Tampereen Ratinan satamassa aurinko häikäisee veneilijän silmiin. Auringonpalvojia lekottelee rantapenkereellä ja aallonmurtajalla. Ohi lipuu Hopealinjan laiva matkalla Viikinsaareen.

Täydellinen idylli siis – jos ei suuntaa katsettaan veteen. Tuolla kelluu muovipullo, ja parin metrin päässä on sille kaveri. Ratinan sillan kupeessa voimakas virtaus saa aikaan akanvirran, joka kuljettaa roskia ja saa ne pyörimään.

Karkkipapereita, kertakäyttöastioita, ruokapakkauksia, muovipusseja, laudanpätkiä, renkaita, kenkiä, paitoja, pikkuhousuja, huumeneuloja. Pyhäjärvestä on tänä keväänä haavittu kaikkea tätä, kuutioittain.

– Satama on siivottu jo moneen kertaan, mutta kelluvaa roskaa on tänä keväänä ollut tavallista enemmän, sanoo satamapäällikkö Matti Joki.

– Vähintään peräkärryllinen on usein tullut viikonlopun jälkeen. Virta kuljettaa tänne Laukontorin suunnalta tulevan tavaran ja tuulet tuovat roskaa myös järvenselältä Nokialta päin.

Arkistokuva. Tampereen satamapäällikkö Matti Joki katselee maisemaa hinaajan kannelta Ratinan satamassa. Heli Mansikka / Yle

Keväällä roskaisuus on erityisen silmiinpistävää, sillä osa roinasta on huuhtoutunut Pyhäjärven rannoilta sulamisvesien nostettua alhaalla ollutta veden pintaa. Myös ennätyksellisen lämmin toukokuu on tuonut paljon väkeä vesille ja rannoille. Se näkyy roskapyörteessä.

– Väki tuntuu heittelevän veteen kaikkea, mitä käsiin sattuu, Matti Joki puuskahtaa.

Järvien mikromuoveilla monia lähteitä

Merten muoviongelmasta on puhuttu jo vuosia, ja kiinnostus myös järvien muoveja kohtaan on lisääntynyt nopeasti. Itä-Suomen yliopistolla ja Suomen ympäristökeskuksella on menossa nelivuotinen hanke, jossa tutkitaan Itämeren lisäksi myös Kallaveden mikromuoveja.

– Hanke on puolivälissä, mutta Kallaveden tutkimus on vasta alussa, sanoo tutkija Samuel Hartikainen puhelimessa.

Monta asiaa on kuitenkin jo selvinnyt. Kallavedestä on löytynyt mikromuovia, ja selvää on sekin, että näytteenottopaikka vaikuttaa muovin määrään.

Mikromuovit Mikromuoviksi lasketaan alle 5 millimetrin kokoiset muovihiukkaset. Mikromuovia syntyy, kun muovi hapertuu tai jauhautuu aina pienemmiksi hiukkasiksi. Muoviroskan lisäksi sitä syntyy esimerkiksi liikenteestä, teollisuudesta ja vaatteiden kuiduista.

– Satamat, jätevesiputken päät, lumenkaatopaikat, Hartikainen luettelee esimerkkejä paikoista, joissa muovia löytyy enemmän kuin selkävesiltä.

Järvi on haavoittuvampi yksikkö kuin meri. Samuel Hartikainen, Itä-Suomen yliopisto

Tutkimuksen ensimmäisiä numeerisia tuloksia esitellään kesäkuun alkupuolella Helsingissä. Tässä vaiheessa tutkijat paljastavat, että Kallaveden mikromuovipitoisuudet ovat samalla tasolla kuin Suomen edustalla Itämeressä.

– Itämeressä muovipartikkeleja on löytynyt alle kymmenen per kuutio, sanoo tutkimusta koordinoiva johtava tutkija Maiju Lehtiniemi Suomen ympäristökeskus Sykestä.

Lehtiniemen mukaan järvitutkimuksessa kaikkein pahin ennuste ei ole todentunut. Näytteenoton alkaessa Kuopiossa oli nimittäin tehty esiselvitys, jossa näytteet oli otettu jäästä. Niiden perusteella ennustettiin, että muovia voisi olla paljon.

– Ihan niin hälyttäviä tuloksia kuin alussa oli ajateltu, ei ole onneksi tullut, Lehtiniemi sanoo.

