EAT-konferansen: Rikinger, prinsesser, glamour og beinhard action

14. juni 2016 18:48 Sist oppdatert 15. juni 2016

Prinsesser og erter er begge ingredienser i oppskriften som skal endre verdens matsystem. Åserud, Lise / NTB scanpix

STOCKHOLM (Aftenposten): EAT-konferansen er blitt kritisert for å være en eliteklubb. Det er den. Ingen amatører i sikte.

Kommentar

Dette er en kommentar. Den gir uttrykk for skribentens analyser og meninger.

I vår kollektive bevissthet begrenser kombinasjonen prinsesser og mat seg stort sett til eventyret om prinsessen på erten. Og tilsynelatende er det paradoksalt at kronprinsesse Mette-Marit er hentet inn til EAT-konferansen for å snakke om ernæring i et globalt perspektiv. Skaugum minner jo lite om slummen i Darfur. Men så viser det seg, da, at det er en grunn til at hun er der.

Verdens største problem?

Forskningsrapporten kronprinsessen drysset sitt prinsessestøv over, var den årlige Global Nutrition Report. I mine øyne en av de viktigste forskningsrapportene i år. Det finnes ikke et land i verden som ikke har store problemer med feilernæring. Norge er ikke et unntak. 1 av 3 verdensborgere er feilernært. Problemene manifesterer seg i overvekt og undervekt, helseproblemer, sykdom og død, dårlig tilgang til utdanning – og enorme utgifter, både privat og over de nasjonale helsebudsjettene.

Les også Feilernæring rammer halvparten av oss | Gunhild Stordalen og Lawrence Haddad

Først forskning, så handling

Kronprinsesse Mette-Marit har hverken finansiert eller skrevet rapporten. Ikke EAT heller. Men den er et utmerket eksempel på hvordan EAT fungerer. Oppskriften er enkel: 1) Definer problemet, 2) Finn den beste forskningen på problemet eller sørg for å få frem ny forskning. 3) La eliteklubben fra akademia, næringslivet og politikken finne ut hva som bør gjøres og hvordan det skal gjøres.

Da skjer det noe.

Fra ord til handling

På EAT-konferansen i går forklarte Clare Matterson fra Wellcome Trust, en av verdens største stiftelser, hvorfor de tidligere i år inngikk et samarbeid med EAT.

«Forskning er ikke nok», sa hun. For forskning er de gode på i Wellcome. «Vi trenger action. Vi må jobbe med politikere og industriledere for å omsette ord i handling».

Hvem andre kunne Wellcome valgt å jobbe med? Det finnes mange gode initiativer. Masse kunnskap. FNs matvareorganisasjon og Verdens helseorganisasjon er to eksempler på det. Problemet er at de er store, byråkratiske, tungrodde organisasjoner. De klarer ikke å samle politikere, akademikere og næringslivstopper i det Gunhild Stordalen selv kaller «verdens viktigste gruppearbeid». EAT klarer det. Derfor lanserer EAT og Wellcome nå The EAT-Lancet Commission.

Les også Følelsesladet åpning av EAT-konferansen

Gunhild Stordalens EAT initiative har vokst fra et frokostmøte til en stor og profesjonell organisasjon med gjennomslagskraft på tre år. "Go big or go home", sa hun på EAT-konferansen i Stockholm i dag. Joacim Lund

Wellcome Trust pumper hauger av penger inn i The EAT-Lancet Commission, nok til å sysselsette 20 toppforskere som skal levere en grundig analyse av hele matsystemet allerede neste år. Den skal danne grunnlaget for konkret handling for å nå FNs bærekraftmål og målene fra klimaavtalen i Paris. Det er ganske konkret. Og det er bare ett eksempel.

Det er langt fra prinsessene på EAT-konferansen til barn med tynne bein, store mager og fluer i øynene. Men det er kort vei fra gode intensjoner til handling.

Mye konkret

Et annet eksempel er samarbeidet med Nordisk ministerråd, Nordic cities EAT initiative, der så langt Oslo, Stockholm, København, Helsinki, Reykjavik, Göteborg, Malmø og Södertälje har forpliktet seg til et samarbeid som blant annet skal redusere matsvinn og bedre befolkningens kosthold. Et tredje eksempel er C40 food systems network, et globalt nettverk av megabyer, også initiert av EAT. Eller det norske eat-move-sleep-prosjektet, som nå er i ferd med å skalere opp til globalt nivå gjennom samarbeid med UEFA og FIFA. I tillegg blir sikkert hundrevis av andre konkrete prosjekter til på EAT-konferansen. For eksempel var jeg selv flue på veggen i et lite møterom der Jonas Gahr Støre og Raymond Johansen diskuterte med Kimbal Musk (ja, broren til Elon) om hans vellykkede skolehager lar seg implementere i Oslos skolegårder.

Det er langt fra prinsessene på EAT-konferansen til barn med tynne bein, store mager og fluer i øynene. Men det er kort vei fra gode intensjoner til handling.