Indlagt på jobsøgningsanstalten - Tre dage i Jobsolens tegn

Her går det godt - send mere gul sprittusch

Som Udvikler - »eller/skråstreg« - Organisator i OFUSSEN kan jeg lige pludselig to ting. Det er absolut godt for jobmulighederne. Det må det være. Og ikke bare det, OFUSSEN og kurset i øvrigt har foreløbigt hjulpet mig med på én gang at bevidstgøre mine begrænsninger og give mig større selvtillid - opbygge mig indefra og gøre mig "hel". At sige, at jeg er tilfreds med forløbet indtil nu, vil være en underdrivelse.







Men samtidig er alle de som følge af kurset nye indsigter og nye muligheder - på jobmarkedet og i tilværelsen generelt - noget vanskelige at overskue, sådan på én gang.



Ja, eller retteligt, de var vanskelige at overskue. For dette kursus råder over et fabelagtigt instrument, udviklet specielt til at overskueliggøre uoverskuelighed. Der er naturligvis tale om den hæderkronede, såkaldte Jobsol.



Jobsolen ses her - i Integros fremstilling - på vej ind i de to tvillingetårne:









»Mulighedernes solstråler«

Jobsolen er en glad sol. Rigtig glad. Det er der ingen grund til at skjule. Men det er samtidig ikke en sol, man sådan bare lige kaster sig ud i uden videre. Jobsolen kræver instruktion. Grundig instruktion. At tegne en Jobsol er ikke noget, man bare lige gør.



Derfor er der også afsat tre dage til Jobsolen: Første dag til gennemgang af skabelonen på tavlen og de første små selvstændige skridt ud i Jobsoltegningens univers. Anden dag til fremstillingen af personlig Jobsol, udarbejdet i grupper. Og tredje dag til grundig fremlæggelse af alle Jobsole for de øvrige kursister.



Hastværk er lastværk, så lad os tage gennemgangen af Jobsolen i et mere moderat tempo:



Først tegnes en rund cirkel og indeni et ansigt - helst et glad ansigt. Herudfra - og nu bliver det endnu mere både hen- og medrivende - tegnes solens stråler, »mulighedernes solstråler«, som Integro mere end med rette betegner dem:







Umiddelbart i forlængelse af de forskellige muligheds-solstråler noteres svarene på følgende spørgsmål: Hvad var du god til i skolen? Hvad er dine fritidsinteresser? Din drøm? Hvad ville du bruge 1 mio. kroner til? Dit bedste job til dato?



Denne del af processen foregår i grupper efter befriende klare retningslinjer:









Bondefanger, skattesnyder, psykopat eller rævejæger i Hobro

Vi får nu lov at arbejde på egen hånd. Der er slet ikke nogen fast lærer, bortset fra dem, der holder øje med, at folk bruger tilstrækkeligt tid på Jobsolen og ikke går for tidligt hjem. Gårdvagter kan man vel kalde dem.



Og så bliver der ellers tegnet på livet løs, det skal jeg da lige love for. Vi har fået udleveret et kæmpe stykke papir og sprittusch i alle tænkelige farver. Sort, blå, rød, gul, pink, grøn, turkis, lilla. You name it.



Der er ikke noget, at komme efter. Eller jo, hvis jeg lige skal sige én ting, så løber man - JEG - altså rimeligt hurtigt tør for gul sprittusch i sådan en Jobsolproces. Det skete for mig i den allermest afgørende fase: Fyldningen af mellemrummet mellem centrum og cirkel.



Men altså, det gik nu mildest talt ok alligevel:







Jeg er pavestolt, selvfølgelig er jeg det. Men jeg har altså også fået meget ros for min sol. Rigtig meget ros - ikke mindst fra jobkonsulenterne. Nu skal jeg ikke prale unødigt, men min Jobsol var blandt de samtlige Jobsole, der blev udvalgt til udstillingen på væggen i klassen.



Det giver da et kick, det gør det da.



Mon ikke, det er min Udvikler-OFUS, der har haft en entusiastisk, prestigeorienteret finger med i spillet? Jeg tror det. Det er ihvertfald dejligt.



»Sådan en Jobsol, den må da have sin egen sang? Har den ikke det?«, vil mange - og jeg med, det vedgår jeg gerne - umiddelbart nok tænke.



Jo. Selvfølgelig har den det:











« Forrige

Slider i OFUSSEN?

Næste »

Ansøgninger (med sjæl og hjerteblod!)