Bucureştiul e un sat din beton & asfalt. Maşinile se împing unele în altele pe străzi şi pe trotuare, unele sunt parcate peste buturugi răsărite din pietriş. Din loc în loc, apar arbori mutilaţi sau uscaţi, îngrămădiţi pe petice meschine de pământ, cu ciment cât vezi cu ochii de jur împrejur, sau cocoţaţi pe borduri înalte, de unde nu mai pot bea apă. Deşi nu ţi-ar veni să crezi asta când eşti în Cişmigiu, sau în Herăstrău, sau în Parcul Carol, spaţiul verde pe cap de bucureştean ar putea încăpea într-o sufragerie.

În 2016, Curtea de Conturi avertiza, într-un raport, că spaţiile verzi de pe domeniul public scăzuseră în Bucureşti în ultimii ani (aici le puteți vedea, de exemplu, pe o parte dintre cele pierdute până în 2011) și că sunt mai puține decât se lăudau autorităţile. Deși datele oficiale arătau o creștere de la 12,3 la 23,21 mp pe cap de locuitor între 2009 și 2012, creșterea ar fi fost „pur conjuncturală”: în măsurători au fost incluse şi suprafețe private sau cu regim juridic incert. Pe hârtie, autorităţile îşi îndepliniseră ţinta de minim 20 mp/locuitor fixată de legislaţia românească pentru 2011, însă nu și pe cea de 26 mp fixată pentru sfârşitul lui 2013 (şi recomandată de UE).

Curtea de Conturi susținea că realitatea din 2014 arăta așa: 2.081 de hectare de spații verzi publice, la 2,1 milioane de locuitori, adică 9,86 mp pe cap de locuitor. În comparaţie, Viena ar fi avut, în 2012, 120 mp, iar Helsinki, 100. În 2015, Dan Trifu, vicepreşedintele Eco-Civica, o fundaţie comunitară care se ocupă şi de protecţia mediului, susţinea însă că Bucureştiul ar fi avut 1.600 de hectare de spaţii verzi, faţă de 3.500 câte ar fi fost în 1990 - ceea ce însemna că oraşul ar fi pierdut 50% din verde în 25 de ani, în principal din cauza retrocedărilor.

Pe de altă parte, Cadastrul Verde - un sistem informatic realizat de Primăria Capitalei care a stabilit ce proprietăți din oraș sunt spații verzi - număra, în 2011, 1.700.000 de arbori pe domeniul public şi alţi 400.000 pe proprietăţi private. O cifră pe care Diana Culescu, președinta Asociației Peisagiștilor din România (AsoP), o consideră însă exagerată, mai ales dacă e s-o compare cu densitatea copacilor din marile capitale europene. Am rugat-o să ne povestească despre problemele verzi din Capitală, dacă tot am avut ca temă de gândire oraşul. Şi din moment ce e specializată în vegetaţie arborescentă (a făcut şi o hartă pe care a început să marcheze, de curând, arbori dispăruţi sau uscaţi din Bucureşti), a vorbit despre oameni - autoritățile publice care nu par să știe să aibă grijă de natura din oraș -, dar mai ales despre copaci. De ce?

„Ei îţi dau umbră, aduc umiditate, îți opresc vânturile și praful, creează o întreagă biodiversitate [în oraş]. Fără ei, nu prea putem vorbi despre spații verzi.”