Leder

Høyesteretts mulighet

Foto: ,

Kildevern og vern om upublisert materiale handler ikke om å beskytte journalister eller filmskapere. Det handler heller ikke om å beskytte kilder og kilders mulige lovbrudd eller

dårlige handlinger.

4. november 2015

Dette er en leder. Lederen gir uttrykk for VGs holdning. VGs politiske redaktør svarer for lederen.

Artikkelen er over fire år gammel



Norsk politi skal ikke beslaglegge journalistisk materiale.



Nei, kildevern og vern om upublisert materiale handler om å beskytte et fortrolig rom, slik at storsamfunnet kan få kunnskap om kritikkverdige forhold som ellers ikke ville blitt kjent.

Det kan være mange grunner til at mennesker kommer til journalister med opplysninger om kritikkverdige forhold, med ønske om at deres egen identitet skal holdes skjult. De kan ha prøvd å gå tjenestevei, uten at de har nådd frem. Det kan innebære stor personlig risiko for dem, eller skape ubehag. Eller de kan ha langt mindre edle motiver. Uansett er det en kjensgjerning at mange alvorlige forhold i vårt samfunn aldri hadde blitt avslørt dersom pressens kilder ikke var trygge på at journalisten ville holde deres identitet skjult, koste hva det koste ville.

MULIGHET: PSTs beslag av materialet til filmskaper Ulrik Imtiaz Rolfsen gir Høyesterett mulighet til å gi et nødvendig, fortrolig rom rettslig beskyttelse. Foto: Fredrik Solstad , VG

Selve kildevernet er i dag i praksis nær absolutt i norsk rett. Rettstilstanden er mer uklar når det gjelder vern om upublisert materiale og andre typer opplysninger journalister har fått tilgang til i fortrolighet. Vi mangler en grundig, omfattende og prinsipiell avgjørelse fra Høyesterett i disse spørsmålene. De høyesterettsavgjørelsene som finnes, er i hovedsak fattet av kjæremålsutvalget.

Ankesaken om PSTs beslag av Ulrik Imtiaz Rolfsens beslaglagte filmmateriale, gir Høyesterett muligheten til å stadfeste viktige prinsipper om pressens vern av det fortrolige rommet. Dersom vår høyeste domstol tillater at dette rommet blir invadert, vil det føre til at fremtidige kilder skremmes fra å fortelle om det de vet.

Les kommentaren: Journalisters fortrolige rom

I første omgang kan det for mange synes rimelig at politiet får tilgang til materiale som gjør at de kan stanse en antatt fremmedkriger på vei til Syria. Men på sikt innebærer en slik tilgang for politiet at noen av dem som kan fortelle om hvordan unge mennesker radikaliseres, ikke våger å snakke med journalister. Dermed kan vi gå glipp av viktige saker fra lukkede og farlige miljøer. Det vil svekke vår evne til å forstå mekanismene i slike miljøer, og håndtere truslene vi står overfor.

Både politiets håndtering og sakens innhold gir grunn til bekymring for dem som er opptatt av pressens rolle i et fritt samfunn. Norsk politi skal ikke beslaglegge journalistisk materiale. Når de først går til et så drastisk skritt, må vi forutsette at det er nøye gjennomtenkt og gjennomdrøftet. Men PST-sjef Benedicte Bjørnland var ikke engang varslet på forhånd. At PST-sjefen ikke ble konsultert før hennes folk sent på kveld oppsøkte en fri filmskaper og beslagla hans materiale, er oppsiktsvekkende. Og urovekkende.

Som så mye annet i denne saken.

Publisert: 04.11.15 kl. 16:06

Les også