Svensk debatt domineras just nu av det här med att vägra skaka hand med det motsatta könet, om det är kränkande eller inte att ta en gubbe i hand för att sedan slå sig för bröstet när hans gumma sträcker fram kardan. Miljöpartiets Gustav Fridolin kunde först inte fatta att det fanns kvinnor som uppfattade detta som kränkande, som en särbehandling bara för att de råkar vara kvinnor. Det handlar om svenska seder och bruk, det är västerlandets seder och bruk. Det handlar om att ta seden dit man kommer, men det fattade inte feministen Fridolin – språkröret i det feministiska Miljöpartiet – förrän det blev debatt om det där. Feministen Fridolin fattade noll när det dök upp kränkta kvinnor, på TV-rutan och i verkligheten.

Feministen och miljöpartisten Yasri Khan är uppväxt med att inte ta någon kvinna i handen. Det anses för intimt. Det fanns de som har samma uppväxt, fostran och religiösa övertygelse som Khan som inte hade några som helst problem att ta kvinnor på brösten, på baken, i skrevet under nyåret i Köln eller under en sommarlovsfest i Kungsträdgården. Nu tror ju inte jag att Yasri Khan skulle göra så, jag konstaterar bara att det finns dubbla måttstockar om vad som är intimt och inte bland de män som har fått byta miljö och kultur.

Det finns de västerlänningar som har fostrats av naturister till naturister. Skulle de för sig att åka till stränderna utanför Dubai eller i Oman kan de inte hänvisa till sin uppväxt medan de struntar i de seder och bruk som råder i de länderna. De kan inte ens visa för mycket hud, och det anses vettigt om kvinnorna sätter på sig huvudduk utanför hotellrummet. Den västerländska turisten brukar visa hänsyn, ta seden dit turisten kommer – och följa de seder och bruk som gäller i den miljön, i den kulturen. Skulle man få för sig att inte göra det, får man ta konsekvenserna.

Om de som flyr eller flyttar hit till Sverige inte vill ta till sig de seder och bruk som vi borde försöka upprätthålla här så finns det alltid en annan plats och en annan kultur där de sederna och bruken man vägrar att göra sig av med är kutym. Ingen har ju tvingat folk till ett land där vi anser att det är naturligt att ta en kvinna i handen utan att börja tänka intima tankar. Ta seden dit du kommer, eller kom till en plats där dina seder funkar. För varför skall anpassningen alltid vara enkelriktad?

I det kravlösa Sverige, i det kravlösa västerlandet är det alltid ”vi” som skall anpassa oss – oavsett om det är hemma här eller borta där, i Dubai eller Oman. Tills nyligen hade man inte kunnat skriva den här texten utan att bli nerkletad med rasistepitet och fascistinvektiv. Men något händer, och det händer snabbt. Det är därför det illusoriska feministiska Miljöpartiet får sina problem. De har bara varit låtsas-feminister. De har varit mer intresserade av att vara ett multikulti-parti där feminismen har fått stå tillbaka för att kunna attrahera sådana som får ribba av att skaka hand.

När vindarna i debatten nu vänder så kränger den miljöpartistiska skutan i stormen. Trovärdigheten är spolad överbord, och livbåtarna har blåst bort. Frågan är skorven är dömd, eller om det finns någon navigatör som kan ta ut en kurs enligt gamla seder och bruk. Inte är Fridolin mannen att hitta rätt kurs, och inte funkar det med Romson som utkik. Vem skall kunna rädda låtsas-feministerna…?