19-vuotias Riikka on matkalla vankilaan. On tapahtunut rikos, josta maksimirangaistus on puoli vuotta ehdotonta vankeutta. Rangaistus on ankarampi kuin raiskauksesta, pahoinpitelystä tai ”juurikin näin” -fraasin julkisesta käytöstä lankeava.

Rikos on itsestään selvä, mutta onko Riikka edes kunnon nainen? Hän on nimittäin kieltäytynyt synnyttämästä. 18-vuotiaille naisille järjestettävissä pakollisissa synnytyskutsunnoissa hänen lantioluunsa on mitattu koulun jumppasalissa alasti kaikkien nähden. Älykkyystesteissä Riikalta on kysytty, onko hänestä ikinä tuntunut siltä, että hän haluaisi pelata salibandyä ­- tai onko muita lesbahtavia taipumuksia. Jos Riikka ei olisi saapunut paikalle, poliisi olisi hakenut hänet kotoa.

Toki Riikalla olisi ollut mahdollisuus korvata sikiäminen vuoden orjatyöllä, mutta nyt kutsuu vankila, koska Riikka on totaalikieltäytyjä. Onhan se jo Ylen suuressa lisääntymisillassa todistettu, että on tärkeää saada valtiolle veronmaksajia ja työntekijöitä tulevan talouskasvun turvaamiseksi, eikä parempaakaan järjestelmää ole.

Jos Riikka olisi uskonut, että maailma tuhoutuu erittäin pian Harmageddonin sodassa ja että hänet temmattaisiin silloin 144 000 muun kanssa taivaaseen Jahven luo kuolleita sukulaisiaan tapaamaan, hänen ei olisi tarvinnut putkaista lasta maailmaan. Mutta koska Riikka teki päätöksen korkean älykkyysosamääränsä vuoksi, hän joutuu vankilaan.

Onneksi tämä on vain pahaa unta. Paitsi miehille. Yleisin argumentti asevelvollisuuden puolesta on juuri se, että naiset joutuvat synnyttämään. Mutta jos naiset todella joutuisivat synnyttämään, miksi huoltosuhteen ongelmia ei ratkaista samalla tavalla vankilan uhalla?

Tällä viikolla MTV:n uutiset kertoi tismalleen samanlaisesta tapauksesta. 19-vuotias usean laudaturin ylioppilas Risto Miinalainen aloitti juuri vankilarangaistuksen, koska hän ei suostunut lähtemään armeijaan. Heti aluksi hän joutui vankilassa nöyryyttävään huumetestiin, vaikkei yksilön huumeidenkäytön pitäisi kuulua valtiolle kuin korkeintaan hävittäjälentäjän tai kansanedustajan hommaan haettaessa.

Totta kai moni mies tykkää armeijasta – mutta samalla tavalla kuin suomalaisesta jalkapallosta. Ei sitä ihminen halua tunnustaa, että on tuhlannut aikaa elämästään tyhjänpäiväisyyteen. Siitä kannattaa nostalgisoida elämys, tehdä toistuvasta vitutuksesta hyve.

Risto Miinalainen on pasifisti. Minä en. Pasifismi on avoin valtakirja esimerkiksi Putinille, islamisteille tai muille sekopäille vallata maa. Sodan vastakohta ei ole rauha. Sodan vastakohta on hullut, joilla on aseet. Suomen pitäisi heti liittyä Natoon. Ilman sitä pärjäämme itänaapurille suunnilleen saman ajan kuin six pack päärynäsiideriä pärjää Vesa Keskisen jääkaapissa.

Mutta synnytyksen ja armeijan vertaaminen loukkaa älyä kuin Venäjä Suomen ilmatilaa tai islantilainen jalkapallo suomalaista. Ensiksikin armeija suoritetaan yhteiskunnalle. Lapsi synnytetään itselle. En minä ole hankkinut lapsia, jotta niistä tulisi huoltosuhteen kaventajia tai kapitalistien metsiä siivoavia orjia. Ihmisellä ei sivistysvaltiossa ole välinearvoa vaan itseisarvo. Elämän tarkoitus on yksityisasia.

Tasa-arvovaltuutettua Suomen lain selkein tasa-arvorikkomus ei tietenkään kiinnosta. Tasa-arvovaltuutettu on orwellilainen irvikuva itsestään. Sille tasa-arvorikkomuksia ovat vain naisten kohtaamat tasa-arvorikkomukset. Armeijaorjuutus ei kuulu hänelle, koska “tasa-arvolain mukaan miesten asevelvollisuus ei ole tasa-arvolain vastaista syrjintää.”

Mutta kuka äänestää laista päättävän eduskunnan? Äänestäjät, joista yli puolet ovat naisia. Siis ihmiset, joita orjatyö ei itseään koske. Tämä on enemmistön diktatuuria. Kyse on samasta, jos oikeakätiset päättäisivät määrätä kaikki vasenkätiset orjiksi tai kepu istuisi hallituksessa ja kertoisi miten kaupungeissa tulisi elää. Kammottava ajatus. Siis tuo jälkimmäinen.