UT OG INN IGJEN: – En lang runde med mailer og telefoner har fremdeles ikke oppklart hvorfor jeg i 1999 plutselig var innmeldt i Frogner Menighet, skriver Dagfinn Nordbø. Foto: Lise Åserud , NTB scanpix

Debatt

De religiøse svindlerne

Jeg vokste opp i søndagsskolen og speideren. På syttitallet meldte jeg meg ut, men Kirken svindlet meg inn igjen.

8. februar 2016

Dette er en kronikk. Kronikken gir uttrykk for skribentens holdning. Du kan sende inn kronikker og debattinnlegg til VG her.

Artikkelen er over fire år gammel

DAGFINN NORDBØ, satiriker og forfatter

I 1968 var jeg elleve år gammel, studenter snudde verden opp ned, pælmet brostein og okkuperte universiteter. På Løren Skole derimot, var det rolig. Der ble elevene stilt opp på rekke i gymsalen hver lørdag, der jeg leste høyt fra Det Nye Testamentet.

Jeg hadde en klasseforstander så koko-kristen at jeg ble kastet på gangen da jeg fortalte at søsteren min hadde fått barn uten å være gift. Vi delte adresse med senere biskop Andreas Aarflot. Jeg elsket å se Jesus og apostlene på flanellograf, høre om Josef og Maria. Så kom tenårene, og radikalt andre tanker.

Det absurde i troen

Plutselig slo det meg hvilken hakkende sprø forestilling det er at et allmektig åndevesen leser bevisstheten vår, snakker til oss, holder regnskap over hva vi gjør, bestemmer alt som skjer på jorden og dømmer oss til evig frelse eller fryktelige pinsler hvis vi ikke bekjenner oss til noe som visstnok sto på 2000 år gamle papyrusruller fra Midtøsten. Uansett hva foreleserne på ex-phil. fortalte oss om filosofenes forsøk på gudsbevis – alt dette tolket jeg nå som en psykologisk vrangforestilling hos menneskene, en default paranoia, et allment akseptert forfølgelsesvanvidd. Den lar seg ikke behandle eller helbrede.

Dagfinn Nordbø. Foto: ,

Jeg leste Bjørneboe, Marx, Goldman, Gateavisa og Mykle, og begynte så smått å tenke selv, noe mange religiøse helst ser at vi ikke gjør, i hvert fall ikke for ofte. Selv om jeg anerkjenner religiøse menneskers private tro og har stor sans for the power of religiøs kunst og musikk, forsto jeg at kirken ikke var stedet for meg. Jeg skjønner at uten religion ville vi ikke fått hverken Bach, Stevie Wonder, Aretha Franklin, Prince, Madonna, John Coltrane eller Nusrat Fateh Ali Khan.

Jeg ønsker meg fremdeles et håndmalt Kristus-ikon på veggen. Men, jeg meldte meg altså ut av statskirken da jeg var gymnaselev på Romerike. I min naivitet trodde jeg at nå – nå er jeg ferdig med Kirken.

Å nei, du.

Guds limere

Det dumper stadig ned valgkort i min og mange av mine venners postkasse. Valgkort fra kirken, som på mystisk vis har fått nye troende. Det er et helvete å bli kvitt dem. I alle år har de brukt folkeregisteret som kilde til å lyve om hvor stor oppslutning det er om statskirken, men det er jo en gigantisk svindel.

En lang runde med mails og telefoner har fremdeles ikke oppklart hvorfor jeg i 1999 plutselig var innmeldt i Frogner Menighet. Hæ? Jeg flyttet ikke til Frogner, men til Tøyen. Uansett kan ikke menighetsforvalteren fortelle meg hvordan jeg ble medlem. Det finnes ikke noe dokument som kan forklare hvordan jeg med ett var innmeldt igjen i Kirken, den norske. Kirkens folk sier følgende:

Hei igjen! Ut fra hvordan det fremkommer i medlemsregisteret ble du ikke overført fra en annen menighet, men meldte deg inn i Dnk da. Det kan tyde på at du før dette en gang har meldt deg ut av Dnk. Det har i tilfelle skjedd før det elektroniske medlemsregisteret ble opprettet, så når og hvor du ev. gjorde det kan jeg ikke se.

...

Hei igjen! Når vi skal tilbake til 1999 må jeg dessverre ‘sende’ deg tilbake til kontoret i Frogner. De må undersøke i kirkeboken for inn- og utmeldinger. Det er en ‘fysisk’ bok, så det må de gjøre lokalt der. Jeg sender denne mailen med kopi til dem og menighetsforvalter der, skal undersøke dette på mandag.

...

Hei Dagfinn. Jeg har forstått det slik at du står som medlem i Dnk fra og med 4. februar 1999. Men her i Frogner har vi ikke noen oppføring av denne innmeldingen. Jeg sjekket helt tilbake fra 1994 og frem til og med i dag.

Og slik går dagene i Herrens hus.

Automatisk kristen

Det interessante her er datoen: Den 4. februar. Det er noen dager etter at jeg meldte flytting til Oslo. Protestantene har tydeligvis gjort det samme som katolikkene: 1) Oppført meg som medlem uten at jeg visste det. 2) Brukt folkeregisteret som kilde til nye medlemmer. Hvor lenge skal dette holde på? Den katolske kirken her i landet står i disse dager tiltalt for svindel av over 50 millioner kroner, ved å oppføre uvitende mennesker som medlemmer. Sist jeg så saken i mediene, var ikke en eneste etterforsker på saken. Har du presteklær, slipper du jo unna med det meste. Den norske statskirken fikk rekordhøy bevilgning i år, fem milliarder.

Slå opp på Opplysningsvesenets fond, og du vil finne at Kirken, den norske, er en av landets største grunneiere med en kapital og eiendom verdt en himmelsk mengde milliarder. Femti mennesker må til for å forvalte det. Hvordan fikk de alt dette? Rappet det fra katolikkene. Det er en musikal verdig. Noen bør skrive den.

Jesus kastet kremmerne ut av templet. Men blant dagens største kremmere er de religiøse, og metodene deres blir stadig mer tvilsomme. Vi får håpe guden deres er rettferdig på Dommens Dag, for her nede kan ingen rettferdighet skje så lenge folk med prestekappe har et blidt åsyn og en sterk vilje til makt, juks og fanteri.

Les også: Guds store problem

Publisert: 08.02.16 kl. 14:41

Les også

Mer om Kristendom