“I mitt vuxna liv kan jag inte komma ihåg en situation så dramatisk som denna: precis nu befinner vi oss två eller tre dåliga val från slutet på Nato, slutet på den Europeiska unionen och kanske slutet på den liberala världsordningen som vi känner den.”

Det var inte vem som helst som formulerade den ödesmättade profetian i våras. Författaren och journalisten Anne Applebaum har bland annat förärats Pulitzerpriset för sitt verk om fånglägret Gulag.

Världen står i svallvågorna efter Brexit och kompassen snurrar. I höst kan Donald Trump bli vald till USA:s 45:e president, ledare för den fria världen och beskyddare av den transatlantiska länken. Tanken svindlar. Nästa år slåss Marine Le Pen för att erövra presidentposten i Frankrike med hjälp av Putins pengar i valkassan. Hon vill upplösa EU och Nato. Frontens växande framgångar fräter på unionens rötter.

Vi får inte göra misstaget att avfärda Applebaums stormvarning. Svenska ledare måste kalkylera med en mörk utveckling. Är vår beredskap god? Knappast. Försvaret ligger för fäfot och parallellt har Sverige tagit på sig den gigantiska utgiftsposten att integrera flest flyktingar per capita i hela västvärlden. Majoriteten av dem är lågutbildade samtidigt som Sverige har lägst andel enkla jobb i OECD.

Malmö 2016 är ett avskräckande skyltfönster. Utan skatteutjämning och andra bidrag från staten havererar Malmös ekonomi konstaterar Sydsvenskan i ett färskt reportage. ”Var tionde familj i Malmö tar emot socialbidrag som kostar skattebetalarna en miljard kronor om året. Allt fler behöver försörjningsstöd under lång tid.” Sverige kommer inte för evigt befinna sig i högkonjunktur. Vad händer när solen går i moln och åskan mullrar? Alla högkulturer har en uppgång men också ett fall.

EU är uppfört på ruinerna av två världskrig för att bevara freden till barn och barnbarn. I en opinionsmätning gjord efter den brittiska folkomröstningen svarar glädjande nog en majoritet att de vill att Sverige stannar i EU. Endast 14 procent anser dock att unionen är på väg åt rätt håll.

EU brukar framhållas som ett framgångsrikt exempel på ”soft power”. Den mjuka makten utmärks av attraktion. Ett EU som upplevs som en belastning lockar inte. Något som jag spår är viktigt för att stödet inte ska tippa över i avståndstagande är tydlighet med att EU-medborgare som varken jobbar eller studerar i Sverige och deras barn inte ska ha tillgång till svenska välfärdssystem.

En aktuell dom i Förvaltningsrätten i Malmö har tyvärr gett en arbetslös EU-medborgare bosatt i Eslöv rätt till socialbidrag under år framöver. Kvinnan hade en kortare anställning och under tiden började hennes tre barn i skolan. Eslövs kommun anser att kvinnans uppehållsrätt i Sverige upphörde sex månader efter att anställningen löpt ut och bedömer att hon saknar möjligheter att få nytt jobb i Sverige.

Domstolen menar att barnperspektivet trumfar, fast samtliga EU-länder är bundna att ta hand om sina egna medborgare. I en orolig tid måste vi EU-vänner stå upp för ursprungstanken med den fria rörligheten och värna unionens mjuka makt. Svexit kan vara närmare än vi tror.

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten för.