De senaste månaderna har en lång rad vittnesmål från svenska poliser kommit till allmänhetens kännedom. Uppgifterna är minst sagt nedslående.

Polisen förefaller vara en myndighet utan intern ordning och med en stor förtroendeklyfta mellan vanliga poliser och ledningen. I centrum av kritiken står alltid en och samma person – den socialdemokratiske rikspolischefen Dan Eliasson.

Att Eliasson är olämplig för jobbet som rikspolischef stod tidigt klart. Som generaldirektör för Försäkringskassan kantades hans tillvaro av skandaler och svågerpolitik. Han gjorde sig snabbt impopulär bland de anställda. I januari förra året tillträde Eliasson som chef för den nya nationella polismyndigheten. Han inledde sin tjänst med ett riktigt magplask när han förklarade att ”näthat” och kritik av det medie-politiska etablissemanget är större hot än gängkriminalitet och utanförskapsområden.

Hans ovana att göra bort sig tog inte slut där. När Dagens Nyheter riktade anklagelser mot polisen för att mörklägga sexövergreppen i Kungsträdgården förra sommaren tog han lydigt på sig skulden och accepterade den mediala efterhandskonstruktionen. Trots att det var DN själv som mörklagt. Ännu ett häpnadsväckande exempel på hans olämplighet uppenbarade sig när han i samband med asylmordet i Mölndal uttalade mer sympati för gärningsmannen än offret. Man kan undra hur dessa uttalanden påverkar den organisation Eliasson är satt att styra.

Det går inte förneka att fler och fler poliser har fått nog av vanstyret. Det märks både i antalet som öppet vågar protestera och i det växande antalet avhopp från kåren. I höstas rapporterades det att åtta av tio poliser funderat på att sluta. Många människor kan stå ut med både låg lön och farliga arbetsuppgifter – och polisyrket erbjuder båda. Men när detta kombineras med ett destruktivt ledarskap med låg respekt för den vanliga polisens situation blir läget ohållbart.

Den svenska polisen är, precis som många andra samhällssektorer, i kris. Förra årets rekordmassinvandring har satt ytterligare press på en yrkeskår som tvingas balansera mellan en tuffare verklighet och strängare krav på politiskt korrekt värdegrund. Dan Eliasson är inte en obetydlig del i denna kris.

Ett första steg för att kunna återuppbygga den svenska polisen vore att skilja honom från tjänsten som rikspolischef.