Lennart Bengtsson är professor i dynamisk meteorologi och har tidigare varit bland annat chef för European Centre for Medium-Range Weather Forecasts, Max Planck Institute for Meteo­rology och International Space Science Insti­tute. När Bengtsson nu har skrivit sin första populärvetenskapliga bok om klimatet. ”Vad händer med klimatet?” är det i ett försök att ”utbilda folk”, som han själv säger.

– Klimat är inget annat än ett statistiskt sätt att beskriva vädret över tid, börjar Bengtsson som framhäver att klimatforskningen är en ung vetenskap och mycket komplex. Den fick sin moderna form från 1950-talet som möjliggjordes av rymdobservationer och datorberäkningar.

”Stora brister i modellerna”

Lennart Bengtsson, som har skrivit mer än 200 vetenskapliga papers inom meteorologi och klimatologi, menar att det är mycket som ännu är okänt kring mekanismerna som påverkar klimatet.

– Trots stora framsteg har klimatmodellerna fortfarande stora brister. Klimatet ändrar sig inte dag för dag utan man kan bestämma det först i efterhand. Under de senaste årtiondena har framsteg gjorts för att rekonstruera jordens tidigare klimat men en detaljerad kunskap har vi endast för de senaste århundradena. Men ingen kan med säkerhet säga hur klimatet blir i framtiden, säger Bengtsson.

Det är som att säga att man klarat ut cancerproblemet, det gör man bara inte. Vi behöver verkligen mera grundforskning för att göra forskningen mer tillförlitlig.

Bristerna i de matematiska modellerna hänger inte minst ihop med svårigheterna att hantera moln i beräkningarna.

– Molnen är en av de stora jokrarna i klimatsystemet. Molnen både absorberar värmestrålning och reflekterar solljuset. Den dubbla rollen är man inte ännu helt på det klara med hur den fungerar. Och modellerna har inte någon tillfredsställande sätt att behandla molnen. Modellberäkningarna är därmed grova, det är svårt att få med alla detaljer.

Meteorologiprofessorn vänder sig mot undergångstonerna som brer ut sig när det gäller klimatfrågan, liksom mot dem som argumenterar som om det finns en quick-fix mot klimatförändringar.

– Det är som att säga att man klarat ut cancerproblemet, det gör man bara inte. Vi behöver verkligen mer grundforskning för att göra forskningen mer tillförlitlig.

Samtidigt har framgångar inom väderområdet betytt mycket, påpekar Bengtsson.

– De stora framgångarna inom meteorologi och klimatologi har resulterat i förbättrade väderprognoser. Idag kan vi förutse orkaner dagar i förväg vilket gör att liv kan räddas.

Bengtsson har skrivit att det trots forskningen hittills inte är möjligt att ”tillfredsställande reda ut hur omfattande en klimatförändring kan bli”.

Vad kan vi då här och nu med säkerhet veta om klimatförändringarna?

– Rent allmänt kan man säga att uppvärmningen skett mycket långsamt. Det finns omfattande naturliga variationer i temperatur och klimat. Det som vi kallar de slumpartade växlingarna, kan man inte prognostisera, på grund av osäkerheten i utgångsläget.

– Vi vet också att jordens temperatur är bestämd av växthusgaserna, det har varit känt sedan 1800-talet. Det är den naturliga växthuseffekten och utan den skulle det vara 30 grader kallare.

Den del av växtgasutsläppen som är orsakade av människan är fortfarande mindre och har endast ökat med 2 procent, förklarar Bengtsson. Men eftersom klimatsystemet är känsligt även för mindre ändringar måste man ta även små ändringar på stort allvar.

Mer nederbörd väntar

Bengtsson menar att vi kommer att se en fortsatt uppvärmning och med det kommer vissa slag av extremväder, som till exempel kraftigt ökad nederbörd.

– Luftföroreningar från vulkanutbrott och industrier påverkar också temperaturerna. Industriutsläppen på 60-70-talet i Europa påverkade i viss mån temperaturen då, även väldiga utsläpp i Kina och Indien idag påverkar temperaturen.

Bengtsson skriver i sin bok att klimatmodellerna aldrig kan bli exakta utan alltid kommer att ha fundamentala begränsningar.

Givet att osäkerheten ännu är stor, vad bör politikerna göra när det kommer till att planera för framtiden och klimatet?

– Politikerna borde i högre grad stimulera grundforskningen inom meteorologi och klimatologi. Hur man ska hantera moln i modellerna och även mer forskning kring energiutbytet mellan atmosfären och haven.

Meteorologiprofessorn anser att svenska myndigheter har varit relativt snåla med medel för meteorologisk grundforskning.

– Samtidigt finns den en mängd människor som sysslar med klimatinformation. Man har satsat mer på klimatinformation än forskning.

”Människan får anpassa sig”

Sverige skulle också kunna bidra till att utveckla ännu bättre energisystem som är ”transporterbara”, menar han.

