Järjestät juhlat. Kutsut vieraat. Muistat vielä tiedustella ruoka-aineallergioita. Virhe. Suunnaton virhe.

Menette porukalla ravintolaan. Virhe jumalauta.

Puhut ruoasta ihmisten kanssa. Ihan saatanallinen virhe.

Muistaako kukaan sitä aikaa, kun syöminen oli vaan syömistä. Oli sitä ruokaa ja sitten sitä syötiin. Asiat eivät olleet sen monimutkaisempia kuin, että joku oli kasvisyöjä ja jollain oli kala-allergia tai keliakia. Ei ongelmaa. Helppo homma. Vaikeaa oli vain ravintoloissa, joissa siihen maailman aikaan kasvisruokaa oli herkkusienikeitto, joka oli tehty lihaliemeen.

Missä vaiheessa ihmisistä tuli niin hyvinvoinnin kyllästämiä, että närppiminen muuttui vastenmielisestä tavasta etuoikeudeksi? Järjestetäänpä kuvitteelliset juhlat. Varaat juhlatilan, sovit keittiömestarin kanssa ménun, jossa otetaan huomioon ruoka-aineallergiat, kasvisyöjät ja ruoka-aineyliherkkyydet. Ystävällisesti kutsussa tiedustelet kyseisiä ruokarajoituksia vierailta. Vastauksissa perinteiset laktoosi-intoleranssi, keliakia, kasvisyönnit ja kananmuna-allergiat. Ihan ok. Sitten on se yksi. Se yksi lähettää yksityiskohtaisen ja pitkän viestin, jossa erittelee hyväksyttävät ja kielletyt ruoka-aineet sekä soveliaat valmistusmenetelmät. Kyse ei ole yliherkkyyksistä tai sairaudesta, vaan ihan jostain muusta. Itkette keittiömestarin kanssa viskipullon äärellä ja päädytte siivuttamaan kurkkua tyypin lautaselle. Maksat sen tyypin kolmen ruokalajin ménu-kokonaisuudesta sen saman 70 € kuin muidenkin. Vitun kallis kurkku.

Se keho. Se vitun keho on se temppeli, jota ei voi saastuttaa KUOLEMALLA. Porukat juoksentelee metsissä keräämässä jotain saatanan horsman nuppuja ja silmät kiiluen kertoo kaikille nurkkaan ajamilleen henkilöille miten juuri tämä uusi ruokavalio on muuttanut koko elämän. Samalla ne superfood-onanoi ekokaupan hyllyjen välissä korit täynnä neitsytkookosöjyä, raakasuklaata, chia-siemeniä ja siitepölypalleroita. Kyllähän minäkin nokkosta kerään ja kuusenkerkkiä, mutta en nyt helvetissä usko niiden pelastavan minua vääjäämättömältä lopulta tai muuttavan elämääni taikaiskusta orgastiseksi hattarakaruselliksi.

Ei ikuista elämää voi ostaa kaupan hyllyltä. Ei mikään määrä goji-marjoja, spirulinaa tai macaa puhdista saastaa, joka meitä kaikkia syövyttää. On helvetin kaksinaismoralistista valittaa ja vaatia, kun samalla syö toiselta puolen maailmaa tänne rahdattua ruokaa. Niin ja sitä quinoaa ei paikallisilla ole enää varaa ostaa, kun rikkaat länsimaalaiset terveysruokaintoilijat ostaa sitä hurmoksellisesti. Eettistä, ihan vitun eettistä.