Gambia on viime aikoina jälleen kerran noussut esille naisten suosimana seksimatkakohteena. IS matkusti paikan päälle selvittämään, mitä Länsi-Afrikan hymyilevällä rannikolla todella tapahtuu.

Turistit saavat paljon huomiota Gambian hiekkarannoilla – halusivat tai eivät.­

Kuumin auringonpaahde on jo kotvan aikaa sitten vaihtunut iltapäivän pehmeänraukeaan lämpöön. Rastatukkansa pipon sisään verhonnut Ali torkkuu vaalean aurinkovarjon alla, unilaulusta käyvät taustalla pauhaavan Atlantin valtameren aallot rannan pehmeään hiekkaan murtuessaan.

– En ota häntä vakavasti, koska hänkään ei ota minua, luonnehtii muutaman metrin päässä kahvilan pöydässä istuva Riikka pari vuotta kestänyttä suhdettaan gambialaiseen poikaystäväänsä.

Ruotsissa asuva suomalaisnainen on viidettä kertaa lomalla Gambiassa. Afrikan pienimpään maahan Riikkaa vetävät Alin lisäksi aurinko, lämpö ja reggae-musiikki.

Gambia on noussut jälleen viime aikoina Euroopassa esille erityisesti varttuneempien naisten suosimana seksiturismikohteena, mutta Riikka viittaa kintaalla moisille jutuille.

– Seksiä saa kotimaassakin, ei sitä tarvitse täältä tulla hakemaan.

Riikka tutustui Aliin tapaillessaan aiemmin tämän parasta ystävää. Entinen poikaystävä katosi kuitenkin yhdeksän kuukauden ajaksi pyrkiessään Libyan kautta Eurooppaan.

– Jotakin pahaa hänelle siellä Libyassa tapahtui, koska hän oli aivan henkihieverissä sieltä Välimeren yli päästyään, Riikka kertoo nyt pakolaiskeskuksessa Italiassa elävästä miehestä.

Kuuma Gambia kutsuu muitakin kuin seksimatkailijoita.­

Matkaseurana on tällä kertaa sisko Anne, joka myöntää lähteneensä Gambiaan ennakkoluulojen saattelemana. Tuttavatkin virnuilivat loman alla naisen kohdevalinnalle. Hymyileväksi rannikoksi kutsuttu seutu on yllättänyt Annen iloisesti, mutta paikallisilta miehiltä tuleva huomio hirvittää silti hieman.

– Missään muualla nainen ei kyllä saa tällaista huomiota osakseen, hän hämmästelee.

– Siskolle en kyllä tätä kerro, mutta en aio tulla tänne enää ikinä. Paitsi ehkä hänen häihinsä, nainen heittää Riikan poistuessa hetkeksi sivummalle, ehkä puoliksi leikillään.

Ikäänsä sisarukset eivät välitä kertoa. He kehottavat naureskellen kirjoittamaan ”noin 35-vuotiaista”. Ali puolestaan havahtuu uniltaan, käy tervehtimässä ystävällisesti, mutta kieltäytyy haastattelusta. Riikka epäilee, että syynä tähän ovat miehen muut mahdolliset tyttöystävät.

– Olette tervetulleita nauttimaan auringonpaisteesta, sanoo Seica Bojang.­

Huomiota Gambian hiekkarannoilla tosiaan piisaa, eikä ainoastaan naisille. Turistin matka katkeaa tuon tuosta iloisiin tervehdyksiin ja juttutuokioihin. Tarjolla on muun muassa mehua, hedelmiä, veneretkiä, kalastusta, hevoskyytejä, safareja, koruja ja hierontaa, mutta toisinaan myös vain pyyteetöntä ystävällisyyttä ja hyväntahtoista uteliaisuutta.

Osa pysäyttelijöistä työskentelee rannalla virallisesti, mutta suuri osa heistä on bumster-nimellä kutsuttuja työttömiä nuoria miehiä, jotka pyrkivät keräämään elantonsa turismin avulla, kuka mitäkin keinoja käyttäen. Uhkaavia he eivät ole, mutta monen turistin mielestä rasittavia ja häiritseviäkin runsaslukuisuudessaan.

