Nyligen fick jag ett telefonsamtal från en person som inte vågar gå med sin davidsstjärna runt sin hals på grund av rädsla. Här, i vårt demokratiska land Sverige.

I Malmö, där jag bor, känner sig många judar hotade och otrygga i sin egen hemstad.

I helgen publicerade Sydsvenskan ett reportage om just detta, och om hur allt fler europeiska judar flyttar till Israel.

Hur kan vi ha låtit det gå så långt att judar tvingas fly från Europa igen, år 2015?

En av mina idoler, 91-åriga Hedi Fried som i år sommarpratade i P1, är orolig för att historien ska upprepa sig.

Jag har fått träffa denna modiga person och jag kommer aldrig att glömma hennes ord om att hon i dag återigen börjar se likheter med hatet mot judarna innan andra världskriget.

Ett stort problem är att många låter kritiken mot Israels politik övergå till rent judehat.

För några dagar sedan fick jag ett samtal av en bekant som tyckte jag var en skam, en smutsig svikare, eftersom jag som muslim har grundat organisationen UMAF - Unga mot Antisemitism och Främlingsfientlighet.

Jag svarade med att säga att om jag som muslim står upp för en annan folkgrupp i dag, så kommer den andra folkgruppen stå upp för mig som muslim i morgon.

Det är oftast en självklarhet att en muslim står upp för en muslim, en jude för en jude och en rom för en rom. Men om vi vågar och väljer att stå upp för varandra då kommer vi ännu längre.

Om en muslim visar goda handlingar bekämpas islamofobi för då bevisar vi att majoriteten muslimer faktiskt är goda och vill allas bästa, precis som vilken annan folkgrupp som helst.

Precis som min idol Hedi Fried fick jag i år äran att få bli en av årets sommarpratare.

Reaktionerna efter mitt program var mestadels kärleksfulla, men även hotfulla.

Jag kommer aldrig att förstå människor som vill göra mig illa på grund av mitt arbete för att förena människor att stå sida vid sida med ett kärleksfullt budskap.

Det krävs mycket mod, styrka och kärlek för att klara av alla hot och trakasserier från nationellt och internationellt håll.

Ofta har jag känt att jag vill ge upp för att värna min och min familjs säkerhet.

Men i dag handlar det inte enbart om att stå upp för oss själva.

Vi måste stå upp för varandra.

För att bekämpa antisemitismen måste vi våga samtala och mötas.

Med kunskap, mod, förståelse, tillit och kärlek övervinner vi orättvisorna och det onda. Genom min organisation anordnar vi resor till koncentrationsläger för att fortsätta uppmärksamma Förintelsen och få en ökad förståelse mellan olika grupper. Vi utbildar ungdomar till att bli morgondagens ledare, unga förebilder för andra ungdomar.

Ungdomarna får träffa varandra för första gången och alla har olika kulturella bakgrunder. Det vackraste av allt är när muslimska och judiska ungdomar får träffas för första gången. Vi måste bryta våra fördomar. Vi måste börja jobba med oss själva innan vi tar oss an andra.

Idag lever jag, men i morgon vet jag inte om jag lever på grund av min kamp.

En kamp för att alla ska inkluderas och kunna leva sida vid sida på riktigt.

Vi får inte låta våra rädslor vinna över oss och vi får inte låta tystnaden vinna. I år var det 70 år sedan befrielsen av förintelselägret Auschwitz-Birkenau, och 20 år sedan folkmordet på muslimer i dåvarande Jugoslavien i Srbrenica.

Vi får aldrig glömma, om detta må vi berätta för alltid.

Ge kärlek, få kärlek. Tillsammans kommer vi längst.

Siavosh Derakhti, grundare av Unga mot antisemitism och främlingsfientlighet