Unatoč traženju ministra Tolušića da lokalne jedinice potpišu Aneks ugovora koji je glasio na Agrokor, a sada na Fortenovu i nove vlasnike, više desetaka gradova i općina odbija staviti potpis.

Do prije Domovinskog rata slavonski seljak je hranio cijelu Hrvatsku i sbio imućan. Danas je Slavonija poluprazna, slavonski seljak više nije kulak i razmišlja o nepravdi. A nepravda je počela s poticajima i davanjem zemlje u koncesiju Agrokoru, kao i prodajom hrvatske zemlje srpskom “kralju mesa”, Petru Matijeviću.

Aneks ugovora potpisan s Agrokorom

Ante Todorić je izgubio Agrokor, a ugovor za koncesiju velike količine slavonske zemlje još je na snazi. No, danas više Agrokor ne postoji, većinski vlasnici su Rusi, a na zgradi nekadašnjeg Agrokora stoji ime Fortenova. Novi vlasnici promijenili su i imena svih trtki koje su bile u sastavu nekadašnjeg Agrokora, no nastavili su koristiti zemlju koja po ugovoru još uvijek glasi na Agrokor, što je zakonski svakako upitno. Ipak, Vlada je spasila radna mjesta i Agrokor, sada Fortenovu, ali i obećala riješiti problem s ugovorom o koncesiji na slavonsku zemlju. No, iako nema nikakve logike da ugovore, koje je potpisala Vlada, aneksom produžavaju novom vlasniku lokalne jedinice, upravo su one dobile nalog da potpišu Aneks ugovora, koji sada glasi na Fortenovu.

Snimka zaslona: YouTube

Desetak čelnih ljudi slavonskih općina i gradova u Ministarstvu poljoprivrede dobili instrukcije

21. prosinca 2018., baš u predblagdanskom raspoloženju okupljeno je desetak načelnika i gradonačelnika slavonskih općina i gradova u Ministarstvo poljoprivrede, gdje im je državni tajnik, Tugomir Majdak uz asistenciju predstavnika iz DORH-a, objasnio da je sve po zakonu, te da nema prepreka da potpišu. Lokalni čelnici su se vratili bez odgovora na pitanja koja su ih zanimala i redom odbili potpisati aneks.

Željko Cikaj, načelnik općine Bilje, izjavio je za N1 da je glavno njihovo pitanje kako izgleda poslovni plan Fortenove, na što nisu do danas dobili odgovor. Napomenuo je i da se svašta priča po Slavoniji, te da ne želi potpisati aneks ugovora.

Snimka zaslona: TZG Vinkovaca

Posljednja sjednica Gradskog vijeća u Vinkovcima, gdje je na vlasti HDZ i gdje su mediji u rukama HDZ-a, odgođena je upravo zbog prijedloga predsjednika Kluba vijećnika Mosta Darka Posarića da se s dnevnog reda skine 6. točka odnosno prijedlog Odluke o davanju suglasnosti i ovlaštenja gradonačelniku na zaključenje aneksa ugovora o raspolaganju poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu RH, koji su bili ranije sklopljeni s trgovačkim društvima iz grupacije Agrokor d.d.. Iako je gradonačelnik Ivan Bosančić pokušao djelovati uvjerljivo argumentima: “Na području Vinkovaca djeluju dvije tvrtke u sustavu Agrokora, PIK Vinkovci, koji je sada prešao u PIK Vinkovci plus, te Vinka, a koje rade na nešto više od tisuću hektara državne zemlje, te zapošljavaju gotovo 700 ljudi. Osim toga mi, za razliku od nekih drugih područja gdje je cijena znatno niža, možemo biti zadovoljni i cijenom, a riječ je o nekih 1.300,00 kuna prosječno po hektaru”, prijedlog da se 6. točka skine s dnevnog reda je izglasan, a sjednica otkazana.

