DÅRLIG NORSK: - Når jeg henter ungene på SFO, hører jeg mer dårlig norsk enn fremmedspråk. Gjør de det med vilje? Vet de ikke sitt eget, og barnets, beste? Snakk ditt morsmål med barna dine, skriver kronikkforfatteren. Tegning: Roar Hagen Foto: ,

Debatt

Morsmål er hjertets språk

Lar du være å snakke ditt morsmål med barna dine fordi

du tar hensyn til nordmenn som er til stede? Feil! Dette handler om deg og din relasjon til ditt barn. Det er alltid nordmenn til stede.

Oppdatert 9. juli 2014

Dette er en kronikk. Kronikken gir uttrykk for skribentens holdning. Du kan sende inn kronikker og debattinnlegg til VG her.

Artikkelen er over seks år gammel

Sanna Sarromaa, finne, forsker og spaltist i Gudbrandsdølen Dagningen

Jeg sto i softis-kø på Ikea for en stund siden og hørte en ung mørkhudet mor snakke dårlig norsk til barna sine. Jeg var på bading i den lokale svømmehallen og hørte en russisk mor snakke norsk til barnet sitt. Når jeg henter ungene på SFO, hører jeg mer dårlig norsk enn fremmedspråk.

Sanna Sarromaa: finne, forsker og spaltist Foto:,

Gjør de det med vilje? Vet de ikke sitt eget, og barnets, beste?

Det gjør vondt når foreldre snakker dårlig norsk til barna. Jeg synes de svikter landet sitt, kulturen sin, identiteten sin, men først og fremst: kjærligheten sin.

Språk er identitet. Språk er kjærlighet. Wittgenstein sa så klokt at «Die Grenzen Meiner Sprache bedeuten die Grenzen meiner Welt», altså «grensene til mitt språk er grensene til min verden» - eller noe sånt. Jeg skriver jo dette ikke på morsmålet mitt.

Vi er aldri hele på et fremmedspråk. Det er bare på morsmålet vi har tilgang til hele verden med alle nyanser den har å by på. De nyansene mangler jeg på norsk, men jeg har dem på finsk.

Jeg banner på finsk, jeg blir sint på finsk, jeg har sex på finsk. De dypeste og sterkeste følelsene - kjærlighet, lidenskap, hat, forbannelse - kommer alltid på finsk. Morsmålet er hjertets språk. Jeg kunne aldri elsket barna mine på norsk. På norsk hadde de bare fått et skall. På finsk får de hele meg - med alle nyansene, på godt og vondt.

Lærer lettere

Min norske ektemann er halv-utenlandsk selv, men bare i navnet. På 1970-tallet trodde man at flere språk skadet barna. Min mann har et østerriksk etternavn, men hans tysk er like dårlig som min, fordi hans far valgte å snakke dårlig norsk til ham. Slik som skikken var på 70-tallet. Men nå vet vi bedre. Eller i hvert fall burde visst.

Jeg bodde i USA en stund. Læreren til annenklassingen sa at hun aldri hadde undervist en unge som har lært engelsk så fort som han. Dette er selvsagt typisk amerikansk overdreven skryt og tullprat.

Sønnen min er ingen språkgeni, men han har ett fortrinn - tospråkligheten. All forskning viser at tospråklige barn lærer tredje (og ved behov og anledning: fjerde og femte) språk lettere.

Min første jobb i Norge i 2003 var som fransklærer på ungdomsskolen. Jeg husker hvordan jeg måtte bruke hele det første året på å få norske åttendeklassinger til å forstå at man bøyer verb i personformer når man snakker fransk. Det er det samme som på engelsk - verbformen endrer seg avhengig av personen som er subjektet (i metaspråkløse Norge: «Hæ? Hva er subjektet?»). Det er et språklig fenomen som få nordmenn ser ut til å beherske. Nordmenn flest ser ut til å tro at den s'n (på slutten av et verb!) har noe med flertall å gjøre. Sånn blir det kanskje når engelsk ikke er et obligatorisk fag på lærerhøyskolene?

Idiotsikre råd

Hvordan blir man tospråklig da? Jeg har noen gode, idiotsikre råd:

1. Vær konsekvent. Alltid. Det finnes nesten ingen unnskyldninger for å snakke norsk. Aldri snakk noe annet språk enn ditt eget morsmål til barnet ditt, ikke engang når det er nordmenn til stede - det er ALLTID nordmenn til stede. Dette handler om deg og ditt barn, og om relasjonen mellom dere to, ikke om nordmenn.

2. Nekt å forstå når barnet snakker noe annet enn ditt språk. Si at du ikke skjønner. Lyv! Hjelp barnet med å forme setninger.

3. Kjør de fleste bøker, dvd-er og filmer fra det landet, hvis språk er underrepresentert.

4. Snakk som en radiokommentator. Forklar alt som skjer og bruk variert språk. Forestill deg at livet deres er en fotballkamp på radio og du er en speaker som må formidle alle bildene og nyansene.

5. Send barnet til det underrepresenterte landet så ofte som mulig. Den finske staten arrangerer sommerkurs for sine barn i utlendighet - finn ut om ditt land har noe lignende. Hvis ikke, bruk slekta.

6. Bestikk (penger, gaver, osv.) barna dine til å snakke det underrepresenterte språket seg mellom.

7. Vurder økonomiske insitament.

8. Hvis barnets far/mor misliker at du snakker morsmålet som han/hun ikke skjønner, bytt ham/henne ut.

Det finnes mer opplyste fisk i vann.

Fordeler

Tospråklighet er ikke et nullsumspill. Det ene språkets tap er ikke det andres seier. Tvert imot.

Jo mer språk, dess mer språklighet. To språk og to kulturer kan leve hånd i hånd både på mikronivå i enkeltindividet og på makronivå i samfunnet. Det er en berikelse.

Tospråklighet har mange fordeler. Ja visst. Det beste med tospråklighet er likevel ikke at barna får et enormt konkurransefortrinn på det globale markedet, men følelsen når der roper "ÄITI" ute og du vet at det finnes bare én ÄITI i hele nabolaget.

Alle andre er mammaer.

Publisert: 09.07.14 kl. 08:40 Oppdatert: 09.07.14 kl. 10:16