No niin. Eläkkeellä oleva ihminen on kirjoittanut ikäpolvensa mukaisen kolumnin, jossa arvostellaan tunnistamattoman nuoren naisen pukeutumista.

Se on selvä, että teksti on turha ja edustaa mennyttä päivää. Niinpä kohautin sille olkiani: tuon konservatiivisen kansanosan mielipidevalta pienenee koko ajan. Aika hoitaa vanhanaikaiset näkemykset pois.

Mutta yhtä aika ei hoida: pöyristysmasturbointia eli itsepöyristystä.

Se on toimintaa, jossa henkilö A pöyristyy henkilön B sanomisista. Jotta voisi pöyristyä enemmän, henkilö A kärjistää, tulkitsee väärin tai suurentelee henkilön B sanomisia tai sanomisten merkitystä. Näin saadaan aikaan isompi pöyristys: pöyristysmasturbointi on näet niin kivaa.

Pöyristysmasturboinnin olennainen elementti on oman sosiaalisen aseman näyttäminen. Pöyristyjä A on parempi ja puhtaampi ihminen, koska hän pystyy määrittelemään henkilön B toimintatavan huonoksi ja likaiseksi. Se porsas ei tajua olevansa ällöttävä, mutta me pöyristyjät kyllä tajuamme ällöttävyyden.

Pöyristysmasturbointi tuntuu niin hyvältä, että se kutsuu mukaansa. Kun yksi pöyristelee Twitterissä kahdenkymmenen tviitin verran ja näyttää tykkäävän puuhastaan, niin muut liittyvät mukaan. Pian koossa on satoja itsepöyristyjiä, jotka tviittaavat ringissä.

Toivon, että tähän kaikkeen saataisiin suhteellisuudentajua. Pöyristysmasturbointi ei nimittäin auta mitään eikä muuta mitään. Se on pelkkää mekkalointia, jolla on kaiken lisäksi väärä polttoaine. Tavoitteena ei enää ole muuttaa maailmaa tai korjata epäkohta, vaan tavoitteena on suuttua, raivota, nauraa tyhmemmälle, pistää toinen maahan, liittyä rinkiin ja osoittaa oma paremmuutensa.

Pöyristymismasturbointia aika ei vie mihinkään, koska se on tietyn ihmistyypin ominaisuus. Tätä on ollut ennen somea jo Esson baareissa, kun Korhonen kuulemma rakensi hienomman saunan kuin naapurilla. Tätä on ollut ennen Esson baareja jo kyläkauppojen tiskeillä, kun Penttilän piika karkasi. Tätä on ollut ennen kyläkauppoja jo leirinuotiolla, kun Saima Antintytär uhmasi isoäitiään. Aina tapahtuu jotain, joka on meidän mielestämme typerää tai omituista ja josta me tykkäämme kohkata.

Jokainen voi kuitenkin pohtia omalla kohdallaan, a) onko pöyristymismasturboinnista aitoa yhteiskunnallista hyötyä b) onko oma toiminta itse asiassa pieni osa isoa lynkkausta c) voisiko joskus vain antaa tyhmän jutun olla.

Ymmärtäisin hyvin, jos sama kolumni olisi tullut pääministerin kynästä, mutta kun se ei tullut. Eläkkeellä oleva uutisankkuri, joka kirjoittaa eläkeläisten lehteen, ei ole mikään mielipidejohtaja.

Mutta itsepöyristymisessä ei ratkaisekaan henkilö B:n viestin painoarvo eikä aina edes perimmäinen sisältö. Siinä ratkaisee vain oma tyydytys.

* * *

Edit 7.11.2017 klo 17.34: Kiitos Mika Haulolle erinomaisesta itsepöyristys-suomennoksesta!