"Cílem žaloby na doplnění pasiv je získat další majetek, z něhož bude možné uspokojit věřitele. Zároveň by měla fungovat i jako preventivní nástroj, aby členové statutárních orgánů obchodních korporací vykonávali svou funkci s péčí řádného hospodáře a vyhnuli se tak povinnosti vydávat do majetkové podstaty upadnuvší obchodní korporace svůj majetek," popisuje význam legislativní novinky Andrea Šlechtová z ministerstva spravedlnosti.

Jak totiž ukazuje pohled do statistik, české firmy začínají řešit problémy s dluhy většinou pozdě, až ve chvíli, kdy už není naděje na záchranu zadluženého podniku. Za celý rok 2018 tak například soudy povolily reorganizaci, která má vést k záchraně podniku, jen v 17 případech, zatímco v konkurzu skončilo přes 650 firem. A čísla za loňský rok vypadají podobně. Podle studie forenzní agentury Surveilligence od ledna do listopadu skončilo v konkurzu 639 společností. Reorganizaci soudy ve stejném období povolily jen 16 firmám. Konkurz přitom znamená, že se majetek problémové společnosti rozprodá a firma definitivně končí.

Výsledkem je často mizivé uspokojení věřitelů. U nezajištěných pohledávek podle insolvenčních správců mnohdy nedosahuje ani tří procent. "To je dáno tím, že obchodní korporace do konkurzů přicházejí pozdě, ve chvíli, kdy už není co zpeněžovat," upozorňuje místopředseda Krajského soudu v Ústí nad Labem Tomáš Zadražil. V řadě případů je to až po několika letech od chvíle, kdy se v účetnictví objeví první známky potíží, jako je ztráta ekonomické výkonnosti, pokles ziskovosti či provozního kapitálu.

Žaloby, které budou statutárům a ředitelům od příštího roku hrozit, by měly přispět k tomu, aby už první známky potíží brali vážně. Žaloby totiž mohou postihovat jak úmyslně nepoctivé jednání, tak chyby z nedbalosti. Odpovědnosti se statutáři a ředitelé nezbaví ani tím, že na své funkce rezignují. Navíc může dopadnout i na jejich rodinné příslušníky. "Do postavení faktického nebo stínového vedoucího se může dostat široké spektrum osob včetně třetích osob, jako je například manželka člena statutárního orgánu," upozorňuje partner advokátní kanceláře Kocián Šolc Balaštík Jan Lasák.

Nemluvíte s věřiteli? I to může znamenat žalobu

Pro insolvenční správce bude podávání příslušných žalob jednoduché. Postačí jim tvrdit, že daný člověk přispěl ke krachu. Důkazní břemeno novela zákona přenáší na obžalované. Ti budou muset u soudu prokázat, že nezpůsobili to, z čeho je insolvenční správce obviňuje. "Pokud tedy například insolvenční správce bude tvrdit, že uzavřením určité smlouvy vznikla korporaci újma a uvedené přispělo k jejímu úpadku, bude na členu statutárního orgánu, aby prokázal, že žádnou povinnost neporušil a že při uzavření smlouvy jednal s péčí řádného hospodáře," uvádí příklad Lasák.

Soud pak bude zkoumat, do jaké míry statutární orgán nebo jeho člen přispěl k úpadku společnosti. "Máme za to, že budou moci být postihována jednání spočívající v "opuštění potápějící se lodě" či v předčasné rezignaci na snahu o zmírnění ekonomicky tíživé situace," říká Petr Čermák z advokátní kanceláře Z/C/H Legal, která působí i jako insolvenční správce. Do potíží by se tak mohl dostat také například jednatel nebo ředitel, který nebude jednat s věřiteli o odložení splátek půjčky. "Dalším příkladem může být zkreslování účetnictví, zahájení konkurenčního podnikání anebo přetahování zakázek," dodává Čermák.

