På tatueringen stod det ACAB. All Cops Are Bastards. Hans överkropp svällde av muskler och huvudet var snaggat. Vi hade inte setts på flera år när vi sprang på varandra på 3:ans spårvagn i Göteborg. Umgås du fortfarande med våra gamla vänner, frågade jag. ”Nej, de är såna slackers”, svarade han. "Jag har ju jobbat hårt för att ta mig uppåt i hierarkin i mitt mc-gäng. Det kräver disciplin och ansträngning.” I det avseendet lät han som vilken karriärist som helst.

Jag tänker lite på min barndomskompis när jag läser ”Narconomics: How to run a drug cartel” (Public Affairs 2016) av Tom Wainwright. Till vardags skriver Wainwright om storföretag och finanspolitik för The Economist. Efter att ha arbetat som tidningens korrespondent i Mexiko fick han idén att granska den organiserade brottslighet som styr knarkhandeln på samma sätt som vilken ekonomisk bransch som helst. Att han ens överlevde researchen är en bedrift i sig, med tanke på vilka han intervjuade. Ändå slog det honom att maffiabossar med namn som El Comeniños, eller ”Barnätaren”, allra mest liknade företagschefer. Det hade samma sorts klagomål: rekrytera kompetent personal, navigera lagar och regler, hitta pålitliga leverantörer och jobbiga konkurrenter. Och precis som vanliga företag är knarkligorna trängda av den ökande näthandeln.