Yksinään kävelylle lähteneelle naiselle tarjotaan samoja palveluita kuin muillekin, mutta hiukan eri tavalla esiteltynä. Kättely ei meinaakaan nyt päättyä, katse nauliintuu syvälle silmiin ja kehut koskevat kansallisuuden lisäksi myös ulkonäköä, hymyä tai vaikkapa kävelytyyliä.

– Ja jos haluat paikallisen ystävän, voin lähteä näyttämään sinulle vaikka kylän markkinoita, eräs veneretkiä kaupitteleva nuori mies mainitsee.

Kun utelias toimittaja tiedustelee suoraan, etsiikö nuorukainen kenties tyttöystävää, hymy kasvoilla leviää entisestään.

– Vau, etenet liian nopeasti, mies naurahtaa.

Paikallisten ja ulkomaalaisten välille syntyy usein romansseja, mutta Gambian rannoilla näkee paljon myös perheitä ja vakiintuneita pareja.­

Huojuvien palmujen reunustamat trooppiset hiekkarannat ovat otollinen ympäristö romanssien syntymiselle, ja rannalla sekä kylillä tulee vastaan usein ulkomaalaisen naisen ja paikallisen miehen muodostamia, käsi kädessä kulkevia pareja. Monesti nainen on poikaystäväänsä silmin nähden vanhempi.

Tosin tämä ei ole koko totuus. Lähes yhtä usein vastaan tulee iäkkäämpiä turistimiehiä nuori gambialaisnainen käsipuolessaan. Myös suunnilleen samanikäisiä ja vakiintuneita pariskuntia näkee, jälkimmäisen voi päätellä esimerkiksi rannalla jalkojen juuressa leikkivistä lapsista.

Eikä aina ole kyse edes pariutumisesta, sillä toisinaan naisen rinnalla saattaa pitkäänkin kävellä palveluita sinnikkäästi tarjoava bumsteri, tai vaikkapa kantoavuksi ja ostosreissun rauhaa turvaamaan lähtenyt naapurinpoika tai autonkuljettaja.

Raha nousee usein esille turistinaisten ja gambialaismiesten suhteista puhuttaessa. Elintasoerot ovat suuria, eikä ole tavatonta, että nainen tukee miestä ja tämän perhettä taloudellisesti vielä kotimaastaankin käsin. Tällä voi olla kehitysmaatodellisuudessa elävien ihmisten elämänlaadulle iso merkitys.

Myös Riikka tukee Alia tuomalla mukanaan vanhoja kännyköitään, tietokoneitaan ja muita pikkulahjoja. Käynnissä on myös paperisota, jonka tarkoituksena on saada Ali tulemaan Ruotsiin.

– Haluan vain auttaa nuorta poikaa, siinä kaikki.

– Kun tulet lomalle, saatat vaikka tavata ystävän. Ja ystävyyden jälkeenhän voi tapahtua mitä vaan, baarimikkona rannalla työskentelevä Matti hymyilee.­

Kritisoijat syyttävät toisinaan miehiä iäkkäämpien naisten hyväksikäytöstä. Naisia taas moititaan siitä, että he pyrkivät saamaan seksiä köyhyydessä eläviltä miehiltä taloudellista valtaa käyttäen. Suhteiden taustalla on varmasti kaikenlaista, mutta selvää on, että niiden laatua ei ulkopuolinen voi päältä päin päätellä.

– Niin kauan kun ketään ei kuseteta, kaikki on okei, kiteyttää Riikan sisko Anne.

Samoilla linjoilla on Senegambian rannalla ravintolan sisäänheittäjänä työskentelevä Simon, 36.

– Se on kunkin vapaa valinta. Elämästä täytyy nauttia, ja pitää tehdä niin kuin sydän sanoo, Simon sanoo.

Hänen mukaansa siihen, että rakkauden ohella raha vaihtaa toisinaan omistajaa, liittyy sekä hyviä ja huonoja puolia. Hänen mukaansa osa naisista myös kohtelee poikaystäviään huonosti.

Toiset paikalliset kuitenkin puhuvat rahalla ostetusta rakkaudesta, money lovesta, tuomiten sen. Rajan vetäminen vilpittömän lemmen ja raharakkauden välille on kuitenkin joskus hankalaa.

