Tietotekniikan lehtori on elänyt jo vuoden ilman älypuhelinta – ”Ihmiset kadulla näyttävät nyt absurdeilta”

Tuomo Ryynänen kertoo elämänlaatunsa parantuneen älypuhelinpaaston jälkeen. Ryynäsen työnteko on myös tehokkaampaa ja joutenolo tuntuu taas joutenololta.

Noin tasan vuosi sitten ammattikorkeakoulu Haaga-Helian tietotekniikan johtamisen lehtori Tuomo Ryynänen otti älypuhelimestaan älyn pois. Monen muun suomalaisen tapaan hän räpläsi puhelintaan koko ajan, mikä alkoi lopulta tympiä miestä.

Maaliskuussa Ryynänen ei vielä osannut sanoa Taloussanomille antamassaan haastattelussa, jäisikö paasto paastoksi vai johtaisiko kokeilu suurempaan muutokseen.

Nyt vastaus tulee kuitenkin kuin apteekin hyllyltä.

– Tämähän ei ole paasto, vaan tästä on tullut tottumus. Kyse on paljon muustakin kuin älypuhelimen käyttämättömyydestä. Asioita on pitänyt tehdä eri tavalla.

– Aika ilman tietotekniikan läsnäoloa on mielekkäämpää. Nyt kun katsoo ihmisiä kadulla puhelimet kädessä, niin se näyttää aika absurdilta, Ryynänen lisää.

Ryynäsen mukaan sortumista ei tapahtunut.

– Ei ole ollut tarve. Eihän tämä ole tietotekniikan käyttökielto, vaan päätös siitä, milloin tietotekniikkaa käytän.

Älypuhelinta käytetään jopa kolmannes hereilläoloajasta

Tilastokeskuksen Väestön tieto- ja viestintätekniikan käyttö -julkaisusta selviää, että älypuhelinta käyttää 69 prosenttia suomalaisista. Alle 45-vuotiaista 94 prosentilla on käytössään älypuhelin. Kaikista älypuhelimen käyttäjistä 62 prosenttia oli selannut sillä nettiä kodin ja työpaikan ulkopuolella kyselyä edeltäneen kolmen kuukauden aikana.

Älypuhelimella tehdään pitkälti samoja asioista kuin tietokoneellakin: luetaan sähköpostia, seurataan uutismediaa, kuunnellaan musiikkia ja katsellaan videoita ja kuvia. Tutkimuksessa kysytyistä käyttötarkoituksista yleisin oli sähköposti, jota oli käyttänyt 81 prosenttia suomalaisista.

Nottingham Trent -yliopisto puolestaan selvitti viime vuonna tekemässä tutkimuksessaan, että älypuhelimen käyttäjät vilkaisivat puhelintaan kaksi kertaa luulemaansa useammin.

Tutkimukseen osallistuvat räpläsivät puhelintaan keskimäärin 85 kertaa päivässä, usein sitä tajuamattaan. Käyttöaikaa kertyi viisi tuntia vuorokaudessa eli noin kolmannes koko hereilläoloajasta. Käyttö tapahtui useissa, monesti alle 30 sekunnin pyrähdyksissä.

Tutkimustulos vahvistaa sitä arkista havaintoa, että älypuhelin keskeyttää tuon tuosta tekemisen ja olemisen.

Hyvin monelle suomalaiselle jatkuva tavoitettavuus ja asioiden hoitaminen lennosta on kuitenkin nykyään tärkeää. Ryynänen ei koe jääneensä päätöksensä jälkeen mistään paitsi.

– Yleisesti ottaen arki on helpottunut. En ole enää riippuvainen puhelimen jatkuvasta läsnäolosta, mikä on vapauttanut tekemään muuta. Hoidettavat asiat hoidetaan sitten kotona ja töissä tietokoneella.

Ryynänen toteaa, että hänet saa edelleen kiinni samasta puhelinnumerosta tai sähköpostista.

– Kun some-kanavia on monia, niin se on lisännyt haastetta siinä, mistä niissä saa henkilön kiinni.

Ryynänen arvioi, että hän säästää nykyisin noin pari tuntia päivässä aikaa, joka kului ennen lähes refleksinomaiseen puhelimen selailuun ”pienissä, tyhjissä hetkissä.”

Myös puhelimen jatkuva käyttö on ulkopuolisuutta

Varmasti yksi vaikeimpia muutoksia älypuhelimen käytön rajoittamisessa on se, että omasta päätöksestä huolimatta ystävät ja seuralaiset ottavat puhelimen esiin, usein yhtä aikaa, kun siltä tuntuu.

Vaikka kaikki ovatkin tällaisessa tilanteessa omissa maailmoissaan, se kuitenkin yhdistää heitä.

Eikö älypuhelittomuus johda ulkopuolisuuteen?

– Olen huomannut tämän ulkopuolisuuden tunteen, mutta yhtä ulkopuolella sitä on, kun jokainen värkkää omaa päätelaitettaan. Minusta kyse on siitä, kumpi kiinnostaa enemmän, ympäröivä todellisuus vai informaatiovirta puhelimessa.

Ryynäsen mukaan hänet on aina huomioitu seurassa.

– Olen sanonut, että tehkää mitä haluatte, että kyllä tuo aika minulla kuluu. Mieluummin opin olemaan jouten kuin että pitäisi aina tehdä jotain. Joutenolon tunne on vapauttava.

Ryynänen puhuu massariippuvuudesta, ja pohtii, miten pitkäjänteisen ponnistelun ansiosta menestynyt lajimme tulee pärjäämään tulevaisuudessa, kun lyhytjänteisyys yleistyy.

– Kun katsoo ilmiöinä vihapuheen ja mielipiteiden kärjistymistä, niin helposti miettii, että johtuukohan se tästä informaation välittämisen mullistuksesta.

Kulutustottumukset muuttuivat, fyysiset tuotteet tekivät paluun

Älypuhelimista löytyy ominaisuudet lähes jokaiseen tarpeeseen, mikä ei Ryynäsen mukaan ole välttämättä aina hyvä asia. Kun kaiken voi tehdä tarpeen tullen, jää suunnittelu vähemmälle.

– Nykyään tulee tehtyä matkasuunnitelmat etukäteen, mikä vähentää harhailua. Tieto ja suunnitelmat ovat päässä, kun ennen luotin siihen, että tiedon voi hakea paikan päällä. Kyse on siis siitä, missä käsittelet tietoa, kotona rauhassa vai luotatko tietotekniikkaan ja siihen, että se on tarvittaessa saatavilla, Ryynänen toteaa.

Älypuheliton vuosi on muuttanut Ryynäsen kulutustottumuksia muutenkin. Vaikeinta oli hänen mukaansa musiikin suoratoistopalvelu Spotifyn jättäminen. Tilalle tuli vinyylisoitin.

– Ennen ei tullut mieleenkään, että ostaisin vinyylilevyjä, mutta ne ja nettiradiot ovat laajentaneet musiikkimakuani.

– Kulutustottumusten lisäksi olen huomannut, että kaipaan fyysisiä tuotteita huomattavasti enemmän kuin ennen. Ja kun minusta aika jättää, niin jätän mielelläni enemmän kuin soittolistan jälkeeni.

Lisää Ryynäsen ajatuksia voi lukea hänen blogistaan, jossa hän arvioi vuottaan ilman älypuhelinta.