Yle Radio Suomen Luontoillassa pohdittiin jälleen kuulijoiden mielenkiintoisia kysymyksiä. Kuvalliset kysymykset tulivat tällä kertaa Visuvedeltä ja Haminasta. Näin asiantuntijat vastasivat.

Erikoinen delfiinihauki

Erikoinen hauen pää hangella. Kuva: Aimo Kuivamäki

"Sain tänään 8.3. Ruoveden Visuvedeltä (Tarjanne-vettä) verkoista oudon näköisen "delfiinihauen". Hauki painoi n. 3 kg ja oli yläleukaa lukuunottamatta muuten normaalin näköinen. Onkohan kyseessä kehityshäiriö vai onko se loukkaantumisen vuoksi kasvanut erikoiseksi? ", kysyy Aimo Kuivamäki Visuvedeltä.

Kysymykseen vastaa Ari Saura.

– Viljellyillä kaloilla tällainen on suhteellisen yleistä. Esimerkiksi viljellyt kirjolohet ovat aika usein tällaisia mopsipäisiä kaloja.

– Luonnossa tämä ei ole niin yleistä, koska leukojen vajaakasvuisuus vaikeuttaa ravinnon saantia varsinkin petokaloilla, Saura selvittää.

Tämä yksilö näyttää kuitenkin hyvinvoivalta ja on lihottanut itsensä kolmikiloiseksi.

– Sitä ei sitten tiedä, miten se kutupaikalla menestyy ulkonäkönsä puolesta…

Häiriö on voinut tapahtua jo mätivaiheessa.

Saura arvelee, että kyseessä on alkion kehitysvaiheessa tapahtunut vaurio. Joku isku tai paine, ehkä kemikaali… Metsäteollisuuden jätevesialueilla on tavattu aika usein tämän tyyppisiä kehityshäiriöitä.

– Pyydyksen tai pedon aiheuttava vamma on yleensä rösöinen ja leuat ovat ristissä tai haljenneet.

– Myös kalan selkäranka voi olla mutkallinen tai kalat ovat töpäköitä eli selkänikamat ovat lyhyempiä kuin normaalilla kalalla ja silloin niistä tulee vähän lahnamaisia.

Saura toteaa kuitenkin, että koska Tarjannevesi on aika luonnontilainen, karu ja puhdas niin tuskin kyseessä on mikään maatalouden tai teollisuuden kemikaalien aiheuttama häiriö, vaan hauen pienpoikasvaiheessa on tapahtunut joku mekaaninen vaurio.

Juha Laaksonen huomauttaa, että tämä on hyvä esimerkki siitä, miten aika puutteellisillakin kyvyillä pystyy saalistamaan. Tässä tapauksessa todennäköisesti vähän pienempää saaliskalaa.

– Omituisuudet ovat usein kalan pään seudulla, Ari Saura jatkaa. Saattaa olla vaikka kolme silmää tai kaksi päätä, mutta yleensä kehityshäiriöt karsiutuvat luonnossa melko varhaisessa vaiheessa.

Jättiläistoukka hangella

Jättiläistoukka lumihangella Kuva: Kauko Tykkyläinen

Kauko Tykkyläinen Haminasta on seuraillut pikkutikan mellastusta Haminan Kirkkojärvellä.

"Tikka suorastaan mättää jonkun hyönteisparan toukkia järviruokojen korsista luisen nokkansa uumeniin. Tosin toukkia on valtaisat määrät, joten ne taitavat kestää pikkutikan harvennuksen.

Hangella möyrivää toukkaa epäilen rytiyökköseksi, lienenkö oikeilla jäljillä? Se on kuitenkin jättiläinen koteloissa kärvisteleviin pikkutoukkiin verrattuna. Näin isoa saalista en ole onnistunut näkemään tikan nokassa.

Onko asiantuntijoilla tietoa pikkutikan lounaan tarkemmasta lajista?"

Kysymykseen lähtee vastaamaan Jaakko Kullberg.

– Kuvassa näkyvä toukka ei ole rytiyökkösen toukka, vaikka se onkin yksi järviruo'on sisällä elävistä yökköslajeista, Kullberg selvittää.

Yleensä tällaisilta jonkun kasvin sisällä eläviltä yökköstoukilta puuttuu suojaväritys. Ne ovat vaaleita ja yksivärisiä.

– Kuvassa näkyvä on selvästi vapaana elävä laji ja kyseessä on varjoyökkösen toukka, jolla on hauska tieteellinen nimi ”Rusina ferruginea”.

Varjoyökkösen toukka on Suomen luonnon yleisimpiin kuuluva, lähinnä metsämaastoissa elävä laji. Koiraalla on komeat tuntosarvet ja naaras on selvästi pienempi.

Jaakko Kullberg lähettää kiitokset myös Kimmo Silvoselle, joka auttoi tässä määrittelyssä

– Yökköstoukkien määrittely ei ole mikään helppo juttu, vaan vaatii sekä kokemusta että mikroskooppia, Kullberg toteaa.

Kauko Tykkyläinen otti myös mainion videon pikkutikan lounashetkestä Kirkkojärven ryteikössä:

Jaakko Kullberg arvelee, että järviruo'on varren reiät ovat kärpästen koteloita. Korresta ulos vedetty pieni toukka on luultavasti kuitenkin eri lajia.

– Pohjois-Euroopassa on ainakin kymmenen eri ryhmissä olevaa kärpästä, jotka elävät järviruo'olla. Niiden määrittäminen on kuitenkin hankalaa.

– Järviruo'oissa elää pelkästään yökkösiä lähes kymmenkunta eri lajia, Kullberg selvittää. Myös osmankäämillä on omat ruokailijansa ja jotkut toukat elävät kuivilla paikoilla kasvavista kasveista ja toiset ihan avovedessä.

– Ja sitten ovat vielä erilaiset loiset ja parasiitit, jotka tappavat isäntänsä pikkuhiljaa, Kullberg listaa.

Entäs järviruoko, miten sen elämä jatkuu?

– Järviruoko ei siitä välitä, että sen sisälle on muninut kärpänen ja siellä kasvaa toukka, Henry Väre lohduttaa. Seuraavana keväänä pohjasta nousee taas uutta versoa.

Juha Laaksonen jatkaa vielä juttua pikkutikan muuttomatkoista. Pikkutikkaa ei juuri nähdä muuttolennossa, mutta yhtäkkiä niitä vain on joka paikassa.

– Pikkutikka on siitä erikoinen, että se on pienikokoinen lintu, joka sinnittelee talven yli hyönteisravinnolla, Laaksonen kertoo. Osa niistä muuttaa syksyllä, mutta paluumuuttoa keväällä ei nähdä juuri koskaan.

– Monet meidän talvilinnuista ovat itse asiassa muutolla koko talven ja etsivät uusia ruokailupaikkoja, Kullberg toteaa.

– En ihmettelisi vaikka ne lentäisivät takaisin yöllä, koska se on turvallisempaa.

Pikkutikan muuttoreissut jäävät arvoitukseksi. Laittakaa vinkkiä Luontoiltaan, jos tiedätte asiasta enemmän kuin asiantuntijamme!

Luontoillan asiantuntijoina olivat:

Heidi Kinnunen – nisäkkäät

Jaakko Kullberg – hyönteiset

Juha Laaksonen – linnut

Ari Saura – kalat ja matelijat

Henry Väre – kasvit

ja illan isäntänä Pirkka-Pekka Petelius.

Seuraava Luontoilta kuullaan keskiviikkona 11. huhtikuuta – perinteiseen aikaan kello 18-20

yle.fi/luontoilta