Suomessa työlle ja sen teettämiselle on määrätty haittavero, kirjoittaa Iltalehden toimittaja Mika Koskinen.

Työttömyys vähenee mutta tuskallisen hitaasti. SATUMAARI VENTELÄ/KL

Talouden myönteisestä kehityksestä huolimatta Suomea vaivaa edelleen suurtyöttömyys. Työ- ja elinkeinoministeriön tiistaina julkistaman työllisyyskatsauksen mukaan Suomessa oli kesäkuussa 320 100 työtöntä työnhakijaa. Toki se on 46 000 henkeä vähemmän kuin vuosi sitten, mutta työttömyysprosentti oli yhä erittäin korkea, 12,2 prosenttia.

Oikeasti kuva on vieläkin rumempi. Kesäkuun lopussa " aktivointiasteeseen " laskettavien työvoimapoliittisten palveluiden piirissä oli 108 300 henkeä. Ryhmä koostuu mm. työllistetyistä, työttömyyskorvauksella opiskelevista, työvoimakoulutuksessa ja kuntouttavassa työtoiminnassa olevista työttömistä. Kun nämä " tempputyöllistetyt " lasketaan mukaan, Suomen laaja työttömyys oli kesäkuussa 428 400 henkeä ja työttömyysprosentti yli 16 prosenttia.

Pääministeri Juha Sipilän (kesk) hallitus sai huonon perinnön kesäkuussa 2015. Suomen talous oli kutistunut kolme vuotta peräkkäin 2012-2014, eikä 2015 mennyt paljon paremmin. Tilastokeskus julkisti maanantaina vuoden 2015 korjatut bkt-luvut. Orastava kasvu kuihtui nollaan.

Sipilän hallituksen aloittaessa kesäkuussa 2015 laaja työttömyys oli 477 400 henkeä. Kahdessa vuodessa työttömien armeija on siis kutistunut vaatimattomat 49 000 henkeä. Näin siitäkin huolimatta, että viime vuonna Suomen talous kasvoi jo kohtuullista 2 prosentin vauhtia ja kuluvan vuoden alkupuoliskolla kasvu on kiihtynyt noin 3 prosenttiin.

Työmarkkinat reagoivat suhdannekäänteisiin viipeellä. On todennäköistä, että uusia työpaikkoja syntyy toisen vuosipuoliskon aikana kiihtyvään tahtiin, kiitos viennin piristymisen. Silti tulemme olemaan vielä pitkään kaukana siedettävästä työttömyyden tasosta.

Miksi Suomi ajautui krooniseen suurtyöttömyyteen? Syyttävä sormi osoittaa ennen kaikkea työmarkkinoita. Suomessa ne ovat äärimmäisen jäykät. Työmarkkinat eivät reagoi talouden muutoksiin, tai jos reagoivat, niin usein liian myöhään ja vajaasti. Esimerkiksi vuosien 2012-15 miinus- ja nollakasvun vuosina palkat nousivat joka vuosi. Se tuskin edisti työllisyyttä.

Sosiaalietuudet kannustavat joutenoloon. Erilaisista etuuksista kertyvä potti on parempi tai ainakin kilpailukykyinen verrattuna palkkatyöhön. Kannustinloukut ovat 25 vuoden puhumisen jälkeen edelleen pääosin purkamatta.

Työn tekeminen ja teettäminen on raskaasti verotettua. Työlle on Suomessa määrätty haittavero.

Noususuhdanne ei korjaa työmarkkinoiden ongelmia. Vaarana on, että se vaan lykkää kipeästi kaivattuja uudistuksia.