"En tiedä, onko suorittaminen minulle vähän kuin alkoholismi, että se taipumus on aina olemassa. Tietyt piirteet itsessä ovat hyvin syvällä", hyvinvointivalmentaja Katri Syvärinen kertoo.

"En tiedä, onko suorittaminen minulle vähän kuin alkoholismi, että se taipumus on aina olemassa. Tietyt piirteet itsessä ovat hyvin syvällä", hyvinvointivalmentaja Katri Syvärinen kertoo. Arto Wiikari / Otava

Pystyn mihin tahansa, jos vain päätän niin.

Viestintäalan yrittäjäksi ryhtynyt Katri Syvärinen teki kolmenkympin kynnyksellä oivalluksen, joka oli kaunis ja voimaannuttava, jopa klisee – ja samalla vaarallinen.

Syvärinen ryhtyi toteuttamaan unelmiaan vimmalla. Hän kirjoitti kirjoja, ryhtyi vuosien varrella hyvinvointivalmentajaksi, täytti kalenterinsa jokaisen hetken ja menestyi.

Hän teki 12 tunnin työpäiviä aamukahdeksasta iltakahdeksaan. Iltaisin hän lähti vielä tallille, teki treenin hevosensa kanssa ja palasi kotiin puoli kahdeltatoista.

Seuraavana aamuna rumba alkoi alusta. Viikonloppuisin Syvärinen kävi ahkerasti ratsastuskisoissa ja kursseilla.

Tätä jatkui useita vuosia.

Viimeisinä vuosina vireille tuli avioero. Syvärinen tunsi itsensä väsyneeksi, kävi useamman kerran verikokeissakin, mutta syytä vetämättömyydelle ei löytynyt testeistä.

Kun hän piti hyvinvointivalmentajana luentoja, hänen piti varmistaa, että salin edestä löytyi paikka johon saattoi nojata, jos voimat loppuisivat kesken kaiken. Lopulta pelkkä kävelylenkki koiran kanssa vei Syvärisen loppupäiväksi petiin.

Syvärinen käytti pelkkää tahdonvoimaansa, jotta sai työnsä tehdyksi.

– Olin välillä kuin pieni lapsi yliväsymystilassa. Sain itkukohtauksia. Luentojen jälkeen jouduin istumaan ensin vartin autossa, että jaksoin lähteä ajamaan kotiin.

Miksi Syvärinen ei hellittänyt, vaikka suorittaminen sai hänet sairaaksi?

Aivot oppivat palkinnoista

Aivotutkija, kasvatustieteen professori Minna Huotilainen kertoo, että ihmisen aivoissa voi olla yhtä aikaa käynnissä kaksi vastakkaista prosessia tunteen ja järjen välillä.

Tunne voi sanoa, että lopeta, sattuu, mutta otsalohkossa sijaitseva päätöksentekoprosessi pakottaa jatkamaan.

"Jos on oppinut puskemaan läpi harmaan kiven, sellaiset prosessit vahvistuvat aivoissa." Minna Huotilainen, aivotutkija

Kummatkin, sekä tunne että järki, ovat erittäin vahvoja järjestelmiä, Huotilainen sanoo. Kumpi siis voittaa ja miksi?

– Jos on oppinut puskemaan läpi harmaan kiven, sellaiset prosessit vahvistuvat aivoissa. Jos puolestaan on tottunut luovuttamaan, ja se on johtanut toivottuun tilaan tai oloon, se prosessi saa vahvistusta, Huotilainen selittää.

Toisin sanottuna aivot oppivat. Katri Syvärisen aivot ovat oppineet saamaan palkinnon suorittamisesta ja itsensä kehittämisestä.

– Se on ihmeellistä, kuinka työnsä voi suorittaa koko ajan täydellisesti, mutta samaan aikaan hädin tuskin selviytyy ruokakauppaan, Syvärinen kertoo.

Perfektionismi kytköksissä uupumukseen

Kuinka sitten yhden aivot oppivat jatkamaan lannistumatta kivusta huolimatta, kun toisen antavat periksi?

On selvää, että työuupumuksen syyt ovat usein työelämän paineissa ja kestämättömissä rakenteissa. Ihmisen persoonallisuuden piirteillä on kuitenkin merkitystä siinä, kuinka helposti hän uupuu.