– Det är ju egentligen ganska tokigt om Sverige lägger ned kärnkraften, snarare kan vi bygga ut kärnkraft och till exempel exportera till Polen som idag huvudsakligen använder kol.

Bengtsson menar att det skulle vara ”förnuftigt” att satsa mer på att få fram en effektiv form av kärnkraft och beskriver tankeförbudet som infördes när man stoppade forskningen som fanns kring ny kärnkraft som ett exempel på felaktig politik.

– Det är också viktigt att ta långsiktiga beslut i sådana frågor där man har god översikt. Man har tidigare hoppat på saker som ljusrörslampor, etanol och annat som visat sig vara misslyckade.

Ett återkommande påstående i klimatdebatten, från aktivister till politiker är ”forskningen är enig, vi måste agera nu annars…” Hur enig är forskningen?

– De är naturligtvis eniga om att växthusgaserna gör jorden varmare. Det är mycket väl etablerad forskning. Sedan är frågan hur mycket det skulle bli i praktiken. Blir det en grad varmare som hittills så är det ingen katastrof även om en del energiska skribenter redan här utmålar det som jordens undergång. Men om det skulle bli 4-5 grader varmare så blir det mer problem förstås.

– Frågan är vad ska man göra åt saken. Man kan naturligtvis inte lösa det hela med ett möte politiker emellan i Paris och se till att temperaturen inte stiger, det är ungefär lika realistiskt som att säga nu ska vi få slut på vulkanutbrott och jordbävningar. De är så fundamentala processer involverade, de finns där och vi får leva med det.

Det är viktigt att man bemöter konsekvenserna av klimatförändringarna på ett realistiskt sätt och inte utifrån önsketänkande.

Beredskapen handlar snarast om att skydda sig mot de negativa effekterna av besvärligt väder. I Nederländerna och Tyskland, som Bengtsson använder som exempel, har man förstärkt sina vallar mot havet för att förhindra översvämningar som kommer av havsstigningen.

– Människan får anpassa sig till detta. När det inte räcker med vallar får man flytta städerna inåt landet.

Finns det någon skillnad i hur man pratar om klimathotet i Sverige jämfört med andra länder?

– Det finns flera likheter mellan grupper i Nordeuropa och USA, där man diskuterar klimatfrågan på ett likartat sätt som i Sverige. Men den svenska passionerade oron för klimatet är exceptionell. Och jag förstår inte orsaken till detta. En uppvärmning i Sverige är ju inte någon nackdel. Då behöver folk inte åka till Thailand för att bada.

Bengtsson beskriver det som att debatten ”tagits över” av energiska personer som ser klimatfrågan som ett globalt problem som är Sveriges moraliska skyldighet att lösa.

– Det är ju positivt förstås att människor vill ta ansvar men man måste kunna kombinera detta ansvar med relevant kunskap.

– De här antropogena gaserna (av människan orsakade) som unga aktivister vill fixa på tio år, det är totalt omöjligt. Det skulle med stor sannolikhet innebära ett socialt och ekonomiskt sammanbrott på global skala. Tyvärr är debatten nästan alltid kvalitativ och inte kvantitativ.

”Sveriges bidrag helt försumbart”

Utsläppen i världen ökar för att befolkningen ökar och människor vill få det bättre, förklarar Bengtsson och pekar på att det sker framförallt i utvecklingsländerna, medan OECD-länderna står för endast en tredjedel.

– Sveriges bidrag här är helt försumbart. Det gör man inte klart i debatten. På något sätt är bilden fortfarande att det är industriländerna som är de stora syndarna.

Sverige borde snarare borde vara stolt över vad man gjort inom energiområdet säger Bengtsson och pekar på både kakelugnar och värmepumpar som för sina tider smarta sätt att använda energi.

– Internationellt sett borde man borde beundra Sverige. Det här med att folk inte ska resa med flyg på semester eller äta vissa livsmedel för klimatets skull, det är fullständigt absurt och ett utslag av fanatism.

Sverige har samtidigt bättre möjligheter än andra att testa och satsa på alternativa energikällor.

– Det görs idag omfattande insatser och investeringar i många länder för att bygga samman olika energisystem, som kommer runt problemet att man inte kan lagra energi tillräckligt.

Det är inte realistiskt att räkna med snabba förändringar när det kommer till klimatet eller människans påverkan av densamma, menar Bengtsson.

– Man får räkna med att använda en god del av det här århundrandet för att lägga om. Man måste hinna få erfarenheter av hur de nya energisätten fungerar över tid.

Han menar samtidigt att det inte finns skäl att måla en så negativ bild kring klimatet, utan att man bör se positivt på utvecklingen som sker.

– Det är viktigt att man bemöter konsekvenserna av klimatförändringarna på ett realistiskt sätt och inte utifrån önsketänkande.