Kelan pääjohtaja Liisa Hyssälä kummeksuu sitä, että ihmiset mieltävät sosiaalietuudet nykyään saavutetuiksi eduiksi, joista ei haluta luopua.

Kelan pääjohtaja Liisa Hyssälä tuulettaa Suomen pieleen mennyttä sosiaalipolitiikkaa olan takaan Ylen Ykkösaamun haastattelussa. Hän sanoo katsoneensa sosiaalietuuksien ongelmia ja vinoumia aitiopaikalta Kelan pääjohtajana. Hyssälän pesti Kelan johdossa päättyy vuoden vaihteessa.

Vinoumia on Hyssälän mukaan päässyt syntymään, koska Suomi ei ole kyennyt uusimaan 60-luvun teollisen yhteiskunnan järjestelmiä nykypäivän vaatimusten tasolle.

– Kun järjestelmät on luotu, on ne luotu tilapäisiksi. Tasaamaan tilapäistä riskiä elämässä. Mutta nyt niistä on tullut pysyvän turvan ja tuen muotoja. Ihmiset käsittävät, että ne ovat saavutettuja etuja. Kun minulla on asumistuki, niin se on saavutettu etuus, josta ei olla valmiita luopumaan. Ei sen näin pitänyt mennä.

Hyssälän mukaan ongelma tulee hyvin esiin tukien tulorajojen kohdalla.

– Kannustinloukku siirtyy tulorajan myötä. Pelätään että tienataan liikaa ja sopeutetaan työelämää siihen tukeen eikä päinvastoin. Ei haluta ylittää tulorajaa, ettei vaan menetetä etuuksia.

Esimerkeiksi järjestelmän vinoumista hän ottaa asumistuen ja opintotuen.

– Helsingissä yksin asuvista miehistä, jotka ovat toimeentulotuen asiakkaita, on asiakkuus kestänyt 30 prosentilla yli kymmenen vuotta. Siis yli kymmenen vuotta! Näin silti vaikka se on tarkoitettu viimesijaiseksi ja tilapäiseksi tueksi. Tämä kertoo aikalailla varhaisen puuttumisen ja muiden järjestelmien toimimattomuudesta.

Hyssälän mukaan myös asumistukeen tehty viimeisin lakimuutos oli susi jo syntyessään. Vuoden päivät voimassa ollut muutos on lisännyt asumistuen kustannuksia 20 prosentilla. Samalla asumistuesta on tullut pysyvä tuli monille. Noin 60 prosenttia kaikista vuokralla asuvista saa Hyssälän mukaan asumistukea.

Kelan pääjohtaja katsoo, että lakimuutos pitäisi perua. Hän on myös miettinyt hartaasti, miten järjestelmää voisi muuttaa niin, ihminen pystyisi asumaan tuloillaan ilman tukia, kuten tarkoitus on ollut.

Hyssälän mukaan kannattaisi selvittää, mitä tapahtuisi, jos kunnat maksaisivat puolet asumistuista. Niin ne tekevät nykyisellään toimeentulotuesta ja pitkäaikaistyöttömien kuluista.

– Tulisiko tällä keinolla nopeammin kaavoitusta edullisille vuokra-asunnoilla. Tämä asumistuki on niin kiperä kysymys, ettei meidän kantokyky tätä nykyisellään kestä. Kulut ovat 1,7 miljardia vuodessa ja jos se 20 prosentin vauhtia kasvaa, seinä tulee vastaan!

Hyssälän mukaan kansalaisten vinoutunut suhde sosiaalietuuksiin on syntynyt hiipimällä. Hän katsoo, että vinoumaa on edistetty merkittävästi lainsäädännöllä.

– Onko niin, että lainsäätäjä ei ole aina oikein katsonut, mitä seurauksia lailla on? Hyssälä sanoo ja viittaa asumistukiuudistukseen.

Hyssälä mukaan yhteiskunnassa on yleisestikin hämärtynyt se, mikä on yksilön ja mikä yhteiskunnan vastuu asioista.

– Kelan näkökulmasta näkee sen, kuinka hämärtynyttä se on ja miten alttiita järjestelmät ovat myöskin pelaamiselle.

Hyssälä painottaa, että sosiaaliturvan pitää aina auttaa heikommassa asemassa olevia. Sitä ei kuitenkaan ole tarkoitettu pitkäaikaiseksi turvaksi. Suomen pitäisi Hyssälän mukaan myös kiireesti ottaa koppi syrjäytymisvaarassa olevista nuorista. Hänen mukaansa nykyinen järjestelä ei tunnista kaikista suurimassa syrjäytymisriskissä olevia.