Îi cunoaştem azi pe cei mai buni copii din lume la robotică. Sunt români şi au un regret: statul nu le asigură admiterea la facultate, aşa cum se întâmplă în cazul celorlalţi olimpici.

Au plecat tocmai în Mexic, la Olimpiada Internațională Robotica First Global pentru elevi de liceu, de unde s-au întors cu cinci medalii de aur. Și nu doar atât! Au adus în România și Albert Einstein Award, distincția supremă a competiției la care au luat parte echipe din 161 de țări. Eforturile lor nu sunt însă recunoscute de statul român.

Cinci medalii de aur, un premiu de excelență la olimpiada internațională de robotică din Mexic și niciun ajutor din partea statului român. Echipa FIRST Tech Challenge România a adunat cele mai multe premii ale celei mai mari competiție de profil din lume. Băieții s-au întors acasă plini de entuziasm, dar cu-n gust amar din pricina Ministerului Educației, care, spun ei, nu le recunoaște reușita.

„Vedem susținere morală din partea a o grămadă de persoane, vedem susținere din mediul privat, așteptăm susținere din partea statului”, spune Răzvan.

„Din partea statului, adică din partea Ministerului Educației, din partea Ministerului în general. Deși First Tech Challenge teoretic este o olimpiadă de robotică, practic nu este în nicio listă și nu este acceptată ca și olimpiadă oficială, ceea ce pentru noi este un minus, pentru că totuși este foarte multă muncă depusă și ar trebui răsplătită”, explică Cristian.

„Ne-ar fi ajutat foarte mult la acoperirea unor cheltuieli de transport. De pildă, concursurile acreditate beneficiază de transport asigurat de către sistemul de învățământ. Or nu, aici a trebuit să facem rost de sponsori ca să ne deplasăm până la București, de pildă. E neplăcut, ca să nu zic frustrant”, spune Mircea Nistor, mentorul tehnic al echipei.

„Dar de un an și jumătate, de când cei de la Nație prin Educație ne-au propus să participăm la programele First Tech Challenge, am acceptat cu mare bucurie, pentru că a însemnat și primirea gratuită a unui kit foarte consistent de robotică, a unei imprimante 3D, a unei truse de scule foarte bine utilate și a pornit aventura aceasta First, care înseamnă robotică de competiție”, punctează Mircea Nistor.

„Domnul profesor mi-a spus că au un robot bun şi că sunt determinaţi să câştige. Şi am zis ok, deci dacă ies undeva în primele 10 locuri, eu sunt foarte fericită, sunt foarte mulţumită, sunt mai mult decât mulţumită”, mărturisește Dana Războiu, fosta jurnalistă care în ultimii ani s-a implicat în sprijinirea copiilor talentați în domeniul roboticii.

Citiți și: Ei sunt speranța României de mâine. Tinerii campioni la robotică

„Eram conștienți că avem un robot foarte bun, ne așteptam să fim în primele țări de acolo, cel puțin în primii zece, însă să luăm chiar atâtea medalii și pe atât de multe planuri, nu ne așteptam, sincer”, spune Răzvan.

Au construit robotul care, într-un singur weekend, le-a adus succesul. Dar asta nu înseamnă că munca lor a fost floare la ureche. În timpul competiției au luptat cu peste 150 de echipe din toată lumea.

„Competiția a fost foarte grea din punct de vedere al programului în primul rând, pentru că plecam de la ora 6 de la hotel și ajungeam seara târziu, la 10, de obicei nu vedeam lumina soarelui”, povestește Răzvan.

„Nu a fost ușor, mai ales din cauza programului care ne-a obosit extrem de tare. Era foarte greu să jucăm concentrați și în același timp să fim și obosiți și să rezistăm la tot stresul și la toată presiunea care se punea pe noi”, confirmă Cristian.

„Concursul din Mexic a fost pentru noi toți o experiență absolut fabuloasă. Am văzut roboți diferiți, construiți din același kit, respectând aceleași reguli, ceea ce înseamnă loc uriaș de diversitate în lumea asta și diversitatea nu trebuie sugrumată, nu trebuie sufocată, or, sistemul nostru de învățământ nu pare să fie atent la lucrul ăsta, încearcă să niveleze cu subiecte unice, când copiii sunt atât de diferiți!”, subliniază mentorul Mircea Nistor.

