Detta är åsiktstext i form av en debattartikel. Åsikterna är skribentens egna och inte Nyheter24:s.

Efter sitt Almedalstal på onsdagskvällen intervjuades Annie Lööf, partiledare för Centerpartiet, i SVT Opinion Live. Hon pressades att kommentera hur hennes parti rent konkret tänker försöka stävja dödskjutningarna, gängkriminaliteten och den ökade otryggheten i samhället, varpå Annie Lööf till slut svarade ”Det är inte politikers fel att gäng bråkar och skjuter på varandra, utan det är enskilda kriminella”.



Varenda människa förstår att det inte är politiker som trycker på avtryckaren på ett vapen som dödar någon. Talar Annie Lööf, en av landets högsta politiker, till barn eller till vuxna samhällsmedborgare?

Hur det ser ut idag i Sverige är inte ett resultat av slumpen. Det är i allra högsta grad en konsekvens av de politiska beslut som tagits de senaste årtiondena, men också de beslut politikerna underlåtit att ta på grund av feghet eller bara en bristande kunskap och förståelse för vart samhället är på väg.

Om tidigare och nuvarande politiska makthavare enligt Annie Lööf inte kunde ha påverkat utvecklingen tills nu, vad säger det om hennes och partiets tilltro till att politiker genom beslut idag kan påverka hur samhället ser ut imorgon?

Det säger förstås att politikerna inte kan påverka utvecklingen. Politiken är således bara poserande prat. Den synen ligger faktiskt helt i linje med det tal Annie Lööf höll innan intervjun i SVT.

Hennes tal lät som en radioteater blandat med agiterande aktivism om att ”stå upp för” diverse saker. Kommunikationen, känslorna och de fina orden om medmänsklighet och deras luddiga slogan ”framåt!”, är vad som står i centrum. Lööf fortsätter alltså att underblåsa den politiska trenden och tron på att ord och att vilja väl kan lösa samhällsproblem.

En floskel som Lööf upprepar ofta nu i valrörelsen handlar om att ”ta ansvar”. Vilket faktiskt ansvar har då Centerpartiet tagit när det gäller trygghets- och säkerhetsfrågor?

Man började bry sig om sådant som hur polisen fungerar och hur många poliser som finns först när det blev ”hippt” i politiken och alla andra började prata om det. Innan dess var allt lugnt och inga problem fanns. Att bara följa med strömmen är inte särskilt modigt eller ansvarsfullt.

Granskar vi hur Centerpartiets faktiska möjligheter att påverka utvecklingen genom politiken har sett ut, har partiet innan denna mandatperiod suttit åtta år i regeringsställning. Under den pågående mandatperioden har partiet tillsammans med övriga allianspartier suttit i självvald opposition. Allianspartierna har vägrat att lägga fram en gemensam budget och försöka ta över regeringsmakten.

Man har med andra ord lagt sig platt och låtit en röd-grön regering med stöd av Vänsterpartiet styra. Så mycket för att ”ta ansvar” och värna de liberala värden och den borgerliga politik man påstår sig stå upp för.

Sverige behöver fler eftertänksamma och ansvarsfulla politiker - inte fler predikanter.

Politik handlar om att göra svåra avvägningar mellan olika intressen och om att förvalta våra gemensamma skattemedel på bästa möjliga sätt. De politiker som talar om att det finns enkla lösningar och att det finns två läger, på-av, svart-vitt, eller de som talar om att det finns goda och onda partier, ska man inte lita på.

Centerpartiet har gått samma väg som Miljöpartiet. Man har kört ner i floskeldiket istället för att kavla upp ärmarna, lyfta även de svåra och komplicerade frågorna och försöka påverka landet genom realpolitik och konkreta förslag.

Josefin Utas,

demokratipolitisk talesperson Medborgerlig Samling