Regeringen i Ankara har redan tidigare varnat för att flyktingavtalet mellan Turkiet och EU är i fara om inte turkar får resa in i EU utan visum. Även om Margot Wallström nu balanserar rimligt väl så har hon, Sverige och Europa både tiden och oddsen emot sig. Klarar Europa mellan 10 och 12 miljoner turkiska migranter över natt?

Turkiet har satt en tidsfrist och säger att landet kommer att säga upp flyktingöverenskommelsen med EU om inte unionen ger turkiska medborgare visumfrihet senast i oktober. EU tillbakavisar kraven. Om det inte blir någon liberalisering av visumreglerna kommer Turkiet att tvingas ta avstånd från överenskommelsen som gjordes 18 mars, enligt tyska Frankfurter Allgemeine Zeitung. I en opinionsundersökning av gjord av Konda för Daily Express framgår att 15,8 procent av de turkiska medborgarna, eller mellan 10 och 12 miljoner, har för avsikt att emigrera till främst Storbritannien om de fortfarande är medlemmar i EU.

Undersökningen genomfördes 7-8 maj 2016, det vill säga innan kuppförsöket, eller oroligheterna, inleddes i Turkiet. Det finns idag ingen svensk media som gjort motsvarande undersökning eller lyft upp den brittiska för vidare analyser.

Demografiskt skulle en sådan migration bli oerhört smärtsam för både Turkiet och Storbritannien. Var sjätte med postgymnasial examen i Turkiet skulle välja att emigrera om det var möjligt men det utgör endast var fjärde av migranterna som vill lämna. Av de i yrkesverksam ålder som vill emigrera från Turkiet till Storbritannien har 48 procent högst fullgjord grundskola varav 12 procent är analfabeter. Endast hälften är i yrkesverksam ålder och över en tredjedel är redan idag arbetslösa i Turkiet.

Huvuddelen av de turkar som nu vill emigrera till EU kommer från de mer sekulariserade distrikten och den del av Turkiet som ligger i Europa. Hälften betecknar sig som icke-troende men mellan samtidigt betecknar sig mellan tjugo och trettio sig som religiöst konservativa i någon mån. Från val av klädsel (huvudduk) till att mer generellt tillämpa sin religion i en ortodox eller konservativ livsstil.

De demografiska utmaningarna för EU om avtalet skulle fullföljas kommer bli minst lika stora, om inte större, än 2015 års flyktingström. De turkiska medborgare som vill emigrera är i huvudsak de grupper som inte passar in i Erdogans nya Kalifat och även om det skulle innebära en ”brain-drain” kortsiktigt skulle han i ett slag bli av med minst fyra miljoner arbetslösa turkar tillika oppositionella.

Daily Express och Kondas undersökning avser endast de turkar som vill emigrera till Storbritannien. Hur många som vill återförenas med de tre miljoner turkar eller tysk-turkar som bor i Tyskland finns inga undersökningar på. Inte heller hur Sverige skulle påverkas. Med tanke på hur stor den kurdiska diasporan är i Sverige så kan det inte uteslutas att migrationstrycket skulle bli högt bara för denna grupp. Merparten av kurderna i Sverige kommer från Turkiet, men det finns även kurdiska invandrare från Irak, Iran och Syrien. Svensk statistik anger som bekant endast nationalitet varför de exakta antalet kurder i Sverige inte låter sig fastställas.

Den äldsta gruppen är kurdisktalande invandrare från Konyaprovinsen i centrala Anatolien började invandra som arbetskraft till Sverige, i likhet med Tyskland, under 1960-talets mitt. I samband med militärkuppen i Turkiet 1971 skedde den första flyktinginvandringen av kurder till Sverige, med amnestin 1974 återvände en del kurder till Turkiet medan andra blev kvar. Därefter har invandringen och framförallt flyktinginvandringen från Turkiet till Sverige tilltagit.

Utvecklingen i Turkiet, och opinionsutvecklingen, inträffar samtidigt som Angela Merkel och Tyskland ser ut att gå mot slutet på de gyllene åren. Konstantin Richter, journalist, och kolumnist på Politico, tecknar ett mörkt porträtt av det som mycket väl kan bli Merkels sista dagar. Under Merkels tid som Förbundskansler har Tyskland fått uppleva den kanske största ekonomiska uppgången sedan den rekordlånga högkonjunkturen som inleddes på 1960-talet. Den förra byggde i mångt och mycket på systemet med gästarbetare och har kanske varit Merkels tyngsta argument på att den tyska ekonomin tjänar på en frikostig immigrationspolitik. Men i likhet med Sverige har den tyska arbetsmarknaden automatiserats i en sådan grad att instegen för de enklare jobben har blivit högre, trots den statligt subventionerade avautomatiseringen för att pressa fram arbetstillfällen för sådana med låg eller ingen förberedande utbildning.

De ekonomiska vinsterna som Merkel utlovat har uteblivit och nu vänds opinionen mot förbundskanslern. Arbetslösheten för tysk-turkar ät dubbelt så hög i relation till etniska tyskar. En kraftig vind börjar nu blåsa genom det tyska politiska landskapet och givit rum för Alternative für Deutschland, AfD. Den tyska situationen innan 2015 års migrationskris och var vi står idag uppvisar smärtsamma likheter med var Sverige befinner sig.

Med migrationskrisen har Tyskland även fått uppleva ett ökat terrorhot från IS / Daesh. När Angela Merkel kallade till presskonferens hade hon möjlighet att markera hårt genom att konstatera det IS själva kommunicerar, att IS befinner sig i krig med hela det samlade väst. Merkel valde en annan väg, att inte ta upp det som många tyska väljare upplever utan istället presentera ett niopunktsprogram för ökad säkerhet. Även här återfinner vi paralleller med Stefan Löfvens retorik . Han benämner terrordåden som ”brott” och inte vad IS, AQiM, Al Quaida och andra ser det som och kommunicerar klart och tydligt. Krigshandlingar. Syftande till krig.

Det är nu fullt rimligt att anta att de ljuva åren för Europa är över. Med Erdogans hand på kranen har vi att välja mellan pest och kolera. Väljer vi att inte välja är även det ett val. Ett val som kan sluta med att någon annan väljer åt oss eller att vi drabbas av bägge. Det finns naturligtvis ytterligare alternativ men det får bli en annan historia när tiden är mogen.

Allt researcharbete inför varje artikel sker unikt inför varje publicering på Ledarsidorna.se.