Englantilaisessa Bathin yliopistossa tehdyn ja Personality and Social Psychology Review -lehdessä julkaistun tutkimuksen (siirryt toiseen palveluun) mukaan perfektionismi on yhteydessä uupumukseen.

Perfektionistin roolia työelämässä leimaa pelko epäonnistumisesta, epätäydellisestä suorituksesta ja riittämättömyydestä sellaisena kuin on.

"En tiedä, onko suorittaminen minulle vähän kuin alkoholismi, että se taipumus on aina olemassa." Katri Syvärinen

Jotta perfektionisti voisi edes hetkittäin olla tyytyväinen itseensä, hänen on paikattava riittämättömyyden tunnetta täydellisillä työsuorituksilla. Pakottaminen jatkuvasti ylittämään itsensä voi polttaa loppuun.

– Perfektionistina oleminen on todella stressaavaa, ja stressi edesauttaa ajautumista uupumukseen, tutkija Andrew Hill totesi Huffington Postille elokuussa 2015 (siirryt toiseen palveluun).

Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen THL:n tutkimuksen mukaan (siirryt toiseen palveluun) Suomessa joka neljäs työntekijä on kokenut työuupumusta. 2,5 prosentilla uupumusoireet ovat vakavia.

Katri Syvärinen tajusi oman tilanteensa vakavuuden vasta, kun hän sai paniikkikohtauksen keväällä 2012.

Hiljentämisen opettelu alkoi kohtauksen jälkeen. Ja sitä opetellaan yhä, Syvärinen sanoo.

– En tiedä, onko suorittaminen minulle vähän kuin alkoholismi, että se taipumus on aina olemassa. Tietyt piirteet itsessä ovat hyvin syvällä.

Periksiantamattomuus paikkaa arvottomuuden tunnetta

Periksiantamattomuus ei lopulta ole kytköksissä vain persoonallisuuteen, vaan myös kokemusympäristöön.

Sisututkija Emilia Lahti teki osana väitöstutkimustaan kyselyn, joka kartoitti yli tuhannen ihmisen käsityksiä sisusta, tuosta ihaillusta suomalaisesta sinnikkyydestä. Vastauksista ilmeni myös sisun huonot puolet.

– Me ehkä koetaan, että se meidän arvo on sidoksissa siihen, miten sisukkaita me ollaan. Tehdään esimerkiksi töitä niin paljon, että poltetaan itsemme loppuun, Lahti totesi Ylen haastattelussa toukokuussa.

– Kun keksin, että voin tehdä elämässäni mitä tahansa, sittenhän minä tein, koska pelkäsin, että muuten en olisi yhtään mitään, Katri Syvärinen komppaa Lahtea.

Dosentti Maria Mäkelä Tampereen yliopistosta on tutkinut osana Kertomuksen vaarat -projektia, kuinka kulttuuriset mallitarinat vaikuttavat yhteiskunnassa.

"Vallitseva mallitarina on, että jos riittävästi ahertaa, se palkitaan menestymällä. Se on huijausta, sillä vain harva voi menestyä oikeasti." Maria Mäkelä, dosentti, narratologian tutkija

Maailma tuntuu viestittävän, että elämän kuuluu olla vaikeaa, jos haluaa menestyä. Jos joku menestyy kevyesti, ajatellaan helposti, että se ei voi olla ansaittua.

Vaikeuksien kautta voittoon – periksi antamatta – on aikakautemme yksi suurimmista kertomuksista, Mäkelä sanoo.

– Vallitseva mallitarina on, että jos riittävästi ahertaa, se palkitaan menestymällä. Se on huijausta, sillä vain harva voi menestyä oikeasti.

Esimerkiksi mediassa suositaan tarinoita ihmisistä, jotka ovat selviytyneet lannistumattomuudella vaikeiden vaiheiden läpi jonkin suuren oivalluksen saattelemana. Tämän jälkeen he ovat menestyneet elämässä hämmästyttävällä tavalla.

Kulttuuriset mallitarinat voivat muuttua ahdistaviksi niille, jotka eivät niihin samaistu. Joillekin edes periksiantamattomuus ei tuo menestystä. Ihmisistä tuntuu, että oma kokemus ei mahdu muottiin.

