Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

I innlegget ”Skal kvaliteten på barnehagene ofres på ideologiens alter?” i Dagbladet 5. Juli mener Kristin Voldsnes, Divisjonsdirektør i Norlandia Barnehage, at kvalitetsutvikling og innovasjon i barnehagesektoren ofres for det hun mener er ”ideologi.” Jeg tillater meg å spørre om hun ikke mener at de mange offentlige og ideelle barnehagene gir kvalitet og nyskapning?

88 prosent av velgerne som har tatt standpunkt, vil begrense kommersielle selskapers mulighet til å hente privat profitt fra barnehager, barnevern, skole, sykehus og eldreomsorg. Disse velgerne kan vi anta er skattebetalere, og vi kan anta at de er opptatt av at det fellesskapet finansierer skal gå til formålet, ikke til barnehageoppkjøpere.

Eierne til de kommersielle barnehagene ønsker å spare penger for å kunne ta ut mest mulig profitt. Det er en forutsigbar konsekvens av å slippe til velferdsprofitørene i offentlig finansierte sektorer, som barnehager. Eller som Voldnes selv skriver: ”Ja - selskapet tjener penger, og alle som investerer kapital ønsker naturlig nok avkastning.”

Nå har de hatt god avkastning i femten år. Fellesskapet kan ikke garantere evig profitt. Norlandia har drevet oppkjøp hele veien – så de høster der andre jobbet.

En av måtene velferdsprofitørene tjener penger på skattefinansierte tjenester, sånn som barnehager, er å spare på de ansattes lønn og pensjoner. Pensjonskostnadene til de kommunale barnehagene er tatt ut når man regner ut tilskuddet. For å dekke utgiftene de private barnehagene har til de ansatte, får de et flatt tillegg på 13 prosent av lønnskostnadene i de kommunale barnehagene. Norlandia har nå pensjonskostnader for alle nye ansatte på 5 prosent av lønna deres. Resten av de 13 prosentene av kommunale lønnskostnader gjør de som de vil med.

Divisjonsdirektøren i Norlandia dokumenterer ikke kvalitet, hun antar kvalitet og innovasjon på grunn av mangfold. Vi har ingen god måte å dokumentere kvalitet i barnehagene på, bortsett fra antall ansatte per barn og god kompetanse hos de ansatte.

Når fire store kommersielle barnehagekonsern utvikler kjedemakt får vi et monopolproblem, som også kan gå ut over demokratiet, kvalitet, mangfold og innovasjon. Kjedemakt hindrer mangfold – akkurat som i dagligvarebransjen. Det er de mange kommunale og ideelle barnehager som står for mangfold i barnehagene, og innovasjon, sånn som Ladesletta barnehage – og Helse – og velferdssenter i Trondheim.

Så kan en jo spørre hvorfor Kristin Voldsnes mener hun er mer innovativ som direktør i Norlandia enn da hun ledet barnehageutvikling i den velstående bydel Nordre Aker i Oslo.

Dir. Kristin Voldnes inntar offerrolle på vegne av seg selv og ansatte. Hun er ikke i samme båt som 32 prosent av de barnehageansatte i private barnehager. Det vi er helt enige om, er at kvalitet ikke handler om de barnehageansatte, men om at arbeidsgivere er opptatt av ordnete arbeidsforhold og støtte opp om hvordan det norske arbeidslivet og samfunnsoppdraget er innrettet. Profittformål er noe annet.

Viktigst for barn og foreldre er at pengene går til formålet, at det er nok, kompetente og trygge ansatte, og at det er barnehage nær der folk bor. Det kan gjøres uten profitt.

