Tuottavuus kasvoi, poissaolot vähenivät ja työvoimakustannukset pienenivät, kun työpäivä lyheni kuuteen tuntiin

Vaasalaisen KWH Pipen muoviputkitehdas aloitti vuoden 1996 alussa työaikakokeilun, jossa kahdeksaa tuntia tehnyt kolmivuoroporukka siirtyi kuuden tunnin päivittäiseen työaikaan. Tehtaan johto suhtautui epäluuloisesti pääluottamusmiehen jääräpäisesti ajamaan malliin, vaikka esimerkiksi lohjalaisella Orthexilla oli hyviä kokemuksia omasta työaikarukkauksestaan.

-Kesti kaksi vuotta, ennenkuin Roger Svanforsin ajama puolen vuoden kokeilu sai johdon hyväksynnän. Nyt kokeilusta on tullut jatkuva, eikä kukaan puhu kahdeksantuntiseen palaamisesta, sanoo henkilöstöpäällikkö Tapio Paassola. Mies on tehtaan johdon puolelta ollut rakentamassa uutta työaikajärjestelyä.

-Ennakkoluulottomuuttahan tämä vaati, ja luovaa hulluutta.

Kuudella tunnilla sama liksa

KWH Pipen Vaasan tehtailla käy töissä kolmesataa ihmistä, kun verstaan puoli ja konttori lasketaan yhteen. Kokeiluun osallistuvalla putkitehtaan osastolla työskentelee noin kaksikymmentä työntekijää.

Kokeilun tulos yllätti: ensimmäisen kahdeksan kuukauden aikana työvoimakustannukset putkikiloa kohti vähenivät kaksikymmentä prosenttia ja tuottavuus nousi neljäkymmentä prosenttia työntekijää kohden tuotettuina tonneina. Sairaspoissaolot vähenivät kuusikymmentäkuusi prosenttia.

Kun kokeilun aloittamisesta on kulunut yli kaksi vuotta, tulokset ovat parantuneet edelleen: kilohinta on työkustannusten jälkeen laskenut neljänneksellä, tuotetut tonnit per henkilö ovat lisääntyneet neljästäkymmenestä viiteenkymmeneen. Sairaspoissaolot ovat pudonneet neljäsosaan.

Lukuja on vertailtu tuottavuus- ja poissaololukuihin vuodelta 1995, jolloin talossa tehtiin vielä 8-tuntista työpäivää.

Kuuden tunnin paradoksi

Pekkaspäivistä sekä kahvitauoista luovuttiin ja katso: kaksi tuntia lyhyemmällä työpäivällä työläinen saa entisen palkan ja lisää vapaa-aikaa. Pääluottamusmies Svanfors on pettynyt vain siihen, että tuottavuus on noussut niin paljon, ettei lisätyöpaikkoja ole syntynyt.

-Tästä järjestelmästä ei työnantaja luopuisi enää millään. Eivätkä työntekijätkään, sanoo pääluottamusmies Svanfors.

-Työntekijöille pitää antaa syy ponnistella. Ihmisellä pitää olla tunne siitä, että sun työpaikkasi on jotakin erikoista. Silloin tehdään hyvää työtä.

Koneilla jopa nostettiin vapaaehtoisesti vauhtia.

-Heti alussa tuli selväksi, ettei kyse ole hyväntekeväisyydestä, vaan tämän pitää olla kaikille osapuolille kannattavaa.

Ainakin suomalaisen muoviteollisuuden kokeilut niin KWH Pipe:llä Vaasassa, Nokian Renkailla kuin Orthex Oy:llä Lohjalla ovat rohkaisevia.

-Työn jakaminen ei ole vain prosessiteollisuuden asia. Se sopii oikeastaan minne vaan. Tällaiset muutokset pitäisi tehdä silloin, kun yrityksellä menee hyvin. Meidän tuloksemme ovat olleet niin hyviä, että ne ovat jopa epäuskottavia, myhäilee Svanfors.

-Tärkeintä on, että toimenpiteet yhdistetään kannustavaan palkkausjärjestelmään

Näkökulman vaihto auttoi

Työnantajan vinkkelistä tärkein sysäys päätyä 6-tuntiseen työpäivään oli kalliiden koneiden hyödyntäminen mahdollisimman tehokkaasti.

-Käyttämättömän kapasiteetin ongelman aiheuttivat pekkaset ja sairaspoissaolot, sanoo henkilöstöpäällikkö Paassola.

-Tavoitteena oli lisätä koneiden käyttöastetta ja vähentää sairaspoissaoloja.

Svanfors muistuttaa, että poissaoloja oli ennen kokeilua puolet enemmän kuin teollisuudessa keskimäärin, nyt niitä on puolet vähemmän. Paassola nyökkää.

Paassola sanoo, että ekonomien ja insinöörien tapaan yritettiin laskea, miten neljänneksellä lyhentynyt työaika kurottaisiin umpeen.

-Olimme aluksi aika nihkeitä. Kun ryhdyttiin laskemaan toista eli kapasiteetin käyttöasteen hyödyntämisen kautta, vasta sitten alkoi löytyä efektejä. Siitä se lähti. Sittenkin jäi vielä vajaan kymmenen prosentin kuilu kurottavaksi.

Paassola ja Svanfors ovat yhtä mieltä siitä, että asiaa valmisteltaessa olisi ekonomin ja insinöörin lisäksi tarvittu psykologia.

-Suurin tekijä on korvien välissä. Kyse on halusta tehdä työtä niin, että siitä on molemmille osapuolille hyötyä, sanoo Paassola.

-Sairaspoissaolot olivat suurelta osin henkilökemiaan liittyviä, työpaikan henki oli huono. Eivät virukset ja bakteerit ole parissa vuodessa niin paljon huonontuneet, lisää Svanfors.

Työnantajaliitto yhä nihkeä

Vaikka työpaikoilla kuusituntisiin ollaan tyytyväisiä, ei Eteläranta ole järin ihastunutsopimuksiin.

-Jaa-a. Mitähän tuohon sanoisi, etten saisi työnanantajaliiton Martti Niskasta niskaani. Mielellään en sanoisi mitään, puuskahtaa Paassola.

Paassola myöntää, että liittokohtaiset neuvotteluvälit vaikuttavat myös paikallisiin sopijoihin. Esimerkiksi prosessiteollisuudesta Paperiliitto ja työnantajaliittoeivät työajan lyhentämistä aivan lähiaikoina nosta neuvottelupöydälle. Kemian teollisuudessa kuusituntista tekee kymmenkunta työpaikkaa.

-Meillä on esimerkiksi harjoiteltu sopimista erilaisista työaikajärjestelyistä jo kymmenen vuotta ja aivan paikallisesti.