Ravintoloiden, yökerhojen ja hotellien keskittymä, Senegambia Strip -nimellä tunnettu katu, on Gambian rannikon yöelämän keskus, jossa lomaromansseja syntyy auringonlaskun jälkeen tiuhaan tahtiin. Jo valmiiksi pariutuneet osoittavat ”valtauksensa” muille omistavin elein.

Siellä esiintyy niin ikään suoraviivaista prostituutiota, jota harjoittavien naisten kerrotaan tulevan myös rajan takaa Senegalista tai muista Länsi-Afrikan maista, monesti vastoin omaa tahtoaan.

– Arvostamme kovasti, jos turistit eivät tule tänne pilaamaan maata vaan auttamaan sitä eteenpäin. Meillä on myös pahoja turisteja, jotkut tulevat prostituution perässä. Maamme ei ole kovin vahva, emmekä halua sellaista. Tarvitsemme ennemmin oikeaa rakkautta toisiamme kohtaan ja positiivisia asioita turismiin, jotta me gambialaiset voisimme auttaa itseämme, sanoo rantakioskissa mehuja myyvä Alhige Ceesay, 36.

Naisten seksimatkailusta puhuttaessa kuulee usein puhuttavan ”brittipuumista”. Aihe nouseekin säännöllisesti esille Iso-Britannian lehdissä, joiden jutuissa sikäläiset naiset jopa retostelevat kokemuksillaan gambialaismiesten kanssa.

– Tämä on minun paratiisini. On ihanaa herätä linnunlauluun ja auringonpaisteeseen, kymmenisen vuotta Gambiassa asunut Kari Jaakkola kertoo.­

Gambiassa kohta kymmenen vuotta asunut suomalainen Kari Jaakkola kertoo kerran lentoja varatessaan törmänneensä matkoihin, joita markkinoitiin briteille ”naisten lentoina”. Niille miehillä ei ollut pääsyä.

– Oli myös hotelli, ja naiset saivat kuvien perusteella valita itselleen seuralaiset.

Pääkaupunki Banjulin vihkipalatsissa hän näki kerran nigerialaisen miehen kanssa vihille astelevan 70-80-vuotiaan brittinaisen, joka oli laittautunut prinsessaksi viimeisen päälle. Jaakkola mainitsi näkemästään Gambiassa pitkään asuneelle, iäkkäälle brittituttavalleen.

– Hän kertoi näiden naisten olevan sodanjälkeistä sukupolvea, joka ei voinut nuoruudessaan toteuttaa unelmaansa. Kun he menivät naimisiin, oli köyhää ja sota oli juuri päättynyt. Hän ajatteli, että annetaan heille nyt se mahdollisuus. Silloin minä rupesin ymmärtämään tätä tilannetta, Jaakkola toteaa.

Hän ei näe mitään pahaa siinä, että sulhasen perhe elää osittain naisen kukkaron varassa. Morsian otetaan avioliitossa osaksi yhtä suurta perhettä.

– Elämästä täytyy nauttia, ja pitää tehdä niin kuin sydän sanoo, Senegambian rannalla ravintolan sisäänheittäjänä työskentelevä Simon sanoo.­

Olisi väärin Gambiaa ja gambialaisia kohtaan typistää maa pelkäksi seksimatkakohteeksi. Matkailijan on turha kuvitella löytävänsä maasta niin ilmeisen silminnähtävää seksiturismia kuin vaikkapa Thaimaasta.

Jaakkola huomauttaa, että seksi on itse asiassa iso tabu gambialaisessa kulttuurissa. Siitä ei puhuta, siitä liikkuu vääriä uskomuksia, ja samoissa pihapiireissä yhdessä asuvissa suurperheissä nuorilla pareilla ei ole minkäänlaista yksityisyyttä.

Nuoret miehet lähtevät kylistä rannikoille tienaamaan, ja moni päätyy bumsteriksi. Se ei kuitenkaan ole helppoa elämää, etenkin, jos minkäänlaisia kouluja ei ole käyty. Moni joutuu nukkumaan yönsä rannoilla, ja vielä vuosi sitten vallasta luopuneen diktaattori Yahua Jammehin aikaan sotilaat nöyryyttivät bumstereita monin tavoin.

