2017-07-28

Antiopportunistisk Analys

Vad Är Opportunismen?

Opportunismen är i sin enklaste form något som utger sig att vara socialistiskt men är irrelevant till den verkliga rörelsen som krossar det nuvarande tillståndet av sakerna. Att avslöja grupper som opportunister är något kommunister tappat och brukat fel de senaste decennierna trotts att det är ett väldigt stort problem.

Generellt Förekommande

På en internationell skala har "marxistiska ekonomister" som Richard Wolff börjat komma upp och bli populära. Deras största poäng är att saker som kooperativ på något sätt bryter med det kapitalistiska produktionssättet och inte blir ett kapitalistiskt företag. Men det är en total sned-analys av kapitalismen för kapitalismen är som sagt ett produktionssätt, inte ett förvaltningssätt. Roten i kapitalismen är den generaliserade varuproduktionen, som implicerar lönearbete. Marknaden i sig kräver varuutbyte, vilket som implicerar privategendom eftersom att alla kooperativ är egna ekonomiska enheter. För att undkomma denna kritiken brukar opportunister slänga ut en teori om "kollektivegendom" som bryter med den privata egendomen då den förvaltas av de som äger den. Problemet med denna linjen är återigen att kapitalismen inte är ett förvaltningssätt och att den "kollektiva egendomen" inte bryter med den privata egendomen på något intressant sätt. Sen är det också fel sätt att se på den privata egendomen. Det är ingen abstrakt grej eller en juridisk relation, det är en material relation och ordet "privategendom" är bara ett ord för att beskriva det. Det kvittar om man kallar det något annat eller tar bort ordet helt, relationen finns kvar. Precis som att "gravitation" bara är ett ord för fysiskt fenomen, man kan kalla det "lim som håller folk kvar på jorden" om man vill men precis som "kollektivegendom" är det inte lika träffsäkert, alls.



Anmärknings värt är också att "marxistisk ekonomi" inte finns, det är ett totalt opportunistiskt påhitt av akademiker. Marx var en kritiker av den politiska ekonomin. Det är som att kalla sig en marxistisk tysk idealist för att Marx kritisera den tyska idealismen.



Något som existerat sen 1917 är de så kallade "kommunistiska partierna". I grund och botten är de allihop social demokrater, och för en längre tid satelliter för kapitalist staten SSSR. Deras största linje är nationaliseringen, detta stöter även på samma problem som tidigare nämnt, det bryter inte med kapitalismen på något intressant sätt, speciellt eftersom att det är borgarstaten som äger det. Det rättfärdigas med diverse teorier om "socialistisk varuproduktion" och annat stalinistiskt anti-marxistiskt påhitt.

Anarkismen har inte heller undkommit problemet. Den konstanta överskattningen av yrkesfack under det franska ordet "syndikalismen" och synen på det som något revolutionärt är inget annat än historiskt fel. Yrkesfack har alltid spelat en kontrarevolutionär roll, från Hungern 1919, Spanien 1936 till Paris 1968. De vill inte att medlemmarna ska bli för revolutionära så att de tappar sin maktposition i samhället så de förhindrar och mobiliserar inte sitt medlemskap. Spanien 1936 är ett favorit exempel då många tenderar att glömma CNT-FAIs anti-proletära aktioner och endast fokusera på vad det SSSR stöttade kommunist partiet gjorde(som förövrigt representerade mest bönder och småborgare). Förutom att säga till sina arbetare att lägga ner sina vapen för att sluta strida mot stalinist polisen så byggde de fängelseläger med tvångs arbete för revolutionärer i POUM. Inte för att nämna deras förtryck av sina egna arbetare innan stalinisterna mobiliserade.

Typiskt är också den kautskyistiska tendensen, alltså att man tror att man kan spridda klassmedvetenhet. Att massorna behöver bli lärda av oss för att inse förtrycket de är under och hur det fungerar. En proletär kommer alltid att lära sig oändligt mycket mer genom sin egen material kamp, om det är på en vanlig arbetsplats eller var som helst i samhället, än vad de kommer göra genom att bli berättade för av en opportunist hur läget ligger till. Den här anti-kautskyismen är även något man kan se lite i vissa anarkistiska böcker så som Upploppsfaran av Brand(även om just denna boken innehåller många icke-anarkistiska marxister), där anledningen att vänstern är så frånkopplad den spontana kampen i förorten var just för att de inte lyssnade på de som kämpade utan försökte istället leda dem och applicera sin egen interna logik på dem.

I Sverige

Här har vi många goda exempel. Det social demokratiska partiet och LO behöver ingen förklaring, det är en självklarhet.



Vänsterpartiet och Ungvänster är förmodligen av de största grupperna som kallar sig socialister öppet i sina slagord. De säger sig vara influerade av Marx men precis som med Wolff kan man ju fråga sig hur. Från Malmös Vänsterpartis uttalande på Första Maj,



"Vi har en vision som är något mer än dagens kvartalskapitalism och administrering och nedmontering av det vi äger gemensamt. Vi ser att målet med politiken är att bygga bättre liv. Där det finns mer tid att umgås med sina barn, att uppleva kultur och att förverkliga sig själv. Där solidariteten är starkare än egoismen. Där välfärden ger människan frihet och trygghet.

Vi vill ha ett Malmö för alla. Vår vision är ett socialistiskt samhälle där människan går före marknaden, organiserat efter principen “av var och en efter förmåga, åt var och en efter behov”."

1) För det första är socialismen inget "mer än" någon form av kapitalism, det är det fullständiga krossandet.

2) Välfärden är komplett irrelevant till krossandet av kapitalismen då det är en del av kapitalismen.

3) Människan ska inte gå före marknaden, proletariatet ska krossa marknaden och relationerna som impliceras av den.

4) Egoism är inte relevant och är bara kultiskt att ta med. Socialism är inget som skapas ur individen och egoism är inte emot solidaritet.

Sådan här quasi-marxistisk retorik återkommer igen och igen med vänsterister, där allt mellan himmel och gjord kallas socialism. Där arbetsrätt under kapitalismen är anti-kapitalistiskt på någon vänster.

De kommunistiska partierna och anarkismen har vi redan gått igenom.









Ultravänster