Iduće nedelje, 20. septembra, biće tri decenije kako nas je napustio Tibor Sekelj, svetski putnik, književnik, kako mu skromno stoji na grobu. Na poslednji počinak ispraćen je, uz najviše gradske počasti, tri dana kasnije, 23. septembra 1988. godine, u Aleji zaslužnih građana na Bajskom groblju.

Godinu dana ranije, 10. oktobra 1987, Skupština opštine Subotica dodelila mu je Diplomu za životno delo, „kao izraz društvenog priznanja za naročita dostignuća u istraživačkom i naučnom radu na polju etnologije, muzeologije i lingvistike”.

Deo njegove zaostavštine, nešto više od sedam stotina oglavlja, kapa, šešira, muzičkih instrumenata, maski i predmeta za svakodnevnu upotrebu nalazi se u Gradskom muzeju u Senti, koji je ove godine objavio svojevrstan katalog Sekeljeve kolekcije, pod naslovom Muzej čoveka – Az ember múzeuma. Knjiga će biti predstavljena u Subotici upravo na godišnjicu smrti Tibora Sekelja, 20. septembra, o čemu ćemo vas detaljnije obavestiti narednih dana.

Tibor Sekelj je rođen 14. februara 1912. godine u Spišskoj Soboti (Austrougarska), danas delu grada Poprada u Slovačkoj. Gimnaziju je počeo pohađati u Kikindi, a maturirao je u Nikšiću. U Zagrebu je dimplomirao pravo, ali se njim nikada nije bavio. Petnaest godina, od 1939. do 1954. godine, živeo je u Južnoj Americi. Proputovao je više od 90 zemalja, učestvovao u brojnim ekspedicijama istražujući i do tada nepoznate predele i plemenske zajednice. Na srpskom/hrvatskom, španskom i esperantu napisao je više od trideset knjiga, koje su prevedene na tridesetak jezika, pa je tako Sekelj jedan od najprevođenijih naših pisaca. Autor je i brojnih dokumentarnih filmova, a svojim stvaralaštvom ostavio je traga u mnogim oblastima. U Suboticu je došao 1972. godine i ostatak života proživeo ovde. Od septembra 1972. godine do kraja 1976. godine bio je direktor Gradskog muzeja.

Društvo za esperanto „Tibor Sekelj”, Subotica

--- reklama ---

--- reklama ---