Euroopan tuomioistuin on jo useassa päätöksessään (mm. 2014, 2015) todennut, että ihmisten massavalvonta – koski se sitten viestintää tai sijaintitietoa – on ihmisoikeuksien vastaista. Tästä huolimatta viranomaisten valtuuksia puuttua yksityisyyteen on viime vuosina lisätty jatkuvasti.

Yksi päivän "uutisista" kertoo, että Suomen poliisi haluaisi laajentaa rekisterikilpikameroiden käyttöä, ja tallentaa niiden tiedot pysyvästi. Oikeastaan tämä Aamulehden juttu ei edes ole uutinen, vaan poliisin mainos, häikäilemätöntä lobbausta viranomaisvaltuuksien lisäämiseksi.

Keppihevoseksi Aamulehden juttuun on löydetty amerikkalainen sarjaraiskaaja, joka jäi kiinni muka rekisterikilpikameran ansiosta. http://denver.cbslocal.com/2011/06/22/disturbing-details-emerge-in-suspe… Todellisuudessa O'Leary saatiin kiinni, koska uhrin naapuri oli huomannut epäilyttävän auton ja ilmoittanut siitä poliisille, rekisterinumeron ja kaiken – ja koska aivan samanlainen auto oli tallentunut turvakameroihin rikospaikan vieressä.

O'Leary olisi ratsattu ja jäänyt kiinni joka tapauksessa; kilpikamerat liittyivät tapaukseen vain siten, että autosta sattui olemaan poliisin tietokannassa yksi valokuva – jossa se oli omistajansa pihatiellä. Tämä ei ollut todiste yhtään mistään. Mutta mitä pienistä, suurin osa lukijoistahan vilkaisee vain otsikon!

Tietosuojavaltuutetun kommentit sivuutetaan jutussa olankohautuksella ja maininnalla "tasapainon" etsimisestä, ikäänkuin perusoikeuksien rikkomisessa olisi mahdollista saavuttaa tasapaino.

Harhaanjohtamista vai väärinkäsitys?

Suomen poliisi väittää lukulaitteiden tietojen tallentuvan vain 24 tunniksi. Näin saattaa itse laitteen osalta ollakin.

Todellisuudessa laitteet tekevät jatkuvasti tietokantahakuja mobiiliverkon yli, ja näistä jää – tai ainakin tulisi jäädä – logit sekä verkon että tietokantapalvelimen ylläpitäjille. Mobiiliverkossa mm. tukiasematiedot (eli poliisiauton sijainti, osapuilleen, aikaleiman kanssa) tulee lainkin mukaan tallentaa kuukausiksi; luottamuksellisessa (vaikkapa poliisin, ajoneuvorekisterikeskuksen tai vakuutusyhtiön) tietokannassa puolestaan on säilytettävä tieto siitä, kuka kyseli, mitä kyseli, ja milloin.

Ilman tällaista auditointidataa järjestelmien väärinkäyttöä olisi mahdotonta valvoa. Viranomaisiin itseensä kun ei voi luottaa – he jäävät vähän väliä kiinni täysin aiheettomasta urkinnasta, jota harrastavat joko uteliaisuuttaan tai suorastaan rikollisin tarkoitusperin.

Tällä hetkellä pitkäaikaisiin rekistereihin jäänee tieto ainakin siitä, mitä rekisterinumeroita poliisiauto on nähnyt (tai luullut näkevänsä), kellonaika sekuntien tarkkuudella, sekä sijaintitieto.

Näitä rekistereitä voisi ajaa ristiin jo nyt, mutta tietoa saisi vain rekisterikilvellisten ajoneuvojen sijainnista. Toki tällainenkin rekistereiden kampaus olisi tosiasiassa kiellettyä massavalvontaa – suurin osa noista autoista kun ei riko lakia. Pelkästään tämä aspekti asettaa koko järjestelmän kyseenalaiseksi mm. Euroopan tuomioistuimen sekä EIT:n viime vuosien päätösten nojalla.

Kyse ei enää vain rekisterinumeroista?

Mitä poliisi – ja/tai Aamulehti – nyt näyttäisi lobbaavan, on että kaikki järjestelmän ottamat kuvat tallennettaisiin kuten joissain Yhdysvaltain osavaltioissa tehdään. Tällöin rekisteri laajenisi koskemaan potentiaalisesti jokaista tielläliikkujaa, joka sattuu näköetäisyydelle poliisiautosta; jokaista autoa, kaksipyöräistä, jalankulkijaa.

Mitään perusteita tällaiselle rekisterille ei ole. "Rikostutkintaa varten" ei ole mikään peruste; rikostutkintaa varten voitaisiin yhtä hyvin kiinnittää jokaiseen ihmiseen, autoon ja polkupyörään pakollinen seurantapanta, joka tallentaisi kaikki kuulemansa äänetkin ja lähettäisi ne viranomaisille varmuuden vuoksi.