I Hva gikk galt med Den russiske revolusjon i 1917? belyser Emma Goldman de sosiale og økonomiske problemene som fulgte med bolsjevikenes maktovertakelse i 1917. Bolsjevikpartiet innførte etpartistaten og monopoliserte sentrale kulturelle virksomheter som trykkerier og presse, foruten å innføre en streng sensur og forfølge meningsmotstandere inntil døden. Goldman skildrer bøndene og arbeidernes kamp for sosial og økonomisk frigjøring, og er særlig opptatt av anarkistenes rolle under revolusjonen. Flere kapitler er via til en av den tradisjonelle anarkismens grunnleggere, Peter A. Kropotkin, som var en teoretisk og filosofisk rettesnor for Goldman gjennom hele hennes voksne liv. Skuffelsene som Goldman opplevde ved sin tilbakekomst til Russland i revolusjonsårene, etter hennes lengre eksil i USA, kommer tydelig til syne i skildringene av byråkratisk ineffektivitet og endog sadistisk brutalitet fra kommunistpartitets tjeneres side, og særlig fra det hemmelige politiet, Tcheka'en. Goldman konkluderer med å si at en sosial revolusjon aldri kan bli vellykka med mindre midlene som tas i bruk for å oppnå målet om menneskelig frigjøring og et godt samfunn, er i samsvar med det endelige målet. Bolsjevikenes prinsipp om at målet helliger midlene måtte nødvendigvis resultere i at revolusjonen blei forvrengt og til slutt helt undergravd, i følge forfatteren.