Suuret ruskeat silmät katsovat kuin niissä olisi kätkettynä syvin viisaus elämästä. Katse kuuluu Unnalle, pienen alpakkalauman yksivuotiaalle nuorimmaiselle.

7-vuotias Iris ei jää kakkoseksi. Taivaansiniset silmät porautuvat syvälle sieluun ja tuntuvat näkevän kaiken.

Ihminen on pörröpalleroiden ääressä hetkessä pähkinöinä. Tekee vain hirveästi mieli helliä. Halata ja pusutella. Mikseipä samalla myös vuodattaa karvaista kaulaa vasten kaikki surut ja murheet.

Ei ihme, että moni alpakka Suomessa jo heittää terapiakeikkaa vanhainkoteihin ja hoitolaitoksiin.

On tutkittu juttu, että pelkkä eläimen läsnäolo rauhoittaa ihmistä. Alpakoiden säännöllisille vierailuille olisi selvästi markkinarakoa myös hektisillä työpaikoilla.

Halsuan tytöt, Unna, Damisela ja Iris vielä totuttelevat uuteen kotiin. Siru Anu Lahti kotialbumi

Iiris, Unna ja lauman pomo, 12-vuotias Damisela, pakittavat vähän, jos ihminen tulee kädet ojossa kohti. Niille ei ole vielä hiipinyt turkin alle tunne, että halailu voi tuntua ihan mukavalta puolin ja toisin.

Ei sitä heti kaulailla, kun on ensin totuttava uuteen kotiin. Neidit muuttivat Pohjois-Pohjanmaalta Merijärveltä naapurimaakuntaan Halsualle marraskuussa 2018.

Alpakat eivät papanoi joka paikkaan

Saaliseläimen luonto istuu syvässä. Alpakat seurailevat valppaina, ja jos vähänkin hermostuttaa, koko porukka menee välittömästi jännityspissalle.

Aasitila Siriuksen emäntä Siru Anu Lahti kertoo lauman selvästi jonottavan "vessaansa".

– Naurattaakin, että ovat lähestulkoon jalat ristissä odottamassa kiltisti vuoroaan, ja pissaavat sitten yksi kerrallaan samaan kohtaan laitumelle.

Eläimen voi huoletta viedä vaikka olohuoneeseen. Se näyttää kyllä, kun on vessahätä ja tekee tarpeensa vain lauman vessapaikalle tai keikkareissulla kuljetusauton väliaikaiseen papanointipaikkaan.

Alpakka on siisti eläin. Koko lauma tekee tarpeensa yhteen ja samaan kohtaan. Siru Anu Lahden kotialbumi

Halsualla tehdään nyt hiljakseltaan tuttavuutta puolin ja toisin.

– En usko, että Damiselasta tulee kainaloalpakkaa, mutta Iris ja Unna antavat varmasti vielä halailla jossakin vaiheessa, arvelee Lahti.

Jokaisesta ei ole terapiahommiin tai eläinavusteiseen toimintaan. Alpakan pitää selvästi nauttia kosketuksista ja olla riittävän rohkea kohtaamaan uusia paikkoja, ihmisiä ja tilanteita.

Halsuan triosta Unna saattaa vielä joskus antaa karvaterapiaa. Sitä saa jo rapsutella päästä ja korvien takaa. Täpäkkä tyttö on rohkein ja uteliain laumastaan.

– Ehkä se on myös välillä vähän sellaista nuoruuden tyhmärohkeutta, emäntä nauraa.

Hellyttävä blondi osaa myös räkäistä

Jokainen alpakka on oma persoonansa. Joukon johtaja Damisela on äidillinen pomo. Se sietää Unnan ryntäilyä ja antaa ipanan mennä jopa syömään ensimmäisenä.

– Mutta kun Damisela ynähtää tietyllä äänellä, Unna ja Iris tulevat heti pomon viereen.

Vaaleaturkkinen, sinisilmäinen Iris hämää lempeällä ulkomuodollaan. Blondi sylkee päin näköä, jos hienovaraiset yninät eivät ole menneet lajikaverille jakeluun, vaan toinen tuppautuu väärällä vuorolla ruuan ääreen.

– Se ei ole mikään pieni suhautus, vaan kunnon räkäisy, emäntä sanoo.

Kolmessa mahassa kypsytetty sylki kuulemma haisee hirveältä.

– Alpakka saattaa sylkeä keskinäisessä nahistelussa ja samanlaisissa tilanteissa kuin koira voisi purra. Yleensä syljen saa päälleen lajitoveri, ei ihminen, ellei satu tulilinjalle, Siru Anu Lahti kertoo.