„Pentru mine e un semn mare de întrebare cine e în Ministerul Educaţiei care să nu-şi dea seama că e nevoie de robotică în şcoli. La noi tot învăţământul e bazat pe individualitate. Or, concursul ăsta tocmai asta îşi propune: să adune copiii la un loc, să-i înveţe să fie o echipă, să colaboreze cu altă echipe şi, în general, să pună în practică ceea ce învaţă teorectic la orele de fizică, de informatică, de matematică”, întărește Dana Războiu.

„Venind dintr-un oraș mic și dintr-o țară nu foarte mare, dacă crezi și dacă lucrezi foarte mult, poți să reușești în orice domeniu, în cazul nostru robotica, pentru că asta este ceea ce ne pasionează, pentru că ne ajută să ne dezvoltăm, pentru că am prins pasiunea asta încă de când eram mici”, explică Răzvan.



„Hunedoara e un oraş fost industrial în care acum nici măcar trenul nu mai opreşte. Dar copiii ăştia născuţi în Hunedoara au demonstrat că sunt cei mai buni din lume”, arată Dana Războiu.

Cele cinci medalii au luat prin surprindere echipa din România. Nu se așteptau să audă răsunând în sală, printre aplauze, de atâtea ori, numele țării lor. Dar cea mai mare surpriză a fost atunci când au fost anunțaţi că sunt câștigătorii premiului de excelență Albert Einstein.

„Noi nu ne mai așteptam să luăm niciun premiu pe lângă cele din teren. Și în timp ce ne bucuram cu aliații noștri din finală am auzit, la întâmplare: România!”, povestește Răzvan.

„A fost un moment... Nu putem descrie. Cel mai important moment a fost, așa cum a spus și Răzvan, momentul în care eram departe de scenă și în același timp se decerna cel mai important premiu, Albert Einstein Award, pentru excelență la nivel internațional, pentru tot efortul depus. A fost așa o surpriză, se ajunsese la locul I, noi nici nu am băgat de seamă. S-a auzit numele România. Nu ne-a venit să credem, am urcat în fugă, toată lumea ne căuta, să urcăm repede pe scenă, să ne luăm premiile”, rememorează momentul și Laurențiu.

„Au luat tot, cele mai importante premii: medalia de aur, au câştigat la puncte, au câştigat finala - că poţi să ai cele mai multe puncte şi să nu câştigi finala. Au câştigat tot! Incredibil!”, spune entuziasmată Dana Războiu.

„Cum spunea un elev de-al meu, gata cu joaca, acum suntem la un alt nivel”, menționează Mircea Nistor.

„Copiii pe care îi am în program şi copiii pe care i-aţi văzut astăzi aici sunt viitorii inventatori, viitorii inovatori şi viitorii ingineri ai României. Ei vor inventa lucrurile pe care noi le vom folosi peste 10 ani sau peste 20 de ani sau în următoarele sute de ani. Ei sunt minţile alea strălucite care vor inova”, arată Dana Războiu.

Dacă statul le-ar recunoaște meritele, băieții ar putea intra fără admitere la o facultate tehnică. Dar în România munca lor nu contează, spun ei.

„Aceste medalii de aur, deși sunt acceptate peste tot, în toată lumea, în România nu se... Tot trebuie să dai admitere, nu prea îi interesează pe ei că ai tu medaliile acestea de aur. E un sistem foarte rigid”, apreciază Cristian.

„Eu aştept ziua în care un om politic important din România să mă sune şi să spună: fantastic ce performanţă au făcut copiii noştri! Vreau neapărat să le dau o diplomă, vreau neapărat să le dau un premiu, vreau neapărat să-i văd, să le strâng mâna, să-i chem la mine... Încă nu s-a întâmplat asta. Aştept recunoaşterea meritelor lor de clasa politică”, mărturisește Dana Războiu.

„Contribuția statului a fost că...nu ne-a încurcat prea mult”, spune Mircea Nistor.

„Practic, Naţie prin Educaţie face ceva ce statul român nu face în liceele lui, şi anume robotică. Nu prea mai poţi, în anul 2018, să eviţi subiectul sau să spui că nu te interesează robotica”, punctează Dana Războiu.

În ceea ce privește educația în țara lor, cei șase tineri sunt lipsiți de speranță. Dar sunt hotărâți să se întoarcă acasă și să dea României șansa unui viitor mai bun.

- Câți dintre voi își doresc să plece la studii în afară?

- Ne gândim. Din păcate, cam toți ne gândim să ne facem studiile în afară, dar vrem să rămânem în România pentru a lucra și pentru a duce țara într-o poziție mai bună, spune Laurențiu.

(Urmăriţi emisiunea Jurnal pentru Copii în fiecare sâmbătă şi duminică, de la 9:30, la Digi24. Arhiva emisiunii, aici)