Lukuaika noin 5 min

Maailman ylikulutuspäivää vietetään tänä vuonna 1. elokuuta. Silloin ihmiset ovat kuluttaneet loppuun kaikki uusiutuvat luonnonvarat, jotka maapallo pystyy tuottamaan. Loppuvuosi eletään velaksi, ja jossain vaiheessa pääoma loppuu.

Ylikulutuspäivä aikaistuu jatkuvasti. Ensimmäisen kerran kulutus ylitti maapallon kantokyvyn 1970-luvulla ja 1990-luvulla varat loppuivat marraskuussa. WWF Suomen pääsihteerin Liisa Rohwederin mukaan ylikulutuksen ongelmiin on Suomessa herätty, mutta konkreettiset toimet ovat yhä puutteellisia.

Tärkeässä roolissa on muun muassa finanssisektori, sillä sijoittajat ohjaavat liiketoimintaa valitsemalla kohteitaan ja asettamalla yrityksille vaatimuksia. Suomalaiset eläkevakuutusyhtiöt ovat ottaneet suuria askeleita kohti vastuullista sijoittamista, mutta töitä riittää vielä paljon. Rohwederin mukaan vastuullinen sijoittaminen on tehty helpoksi hiilivapailla rahastoilla, joita on valittavaksi saakka ja kannattavuuskin on hyvä.

”Kun finanssisektori ryhtyy vaatimaan sijoituspäätöksissään hiilijalanjäljen pienentämistä ja luonnon monimuotoisuuden kunnioittamista, niin silloin alkaa tapahtua”, Rohweder arvelee.

Kestävyys ei ole vain isojen toimijoiden harteilla. Suomen 2,6 miljoonaa kotitaloutta saavat aikaan noin 70 prosenttia kulutusperusteisista kasvihuonepäästöistä. Jos yksi ihminen jokaisesta kotitaloudesta leikkaa päästöistään viidesosan, täyttää se Suomen kansallisesta päästövähennystavoitteesta 37 prosenttia.

Yli varojen Kulutuksemme ylittää maapallon kantokyvyn elokuun alussa. 1990-luvulla ylikulutuspäivä osui marraskuuhun, 2000-luvulla syyskuuhun. Suomen ylikulutuspäivä oli 11.4. Jos kaikki eläisivät kuten suomalaiset, tarvitsisimme 3,6 maapalloa. Suomalaisen ekologinen jalanjälki on noin 6 hehtaaria, kestävä taso 1,8 hehtaaria. Kulutuksemme on yli kymmenkertaistunut sadassa vuodessa. Vain asunnottomat elävät Suomessa kestävästi. Lähde: WWF, Sitra

Sitran Markus Terhon mukaan suomalainen lajittelee roskat ja kulkee julkisilla, mutta tapoja on muitakin. Vain viidesosa meistä on aktiivisesti kiinnostunut ekologisesta elämäntavasta.

”Ekologisuus mielletään usein luopumiseksi ja kärsimykseksi, ja silloin koetaan jopa hylkimisreaktioita kestävää elämäntapaa kohtaan”, Terho kertoo.

Kestävä arki -hankkeen avulla Sitra on näyttänyt suomalaisille, että kyse on lopulta pienistä muutoksista. Lähes 80 prosenttia maatalouden käyttämästä maa-alasta käytetään eläinperäisen ruuan tuotantoon, joten vähentämällä lihaa jokaisella aterialla voi pienentää ympäristövaikutuksia kuutisen prosenttia. Vaikutus on yhtä suuri kuin vuoraisi omakotitalonsa aurinkopaneeleilla.

”Auton vaihtaminen työmatkoilla sähköpyörään pienentää hiilijalanjälkeä kymmenellä prosentilla ja polttomoottorin vaihtaminen biokaasuun yli 20 prosenttia.”

Talouskasvu kurittaa luontoa, mutta Terhon mukaan on mahdollista kasvaa kestävästi. Kiertotaloudessa yhdestä tuotteesta pyritään kiskomaan kaikki hyöty uusiokäyttöä ja kierrätystä lisäämällä ja käyttöastetta nostamalla. Kun oma auto makaa tallissa, sen voi vuokrata harvemmin autoa tarvitsevalle. Kun autosta aika jättää, osat voi kierrättää ja käyttää uudelleen.

Luonnonvarojen viisaasta käytöstä voi tulla Suomelle jopa menestystekijä. Neste myy biopolttoainetta ulkomaille ja Fortum rakentaa aurinkovoimaloita kehittyviin maihin. Vedenpuhdistusosaamista viedään Aasiaan ja Afrikkaan.

