Professori Esa Vakkilainen: ”Meillähän on esimerkiksi tuossa naapurissa Eesti, joka vaan reippaasti vuosi vuodelta nostelee päästöjään.”

Olkiluoto 3 on valmistuessaan yksi maailman suuritehoisimmista ydinvoimalaitosyksiköistä. Laitoksen on määrä valmistua ensi vuonna - kymmenen vuotta alkuperäistä aikatauluaan myöhässä. Kari Suni

Professori Esa Vakkilainen Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta kummeksuu Suomessa käytävää ilmastokeskustelua ja peräänkuuluttaa keskusteluun lisää realismia.

– Puhumme täällä siitä, että olemme jotenkin huonoja tai että emme tee osaamme. Todellisuudessa Suomi on yksi siitä kourallisesta maita, jotka ovat oikeasti vähentäneet päästöjään, Vakkilainen sanoo.

Maailmassa on vajaa pari sataa maata.

– Ei siellä ole kuin kolmisenkymmentä sellaista maata, jotka ovat päästöjään laskeneet.

– Euroopassakin on paljon sellaisia maita, jotka eivät tee juuri mitään. Meillähän on esimerkiksi tuossa naapurissa Eesti (Viro), joka vaan reippaasti vuosi vuodelta nostelee päästöjään, Vakkilainen valaisee.

Hän myös muistuttaa, että Suomen merkitys maailman CO2-päästöjen lähteenä on erittäin pieni.

– Fossiilisten polttoaineiden käytöstä johtuvat maailman CO2-päästöt ovat noin 32 gigatonnia. Suomen osuus siitä on 0,14 prosenttia eli runsaan promillen luokkaa.

Noin puolet sitoutuu metsiin

Vuonna 2015 Suomen hiilidioksidipäästöt olivat 44 megatonnia. Siitä noin puolet sitoutui Suomen hiilinieluun eli metsiin.

Korkeimmillaan Suomen CO2-päästöt olivat Vakkilaisen mukaan noin 60 megatonnia.

– Olemme tehneet paljon, ja kun katsomme kansainvälisiä vertailuja siitä, kuka on hyvä, niin Suomi on jossain sijoilla 4-6.

– Ainahan voi parantaa, mutta niin ei voi sanoa, että Suomi ei tee mitään. Se ei todellakaan pidä paikkaansa.

Henkeä kohden laskettuna Suomen CO2-bruttopäästöt ovat alle 10 tonnia vuodessa.

– Ehkä se pitäisi puolittaa, Vakkilainen sanoo.

Vakkilainen ihmettelee sitä, että joissain kommenteissa on vaadittu, että Suomen pitäisi sitoutua vähentämään hiilidioksidipäästöjään jopa 90 prosenttia vuoteen 2050 mennessä vuoden 1990 tasoon verrattuna. Sitä on vaatinut mm. Suomen ilmastopaneeli.

– Silloin se ensimmäinen kysymys kuuluu, että Rautaruukin Raahen yksikkö tuottaa yksinään 3,6 miljoonaa tonnia hiilidioksidipäästä vuodessa ja koko metalliteollisuus yksinään 5,5 miljoonaa tonnia.

– Sanotaan, että jotain pitäisi tälle tehdä, mutta ei se ole oikein meidän hanskassa, kun metalliteollisuus kilpailee Intian ja Kiinan kanssa. Asia pitäisi saada sovittua EU-tasolla, Vakkilainen linjaa.

Toinen iso haaste Vakkilaisen mukaan on raskas liikenne työkoneet mukaan luettuna.

– Mutta sielläkään ei ole tällä hetkellä selkeätä ratkaisua näköpiirissä.

Raskaan liikenteen osuus Suomen CO2-päästöistä on reilu 5 megatonnia, henkilöautoliikenteen vähän vähemmän, noin 5 megatonnia.

4-5 uutta ydinreaktoria

Vakkilaisen mukaan 50-60 prosenttia Suomen CO2-päästöistä tulee energiantuotannosta.

– Sähköntuotannon osuus CO2-päästöistä on vähentynyt nopeasti. Siinä isoin haaste on pääkaupunkiseutu, jossa on paljon hiiltä ja maakaasua käyttäviä laitoksia. Muu sähköntuotantokapasiteetti on aika paljon hiilestä ja maakaasusta irti.

Kotimaisen turpeen käytön vähentämisen hän näkee poliittisesti vaikeana.

– Turvetuotanto on siellä, missä on pulaa työpaikoista.

Vakkilaisen mukaan Suomi tarvitsisi nykyisen neljän reaktorin lisäksi 4-5 viisi uutta ydinreaktoria nollatakseen sähköntuotannon hiilidioksidipäästöt. Hän teki laskelman Tekniikka&Talous-lehden pyynnöstä.

Maailman mittakaavassa tarvittaisiin Vakkilaisen mukaan 1500-1600 uutta Olkiluoto 3:n kokoista ydinvoimalaa, jos sähköntuotannon CO2-pääastöt haluttaisiin saada lähelle nollaa pelkän ydinvoiman avulla.

Olkiluoto 3:n on määrä valmistua ensi vuonna. Yksikön sähköteho on 1 600 megawattia.

Energiateollisuuden uusimmat tiedot Suomen sähköntuotannosta ovat vuodelta 2016. 78 prosenttia sähköntuotannosta oli hiilidioksidineutraalia. Ydinvoiman osuus oli 33,7 prosenttia, vesivoiman 23,6, biomassan 16,3, kivihiilen 10,6, maakaasun 5,3, tuulivoiman 4,6, turpeen 4,4, jätteen 1,3 ja öljyn 0,3 prosenttia.

Uusiutuvan energian osuus sähköntuotannosta oli 45 prosenttia ja kotimaisen energia osuus 50 prosenttia.