Vi är två samhällstänkare, till vardags ekonomistudenter på Handelshögskolan i Stockholm, som undersökt ämnet demokrati. Vi menar att demokratin måste moderniseras och att svensk folkmakt står inför nästa utvecklingsfas.

År 2014 fick cirka 7,3 miljoner svenskar rösta. Valdeltagandet var 86 procent och 1 procent röstade blankt.

Totalt lämnades nästan 1,1 miljoner röstberättigade människor utanför folkstyret. Är det då en demokrati för alla?

Vi vill lyfta en diskussion om att blankrösten i riksdagsval ska ges verklig makt. Den moderna blankrösten ska fungera som en samhällsfunktion och protest mot etablissemanget när folket inte känner tillit till de som stiftar lagar. Rent konkret ska antalet blankröster realiseras i tomma stolar i riksdagshuset, med 4-procentspärren borttagen.

I valet 2014 hade detta medfört att tre stolar (av totalt 349) stod tomma under den rådande mandatperioden.

Att den politiska makten är uppdelad som om hela befolkningen avlagt en röst är ett problem. Det ger ingen marginal till svenska väljare att uttrycka och påpeka missnöje bland landets representanter.

Troligen resulterar detta också i att eventuella blankröster drar sig för att gå till vallokalen och istället registreras som valskolkare.

I en modern svensk demokrati bör riksdagsvalets totala antal blankröster konverteras till motsvarande mängd tomma stolar i riksdagshuset. För varje nytt förslag som senare presenteras i kammaren, motion som proposition, och som inte innehåller status quo ska den tomma stolen per automation alltid rösta ned det föreslagna initiativet – utan undantag.

Den tomma stolen ska i den rollen representera den del av befolkningen som själva inte kunnat finna någon de anser kan representera dem.

I teorin kommer detta bidra till en marginellt mer ineffektiv riksdag. I den korta sikten kommer det medföra att det blir svårare att bilda riksdagsmajoriteter och att bli handlingskraftig. Det kommer i sin tur skapa incitament för redan etablerade partier att röra sig åt folkets vilja, men också symbolisera en efterfrågan på nya partier med nya initiativ. I ett fungerade demokratiskt system kommer därför dessa tomma stolar i praktiken att elimineras på sikt.

För att gestalta hur den moderna blankrösten kunde fungera kan man ta Decemberöverenskommelsen (DÖ) som exempel. DÖ var en formell överenskommelse mellan sex av riksdagens åtta partier (S, MP, C, L, M och KD) och ett resultat av regeringskrisen 2014. DÖ skapade missnöje bland flera alliansväljare.

Här kunde den moderna blankrösten ha fungerat som ett straff mot politiker för åtgärder som var svagt förankrade i befolkningen.

Resonemanget här är att en alliansväljaren i dagens demokrati fortsatt skulle rösta på de borgerliga trots besvikelsen med DÖ, i rädsla att inte skyffla mer makt till de rödgröna. Med en modern blankröst hade alliansen straffats för väljarmissnöjet samtidigt som det inte gynnat de rödgröna.

Den moderna blankrösten ska vara en samhällsfunktion och fungera som en nödbroms när politiker undgår sitt uppdrag. Den moderna blankrösten kommer också ge en rättvis bild av hur många i Sverige som är röstvilliga.

Den moderna blankrösten ger befolkningen en rejäl möjlighet att säga ifrån – och det är efterlängtat och nödvändigt i en utvecklad svensk demokrati.

Debattinlägget har uppdaterats med en rättelse. Nästan 1,1 miljoner röstberättigade personer lämnades utanför folkstyret i riksdagsvalet 2014. I en tidigare version ingick även icke röstberättigade medborgare i siffran.