”Liiketoiminnan kestävyys on monella toimialalla jo edellytys kilpailussa pärjäämiseen. Se joka ei tähän tajua lähteä, menettää rahaa.”

Tekstiilikierrätys säästää vettä

1) Suomalainen Pure Waste Textiles on tekstiiliyritys, joka valmistaa kankaita kierrätetyistä raaka-aineista, kuten teollisuuden leikkuu- ja lankajätteestä sekä kehräämöiden ylijäämistä.

Yritys valmistaa tuotteita rouhimalla, vanuttamalla ja kehräämällä jätteen langaksi, josta kudotaan tai neulotaan kangasta ja valmistetaan esimerkiksi t-paitoja. Uusia raaka-aineita ei tarvita ollenkaan eikä kankaita myöskään värjätä lainkaan.

Puuvillaa viljellään vuosittain 24 miljoonaa tonnia. Sen viljelyyn käytetään Turkin kokoinen alue. Puuvillan viljely vaatii myös vettä. Vain yksi prosentti maapallon vesivaroista on juomakelpoista, ja siitä 70 prosenttia käytetään viljelyyn.

Yhden t-paidan valmistukseen tarvitaan 2 700 litraa vettä, ja vuonna 2013 perustettu Pure Waste on säästänyt vettä viiden vuoden aikana yli 1,2 miljardia litraa.

11 miljoonaa tonnia käytettyä tekstiiliä päätyy vuosittain jätteeksi ja yhä kiihtyvässä vaatetuotannossa 15 prosenttia puuvillasta menee hukkaan. Tämä tarkoittaa noin 60 miljardia neliömetriä kangasjätettä vuodessa.

Jäte kuriin ravintoloissa

2) Pohjoismainen zero waste -pioneeri ravintola Nolla valmistaa ruokaa ilman hävikkiä ja muovipakkauksia. Elokuussa Nolla tuo Suomeen joukon ulkomaisia tähtikokkeja valmistamaan hävikitöntä ruokaa illallisista koostuvaan tapahtumasarjaan.

Sarjan käynnistää 6. elokuuta yksi Portugalin tunnetuimmista kokeista, Ljubomir Stanisic, joka tunnetaan kansainvälisesti palkitusta 100 Maneiras -ravintolastaan, Master Chef -sarjan tuomarina ja paikallisen Kurjat kuppilat -ohjelman juontajana. Huippukokkien on valmistettava ruokaa ilman jätettä ja hyödyntämällä suomalaisia raaka-aineita. Aiemmin Nolla on levittänyt hävikittömän ravintolan ilosanomaa New Yorkin design-viikoilla.

Nollan perustajat ovat pitkään pohtineet ideoita, joilla he voisivat viedä ravintola-alaa kestävään suuntaan. Keskivertoravintola tuottaa joka viikko yli tonnin jätettä, mutta Nollassa mikään ei mene hukkaan. Jokainen pakkaus käytetään uudelleen ja ruuantähteet muuttuvat kompostissa maanviljelijöiden käyttämäksi humukseksi. Kompostoidun jätteen määrää mitataan jatkuvasti.

Puhdasta vettä kiertoon

3) Teollisuuskemikaaleja valmistava suomalainen Kemira on kehittänyt kemiallisia ratkaisuja rajallisten vesi-varantojen pelastamiseksi. Teollisuustuotannon, elintason ja väestönkasvun vuoksi vesivarantoihin kohdistuu painetta: vettä käytetään yhä enemmän ja sen puhtaus on vaarassa.

Vain kolme prosenttia maailman vesivarannoista on juotavaksi kelpaavaa makeaa vettä. Siitäkin suurin osa on jään suojissa tai syvällä maaperässä. Ilman käsittelyä raakavesi on harvoin riittävän laadukasta juomavedeksi tai teollisuuden prosessivedeksi, sillä sen seasta löytyy orgaanisia hajoamistuotteita, hiekka- ja savihiukkasia, levää, bakteereja ja viruksia.

Kemiallisella käsittelyllä raakavedestä ja merivedestä tehdään juomakelpoista. Jätevettä pystytään puolestaan kierrättämään uudelleen teollisuuden prosesseja ja maatalouden kastelutarpeita varten. Kemikaaleilla on mahdollista säästää merkittävästi energiaa jätevettä käsiteltäessä.

Lisäksi vesien rehevöitymistä aiheuttava fosfori kerätään käsittelyssä talteen ja käytetään sen jälkeen elintarvikkeiden ja rehun tuotannossa.