I forskningsrapporten ”Alarmering, larm och larmkedjor” beskriver Rebecca Stenberg en djungel av olika larmtjänster och operatörer, ”med eller utan tillsyn och reglerad utifrån olika lagstiftning, om ens någon”.

Alla har olika sätt att arbeta och hanterar också personal och kompetens på helt olika sätt.

Kort utbildning och hög personalomsättning

”Rekrytering av förhållandevis låg kompetens, korta internutbildningar och hög personalomsättning” innebär att operatörerna på SOS Alarm jobbar med nedskrivna instruktioner som är standardiserade.

Forskaren skriver att det kan liknas vid hamburgerkedjor eller klädbutikers strategier där man bryter ner produktionen i standardiserade processer.

Skillnad på att steka hamburgare och svara på larm

Men det finns en viktig skillnad mellan att steka en hamburgare och att svara när någon ringer ett larmnummer: Olyckor kan inte alltid förutses.

Sjö- och flygräddningscentralen har valt en helt annan strategi, konstaterar Rebecca Stenberg som forskar vid Linköpings universitet. ”Utgångspunkten här är att ingen olycka är den andra lik.” Räddningsledaren ska känna av och anpassa ledningsbehovet till olycksplatsen.

Kan leda till allvarliga missförstånd

Eftersom olika larmoperatörer jobbar på så olika sätt kan det leda till allvarliga missförstånd, enligt rapporten. Det finns också stora skillnader när det gäller vilken kompetens som krävs av den som svarar när man larmar olika larmoperatörer.

Efter 20 veckors internutbildning är operatören som svarar på SOS Alarm beredd att arbeta självständigt. Sjukfrånvaron och personalomsättningen är hög. Riksrevisionen har kritiserat SOS Alarm för att de hellre dragit på sig viten än följt avtal om att anställa sjuksköterskor.

Inga särskilda krav på dem som svarar

Tunstalls larmcentral som tar emot trygghetslarm anger på hemsidan att personalen är välutbildad och erfaren, men kopplat till Tunstalls är en verksamhet som heter ”Landräddningen” där larmet går ut till volontärer via en app. Trygghetsappen ska vara ett alternativ till nödnumret 112, men några särskilda krav på volontärerna förutom registrering anges inte, enligt Rebecca Stenberg som är universitetslektor och styrelseledatmot i CARER, Centrum för forskning inom respons- och räddningssystem vid Linköpings universiotet.

Varken uthålliga eller trygga

Forskarens slutsats är att det kan vara bra med nya aktörer som kan leda till förbättringar och effektiviseringar.

Men utan tillsyn kan entreprenörer ”utlova larmtjänster som varken är uthålliga eller trygga att använda utan snarare förvirrar medborgarna”, skriver Rebecca Stenberg i rapporten. Speciellt sårbara är äldre, personer som är födda utomlands och personer med nedsatt funktionsförmåga, anser hon.

Kommer de när det behövs?

”Från professionella finns en emellanåt befogad osäkerhet kring användning av nya aktörer: Vad kan de? Kommer de när de behövs? Hur länge håller de på innan de tröttnar?”

På lång sikt krävs både ökad insyn och ökad illsyn. Om det blir för många alternativa larmfunktioner riskerar det att förvirra medborgarna, anser hon. Vem ska man ringa och vem är det som svarar?

Yrkesutbildning saknas

När man fokuserar på teknik och standardisering är risken att alla bara ser sin lilla bit av verksamheten och att helhetsbilden går förlorad, står det i rapporten som heter ”Alarmering, larm och larmkedjor”.

Risken är det här ”förstärker de negativa aspekterna av en redan pressad arbetsmiljö som kännetecknas av höga sjuktal och personalomsättning samt brist på kontroll över det egna arbetet för många larmoperatörer där också en professionsutbildning och karriärvägar saknas”, skriver hon.

Vill ha nationell utbildning

Utredaren föreslår att larmoperatörer ska ha formella krav på utbildning och kompetens. Att det ska finnas en nationell utbildning och vidareutbildningar.

Hon föreslår också någon form av standardisering av larmcentraler. ”Hur olikartade kan larmcentraler vara och fortfarande vara en larmcentral?” frågar hon.