Načelnik općine Markušica, Budimir Drača, rekao je za croniku.hr da je Agrokor imao u koncesiji na njihovom području 1350 hektara, no da je ugovor ili istekao ili pred istekom, pa njega nitko iz Ministarstva poljoprivrede nije kontaktirao. “A da su me i kontaktirali, ja ne bi njima dao ništa. Ne vidim po čemu oni to zaslužuju. Todorić je plaćao 210,00 kuna po hektru, a moji seljaci 2.100,00 kuna i Todorić propao, a moji seljaci preživili“, zaključio je načelnik Drača. Inače, načelnik Drača je odmah na početku razgovora istaknuo da je pod Općinom Markušica 5 Kleinovih sela. Na pitanje kako to danas izgleda u selima u kojima žive Srbi koji su za vrijeme Domovinskog rata bacali granate na sela s hrvatskim stanovništvom, Drača je odgovorio: “Srpska sela su poluprazna i na svakoj drugoj kući piše da se prodaje”.

Foto: Općina Ivankovo

Inače, poslije Drugog svjetskog rata Tito je htio osigurati mir u Istočnoj Slavoniji, koja je većim dijelom na granici sa Srbijom, pa je uredio da radoslijed sela bude jedno hrvatsko, slijedeće srpsko. Upravo ta strategija je dovela do krvarenja Slavonije, koja i danas krvari, ali ovaj puta ekonomski.

Razlozi za odbijanje potpisa Aneksa

Razloga za odbijanje potpisivanja Aneksa ugovora ima više. Jedan od njih je strah da će jednog dana potpis na Aneks ugovora doći na naplatu ili drugim riječima da će potpisnici aneksa biti zakonski sankcionirani, što i nije nelogično. Naime, Ugovor je potpisala Vlada, koja sada ne želi potpisati Aneks ugovora, već isti spušta na nižu razinu. Također, Ugovor glasi na Agrokor, a unatoč klauzuli da isti ne smije zemlju dati u podnajam, Aneks bi trebalo potpisati s Fortenovom. Sve skupa debelo smrdi na nezakonitost.

Drugi razlog je cijena koja je za Agrokor bila niža od cijene za OPG-ove. A razlog tome je zapravo dublji. Naime, naš izvor blizak Vladi kaže da je 2000-tih cijena općenito bila niža, no početna cijena hektara zemlje u zakupu i koncesiji je bila ista. Koncesiju je davala Vlada, odnosno Ministarstvo poljoprivrede, dok je zakup i prodaja zemlje bila na lokalnim jedinicama, odnosno Općinama i Gradovima. Tko se tu poigrao s cijenama i dao u zakup OPG-ovima puno više cijene od onih koje je dobio Agrokor, možemo pretpostaviti.

Isti izvor napominje da Vlada nije davala zemlju u koncesiju Todoriću, već Agrokoru u kojem je Todorić bio suvlasnik, uz još nekoliko suvlasnika. A kome je bilo u interesu da Agrokor dobije što više i što jeftinije zemlje u koncesiju, već onima čiju je djecu Agrokor zapošljavao. S obzirom da se obitelj tadašnjeg ministra poljoprivrede, Petra Čobankovića bavila vinogradarstvom i vinarijom, njegova djeca nisu radila u Agrokoru, pa je očito da je u ovoj priči netko drugi vukao konce.

Snimka zaslona: Grad Ilok

Ministra Čobankovića u ovom slučaju možemo samo pitati je li bio u sukobu interesa kada je svojoj obitelji davao poticaje, no on s medijima ne komunicira.

Zašto je Agrokor dobio nisku cijenu koncesije na zemlju u Slavoniji

Ako se vratimo u vrijeme kada je Agrokor dobivao koncesije, sjetiti ćemo se da je puno slavonske zemlje bilo zapušteno, a dio i pod minama. Agrokor je obradio zemlju, a danas je, zbog Agrokora ili ne, sva slavonska zemlja očišćena od mina. A kada već govorimo o koncesiji zemlje koja po ugovoru glasi još uvijek na Agrokor, treba svakako napomenuti da je u to vrijeme poduzeće Belje bilo u 50 postotnom vlasništvu države i radnika, a 50% je bilo vlasništvo Agrokora. No, činjenica ostaje da su Vlade koje su dolazile i odlazile trebale cijene za zemlju u koncesiji Agrokora revidirati sukladno rastu cijena. Ipak, ni jedna vlada to nije učinila, no tu je ono famozno pitanje čija su djeca radila u Agrokoru.

