Mișcarea civică Inițiativa România a extins analiza situației contractelor, cu precădere a achizițiilor directe, pe care spitalele din România le-au făcut cu firme furnizoare, indiferent de obiectul achiziției, în perioada 2007-2015. Analiza, realizată pe baza datelor publice publicate pe data.gov.ro[1], acoperă 9 ani în care s-au făcut la nivel politic toate combinațiile de guvernare posibile în această perioadă: Guvern PNL, Guvern PDL, Guvern PSD și diferitele alianțe între toate partidele parlamentare (8 guverne).

În analiza realizată de Inițiativa România și publicată pe 2 mai (http://goo.gl/c6AAEt), am observat ponderea foarte mare a achizițiilor directe, atât ca valoare cât și ca număr, din totalul contractelor pe care Hexi Pharma le-a avut cu spitalele.

9.036 de achiziții directe în 4 ani de la aceeași firmă (Hexi) și privind aceleași produse sunt un indiciu că prin achiziționarea directă se fentează competiția (licitațiile): se fragmentează valoarea reală a unui contract prin divizarea în mai multe contracte sub pragul valoric legal. Se dă astfel o aparență de legalitate în procedura de achiziție publică. Motivele pot ține sau de proasta administrare a unui spital sau de complicitatea, cu caracter infracțional, între Ministerul Sănătății, consiliile locale (partide) în subordinea cărora se află spitalele sau administrația spitalului și anumite firme furnizoare.

De aceea, Inițiativa România consideră că ancheta nu trebuie să se limiteze doar la o anumită firmă, ci ea trebuie să vizeze întreaga conivență dintre instituțiile statului și firmele furnizoare privilegiate(conivență cunoscută în media sub numele de “mafia din Sănătate”). Folosirea abuzivă a procedurii de cumpărare directă în cazul Hexi Pharma nu este doar o întâmplare, ci un tipar de utilizare a banului public, cu consecințe directe asupra sănătății românilor, competiției pe piața liberă și calității serviciilor medicale. Numărul și valoarea achizițiilor directe sunt în sine un indiciu temeinic privind calitatea și transparența administrațiilor spitalelor, precum și pentru avantajarea repetată a anumitor firme.

În cursul cercetării am descoperit că nu toate spitalele au introdus date privind achizițiile publice făcute în perioada de referință. În plus, până în urmă cu 2-3 ani nu era obligatorie raportarea achizițiilor directe sub 5.000 de euro. Deci valoarea și numărul achizițiilor sunt, în realitate, și mai mari decât cele reieșite din analiza datelor existente.