Mikromuoveja on löydetty kaikkein kauimmaisista paikoista – myös niistä joissa ihminen ei asu. Maiju Lehtiniemi, Suomen ympäristökeskus

Tutkija Samuel Hartikainen on silti tuloksista huolissaan.

– Järvi on haavoittuvampi yksikkö kuin meri. Kokonaistilanteen kartoittamiseksi tarvitaan vielä pitkäaikaista monitorointia niin Kallavedellä kuin Itämerelläkin. Nyt on tutkittu vasta järven pintaa ja lisää näytteiden ottoa tarvitaan välivedestä ja pohjan sedimenteistä.

– Järven jäästä löydettiin paljon muovia tutkimuksen alkuvaiheessa, mutta emme tiedä vielä, kuinka pitkän ajan kuluessa se oli sinne kertynyt. Se selviää monitoroimalla eli keräämällä aikasarjanäytteitä eri vuodenaikoina tutkimuksen edetessä. Biologisesti hajoamatonta muovia voi kertyä vesistöihin ajan kuluessa vähitellen suuriakin määriä, Hartikainen sanoo.

Kallaveden muovitutkimuksen vaiheista aiemmin kerrottu mm. Helsingin Sanomissa (siirryt toiseen palveluun) ja Ylen MOT-ohjelmassa, jossa käsiteltiin laajasti muovin matkaa ihmeaineesta saasteeksi.

Voiko tulokset yleistää?

Kallavedeltä löydettyjä pitoisuuksia ei suoraan voi yleistää koskemaan kaikkia Suomen järviä. Kokonaan puhtaita järviä silti tuskin enää on.

– Uskon, että kaikista Suomen järvistä löytyy mikromuoveja. Meripuolellakin niitä on löydetty kaikkein kauimmaisista paikoista – myös niistä, joissa ihminen ei asu. Mikromuoveja kuljettavat merivirrat ja ilmalaskeumana niitä voi päätyä myös erämaajärviin, Lehtiniemi sanoo.

Tutkijat painottavat, että järvien muoviesiintymien kanssa on syytä olla varpaillaan.

– Ei voi sanoa, että tilanne on turvallinen, koska se voi muuttua tulevaisuudessa nopeasti. Onneksi muoviongelmaan on herätty ja keinoja muovin vähentämiseksi etsitään, Lehtiniemi sanoo.

Esimerkiksi Euroopan komissio aikoo kieltää joukon kertakäyttöisiä muovituotteita meriin päätyvän muoviroskan vähentämiseksi.

Suomessa järviä käytetään paljon virkistykseen, mutta niistä otetaan myös juomavettä. Esimerkiksi Tampereella käytettävästä talousvedestä noin kaksi kolmannesta tehdään Roineen pintavedestä. Helsingissä ja muualla pääkaupunkiseudulla juodaan puolestaan Päijänteen vettä.

Juomavesien sisältämiä muoveja on tutkittu mm. Norjassa. Myös Suomessa on menossa tutkimushankkeita juomaveden muovipitoisuuksien selvittämiseksi.

– Sen jälkeen pitää selvittää, mikä mikro- ja nanomuovien vaikutus ihmisten terveyteen on, Hartikainen sanoo.

Pullot jauhautuvat mikromuoviksi

Mikromuovitutkimuksen ohessa Kallavedellä on alettu kartoittaa ja kerätä näkyvää rantaroskaa. Siitä iso osa on tai vähintäänkin sisältää muovia.

Esimerkiksi muovipullo murenee ultraviolettisäteilyn ansiosta kappaleiksi ja jauhautuu lopulta mm. aaltojen voimasta pieniksi palasiksi.

– Roskat on vielä helppo poistaa vielä siinä vaiheessa, kun ne pystyy helposti keräämään, Hartikainen sanoo.

Kyllähän tämä on noloa ja kamalan näköistä. Matti Joki, Tampereen kaupunki

Keskikesää kohden roskaongelma tuntuu kutistuvan. Mutta se on vain harhaa.

– Kaislikko peittää osan rantojen roskista, mutta ongelma jää.

Tampereella satamatoimiston palkkaama urakoitsija siivoaa sataman vähintään kerran viikossa. Viimeksi haavi on heilunut jutuntekoa edeltäneenä päivä, mutta silti kameran muistikortille tallentuu kymmeniä erilaisia roskia.

– Kyllähän tämä on noloa ja kamalan näköistä, satamapäällikkö Matti Joki sanoo.