Sinisilmäinen veikistelijä Iris etualalla. Takana lauman pomo Damisela. Siru Anu Lahden kotialbumi

Unna, Iris ja Damisela suostuvat kiltisti riimuihin ja talutettaviksi. Tiedä vaikka joskus kolmikko vielä osallistuisi alpakoiden agilityyn. Sitäkin Suomessa jo harrastetaan.

– Kaikki kolme on vietävä lenkille yhdessä tai muuten yksin jäävälle iskee paniikki.

Myös päiväunet vetäistään porukalla. Damisela ja Iris lepäilevät vierekkäin, Unna on aina etualalla kuin mörönsyöttinä.

Peloissaan oleva alpakka kiljahtelee varoitusääniä. Muuten eläimet viestivät monensävyisillä hiljaisilla yninöillä. Kun alpakka on epäluuloinen ihmistä tai tilannetta kohtaan, se vetäytyy taaksepäin ja ynähtelee aivan selvästi, että mikäs täällä oikein on meininki.

– Iris on innokkain juttelija. Se kuuntelee ja vastailee juuri oikeissa kohdissa. Aivan kuin se ymmärtäisi kaiken jo puolesta sanasta.

Alpakkatietoa Suomessa on noin 1500 alpakkaa. Ensimmäiset kaksi tuotiin 2000-luvun alussa. Suomalaisalpakat ovat lähinnä lemmikkejä ja terapiaeläimiä. Osa tiloista myös kasvattaa alpakoita, osa panostaa villantuotantoon. Valtaosa eläimistä on pörröturkkista huacaya-rotua. Alpakan villa on kevyttä, kestävää ja arvostettua. Eläimen hinta vaihtelee 1000 eurosta kymmeniin tuhansiin. Arvokkaimpia ovat hyvien sukutaulujen huippuorhit. Lähde: Suomen alpakka- ja laamayhdistyksen puheenjohtaja Janne Sulin

Silmät suurina tapittavat neidit ovat hauska näky sojottavine alahampaineen. Veikeät ilmeet saavat katsojan pakosta hyvälle tuulelle.

– Kaikilla olisi tainnut olla tarvetta hammasraudoille, naurahtaa Siru Anu Lahti.

Ilmeet vaihtelevat fiiliksen mukaan. Hyväntuulinen alpakka nostaa korvat ylös. Mielensä pahoittanut lerputtaa alahuultaan pitkänä ja näyttää loukkaantuneelta. Perusilme on kuitenkin hymyilevä.

Alpakoista sanotaan, että ne ovat lempeitä ja rauhallisia hyvän tuulen eläimiä, jotka vaistoavat helposti ihmisen tunnetilat. Ne ovat myös oppivaisia, leikkisiä ja uteliaita.

– Lumi saa ne hullaantumaan ja kieriskelemään riehakkaina!

Alpakat nauttivat myös hiekassa piehtaroinnista. Vuorenrinnekin olisi mukava. Geeneissä kulkee halu käveleskellä tuhansien metrien korkeudessa merenpinnasta. Andien korkeuserot ovat vähän toista kuin Halsuan, jonka korkein kohta yltää 130 metriin.

Suomen ilmasto on alpakoille kuitenkin ihan passeli.

Aasitila Sirius järjestää monille eri kohderyhmille luonto- ja eläinavusteista Green Care toimintaa, kertoo Siru Anu Lahti. Päivi Seeskorpi / Yle

Siru Anu Lahti haaveilee jo isommasta laumasta. Unna ja Iris ovat mahdollisesti kantavia, täyttä varmuutta asiasta ei vielä ole.

– Jos näin on, ja kaikki menee hyvin, tilalle syntyy kaksi vasaa. Vakaa tarkoitus on laajentaa laumaa.

Unna, Iris ja Damisela ovat jo tutustuneet halsualaistilan muihin eläimiin. Ne näyttävät tulevan hyvin juttuun aasijengin eli Liinan, Aamoksen ja Väinön kanssa. Tytöt seuraavat myös kiinnostuneina tallissaan Hunterin ja muiden kanien touhuiluja.

Tilan kissatkaan eivät ärsytä. Lampaiden olemassaolosta ne eivät edes tiedä.

– Elmeri-hevonen teki niin innokkaasti tuttavutta, että pelkäsin sen saavan räkäisyn päälleen, mutta ei, Lahti kertoo.

Damisela, Iris ja Unna sietävät myös kultaista noutaja Vilmaa, mutta tilan nuoresta polski owczarek nizinnystä Kyöstistä ne eivät pidä. Koira onnistui säikäyttämään alpakkatytöt heti alkumetreillä.

– Kyösti antaa niiden olla rauhassa mutta neitien jäinen suhtautuminen on ja pysyy. Saa nähdä, saako koira koskaan anteeksi, emäntä nauraa.