Suomessa voitaisiin pudottaa tuntuvasti rakennusten lämmittämisestä aiheutuvia ilmastopäästöjä energiatehokkuutta parantamalla.

Samalla kotitalouksien lämpölasku voisi laskea pitkällä tähtäimellä jopa kolmanneksen. Näin esittää suomalainen LeaseGreen-yritys tuoreessa laskelmassaan.

LeaseGreen on erikoistunut rakennusten energiatehokkuuspalveluihin.

Rakennusten lämmityksen päästöillä on iso merkitys, sillä se aiheuttaa arviolta 30 prosenttia (siirryt toiseen palveluun) Suomen päästöistä.

LeaseGreen laskee, että pelkästään kymmenessä suurimmassa kaupungissa koko rakennuskannan lämmityksestä olisi poistettavissa 1,8 miljoonan tonnin vuotuiset hiilidioksidipäästöt.

Määrä vastaisi sitä, että kotimaisen kuorma-autoliikenteen vuosittaisista päästöistä (siirryt toiseen palveluun) katoaisi puolet. Suomessa on liikennekäytössä noin 100 000 kuorma-autoa.

Koko maan tasolla rakennusten lämmityksen co2-päästöjä voitaisiin leikata vielä enemmän, jopa 2,5 miljoonaa tonnia, eli noin 15–20 prosenttia nykytasolta. Suomen kokonaispäästöt putoaisivat vajaat viisi prosenttia.

Maalämmön käyttö leikkaa rakennusten lämmityksen päästöjä, koska se vähentää tarvettaa polttaa esimerkiksi kivihiiltä, maakaasua ja turvetta kaupunkien kaukolämpölaitoksilla.

Käytännössä se vaatisi tätä:

joka neljäs rakennus vaihtaisi lämmityksen kaukolämmöstä maalämpöön

maalämpöpumppujen sähkö hankittaisiin hiilidioksidipäästöttömästi (vesivoima, ydinvoima, tuulivoima)

hukkalämmöt napattaisiin talteen poistoilmasta

vesikiertoinen patteriverkosto tasapainotettaisiin

katoille asennettaisiin sähköä tuottavat aurinkopaneelit

LeaseGreenin toimitusjohtajan Tomi Mäkipellon mielestä Suomen ilmastotoimissa keskitytään edelleen liian paljon siihen, kuinka lämpö tuotetaan vähäpäästöisesti voimalaitoksilla.

– Ensiksi on hyvä katsoa, kuinka paljon energiaa tarvitaan ja vasta sen jälkeen, miten välttämätön energia tuotetaan, Mäkipelto sanoo.

Maalämpökaivon poraustyö. Milla Vahtila / Yle

Energialaskuun iso lovi?

LeaseGreenin hahmottelema malli on periaatteessa yksinkertainen, mutta vaatisi käytännössä valtavan muutoksen.

Suomessa asuinkerrostaloista 80 prosenttia on kytketty kaukolämpöön, maalämmön osuus kerrostalojen lämmityksestä oli yhden prosentin verran vuonna 2017.

LeaseGreenin mallissa joka neljäs asuinkerrostalo vaihtaisi lämmitystavaksi maalämmön. Tämä ei onnistu missä tahansa.

Kerrostalokohtaiset maalämpöpumput vaativat syvien lämpökaivojen poraamista maaperään.

Kaupunkien ydinkeskustoissa risteilee usein maanalaisia tunneleita ja parkkiluolia, joten maalämpöön siirtyminen olisi realistista laajassa mittakaavassa keskustojen liepeillä ja lähiöissä.

Lisäksi rakennusten omistajat, eli taloyhtiöt, pitäisi saada innostumaan energiatehokkuuden parantamisesta. Taloyhtiöissä päätöksenteko on tunnetusti tahmeaa.

Mäkipellon mukaan tilannetta helpottaa ratkaisevasti se, että energiatehokkuusinvestoinnit ovat taloudellisesti kannattavia suht nopeasti.

Investoinnit eivät enää nykyään vaadi isoja lainoja, vaan ne voidaan maksaa energialaskun pienentymisestä syntyvillä säästöillä.

– Pitkällä aikavälillä pystytään saavuttamaan noin kolmannes säästöä energiakustannuksissa, Mäkipelto sanoo.

Tyypillisessä lähiökerrostalossa energiatehokkuuden parantaminen vaatisi Mäkipellon mukaan noin 250 000 euron investoinnit talotekniikaan.

Säästöä energialaskussa kertyisi 25 vuodessa noin 780 000 euroa.

Jos sekä ilmasto että kukkaro kiittävät, miksi näin ei toimita?

Hirsipadontiellä Helsingin Oulunkylässä sijaitsevan kerrostalon katolla on yksi Suomen ensimmäisistä asunto-osakeyhtiön itsensä investoimista aurinkosähköjärjestelmistä. Janne Käpylehto

"Energiatehokkuus takaisin politiikan keskiöön"

Suomessa energiatehokkuus oli selvästi nykyistä enemmän esillä vielä vajaa vuosikymmen sitten, vahvistaa energiatehokkuuspolitiikkaan perehtynyt erikoistutkija Paula Kivimaa Suomen ympäristökeskuksesta ja Britannian Sussexin yliopistosta.

Kivimaan mukaan tuolloin asuntoministerinä toiminut Jan Vapaavuori (kok.) ja esimerkiksi Suomen itsenäisyyden juhlarahasto Sitra ajoivat aktiivisesti energiatehokkuustoimia.

Sittemmin into on hiipunut ja energiatehokkuudessa tyydytään EU-direktiivien toimeenpanoon.

Kivimaan mukaan energiatehokkuus pitäisikin nostaa takaisin Suomen ilmasto- ja energiapolitiikan ytimeen.

– Yksi ongelma on se, että energiatehokkuus ei ole samalla tavalla konkreettinen asia kuin aurinkopaneelit ja sähköautot, minkä vuoksi siitä on vaikeampaa tehdä poliittisesti yhtä kiinnostavaa, Kivimaa arvioi.

Kivimaan mukaan seuraavalla hallituskaudella tarvittaisiin innovaatio-ohjelma, jolla edistettäisiin rakennusten energiatehokkuutta.

Lisäksi osa nykyisistä yritystuista tulisi ohjata energiatehokkuutta parantavaan tutkimukseen, tuote- ja palvelukehitykseen sekä innovaatioiden käyttöönoton tukemiseen.

Toisaalta Kivimaa muistuttaa, että Suomessa energia on eurooppalaisessa vertailussa edelleen suht halpaa, mikä vähentää intoa investoida energiatehokkuuteen.

– Yksi olennainen tekijä on se, että mikä on fossiilisista lähteistä tuotetun energian hinta. Jos hinta nousee, on enemmän motivaatiota myös parantaa rakennuskantaa, Kivimaa sanoo.

LeaseGreenin Mäkipelto huomauttaa, että energiatehokkuuden hyödyntäminen päästövähennyksissä hyödyttäisi myös suomalaisten yhteiskuntaa.

Energiankäytön tehostuminen kun vähentäisi kaupunkien tarvetta investoida uusiin voimalaitoksiin.

Asia on erityisen ajankohtainen nyt, kun eduskunta on päättänyt kieltää kivihiilen energiakäytön 2029 mennessä.