Odborníci očekávají, že novinka najde v praxi velké uplatnění. Někteří hovoří i o stovkách takových žalob ročně. A podobná čísla ukazují i statistiky z Francie, kde se Česko při zavádění tohoto typu žalob inspirovalo. "Dostupné statistiky tam hovoří o nižších stovkách případů ročně," uvádí Marek Hrubeš z advokátní kanceláře Squire Patton Boggs.

Motivovat insolvenční správce k tomu, aby podávali žalobu na určení pasiv, bude podle expertů jejich zákonná povinnost postupovat v insolvenčním řízení s odbornou péčí tak, aby došlo k co nejvyššímu uspokojení věřitelů, a právě k tomu mají žaloby na určení pasiv přispět. A nejde opomenout ani jejich ekonomické zájmy. "Úspěšné vymožení prostředků do majetkové podstaty se zprostředkovaně projeví na jejich odměně," vysvětluje Čermák.

Zájem o novinku zvyšuje i to, že nemá nedostatky, s nimiž se potýkaly některé starší nástroje, jejichž prostřednictvím mohli věřitelé k odpovědnosti za dluhy pohnat členy představenstev. Jde například o žalobu na ručení. "Tento typ žaloby se projednává v rámci samostatného soudního řízení, které je zcela oddělené od řízení insolvenčního. Insolvenční řízení tak může skončit i dříve, než dojde k rozhodnutí o ručení člena statutárního orgánu," vysvětluje Hrubeš ze Squire Patton Boggs. Pokud se to stane, zanikne i ručení člena statutárního orgánu a žaloba na ručení ztrácí smysl. Oproti tomu nové žaloby na doplnění pasiv poběží jako takzvané incidenční spory uvnitř insolvenčního řízení. Dokud je tak soudy nedořeší, nebudou moci ukončit ani insolvenční řízení.

Dlouhé a drahé

Přesto jsou někteří experti k výsledku skeptičtí. "Žaloby na určení pasiv prodlouží insolvenční řízení a zatíží majetkovou podstatu, například náklady na znalecké posudky," varuje soudce Zadražil. Výsledek navíc bude nejistý. Aby totiž mohl insolvenční správce peníze skutečně pro věřitele získat, musí mít žalovaní majetek, z nějž je možné dluhy zaplatit.

Žalob na doplnění pasiv by správci mohli podat každoročně stovky. Tlačit je k tomu bude zákon a vidina odměny. Ta závisí i na míře uspokojení věřitelů.

Že by mohly nové žaloby insolvenční řízení protáhnout, připouští i ministerstvo spravedlnosti. Děje se tak ostatně i u jiných incidenčních sporů, například těch o pravost či výši pohledávek věřitelů. "V případě žalob na doplnění pasiv je dána přednost vyšší míře uspokojení věřitelů před rychlostí insolvenčního řízení," dodává Šlechtová. Ve složitějších případech podle ní nelze vyloučit ani potřebu využití znaleckých posudků. V takovém případě budou muset insolvenční správci pečlivě zvážit šance, že vysouzené peníze převýší náklady na vystavení posudku.

Připravte se předem

Statutární orgány a ředitelé by přesto měli s novým rizikem počítat a na hrozbu žalob se předem připravit. Právníci jim radí, aby si uchovávali veškeré písemné podklady o svém rozhodování, které by mohly u soudu posloužit jako důkaz, že nezanedbali péči řádného hospodáře. "V této souvislosti mohou členové statutárních orgánů svou pozici posílit tím, že si ve smlouvách o výkonu funkce prosadí právo ponechat klíčovou dokumentaci i po skončení výkonu funkce," doporučuje Marek Hrubeš ze Squire Patton Boggs.

A dá se podle něj také čekat, že pojišťovny proti odpovědnosti za dluhy bude možné také pojistit. "Na základě informací od našich kolegů z pařížské pobočky tamní pojistky odpovědnosti členů statutárních orgánů s těmito riziky pracují," říká právník. Podobný přístup se dá očekávat také v českých podmínkách.

Připraveno ve spolupráci s měsíčníkem Právní rádce.