Foto: Grad Vinkovci

Veće pitanje od pitanja o koncesiji slavonske zemlje je njena prodaja

No, ovdje nije problem prodaja državne, već privatne zemlje iako su u Starim Jankovcima i Negoslavcima prodane kompletne poljoprivredne zadruge, koje su zapošljavale Hrvate, Srbe i Mađare. A kupovina zemlje je izvedena lukavo, jer trebalo je kupiti zemlju u selu s hrvatskim stanovništvom, a krajnji kupac je srpski kralj mesa, Petar Matijević. Naime, u Starim Jankovcima priča kreće s Enverom Moralićem koji kupuje poljoprivrednu zadrugu i daje bogate otpremnine hrvatskim radnicima. Primjerice, traktorist je tada dobio otpremninu od milijun kuna, što je za one uvjete bilo zaista puno. Tako iz poljoprivredne zadruge odlaze hrvatski radnici, a ostaju Srbi i Mađari i dolazi novi vlasnik, koji kupuje od Moralića, Petar Matijević.

Tko je Petar Matijević?

Za sebe će Matijević reći da je prvi srpski biznismen koji je kupio poljoprivredno zemljište u Hrvatskoj i ujedno najveći vlasnik hrvatskih oranica. Ovaj poduzetnik iz Srbije, za kojeg načelnik općine Markušica otvoreno kaže da je zbog njega mnoga majka zaplakala, najveći je privatni vlasnik poljoprivrednog zemljišta u Hrvatskoj, a posjeduje 1500 hektara vrlo kvalitetnog poljoprivrednog zemljišta, stočnu farmu, skladišta i mehanizaciju, te zapošljava 60-tak radnika, od kojih niti jednog Hrvata.

Foto: Wikipedia

Matijević je, naime, odrastao u Sremskim Lazama, selu koje je prije Domovinskog rata bilo čisto srpsko selo, u kojemu su odmah na početku rata muškarci uskočili u četničke uniforme s kokardama na kapama. Selo je to poput puno poznatijih Mirkovaca, samo malo bliže granici sa Srbijom, a koje je danas u sklopu općine Stari Jankovci. Puno je tu plodne zemlje, ali i nafte u obližnjim Đeletovcima, te je upravo ovaj dio Slavonije bio posebno zanimljiv tada pobunjenim Srbima.

Video: YouTube

I upravo Petar ili kako ga od milja zovu Pero Matijević, ovdje je rastao i čuvao svoje dvije svinje, sanjajući o puno svinja i puno hrvatske zemlje u svom vlasništvu. San mu se ostvario, jer uz srpsko posjeduje i hrvatsko državljanstvo, što mu omogućuje da carstvo od 35 000 hektara u Srbiji poveća ovim u Hrvatskoj. No, o njegovom poslovanju u Srbiji govore skandali, od kojih je i njegovo uhićenje zbog sumnje da je građevinskim mešetarenjem oštetio grad Novi Sad za 1,3 milijuna eura, a sudeći prema načelniku Budimiru Drači i u Slavoniji ga njegovi sunarodnjaci, blago rečeno, ne vole.

I kako je za croniku.hr rekla pročelnica općine Stari Jankovci Dubravka Vrselja, sve štima između hrvatskih i srpskih sela dok su ljudi zadovoljni i dok ima novaca. A najveće blago slavonskog seljaka uvijek je bila zemlja. Ta plodna crnica, nepregledna ravnica, kojom se pod vjetrom sagiba žito, kukuruz, pšenica, suncokret, blago je koje treba čuvati kako bi se jednog dana oni koji su otišli iz Slavonije “trbuhom za kruhom” imali gdje vratiti.