EKS-PRESIDENT: Olemic Thommessen (H). Foto: TORE KRISTIANSEN

Debatt

Borgerlig baksmell

Stortingsgarasjen er ikke noe unntak, men heller en del av et mønster. Problemet med høyrepolitikk er at man til slutt går tom for andre folks penger.

Oppdatert 9. mars 2018

Dette er en kronikk. Kronikken gir uttrykk for skribentens holdning. Du kan sende inn kronikker og debattinnlegg til VG her.

Artikkelen er over to år gammel

EIVIND TRÆDAL, bystyrepolitiker i Oslo (Miljøpartiet De Grønne)

Erna Solberg holdt hånden over Olemic Thommesen til det siste. Det skulle bli KrF som felte ham. Selv om skylden for Stortingsgarasje-fadesen kan fordeles på mange, er det liten tvil om at Høyre må ta sin betydelige del av ansvaret for skandaleprosjektet. For de av oss som har fulgt med på borgerlig politikk en stund, er dette kanskje ikke så overraskende.

Den rødgrønne regjeringen hadde sine milliardsmeller, men de borgerliges rykte som partiene for økonomisk ansvarlighet, er grovt overvurdert. Historien om det borgerlige styret i Oslo har for eksempel vært en historie om tidvis nesten absurde kostnadssprekker, stormannsgale eventyr på fellesskapets regning.

Eivind Trædal.

Som journalist Anne Gunn Halvorsen påpekte i 2011: «Oslo er skandalenes by, hvorfor er det ingen som bryr seg?» Dette var i tiden da de blåblå styrte hovedstaden, og skandalene sto sannelig i kø. Ta Holmenkollen, for eksempel. Først skulle det være et hoppanlegg til rundt 40 millioner. Men etter vedtaket, balla kostnadene på seg. Hoppbakken, fint plassert blant byens fineste adresser, endte opp på 1,8 milliarder. En økning på 4400 prosent. Et annet signalbygg, Deichmanske bibliotek, som i dag er i ferd med å reise seg ved siden av Operaen, sprakk på sin side «bare» med en halv milliard, eller litt over en fjerdedels stortingsgarasje.

Flexus-systemet er en annen legendarisk pengesluk. I årevis sto det ubrukte maskiner utplassert på Oslos T-banestopp. De skulle være en del av det nye billettsystemet flexus. Ingen forsto egentlig hvordan maskinene fungerte, og etter mange år, og 600 millioner i utgifter, ble systemet skrotet. I dag betaler de fleste oslofolk for billetten med en app.

Da kommunen skulle ha nytt kildesorteringssystem, vokste regningen raskt fra 1 milliard til nærmere det tredobbelte. Pengene måtte betales over søppelgebyret. Byrådet forsøkte senere å spare inn penger ved å legge mest vekt på hvem som kunne hente søppel billig. Veireno fikk kontrakten, og resultatet var søppelkrise og tvungen rekommunalisering.

De borgerlige var glade i å kutte byråkrati, men oppgavene måtte løses. Dermed ble det fest for Oslos mange dresskledde konsulenter, som til en timepris på over 5000 kroner kostet skattebetalerne 1,5 milliarder i 2015. Å bruke konsulenter er naturligvis ikke illegitimt i seg selv, men mange av utgiftene var høyst unødvendige, og dyrere enn om man ganske enkelt hadde valgt å øke antallet ansatte.

En av de store festene for konsulentene kom, da byrådet bestemte seg for å søke OL. Kommunen brukte over 280 millioner på å utarbeide søknaden, som til slutt endte opp med å skrotet i 2014. Hva OL ville ha endt opp med å koste, kan vi bare spekulere i. Siste anslag lå nærmere 40 milliarder. Nesten 20 stortingsgarasjer!

Apropos 40 milliarder: denne pengesummen ønsker også de borgerlige å brenne av på noen kilometer vei i Asker og Bærum som omtrent ingen trafikkforskere anbefaler å bygge. E18 vestkorridoren, en motorvei Høyre i Akershus og Oslo lenge har kjempa for, og nå trolig klarer å få pressa igjennom. Kostnadene har eksplodert, fra tidligere anslag på rundt 10 milliarder. Prosjektet er også beregnet å være massivt ulønnsomt å bygge ut. Samfunnet taper altså penger på å bygge finere motorvei til bilpendlere fra Asker og Bærum. Men hva er vel 30 milliarder kroner mellom venner? Det er jo bare litt over ti stortingsgarasjer. Det er bare å sette opp noen flere veibommer. Når du i framtida må betale mer enn 200 kroner tur-retur for å sitte i kø fra Bærum til Oslo, er det bare å sende en takknemlig tanke til Høyre.

Høyre og Frp har også klart å sløse penger på ganske oppsiktsvekkende ting i skyggen av medienes manglende engasjement. Da de skulle effektivisere IT-drifta av kommunen for eksempel. Prosjektet var vurdert å skjære ned 50 millioner på utgiftene, men førte i stedet til 269 millioner i økte utgifter. Dyrt ble det også å pusse opp Tøyenbadet, der utgiftene til oppussing raskt økte fra 60 til 140 millioner.

Enda mer spesiell er historien om sykehjemmet i Spania. En viss Sylvi Listhaug var i sin tid byråd i Oslo. Hun fikk byrådet med seg på den spesielle ideen om å bygge et sykehjem langs Spanias solkyst. Som kjent er mange av velgerne hennes glade i å bo der nede, og ikke alltid like gode til å integrere seg. Det skulle jo bare manglet at Oslo bygde et eget sykehjem, for å hjelpe norske eldre der de er – altså i Spania. Planen endte i fiasko, men kommunen klarte å bruke 50 millioner på å kjøpe en tomt som stadig står ubrukt.

Det som kommer opp, må gå ned. Og når kostnadene for prestisjeprosjektene går opp, går velferden ned. Siden Høyre er motstandere av at de rikeste skal betale for seg, har Oslos enorme overskridelser ikke blitt dekka inn gjennom den vanlige løsninga, altså høyere skatter. Eiendomsskatten er nemlig et overgrep mot befolkningen. Kutt i offentlige tjenester er å foretrekk.

les også VG MENER: Erna tapte, fornuften vant

Det gjør jo ikke så mye om vi bruker 280 millioner på å ikke søke OL, og hyrer inn konsulenter til tusenvis av kroner i timen, når vi kan kutte omtrent like mye penger i budsjettene til bydelene som yter velferdstjenester til innbyggerne. År etter år innførte de borgerlige partiene store rammekutt i bydelenes budsjetter, som gikk direkte ut over omsorgen.

I år kunne vi for eksempel lese en ny rapport fra kommunerevisjonen som viser at eldre i flere bydeler har hatt opp til 27 forskjellige hjemmehjelper på besøk på én måned. Rapporten viser at det rådgrønne byrådets satsing på å ansette flere i hjemmetjenestene og innføre tillitsreform, har god effekt. De eldre som ikke har kunnet vite hvem de får på besøk, kan takke et borgerlig byråd som i årevis brukte velferdstjenestene som salderingspost.

Med andre ord: Stortingstunnelen er ikke et unntak. Det er en del av et mønster. Etter at Høyre gjenopptok kontrollen over statsfinansene, ser vi oljepengebruken og størrelsen på statsbudsjettet vokse år for år. Problemet med høyrepolitikk på lang sikt ser ut til å være at du til slutt går tom for andre menneskers penger. Hvis ikke tilliten fra velgerne tar slutt først, da.

Publisert: 09.03.18 kl. 14:55 Oppdatert: 09.03.18 kl. 19:15