig. Styringen bør være tydelig og ambisiøs, men det må styres i det store, ikke i det små.

Vi er glad for at det er store forventninger til universitetene. Ansvaret som følger, har vi alltid tatt svært alvorlig. Etableringen av Universitetet i Oslo (UiO) i 1811 var avgjørende for etableringen av et selvstendig Norge. Siden den gang har UiO vært med på å forme det norske samfunnet, gjennom utviklingen av arbeids- og næringsliv, og offentlige nøkkelinstitusjoner, samt gjennom kandidatene vi uteksaminerer.

Svein Stølen, rektor, Universitetet i Oslo. Morten Kanne-Hansen, Universitetet i Oslo



Må tørre å være tydeligere

I dag har vi en større og mer mangfoldig universitetssektor. Dette er ønskelig og riktig og må dyrkes videre, uten å lage A- og B-institusjoner. Vi må utvikle institusjoner med profiler, samfunnsroller og forventninger som til sammen dekker samfunnets kortsiktige og langsiktige behov. Det er her politiske forventning og politisk styring er påkrevd.

Regjeringen må tørre å være tydeligere på de overordnede forventningene de har til hver enkelt institusjons rolle i samfunnet og differensiere tydeligere. Deretter kreves tillit og handlingsrom.

Vi må ikke miste målet av syne. Det handler til syvende og sist om å utdanne kandidater til nåværende og fremtidig arbeidsliv, om å levere banebrytende, langsiktig og innovativ forskning som bringer samfunnet videre, og å hegne om liberale verdier som fri kunnskapsdannelse og kunnskapsbasert forvaltning. Detaljstyring er ikke oppskriften til suksess i akademia.

Les også Det er viktigere enn på lenge å verne om en liberal ytringskultur | Svein Stølen og Gro Bjørnerud Mo



Opprydning og forenkling

Universitetene er i dag under kontinuerlig oppfølging av staten gjennom etatsstyring med detaljerte utviklingsavtaler, oppnevning av eksterne styremedlemmer og et økende antall direktorater med utvidede fullmakter.

Når stadig flere insentiver, kontrollorganer, forskrifter og standarder legges oppå hverandre, skaper det en detaljstyring av UH-institusjonenes virksomhet som er både kostbar, og til hinder for at institusjonene effektivt kan fylle sine roller og mål. Her ønsker vi at det endelige lovforslaget skal bidra til både opprydning og forenkling.

Diskusjonen om valgt eller tilsatt leder er en avsporing av debatten. Det er ikke der sektorens utfordringer ligger. La institusjonene velge selv.

Diskusjonene bør handle om hvordan sektoren bør styres for å realisere våre samfunnsoppdrag på best mulig måte. Hva betyr da den økende direktoratiseringen? Hva betyr de stadig mer omfattende nasjonale standarder og retningslinjer? Hva betyr gjentatte oppfordringer til dugnader i sektoren, hvor statsråder innkaller rektorkorpset for en alvorsprat?

Les også Vil regjeringen svekke universitetenes selvstyre? | Stølen, Lind og Mikalsen

Autonomi under press

Vi trenger et tydelig retningsskifte og politisk nytenkning. Vi må utfordre «one size fits all»-tankegangen som nå preger styringssystemet, og den økende politiske reguleringen av ulike deler av vår virksomhet.

Institusjonell autonomi er under press og i ferd med å sette betydelige begrensninger på den akademiske friheten som er grunnlaget for universitetet som samfunnsbærende institusjon.