Maailman pakolaistilanne on pahempi kuin koskaan aikaisemmin, yhtenä syynä on Syyrian konflikti. Maaliskuussa Suomeen saapunut Syyrian kurdiperhe kokee olonsa tervetulleeksi. Entisen kotimaan tilanne ei kuitenkaan jätä ajatuksia rauhaan.

Mistä on kyse? Susan Kenjon ja Sheik Hasanin perhe saapui Lahteen kiintiöpakolaisina tämän vuoden maaliskuussa.

Kurdiperhe lähti pakoon Syyriasta Libanoniin vuonna 2011, kun pojat olivat yksi ja kaksi vuotta vanhoja.

Maailman pakolaistilanne on pahempi kuin koskaan aikaisemmin erityisesti Syyriassa jatkuvan konfliktin vuoksi. Lahdessa pakolaiskiintiö tuplattiin vuonna 2014.

Kenjo ja Hasan kehuvat uutta kotimaataan ja suunnittelevat tulevaisuutta Suomessa. Syyriaan he eivät usko palaavansa.

Lahtelaisen lähiön vuokra-asunnon olohuoneessa on iso televisio ja kaksi isoa sohvaa, mutta muuten näyttää tyhjältä. Aivan kuin muutto olisi vielä vähän kesken. Kerrostalokolmiossa asuukin maaliskuussa Lahteen saapunut pakolaisperhe.

Susan Kenjo ja Sheikh Hasan lähtivät kahden poikansa kanssa Syyriasta vuoden 2011 elokuussa naapurimaahan Libanoniin. Pojat Kamiran ja Jan olivat tuolloin iältään kaksi ja yksi.

Tilanne ennen lähtöä kotikaupunki Homsissa oli lohduton.

– Sotaa, pommituksia, pelkoa, nälkää. Hengen uhalla täytyi mennä ostoksillekin. Lapset olivat peloissaan ja me myös, 30-vuotias Kenjo kuvailee.

Pojat ovat Kenjon mukaan toipuneet.

– Onneksi pojat olivat silloin vielä pieniä. Kamiran, vanhempi pojista tosin oli aika arka ja peloissaan. Kovia ääniä kuullessaan hän itki ja huusi, mutta puolentoista vuoden jälkeen se meni ohi.

Kenjo odottaa nyt perheen kolmatta lasta. Syyrian tilannetta he seuraavat uutisista ja sosiaalisesta mediasta.

– Jos emme olisi saaneet apua, olisimme kuolleet, niin kuin monet muut, 44-vuotias Hasan sanoo.

Anna Näveri / Yle

Sosiaaliohjaaja asemalla vastassa

Perhe saapui Suomeen maaliskuussa kiintiöpakolaisina. Siihen saakka he olivat olleet Libanonissa, jossa heidän mukaan Syyriasta tulleiden hiillostus myös alkoi hiljalleen.

– Saimme tietää Suomeen pääsystä vasta, kun neljän vuoden oleskelulupa Libanonissa loppui. Meille sanottiin, että jos haluamme uusia oleskeluluvan, se maksaa 200 dollaria henkeä kohden, eikä minulla ollut sellaiseen rahaa. Monet joutuivat lähtemään takaisin Syyriaan.

Kenjon mukaan perhe piileskeli viimeiset kahdeksan kuukautta Libanonissa ennen Suomeen pääsyä.

– Emme ole ainoita. Tuhansilla syyrialaisilla on sama ongelma eli oleskelulupaa ei uusita, ellei siitä maksa, Kenjo sanoo.

Anna Näveri / Yle

Lahdessa pakolaiskiintiötä tuplattiin vuonna 2014 poikkeuksellisesti 20:stä 40:neen. Puolet kasvatetusta kiintiöstä ovat Syyrian pakolaisia Hasanin ja Kenjon tavoin. Linja-autoasemalla tulijoita vastassa on sosiaaliohjaaja ja tulkki.

Alkuun pääsemisessä neuvotaan virallisissa, mutta myös arkisissa asioissa, kuten jätteiden lajittelussa. Lahden alueen kirjallisessa maahanmuuttajaoppaassa on oma alalukunsa myös jokamiehen oikeuksille ja kauppojen aukioloajoille toimistojen, palveluiden, suomen opiskelun lisäksi ja asunnon vuokraamisen lisäksi.

Kiintiöpakolaisille asunnot ovat odottamassa jo ennen Suomeen tuloa.

