Annie Lööf har likt en treåring bestämt att ”hon kan själv” och äntligen fått det eftertraktade sonderingsuppdraget av talmannen. Hon satte mycket på spel för att komma hit. Hon röstade nej till alliansen och sin egen politik. Argumentet har hela tiden varit att SD inte skulle få så mycket makt, men samtidigt gav hon dem all makt. Jimmie Åkesson behöver inte säga någonting bara vänta på sammanbrottet.

För det verkar inte gå så bra för Annie Lööf. Ulf Kristersson stängde dörren direkt för samarbete över blockgränsen och med Miljöpartiet, han hade redan sonderat möjligheterna. Men Socialdemokraterna lockade henne. Stefan Löfven krävde att hon skulle få sonderingsuppdraget och det gav henne förmodligen hopp om framgång, kanske till och med en statsministerpost. Men hennes dröm knakar i fogarna!

Socialdemokraterna tror fortfarande att de är det stora statsbärande partiet precis som förr, och det finns socialdemokrater som till och med jublade över valresultatet. Detta trots att partiet gjorde sitt sämsta val någonsin. Jag tvivlar på att Stefan Löfven sätter sig en regering ledd av Annie Lööf. Han har precis som Åkesson också varit tyst och bevittnat alliansens sammanbrott. Vilket är ett smart drag. Till och med hennes vapendragare Jan Björklund skakar nu i sina grundvalar. Det är uppror i Liberalerna. Björklund har öppnat för att backa och kanske stödja en M-KD-regering.

Jag undrar om Annie Lööf tycker att det är mödan värt? Hon har klart och tydligt visat att hon inte litar på Kristersson och Ebba Busch Thor. Hon har spräckt alliansen inför öppen ridå. Frågan är: Kan alliansens samarbete någonsin repareras?

Jag undrar också hur samtliga partier som hanterat valresultatet kan ha undgått att förstå att hela valet var en enda stor protest. Det var få som röstade som de alltid gjort, bara en kader av lojala partimedlemmar. Övriga vill ha förändring, de vill ha en regering som ”vill” leda landet och som ”vill” ta ansvar och som inte bara snackar om att lösa problem utan också visar att så också sker.

Sverige faller – vår trovärdighet står på spel – regeringskalabaliken är omskriven internationellt. De skrattar år oss.

Om nu Annie Lööf inte lyckas med sin mission borde talmannen på allvar överväga extraval. Jag vet att det är sex riksdagspartiers skräckscenario. Ett extraval kan också förse oss med ett liknande valresultat, en riksdag med tydlig högermajoritet. Men eftersom väljarnas budskap inte har nått flertalet partiledare borde ett extraval där väljarna återigen ger riksdagen sitt mandat öka pressen på partiledare att se sina väljare och de problem som landet står inför.

Klyftan mellan folkvalda och väljare är enorm. Det finns ingen verklighetsförankring när partiråd bestämmer sin strategi. Krisdrabbade bönder får ingen ersättning, inom den kommunala äldrevården drar de ner på hemhjälpen och 10 000 uteliggare är över 60 år. Det finns ingen samhörighet med folket när beslut som handlar om liv och död skjuts på framtiden för att partierna ska slåss om makten. Samverkan är ett fint ord, tänk om den kunde omfatta det bästa för Sverige i stället för partitaktiska segrar.