Sedan i våras surfar Telias mobilkunder fritt på Facebook. ”Vi älskar sociala medier” förklarade företagets konsumentchef när han meddelade att Facebook, Instagram, Messenger, Whatsapp, Twitter och Kik inte längre påverkar surfmängden. Så även när datataket är nått.

Telia har som bekant ett maxtak för hur mycket en mobilanvändare får surfa, och när den gränsen är nådd blir det dyrt att surfa vidare. Det Telia gjorde i våras var alltså att besluta att dessa sex tjänster inte längre påverkas när maxtaket är nått.

I dag kom beskedet från Post- och Telestyrelsen (PTS). Telias erbjudande strider mot nätneutraliteten (Läs mer här).

Nätneutraliteten rör något så stort och viktigt som internets frihet.

Hela poängen med internet är att det är öppet. Till skillnad från exempelvis Telias gamla tjänst Teleguide finns det ingen styrelse som bestämmer vad som får spridas på internet – och det här har varit fantastiskt för kreativiteten.

Om användarna gillar en tjänst blir den en succé. I annat fall går den i graven.

För att internet ska fungera så här måste internetoperatörerna hålla fingrarna borta från innehållet. Alla tjänster ska behandlas lika och ingen ska diskrimineras. Det här är kärnan i nätneutraliteten, och principen är så viktig att EU förra året slog fast att den ska gälla i alla medlemsländer. Det är den heliga principen som Telia nu bryter.

Fyra av de sex tjänsterna som Telia ger en gräddfil ägs av Facebook. It-jätten Telia ger alltså mediejätten Facebook förtur – och det betyder att konkurrenterna diskrimineras. Vem vill använda chattprogram som Viber eller Snapchat när Messenger och Whatsapp är gratis? Vem vill köra sociala tjänster som Ello och Google+ när det blir mycket dyrare än Facebook?

Och på sikt: Vilka uppstickare har en chans att utmana jättarna när de diskrimineras av internetoperatörerna?

Jag tror inte att Facebook betalade Telia för att diskriminera konkurrenterna. Inte den här gången. Men jag tror definitivt Telia har en förhoppning att i framtiden kunna ta betalt för en gräddfil i nätverket. Vi riskerar alltså att gå tillbaka till Teleguide-tiden, där en Televerksstyrelse styr över nätet.

Och det fria internet handlar förstås inte bara om ekonomi utan även om åsikter och från det här perspektivet var Telias erbjudande ännu mer oroande. Telia gav bara fri surf till den som skriver rätt saker på sociala medier.

I just det här fallet är begränsningarna okontroversiella och högst sympatiska. För att få surfa fritt måste användaren ”vara schysst” och inte näthata. Vem kan bli upprörd över någonting sådant?

Men det oroväckande handlar just om att Telia börjar kontrollera vad som får spridas. Steget till att hindra information om Telias affärer i totalitära diktaturer är långt men inte oöverstigligt.

Det är därför jag tycker att PTS har fattat ett klokt beslut, och det är välkommet att man slår fast att de stora internetjättarna inte får tafsa på nätneutraliteten.

Telia har nu några veckor på sig att svara. Själv hoppas jag på förändringar.

När Telia introducerade erbjudandet förklarade de att de vill de låta oss ”hålla kontakt med nära och kära runt om i hela världen”. Skulle de verkligen bry sig om det finns det en enklare väg att gå.

De kan göra som flera av de finländska operatörerna och erbjuda fri mobilsurf utan maxtak - för alla. Inte bara för Facebook. Svårare är det inte.