– Koska Lahti on lupautunut vastaanottaa kiintiöpakolaisia, tulee kunnan tarjota heille ensiasunto. Asunnoissa on peruskalustus, sängyt jokaiselle ja ruokaryhmä. Loput tarvittavat kalusteet he hankkivat itsenäisesti esimerkiksi kirpputoreilta, kertoo sosiaaliohjaaja Eeva Nieminen Lahden maahanmuuttajapalveluista.

Kaikki työikäiset ilmoitetaan TE-toimiston asiakkuuteen ja kaikille varataan ajat kotoutumissuunnitelmaan.

Anna Näveri / Yle

“Kaikki on ollut ihanaa”

Kenjon ja Hasanin kotona pojat katsovat televisiosta lastenohjelmia. Suomessa Kenjo ja Hasan kokevat löytäneensä vapauden ja sananvapauden, jota aikaisemmin ei ollut.

– Kaikki on ollut ihanaa, meille on annettu oma koti, oma rauha ja turva. Kaikkea, mitä emme Libanonissa saaneet. Olemme todella kiitollisia, Kenjo sanoo.

Susan Kenjo teki ennen lähtöä kampaajan ja kauneudenhoitajan töitä. Hasan kertoo olleensa työkyvyttömänä, koska toisen käden hermo vammautui tapaturmassa. Libanonissa perhe sai rahaa YK:lta ja Kenjon vanhempien lähettämänä.

– Suomi on meidän toinen kotimaa. Vielä tähän mennessä yksikään henkilö ei ole ollut meille ilkeä tai näyttänyt, että ei pitäisi meistä, Hasan sanoo.

Talon pihalla naapuri tervehtii Hasania. Rappukäytävän nimitaulussa ei ole juurikaan suomalaisia sukunimiä.

Alun helpotusta seuraa pettymys

Kenjon ja Hasanin puheissa kuuluu helpotus. Sosiaaliohjaaja Eeva Niemisen mukaan moni pakolainen on joutunut odottamaan Suomeen pääsyä pitkään.

– Alkuvaiheessa perheet ovat helpottuneita Suomeen päästyään. Suomi koetaan turvallisena maana.

Pettymyksiä Suomeen tulon jälkeen Niemisen mukaan aiheuttavat pitkät odotusajat kielikoulutuksiin ja suomen kielen vaikeus. Myös talven pituus tulee Niemisen mukaan monelle yllätyksenä. Suomalaisiin tutustuminen ei ole helppoa.

– Asiakkaat haluaisivat tutustua suomalaisiin, mutta kokevat sen hankalana kielimuurin takia. Perheille on mahdollisuus saada seurakunnalta suomalaisia ystäväperheitä.

Anna Näveri / Yle

Ei paluuta Syyriaan

YK:n pakolaisjärjestö UNHCR:n mukaan maailmassa on 60 miljoonaa pakolaista ja turvapaikanhakijaa.

– Tämä on huikea määrä verrattuna vuoteen 2013, jolloin luku oli vain 51,2 miljoonaa. Jo tuolloin puhuttiin ennätyslukemasta, kertoo Suomen pakolaisavun toiminnanjohtaja Annu Lehtinen.

Lehtinen huomauttaa, että Syyrian konfliktin ohella Kongossa ja Etelä-Sudanissa tilanne on paha.

– Ja nyt tästä tilanteesta tekee erityisen huolestuttavan myös se, että ihmiset eivät pääse palaamaan kotiin entisissä määrin.

Lahdessa asuvat Kenjo ja Hasan eivät usko koskaan palaavansa Syyriaan.

– Valitettavasti Syyriassa tilanne vain pahenee ja pahenee ääriryhmien vuoksi, Hasan sanoo.

Syyrian tilanne ei jätä mieltä rauhaan

Vaikka perhe kehuu vastaanottoa Suomessa vuolain sanoin, Syyrian tilanne ei jätä ajatuksia rauhaan.

– Sitä on kamalaa seurata. Sieluni itkee ja pelkää, sillä minulla on paljon ystäviä ja sukulaisia Syyriassa, Kenjo aloittaa.

– Viattomia ihmisiä tapetaan, kaulat katkaistaan veitsellä. Ainoa toiveeni on, että maailma näkisi, miten me kärsimme ja pystyisi auttamaan.

Sitten Kenjo miettii hetken.

– Sisimmässäni on toive, että ehkä vielä joskus saamme itsenäisyytemme, Kurdistanin.

Hasan puolestaan pitää ajatusta kurdien omasta valtiosta kaukaa haettuna. Kurdit ovat maailman suurin kansa ilman omaa valtiota.

– Syyria, Turkki, Iran ja Irak eivät anna meille sitä mahdollisuutta. Ne tekevät kaikkensa, jotta emme saa itsenäisyyttä. En usko, että rauha tulisi, Hasan sanoo.