Beskæftigelsen blandt ikkevestlige indvandrere kan være markant lavere end blandt danskfødte, uden at de af den grund bliver en omkostning for den danske stat. Det skyldes, at Danmark ikke har haft udgifter til institutioner, uddannelse og sundhed til dem under deres opvækst.

Alligevel giver gruppen af ikkevestlige indvandrere et minus på det offentlige budget. Samlet set lever gruppen nemlig ikke op til det lavere beskæftigelseskrav, der kunne sikre, at de ikke ville bidrage negativt til statsbudgetterne. Det konkluderer et forskerhold fra Rockwool Fondens Forskningsenhed i en ny analyse.

»Når vi bruger den her lavere beskæftigelsesfrekvens, så lever gruppen stadig ikke op til, at det hænger sammen rent økonomisk. Men der skal så ikke så meget til for at ændre det, som vi havde forestillet os, da vi sammenlignede med danskere,« siger forskningschef ved Rockwool Fonden Jan Rose Skaksen, der er en af forfatterne bag undersøgelsen.

Udgift indtil 24 år

Ifølge den nye udgivelse skal omkring 65 procent af de ikkevestlige indvandrere i aldersgruppen 30-64 år være i beskæftigelse, for at de ikke samlet set bliver en udgift for staten. Men i en fremskrivning baseret på DREAM-modellen forventer forskerne kun en gennemsnitlig beskæftigelse på 50,5 procent i perioden 2016-2050.

Omkring to tredjedele af ikkevestlige indvandrere kommer til Danmark, når de er mellem 20 og 35 år, og det har stor betydning for, hvad de samlet set koster samfundet. Under opvæksten koster danskfødte børn gennemsnitligt det offentlige 160.000 kroner om året, og i snit stopper man først med at være en direkte udgift som 24-årig. Derfor skal beskæftigelsesfrekvensen for danskfødte borgere da også være hele 82 procent, hvis de skal udgøre en samfundsmæssig økonomisk gevinst.

I undersøgelsen stilles der endnu lavere krav til beskæftigelsesfrekvensen for vestlige indvandrere, da de udover ikke at have kostet det offentlige noget under opvæksten, typisk besidder højere lønnede job end ikkevestlige indvandrere og dermed betaler mere i skat. Denne gruppe overholder en beskæftigelsesfrekvens på 55 procent og er på den måde »en ren overskudsforretning«, som Jan Rose Skaksen formulerer det.

Tilbage i maj måned skabte det forvirring, da Finansministeriet først frigav tal, som fik Politiken til at konkludere, at flygtninge på lang sigt giver en økonomisk gevinst for den danske stat. Men det kom senere frem, at de øgede udgifter til offentlige ydelser til flere mennesker ikke var blevet regnet med.

Stagnation er succes

I 2014 konkluderede Rockwool Fondens Forskningsenhed, at ikkevestlige indvandrere kostede de offentlige kasser 16,6 milliarder kroner det pågældende år. Det tal benyttes også i forskningsenhedens nyeste undersøgelse.

Ikkevestlige indvandreres beskæftigelse har været stødt stigende siden midten af 1990’erne, og indtil finanskrisen for alvor slog igennem, fremgår det desuden af udgivelsen.

»Udviklingen gik jo faktisk forrygende frem til 2008. Men det satte finanskrisen en stopper for,« forklarer Jan Rose Skaksen.

Siden da er de ikkevestlige indvandreres beskæftigelsesfrekvens stort set stagneret, hvilket man i undersøgelsen blandt andet begrunder med østeuropæiske migrantarbejderes ankomst til arbejdsmarkedet.

Integrationskonsulent og forfatter Hans Lassen kaldet det en »succes«, at beskæftigelsen blandt ikkevestlige indvandrere »kun er stagneret« efter krisen. Han har blandt andet skrevet bogen Den anden virkelighed, hvor han vil gøre op med en negativ fortælling om integrationen i Danmark.

»Fremgangen fra 1990’erne, som historisk er meget markant, har faktisk vist sig at holde under krisen, selv under meget dårlige odds,« siger han og peger på, at ikkevestlige indvandrere siden krisen har stået foran en række store udfordringer på arbejdsmarkedet.

Blandt andet har krisen ramt en stor del af de brancher, som mange indvandrere var ansat i. Og så har strukturudviklingen på arbejdsmarkedet især siden 2008 favoriseret folk med uddannelse, ligesom der som nævnt har været konkurrence fra andre migrantgrupper.

Hans Lassen bemærker desuden, at det er en svær opgave konstant at øge den gennemsnitlige beskæftigelse i statistikkerne, mens indvandrerbefolkningen vokser med nytilkomne. Alt i alt bør man hovedsagligt satse på at styrke indvandrerbefolkningens uddannelse og netværk, understreger han.

Jan Rose Skaksen vurderer, at den positive udvikling fra før finanskrisen ikke ser ud til at komme i gang igen foreløbig.

»I så fald skal integrationen på arbejdsmarkedet forbedres markant,« siger han.

Forskningschefen peger på, at den nye Integrationsgrunduddannelse (IGU) kan være en mulighed for at øge denne integration på arbejdsmarkedet. IGU er en ordning, der giver mulighed for, at udlændinge midlertidigt ansættes i såkaldte praktikstillinger i virksomheder til en lav løn.

Ordningen kan modvirke det problem, at mange ikkevestlige indvandrere har svært ved at leve op til de danske lønkrav, vurderer Jan Rose Skaksen.