– Turistien häiritseminen oli kiellettyä Jammehin aikana usean vuoden ajan. Minun mielestäni se oli tosi tylsää, bumstereiden joukossa on ihan fiksujakin tyyppejä, Jaakkola sanoo.

Eläkepäiviään monenlaisten projektien parissa viettävän Jaakkolan elämä maassa on välillä haastavaa, mutta maalla on silti tarjottavanaan asioita, jotka ovat saaneet jäämään. Kuten ilmasto, ihmiset ja hieno luonto.

– Tämä on minun paratiisini. On ihanaa herätä linnunlauluun ja auringonpaisteeseen. Ja sitten kun näkee jonkun lapsen hymyn, niin kyllä sitä jaksaa.

Alhige Ceesay tarjoaa Senegambian rannalla tuoretta mehua vastapuristetuista hedelmistä.­

Luonto- ja kulttuurimatkailu on se suunta, johon Gambian viranomaiset haluaisivat maataan viedä. Jaakkolan mukaan maassa on paljon työtä tehtäväksi, mutta pienilläkin ajatusmallin muutoksilla voitaisiin saada aikaan paljon paikallisten elämänlaadun ja elintason parantamiseksi. Jos päätettäisiinkin tehdä joitakin asioita vähän toisin kuin aina on totuttu tekemään.

– Gambian turismilla on ollut monia ongelmia, koska ihmisiä on pelottanut tulla tänne. He ovat ehkä ajatelleet, että ihmiset ovat pahoja ja vihaisia. Mutta Gambialla on hymyilevä rannikko, jossa on turvallista. Turistit tuovat tuloja, ja hallituksemme yrittää tehdä monia asioita mahdolliseksi tässä maassa, kuten hyvää demokratiaa, Alhige Ceesay toteaa mehua puristaessaan.

IS:n Gambiassa kohtaamista suomalaisturisteista valtaosa oli pariskuntia ja lapsiperheitä. Moni kertoo lähteneensä matkaan ennakko-oletuksin, jotka eivät vastanneetkaan todellisuutta.

Suomalaiset ovat hyvässä maineessa Gambiassa. Yksi jos toinenkin paikallinen kertoo tuntevansa vuosi toisensa jälkeen maahan palaavia suomalaisia, jotka tekevät avustustyötä joko yhdistysten kautta tai yksityisesti, ilman suurempaa metelöintiä asiasta.

Senegambia Strip -katu on ravintoloiden, yökerhojen ja hotellien keskittymä ja Gambian rannikon yöelämän keskus.­

Myös Senegambian rannalla työskentelevällä baarimikolla on vuosien ajan tuntemiaan suomalaisystäviä, joiden lähettämiä kuvia hän näyttää kännykästään. Hän haluaa esiintyä jutussa suomalaisilta saamallaan lempinimellä Matti.

– Suomalaiset ovat hyviä ihmisiä, ainoa ongelma on se, että jotkut vanhemmat ihmiset eivät oikein puhu englantia. Ja jotkut ovat pikkuisen hankalia, koska he eivät luota ihmisiin vaan epäilevät kaikkien huijaavan heitä, jopa ravintoloiden hinnoissa, Matti sanoo.

Mehukioskiin rannalla asiakkaita haaliva Seika Bojang, 40, esittää suomalaisturisteille yhden toiveen.

– Olette tervetulleita nauttimaan auringonpaisteesta ja näkemään erilaisia paikkoja. Ja tukemaan paikallisia yrittäjiä. Jotkut pysyvät isoissa hotelleissa, joissa on täysihoito, eivätkä paikalliset hyödy. Silloin heille ei jää mitään, ja se on väärin.

– Kun tulet lomalle, saatat vaikka tavata ystävän. Ja ystävyyden jälkeenhän voi tapahtua mitä vaan, Matti puolestaan vinkkaa naureskellen.

Riikan ja Annen nimet on muutettu.

Ilta-Sanomien toimittaja Anna Nuutinen ja kuvaaja Seppo Kärki matkustivat Gambiaan katsomaan, millaista meno rannoilla oikeasti on.­