Pariisin terrori-iskujen jälkeisenä aamuna miljardööri Donald Trump sai Twitter-viestin kannattajaltaan: ”Maailma toimii niin kuin Trump sanoo. Se näyttää joka päivä, että Trump on oikeassa.”

Trump lähetti viestin edelleen tuhansille Twitter-seuraajilleen ja kiirehti myöhemmin sanomaan, että Pariisin iskujen lopputulos olisi hyvin erilainen, jos uhrit olisivat olleet aseistautuneita.

Trump jätti arvioimatta, kuinka paljon joistakin taskuaseista olisi ollut apua kalašnikoveja vastaan.

Republikaanien presidenttiehdokkaaksi pyrkivä Trump on kovan linjan populisti. Kun Euroopassa alkoi Pariisin iskujen jälkeen kiivas keskustelu turvapaikanhakijoiden mahdollisista yhteyksistä terrorismiin, Trump huomasi hetkensä koittaneen.

Trump vastustaa nyt jyrkästi presidentti Barack Obaman suunnitelmia tuoda maahan tuhansia syyrialaisia pakolaisia. Trumpin mielestä Yhdysvallat tarvitsee muurin, jolla Isisin pääsy maahan voidaan estää syyrialaispakolaisten kaavussa.

Trump saa ideoilleen tukea Euroopasta. Hän on seurannut ja toistellut eurooppalaisen populistisoikeiston kovia siirtolaisvastaisia kantoja. Niitä esittävät työväenpuolueina esiintyvät äärioikeistolaiset Britannian Ukip ja Saksan vastaavat puolueet uusnatseja myöten.

Myös Suomen perussuomalaisissa on Trumpin ajatusten kannattajia.

Perimmäinen pelko kovan oikeiston takana on, että maahanmuuttajat vievät työpaikat. Sama vanha pelko nostaa Atlantin molemmilla puolilla siirtolaisvastaisia voimia.

Trump haastaa poliittisen hokeman, että Yhdysvaltain presidentinvaaleissa ei voi menestyä ilman latinojen tukea. Hän puhuu latinoista rosvoina ja raiskaajina ja ehdottaa muuria Meksikon rajalle.

Trumpin kannatus latinojen parissa on nollassa. Hämmästyttävästi suosio on kuitenkin kasvamassa valkoisten ja mustien parissa.

Yhdysvaltain musta väestönosa on kuunnellut herkällä korvalla Trumpin siirtolaisvastaista retoriikkaa, jossa hän käyttää taitavasti hyväkseen latinojen ja mustien välistä ikiaikaista kyräilyä ja jopa vihamielisyyttä.

Republikaanien johdon sisäpoliittinen neuvonantaja Bruce Bartlett laskee The Washington Postissa, että jos Trump pystyy korvaamaan meksikolaiset ja muut latinot toisella vähemmistöllä eli afrikkalaisamerikkalaisilla, hänen mahdollisuutensa onnistua presidentinvaaleissa ovat merkittävät.

Pariisin terrori-iskut saavat Hillary Clintonin ehkä näyttämään liian pehmeältä. Vaikka kukaan ei tosissaan usko Trumpin voittoon, kaikki ottavat sen jo jotenkin huomioon.

Toistaiseksi spekulaatiot Trumpin menestyksestä perustuvat ennen Pariisia tehtyihin mielipidemittauksiin.

Yhdysvalloissa tehdään vaaliaikana runsain määrin mittauksia, mutta niiden otannat ovat usein pieniä, vain viidensadan henkilön luokkaa. Tuloksia voidaan manipuloida kysymyksenasettelulla ja sillä, mistä päin maata vastaajat kerätään.

Vaikka mittauksia ei voi ottaakaan aina vakavasti, on nähtävissä kuitenkin selvä trendi. Trumpin kannatus näytti kasvavan mustien riveissä sitä mukaa kuin se vähenee latinojen piirissä.

Pariisin iskut oletettavasti toimivat Trumpin eduksi.

The Daily Beast julkaisi SurveyUSA:n laatiman mittauksen syyskuussa. Sen mukaan Trump voittaisi Clintonin, koska saisi 45 prosenttia äänistä, ja Clinton vain 40.

”Se mikä sai leuat putoamaan lattiaan” The Daily Beastin mielestä oli Trumpin saama 25 prosentin kannatus mustien parissa.

Se olisi paras saavutus kautta aikojen republikaaniselle presidenttiehdokkaalle. George Bush sai aikoinaan mustien äänistä 11 prosenttia ja sitä pidettiin hyvänä, mutta nyt Trump panee tuplasti paremmaksi. Mustat ovat perinteisesti äänestäneet demokraatteja.

Jos Trump nousee mustien äänikuninkaaksi, hänellä lienee mahdollisuus toistaa Ronald Reaganin presidenttitie. Myös Reagania pidettiin aluksi pellenä ja nimitettiin B-luokan filmitähdeksi.

Reaganista sanottiin, että Yhdysvaltain presidentiksi ei voi nousta mies, jolla on enemmän hevosia kuin kirjoja. Hänet valittiin kuitenkin kaksi kertaa.

Suuri kansa tuntee Trumpin kepeänä Diili-tv-tähtenä, jonka huvittavuus perustuu purevaan ivaan ja naljailuun. Useimmat amerikkalaiset politiikan asiantuntijat sanovat, että se ei riitä, mutta niin he sanoivat Reaganistakin.

Erimielisyys mustien ja siirtolaisten välillä on jatkunut pitkään.

Jo orjien vapauttamiseksi taistellut mustien merkkimies Frederick Douglass arvosteli maahan muuttavia irlantilaisia 1800-luvun lopun suurten siirtolaisaaltojen aikana. Hän väitti uusien tulijoiden vievän mustilta työpaikat ja asunnot.

Kun irlantilaisten sijalle asettaa meksikolaiset ja muut latinot, on arvostelu sama kuin nyt siirtolaisuutta vastustavilla piireillä.

New Republic -lehti kirjoitti vuonna 1916, että Ellis Islandille tulevat italialaiset ja puolalaiset siirtolaiset ovat mustien pahimmat viholliset, koska ottavat vastaan minkä tahansa työpaikan. Ja kun he nousevat teollisuuden työhierarkiassa, toiset valkoiset ottavat heiltä vapautuvat paikat ja jättävät mustat, syntyperäiset amerikkalaiset aina nuolemaan näppejään.

Demokratian ja rotujen tasa-arvon puolesta taisteleva kirjallisuuden nobelisti Toni Morrison kirjoitti teemasta Time-lehdessä vuonna 1993. Hän sanoi, että vaikka Yhdysvaltain historia on täynnä työtaisteluja ja poliittista sotaa, jota käyvät kaikki etniset ja kansalliset ryhmät keskenään, lopullinen kamppailu käydään aina siirtolaisten ja mustien välillä.

Morrison sanoi, että rotukeskustelun todellinen muukalainen on aina musta: ”Olipa siirtolaisen etnisyys tai kansallisuus mikä tahansa, hänen arkkivihollisekseen ymmärretään afrikkalaisamerikkalainen.”

Juttu julkaistu 21.11. klo 8.30, juttua muokattu klo 13.14, 14.52 ja 15.41: korjattu kirjoitusvirheitä ja lisätty linkkejä.