Evoluutiobiologi Ilkka Hanskin (1953–2016) viimeiseksi jäänyt teos Tutkimusmatkoja saarille kertoo Hanskin elämäntyöstä. Se kertaa maailman suuret sukupuuttoaallot ja keskittyy nyt meneillään olevaan, kuudenteen sukupuuttoaaltoon.

Hanski oli kansainvälisesti arvostetuimpia suomalaisia tutkijoita. Kirja päivittää ja täydentää vuonna 2007 ilmestynyttä teosta Viestejä saarilta.

Hanski kuvaa tutkimusmatkojaan maailman saarille, joista hän keräsi muun muassa lantakärpäsiä tutkissaan lajien menestymisen edellytyksiä.

Hanskin keskeinen aihe on luonnon monimuotoisuuden nopea heikkeneminen ilmastonmuutoksen ja elinympäristöjen tuhoutumisen takia.

Kirja kertoo, millainen merkitys luonnon monimuotoisuudella on ihmisille: luonnon köyhtyminen lisää sairauksia. Lisäksi lajikadolla voi olla yllättäviäkin vaikutuksia. Esimerkiksi susien väheneminen kasvattaa hirvikantoja ja lisää hirvikärpästen määrää.

Hanskin mielestä elinympäristöjä pitäisi suojella paljon laajemmin kuin nyt, Suomessa erityisesti Etelä-Suomen vanhoja metsiä ja niiden lahopuita.

Kirja on kiinnostava myös maallikolle. Suomalainen toimistotyöläinen lukee mielellään, miten Kanariansaarten La Gomeralla Hanski käveli liian pitkälle ennen pimeän tuloa.

Hän kaivautui pimeässä ja sateessa makuupussiinsa ja kastui kunnolla. Aamu oli silti ihana. Auringon noustessa biologi näki ympärillään kanarianlihakärpäsiä, upeita olentoja.