Utrikesminister Margot Wallström och försvarsminister Peter Hultqvist avslutade för någon timme sedan ett besök i Mali där en 250 man stark svensk militär styrka deltar i en FN-ledd insats. Mali befinner sig i krig med flera islamistiska terrorgrupper och FN:s uppgift är att hjälpa till att skapa fred i området. Utrikesminister Margot Wallström bekräftar att hon tagit upp fallet med den kidnappade svensken Johan Gustafsson med regeringen i Mali. Johan Gustafsson har varit kidnappade i Mali i fyra år av en av terrororganisationen al-Quaida i Nordafrika.

– Självklart gör vi alltid det. Han finns ständigt med oss i tankarna och vi fortsätter att göra allt för att få honom fri.

Det finns, för den utrikespoliskt insatte och intresserade, ett antal detaljer i ovan av SR rapporterade nyhet som sticker ut. Och det finns goda skäl att ifrågasätta i vilken form Johan Gustavsson finns närvarande i utrikesministerns tankar och vilken roll han har på hennes spelplan. För han är en bricka, inget mer, i ett spel på högsta nivå.

Margot Wallström, utrikesminister, reser numera allt mindre i tjänsten och är det inte någon större konferens får hon sällan eller aldrig inbjudningar till bilaterala samtal i Mellanöstern eller Sahel (Nordafrika norr om Subsahara) om hon inte har antingen försvarsminister Peter Hultqvist eller näringsminister Mikael Damberg med sig. Besöket i Kurdistan var ett exempel, nu ser vi ett till. Dubbelministerbesök är mycket ovanliga i det internationella umgänget och en tydlig signal att vi idag har den svagaste utrikesministern, eller minst välkomna, sedan mycket länge.

Samtalen om den kidnappade svensken Johan Gustavsson fördes i Malis huvudstad Bamako. Johan Gustavsson sitter kidnappad i de norra delarna som gränsar till Algeriet och som inte kontrolleras alls av Malis regering. Mali får underrättelser om läget dels via FN men även via fredligt sinnade stater som Marocko, Mauretanien, USA, Israel med flera. Mali är i direkt konflikt med just de som kidnappat Johan Gustavsson, AQiM.

Förhandlingarna kring Johan Gustavsson har tills nyligen förts från Rabat, Marockos huvudstad. Marockos syn på Margot Wallström rimmar helt och hållet med övriga Arabförbundet.

Allt detta är besvärande för vår utrikesminister men det stoppar inte där. Det finns nämligen en part som, om Sverige i allmänhet och Margot Wallström i synnerhet vred runt armen på den, skulle få loss Johan Gustavsson över natt. Polisario. Något håller Wallström tillbaka från den enda åtgärd som idag, utöver en rundhänt lösensumma som sannolikt enligt tidigare skulle belasta biståndsbudgeten i förlängningen, ge effekt. Det finns tecken som tyder på att vissa myndigheter i östra Medelhavsområdet sedan regeringsskiftet agerat bulvan i utbetalningar av lösensummor för kidnappade.

Polisario utgör idag en av AQiM´s viktigaste rekryterings- och träningsbaser för att kunna föra kriget i Mali. Polisario ligger nära att bli erkänt av Margot Wallström som legitim regering över Västsahara. I dess spår vet vi redan idag att andra minoriteter som upplever sig ockuperade eller ofria, som Tuareger, Berber samt Saharier kommer ställa samma krav på självständighet. Sverige står med andra ord i begrepp att destabilisera denna region ytterligare och tar dessutom inte tillfället i akt att testa Polisarios goda vilja till att medverka till att få Johan Gustavsson fri. Idag slåss runt en bataljon Polisarios under AQiM befäl mot Mali´s regeringsstyrkor och FN:s motsvarande.

Socialdemokraterna ger, förbehållslöst, Polisario sitt fulla stöd enligt en officiell skrivelse från partisekreterare Carin Jämtin som du kan ta del av till vänster.

Nyss hemkommen, för bara ett par timmar sedan, från exakt samma region kan jag konstatera att läget är spänt och nervöst.

Trots att Marocko så sent som förra veckan som första land i Nordafrika och Mellanöstern nu bedöms som såpass säkert för amerikanska turister att inga extra säkerhetsarrangemang krävs enligt amerikanska UD. Vare sig Marocko eller andra stabiliserande krafter ser positivt på den svenske utrikesministerns tandembesök.

Marocko har av FN:s generalsekreterare Ban Ki Moon fått i uppdrag att söka stabilisera Libyen. Det uppdraget har Marocko fått för sin bevisade förmåga att agera som konstruktiv kraft i hela Sahel. Något som ogillas av Margot Wallström av något skäl. Att ogilla att någon har förmåga att stabilisera nästa stora arena för ISIS härjningar i preventivt syfte ter sig onekligen något apart.

Intill dess att vi får veta något mer lär nog Johan Gustavsson få sitta kvar där han sitter, han är en bricka i ett annat spel. Sannolikheten att Margot Wallström och hennes stab skulle våga ställa krav på Polisario bör betecknas som obefintligt.

Socialdemokraterna kan, med viss lätthet, börja sätta press genom att begränsa det bistånd som ges Polisario via Olof Palmes Internationella Center. Att Polisario, som motprestation till biståndet, börjar arbeta aktivt med frisläppandet av Gustavsson istället för att förse AQiM med nya rekryter.

Av något skäl vill vår utrikesminister föra en politik, att se genom fingrarna på bland annat Polisarios ständiga närvaro i tveksamma sammanhang, som på sikt kommer kasta hela regionen ner i ytterligare blodsspillan samt öka flyktingtrycket och det mänskliga lidandet.

Hur mycket vårt stöd är värt i Mali är dessutom ur ett politiskt perspektiv ifrågasatt i många länder. Å ena sidan ger vi militärt stöd, om än litet, å andra sidan står Margot Wallström på barrikaderna i alla andra sammanhang och stödjer de krafter, som Polisario, som villigt gör allt de kan för att ISIS / Daesh och AQiM kan fortsätta sin blodiga resa att destabilisera en hel världsdel.

Risken är stor att någon, eller några, inom kort kan ha en hel del blod på sina händer.