Under måndagen blev det känt att en nittonåring som hade misskött sig grovt på jobbet får ersättning av Kalmar kommun. Detta tack vare fackets kampinsatser.

Den unge mannen, som hade anställts för att hjälpa funktionshindrade nattetid, hade inlett arbetspasset med att komma 15 minuter för sent. Sedan hade nittonåringen olovligen tagit emot en kompis under arbetspasset och som kronan på verket hade mannen somnat.

Arbetsgivaren gjorde det som vilken arbetsgivare som helst skulle ha haft god lust att göra. Vikarien sparkades redan efter första dagen. Nittonåringen skulle därmed ha kunnat få en välbehövlig minnesbeta inför det fortsatta yrkeslivet: Får du lön måste du också göra rätt för den. Men historien slutade inte där.

Efter att Barometern hade skrivit om fallet vaknade nämligen fackförbundet Kommunal till liv, och förhandlade fallet hela vägen till seger. Mannen får nu sin resterande lön för vikariatet utbetald och han välkomnas även att söka nya jobb inom kommunen.

Slutet gott, allting gott. Skattebetalarna i Kalmar tvingas betala ynglingen för arbete som han aldrig kommer att utföra. Och den unge mannen får lära sig en egendomlig innebörd av begreppet facklig solidaritet: Kräv din rätt – men gör inte din plikt.

I ljuset av gällande regelverk går det givetvis att argumentera för att Kommunal agerade helt korrekt rent formellt. Kommunen kröp när allt kommer omkring till korset av en anledning.

Men är det rimligt att facket aktivt ska söka upp och ta strid för latmaskar till ungdomar som missköter sig på jobbet? Stärker det tillton till Kommunal som fackförbund? Finns det inte betydligt mer angelägna uppgifter för en fackförening att fylla?

Det gör det absolut.

Runt om på arbetsmarknaden finns det gott om personer som kommer i kläm och som behöver någon som kan föra deras talan. Därför förblir fackförbunden viktiga.

En rättvisande bild av fackföreningsrörelsen kan inte målas upp efter nidbildens förlaga, men att påstå att facket instinktivt och i alla lägen gör det som är bäst för samhället är helt enkelt inte sant. Eftersom själva huvuduppdraget är att företräda medlemmarnas intressen är uppgiften att göra skillnad på outsiders och insiders helt fundamental.

Detta förklarar varför det har varit viktigare för facket att slå vakt om de redan anställda än om unga i behov av bredare vägarna in till arbetsmarknaden.

Om LO på allvar månar om alla de nittonåringar som faktiskt vill arbeta vore det nog en god idé att fundera över fackets roll. Det gäller helt enkelt att ta rätt strider. Annars kommer fler och fler att fråga sig varför i hela friden man ska ansluta sig till facket.