Vissa är fattigare än andra, arbetar i otrygga yrken, som i nästa våg kan skeppas ut till andra länder. Andra tar högskoleexamen, blir en del av framtidens branscher med bättre ekonomisk trygghet som följd. Första gruppen betydligt otryggare än den andra. Dessa två grupper är arbetar- och medelklassen. Utöver olika förutsättningar har de också olika behov, av just trygghet och vithet. Det är nämligen arbetarklassen som bor i de områden som arbetarmigranter kommer till, där de konkurrerar om samma jobb och om de inte integreras, blir en belastning på välfärden som går utöver, jo just det, samhällets mest otrygga, arbetarklassen. Kanske, följer ökad kriminalitet där utländska gäng etablerar sig mitt bland arbetarklassens hem. Arbetarklassen riskerar nu minst sagt otrygghet, kanske känner läsaren igen sig eller förstår att poängen här är stödet till SD. Om S erbjöd samma lösning, alltså inte en invandring som riskerar ökad otrygghet (Sidospår: Argumenterar någon faktiskt att invandring ökar trygghet?) skulle sannolikt partiet fara bättre. Medelklassen då, jo, de har den ekonomiska turen att de inte behöver bo i dessa arbetarområden, att inte behöva känna konsekvenserna av ökad otrygghet. De har lyxen att låtsas som det inte finns problem som de för övrigt länge gjort. Detta skapar uppenbart en klyfta mellan klasser, de som belastas mer av riskabel invandring och de som betydligt lättare kan ignorera dess problem.

Vithet, då? Det syftar främst på medelklassens (ofta vänsterns) besatthet att samhället, normer är vita (som i hudfärgen), att detta är dåligt och bör bekämpas. Det är dessa människor som för övrigt inte bor i lika stor utsträckning tillsammans med invandrare. Att samhället måste delas upp i särintressen, vi måste jämna ut orättvisorna bland svarta invandrarkvinnor innan vi kan åter börja uppmärksamma de vita männen (usch, fy säg). Problemet är att vanligt folk kommer hinna gå iväg innan du pratat klart om varför de är bortprioriterade. Vill man att andra också ska få det bättre? Jodå, men nyckelordet är OCKSÅ. De kan få det bättre om man själv också får vara med på resan även om man redan har det bättre än dem. Annars både känns det och i praktiken är så att tåget (det politiska tåget) lämnar stationen utan dig. Hur känns det? Att medelklassens partier inte finns där för dig, för de väljer att fokusera på en annan grupp. Du får helt enkelt klara dig själv. Återigen, vem gynnas av att svenska arbetare sätts i baksätet av en medelklass som tycker synd om minoriteter. SD, man ska bry sig om minoriteter men logiken säger att man inte gör det samtidigt som man har lite att erbjuda till svenska arbetare. För att inte glömma, det kan sägas att arbetarklassen har ett behov av vithet också, att vilja ha svenska grannar osv. Men jag tror även detta är en trygghetsfråga, börjar du få välintegrerade mörkhyade grannar som har jobb, pratar okej svenska och kanske firar midsommar så är det nog inte så farligt ändå. Men ser man endast färgen, så satsar ändå nog många på den färg som liknar en själv. Och liknar det en själv så är det en förutsägbarhet som i sin tur leder till upplevd trygghet.

Rent konkret då: Man måste på riktigt lyfta upp segregerade människor, få dem i arbete men även i högskoleyrken som det nu för tiden finns fler av (minska belastningen men även sänka konkurransen av just arbetarjobben), lär dem svenska normer och ge gängbrottsligheten ingen nåd. Att tillåta en brottslighet med en sån explosivitet utan motstycke i Europa få fäste här är inget annan än en gåva direkt till SD. SD:s tillväxt är inte ett resultat av att man börjat hata arbetarvänlig politik (fast den kan beskrivas som tvärtom nu för tiden som den förts), att kvinnor blivit för mäktiga eller att vi ser fler utländska ansikten på TV. Utan otryggheten har ökat bland den klass som är mest utsatt, som oroar sig mest. Medan medelklassen oroar sig mer av avlägsna frågor som miljön, oroar sig arbetaren om betydligt mer närliggande frågor som våldet och otryggheten på den egna orten eller vad som händer i landet som helhet. Man vill vara trygg i sitt eget land, att det ska va som det va förr. Kan SD ge folket vad de vill ha och vilka andra partier kommer trovärdigt ta den fighten med dem? Vi får se.

Med vänliga hälsningar / PBjörkh