Mistä on kyse? Mansikanviljelijöiden digiaste on kirjava Suomessa.

Sähköinen punnitusjärjestelmä on käytössä suurimmilla tiloilla.

Järjestelmän hyöty tulee poimijoiden tehokkuuden ja peltojen tuottavuuden seuraamisessa.

Seuraava mansikanviljelyn kehityssuunta on pidempi kasvukausi.

SuonenjokiMansikkakoppa täyttyy mansikoista. Poimija vilauttaa henkilökorttiaan sähköisen vaa’an luona. Kertyneet kilot menevät järjestelmään ja niistä lasketaan poimijan urakkapalkka. Tiedot tallentuvat pilveen.

Sähköinen punnitusjärjestelmä on helpottanut suonenjokelaisen mansikanviljelijän arkea kesän aikana.

– Nähdään miten tehokkaita työntekijät ovat ja voimme katsoa jokaisen peltolohkon kohdalta, miten ne tuottavat, kertoo suonenjokelainen mansikanviljelijä Jussi Huttunen, jonka tilalla sähköinen järjestelmä on ensimmäistä vuotta käytössä.

Huttusen mukaan ajantasainen seuranta myös nopeuttaa reagointia, yleensä kun se on jäänyt talviseen aikaan.

Toni Pitkänen / Yle

– Kun ehtoopuolella olevat pellot ovat poiminnassa ja nähdään se, että kiloja ei tule enää toivotulla tavalla, on helppo tehdä päätös peltolohkon nurin laittamisesta, Huttunen huomauttaa.

Mansikkatiloilla sähköinen punnitusjärjestelmä on yhäkin suhteellisen harvinainen, vaikka niitä on ollut markkinoilla kymmenisen vuotta.

– Ilman muuta perinteinen menetelmä on vielä yleisin. Varmaan pienillä tiloilla kestää pitkään ennen kuin tulee hankittua ja varmaan ei kannatakaan, sillä kalustoilla on oma hintansa, kertoo Hedelmän- ja marjanviljelijäin liiton puheenjohtaja Ismo Ruutiainen.

Mansikanviljelyn taso vaihtelee

Huttusen Metsäpellon mansikat -tilalla ei tyydytty valmiiseen ohjelmaan, vaan järjestelmä on erään yrityksen Huttusen pyynnöstä kehittämä. Tilalla on aiemmin ollut toinen sähköinen järjestelmä käytössä, mutta nyt haetaan toisesta parempia kokemuksia.

Vuodesta 2013 tilaa isännöinyt Jussi Huttunen kokee, että mansikanviljely kaipaisi Suomessa päivittämistä.

– Kyllä mansikanviljely on vielä hyvin keskiaikaista meininkiä, Huttunen aloittaa.

– Mansikanviljelijöiden ikärakenne on esimerkiksi erittäin kieroutunut, sillä varmaan yli puolet mansikanviljelijöistä on yli 60-vuotiaita. Eivät he tarvitse enää tällaisia systeemejä, Huttunen jatkaa.

Toni Pitkänen / Yle

– On varmasti sellaisia viljelijöitä, jotka elävät edelleen lähempänä 1950-lukua, mutta sitten on sellaisia, jotka menevät jo hyvin pitkälle samalla tasolla kuin Keski-Euroopassa, huomauttaa Ismo Ruutiainen.

Ruutiaisen mukaan Suomessakin on edistyneitä tiloja, vaikka taso ei ole ihan samassa kuin esimerkiksi marjanviljelyn suurissa bisnesmaissa Hollannissa, Saksassa, Italiassa tai Espanjassa.

Ruutiaisen mukaan suurimmat erot Suomen ja vaikkapa Hollannin välillä näkyvät viljelytekniikan tarkkuudessa. Esimerkiksi viljelykierrot ovat Ruutiaisen mukaan Hollannissa yleensä hyvin nopeita.

– Tihkukastelun kautta ohjataan tietokonepohjaisesti lannoitusta ja kastelua. Kastelu perustuu maan kosteuden ja vaihtumisen mittaamiseen. Tietysti kasvinsuojelutoimenpiteet tehdään uusimmilla kalustoilla tarkasti, Ruutiainen luettelee eroja.

Puoli vuotta pelkkää tunnelia

Viimeisin kehityssuunta mansikanviljelyssä on tunneliviljely. Suomessakin se on alkanut viime vuosien aikana yleistyä, mutta Ruutiaisen mukaan esimerkiksi Englannissa pääosa mansikan ja vadelman viljelystä tapahtuu tunnelissa.

Saksassa puolestaan on hyvin vahva suuntaus mansikan ympärivuotiseen viljelyyn tunnelissa. Ruutiaisen mukaan ympärivuotisuus ei ole lähiaikojen tulevaisuutta Suomessa.

– Saattaa olla, että jokunen siihenkin lähtee. Toki meillä kylmyys ja pimeys ovat aivan erilaisia kuin Keski-Euroopassa. Täällä ympärivuotisuus vaatii jo ihan toisenlaista tekniikkaa ja on huomattavasti kalliimpaa, Ruutiainen huomauttaa.

On varmasti sellaisia viljelijöitä, jotka elävät edelleen lähempänä 1950-lukua. Ismo Ruutiainen

Huttusen tilalla ollaan uuden kehitysaallon mukana. Tila nimittäin aloitti kaksi vuotta sitten siirtymisen kohti mansikanviljelyn tunnelikasvatusta. Vielä tällä hetkellä pääosa mansikasta kasvaa avomaalla, 11 hehtaarin verran, ja tunnelikasvatuksella marjaa tulee 1,5 hehtaarilta. Tulevaisuudessa suunta vaihtuu.

– Muutaman vuoden päästä meillä ei ole avomaan mansikkaa ollenkaan, vaan olemme siirtyneet eurooppalaiseen tyyliin eli kausihuoneviljelyyn ihan täysin, Huttunen hahmottelee tulevaisuutta.

Toni Pitkänen / Yle

Ympärivuotisuuteen keliolosuhteet ovat Huttusen mukaan haastavat, mutta puolen vuoden kausi on hänestä mahdollista.

Huttusen ja kumppaninsa Pauliina Kovasen tila hakee mansikalle myös uusia kansainvälisiä väyliä. Elokuussa Suonenjoelta lähtee nimittäin tuoretta mansikkaa 400 kilon koe-erä Singaporeen. Kyseessä on eräänlainen pioneerityö, siltä suomalaista tuoretta mansikkaa ei tällä hetkellä mene juurikaan vientiin.

– Ei ainakaan hirveästi. Ehkä syynä on se, että meidän omat kotimaankin markkinat vetäisivät mansikkaa paljon enemmän kuin pystytään tuottamaan, mutta testataan nyt, Pauliina Kovanen toteaa.

Täällä ympärivuotisuus vaatii jo ihan toisenlaista tekniikkaa ja on huomattavasti kalliimpaa. Ismo Ruutiainen

Tila ei ole itse aktiivisesti pyrkinyt kansainvälisille markkinoille, vaan vientikokeilu on elintarvikealan Kasvu Open -tapahtumassa sattuneen tapaamisen tulosta. Tapahtuman kautta tavattu singaporelainen kontakti halusi viedä tuoretta suomalaista mansikkaa kotimaahansa.

Tila kerää ensimmäisen erän kuljetuksen jälkeen kokemuksia mansikan laadusta ja tekee sen jälkeen päätöksen jatkoviennistä.