– Esimerkiksi mielenterveysongelmista kärsivät kokevat ahdistavaksi sen, että mediassa kerrotaan tarinoita, joissa jokin yksittäinen ihme on parantanut masennuksen. Sama efekti on tarinoissa, jotka vievät ryysyistä rikkauksiin. Ne tarinat viestivät, että pitää olla vain riittävän kekseliäs kapitalistisen yhteiskunnan sisällä, niin kyllä se masennus tai köyhyys siitä lähtee.

– Jos sille, että ei jaksakaan, ei löydy mallitarinaa, on vaikeaa antaa periksi. Sellainen ajatus voi joskus olla työuupumuksen takana, Mäkelä toteaa.

"Ajattelen nykyään, että tahdonvoima on tarkoitettu poikkeustilanteisiin. Ihminen kestää stressiä jonkun aikaa, mutta jos joka päivä menee pelkällä sisulla eteenpäin, käyttää itsensä loppuun." Katri Syvärinen

Toipuminen ei saa olla taas yksi täydellinen suoritus

Katri Syvärinen kävi kuusi vuotta sitten pohjalla. Nyt hän on toipunut ja eikä tukeudu tahdonvoimaansa, ellei ole aivan pakko.

– Tahdonvoimalla voi suoriutua silloin, kun on välttämätöntä suoriutua, vaikka oma motivaatio ei riitä. Ajattelen nykyään, että tahdonvoima on tarkoitettu poikkeustilanteisiin. Ihminen kestää stressiä jonkun aikaa, mutta jos joka päivä menee pelkällä sisulla eteenpäin, käyttää itsensä loppuun.

"Jos yrittää muuttua täydelliseksi hidastajaksi, se vain tukee vanhaa ajatusmallia, että täytyy olla täydellinen ja oikeanlainen." Katri Syvärinen

Hyvinvointivalmentajana Syvärinen saa joka päivä yhteydenottoja ihmisiltä, jotka ovat kokeneet saman kuin hän: puskeneet eteenpäin, vain selviytyneet joka päivä ja sitten uupuneet.

Yhdessä lähiaikoina tulleessa viestissä nainen kertoi toipuvansa neljännestä burnoutistaan.

Kun suorittaja aloittaa toipumisprosessin uupumuksesta, törmätään usein sudenkuoppaan: toipumisesta tulee taas yksi suoritus, johon pitäisi pystyä täydellisesti, Syvärinen huomauttaa.

– Se on prosessi, jossa on tosi monenlaisia vaiheita. Jos yrittää muuttua täydelliseksi hidastajaksi, se vain tukee vanhaa ajatusmallia, että täytyy olla täydellinen ja oikeanlainen.

Tänään 12. lokakuuta Yle Perjantai pohtii periksiantamattomuutta ja viisautta antaa periksi. Milloin saa antaa periksi? Miksi periksiantamattomuutta pidetään meillä hyveenä? Miksi puskea läpi harmaan kiven, kun voisi ottaa hiukan rennommin? Rosa Kettumäen ja Sean Ricksin vieraina ovat kansanedustaja Paavo Väyrynen, rap-artisti Wille Hyvönen ja tutkija Maria Mäkelä. Perjantai-dokkari Kehän kutsu kertoo showpainija "Häijy" Heimo Ukonselän kaipuusta takaisin kehään. Perjantai, klo 21.05, Yle TV1 ja Yle Areenassa.

Lisää aiheesta:

Ensimmäisen työvuoden tappotahti pakotti 27-vuotiaan Tiinan vaihtamaan alaa – nuorten naisten sairauspoissaolot lisääntyneet

"Kun pitäisi jarrua painaa, niin painamme kaasua" – Uupunut salaa väsymyksen

"Mustikkaämpäriä ei jätetä tyhjäksi" – Suomalainen sisu näkyy parhaiten arjessa

Perjantai-dokkari: Sisu not silence. Emilia Lahti aikoo juosta Uudessa-Seelannissa viisikymmentä ultramaratonia viidessäkymmenessä päivässä. Sisu not Silence -kampanjan kautta hän levittää tietoisuutta lähisuhdeväkivallasta.

Sisu on päättäväisyyttä mahdottomalta tuntuvan haasteen edessä