Kauppalehti kertoi jokin aika sitten, että Alko aikoo ”taistella myynnistään”. Myynti on uhattuna, koska vuodenvaihteen jälkeen nelosolutta ja limuviinoja saa ostaa marketista. Pari muutakin alkoholin myynnin rajoitusta puretaan. Rajoitusten purkamisen arvioidaan kasvattavan alkoholin kokonaiskulutusta. Saatavuuden parantuessa entistä pienempi osa alkoholista hankitaan kuitenkin Alkosta. Juuri tämä on saanut Alkon puolustuskannalle.

Jopa viinakauppa-autoista on puhuttu.

Kauppalehden uutinen on paljon mielenkiintoisempi kuin ensi silmäyksellä vaikuttaa. Alkon reaktio kilpailun lisääntymiseen paljastaa nimittäin aika yksiselitteisesti, ettei Alkosta kansalaisille kerrottu ylevä tarina ole totta.

Haittojen vähentämiseen tähtäävä monopoli ei taistele myynnistään

Meillehän on opetettu, että Alko on hyväntahtoinen monopoli. Tarinan mukaan Alkon tavoitteena on alkoholin kulutuksen rajoittaminen yhteiskunnallisen hyvinvoinnin nimissä. Mutta tällainen hyväntahtoinen holhoaja ei koskaan vastaisi lisääntyneeseen markettitarjontaan ”taistelemalla myynnistään” .

Päinvastoin, hyväntahtoinen holhousmonopoli vähentäisi nöyrästi omaa myyntiään niin paljon, että lisääntynyt tarjonta marketeissa ei johtaisi alkoholin kulutuksen lisääntymiseen.

Tämä voidaan osoittaa ihan oikean taloudellisen mallinkin avulla, mutta logiikka on aika yksinkertainen.

Jos Alko on hyväntahtoinen, sen nykyinen hinnoittelu, valikoima ja myymäläverkosto heijastavat kansanterveydellisiä tavoitteita. Alkon olisi helppoa halutessaan lisätä kulutusta alentamalla hintoja tai parantamalla saatavuutta. Koska se ei ole tehnyt näin, Alkon näkemyksen täytyy olla, että kulutus ei saa lisääntyä.

Jos siis uskotaan tarinaan hyväntahtoisesta Alkosta, Alkon mielestä kulutuksen lisääntyminen nykyisestä täytyy olla haitallista. Siksi hyväntahtoinen Alkon noudattaisikin yksinkertaista toimintaperiaatetta. Se pyrkisi kaikissa olosuhteissa estämään kulutuksen lisääntymistä.

Nyt voidaan aika helposti päätellä, kuinka tällainen hyväntahtoinen Alko suhtautuisi markettimyynnin vapauttamiseen. Vapauttaminen lisää alkoholin tarjontaa. Jos mitään muuta ei tapahdu, tämä johtaa väistämättä myös kulutuksen lisääntymiseen. Hyväntahtoisen Alkon on siis pohdittava, miten se voi omalla toiminnallaan estää kulutuksen lisääntymisen.

Vastaus on päivänselvä. Koska myynti marketeissa kasvaa, ainoa keino pitää kokonaiskulutus ennallaan on vähentää Alkon omaa myyntiä. Vain tällä tavoin kulutusta voidaan estää kasvamasta.

Hyväntahtoinen Holhous-Alko siis toimisi täsmälleen päinvastoin kuin todellinen Alko nyt toimii. Se ei taistelisi myynnistään, päinvastoin. Hyväntahtoinen Alko nostaisi hintoja, vähentäisi omaa tarjontaansa, ja jos jotakin, huonontaisi valikoimaa. Se kenties sulkisi myymälöitä siellä, missä markettimyynti lisääntyy. Tarjontaa vähennettäisiin kaikkialla, missä vahvaa olutta tulee kauppoihin.

Hyväntahtoinen monopoli tekisi kaikkensa, että sen oma myynti vähenisi joka paikassa vähintään yhtä paljon kuin markettimyynti lisääntyy.

Kaksi vaihtoehtoista teoriaa Alkon toiminnasta

Koska Alko ei toimi näin, tarina hyväntahtoisesta Alkosta ei voi olla totta. Alkon toimintaa ohjaavat jotkin muut tavoitteet kuin alkoholihaittojen vähentäminen.

Näitä tavoitteita pohtiessa tulee mieleen ainakin kaksi kilpailevaa teoriaa.

Kaikkein yksinkertaisin selitys Alkon toiminnalle on, että sen tavoite on kerätä mahdollisimman paljon voittoa. Toisin sanottuna Alko tilittää niin paljon monopolihintana kerättyä veroa valtiolle kuin se suinkin pystyy. Kulutuksen rajoittaminen tulee tässä pelkkänä sivutuotteena. Alkoholia myydään vähemmän, kun monopoli pitää hinnan korkeana. Saatavutta rajoitetaan aivan riippumatta siitä onko kansanterveydellisesti perusteltua.

Alkon toiminnassa on kuitenkin paljon piirteitä, jotka viittaavat muuhun kuin mahdollisimman tehokkaaseen voiton keruuseen. Alko on tunnetusti mukava työpaikka. Tämä pätee toki myös tavallisiin myyjiin, mutta erityisesti johtajiin. Alko myös sponsoroi ja lahjoittaa varoja kaikenlaiseen. Hallintoneuvostossa istuvat kansanedustajat saavat hekin vähän rahaa ja muutaman laatikollisen viiniä vuodessa.

Näiden tietojen kanssa sopusoinnussa oleva teoria Alkosta onkin, että se pyrkii turvaamaan mukavan elämän johdolle, työntekijöille ja muille sidosryhmille. Tietenkin sillä rajoituksella, että valtiolle on tilitettävä jokin riittävä summa rahaa joka vuosi.

Toisin kuin teoria hyväntahtoisesta Alkosta, kumpi tahansa näistä vaihtoehtoisista tarinoista kykenee helposti selittämään Alkon vastauksen lisääntyneeseen markettikilpailuun. Jos Alkon tavoitteena on esimerkiksi mahdollisimman suuri voitto, se reagoi kilpailuun ihan samalla tavalla kuin mikä tahansa muukin yritys.

Kivan, mutta epätoden tarinan hyväntahtoinen Alko on yhteiskunnallista hyvinvointia lisäävä toimija. Kilpailevien teorioiden tapauksessa näin ei ollenkaan välttämättä ole. Monopolivoittoina kerättävä vero ei ole ollut veroajattelijoiden suosiossa keskiajan jälkeen. Voittoa maksimoivan Alkon monopoli on siis yhteiskunnallisesti haitallinen, ei hyödyllinen instituutio.

Voimmeko lopettaa valtion monopolien rakastaminen?

Oluen myynnin vapauttaminen tarjoaa oivallisen laboratoriokokeen, jonka avulla Alkon toimintaa voidaan arvioida. Arvion tulos on selvä. Alkon toiminta on täydellisesti ristiriidassa sen julkilausuttujen sosiaalipoliittisten tavoitteiden ja meille lapsesta saakka opetettujen tarinoiden kanssa.

Alkon monopoli on haitallinen asia, josta on päästävä pikimmiten eroon.

Me suomalaiset voisimmekin vähitelleen aikuistua ja lakata uskomasta valtion ja erityisesti sen monopolien ihanuuteen. Aloitetaan vaikka Alkosta.

Blogit Liberan blogiin kirjoittavat eri alojen asiantuntijat tai muuten vain mielenkiintoiset henkilöt. Blogit ovat kirjoittajiensa mielipiteitä, eivätkä välttämättä edusta Liberan virallista kantaa.