I veckan kom ännu en nyhet som bekräftar vad vi redan vet.

Bostadsmarknaden i våra storstadsområden är HELT GALEN.

Sverige har deflation, Riksbanken kör med negativ ränta och ändå stiger bostadspriserna med 20 procent på bara 12 månader.

Motorn i prisrallyt är huvudstaden, Göteborg och Skånes västkust. Till Stockholm flyttar varje dag två SL-bussar fyllda med människor. Huvudstaden expanderar med en svensk småstad om året.

I Stockholm bor idag knappt en miljon människor. I Stockholms län två miljoner och i regionen fyra miljoner människor. Stockholm växer mest i Europa.

De som driver prisrallyt på bostadsmarknaden är de som redan är inne i system och gjort bostadskarriär. De hoppar från bostadsrätt till villa till bostadsrätt till sommarhus.

Lyckas man bara behålla sitt fasta jobb så är banken snäll och ställer upp med deg till ny lya och till renovering av både kök och badrum.

För att dryga ut kassan hyr människor ut till Airbnb på sommar- och vinterlovet.

Varje vecka knarkar två miljoner människor Hemnet för att hålla liv i sina drömmar, bevaka sin investering och få inspiration till nästa besök på Ikea.

Att statsmakterna är oroliga för att allt bara är en bubbla är väl känt. Nyligen enades regeringen och alliansen om att låta Finansinspektionen införa amorteringskrav vid nya bolån.

Än vågar ingen politiker röra ränteavdragen, men händer inget när amorteringskravet införs kan vi vara säkra på att något kommer att hända.

En väg framåt mot en bättre fungerade bostadsmarknad är att fler vågar att sälja sin bostad själv eller anlitar en lågprismäklare av typen Hemverket.

I dag tar Sveriges 6000 registrerade mäklare i snitt i Stockholm ut 100 000 kronor och uppåt för att sälja ett hem, den siffran borde max vara en tiondel i den digitala eran.

Faktum är att i dag säljs ytterst få hem på officiella visningar utan redan på Hemnet. Köpare ringer mäklare för att höra om objektet kommer att säljas redan före officiell visning och i så fall vad acceptpris är.

Vidare anser jag att det bästa sättet att få fart i bostadskarusellen är att skatten på vinsten bör sänkas så att det kommer ut fler objekt på marknaden.

Det faktum att många som köpte villor och radhus på 70-talet bor kvar på 200 kvadratmeter samtidigt som vi i storstadsområdenas innerstäder blir allt mer trångbodda är bisarrt.

Jag tycker också att det är ett stort problem att det saknas alternativ till de stora byggbolagen. Politiker gillar storskaliga lösningar, men människor vill inte bo så.

Jag tycker att kooperativa lösningar borde ges förtur vid kommuners markförsäljning.

Tvättstugan är en svensk uppfinning, tänk om fler hus 2015 projekterades med det gemensamma som bas. Redan i dag säljs lägenheter i kollektivhus till högre priser än vanliga lägenheter.

Jag är övertygad om att kollektivhus även utanför stadskärnorna kommer att bli mycket attraktiva, eftersom de roligaste människorna kommer att flytta dit. Det kommer att öppnas kul krogar och mysiga kaféer i dessa områden.

Detta var mina tre förslag för en bättre bomarknad.

Jag vet att det krävs mycket mer till exempel avreglering av byggnormer och krav på byggnation inom givna ramar, men någonstans måste man börja.