S-a lăsat întunericul. Ahmed își ia la revedere de la ultimul client și închide porțile spălătoriei. Mai nou, nici noaptea nu mai pleacă de acolo. Cu trei ani în urmă, soția sa Elena a împachetat tot, a luat fetele și au plecat de acasă. Acum, Ahmed doarme pe o saltea într-o încăpere din casa aflată în curtea spălătoriei, printre cutii, pungi și schimburile de haine pe care le-a adus cu el. Un calorifer electric vechi dezmorțește un pic aerul rece. Un fierbător de apă zace în priză într-un colț. Își aprinde un alt Marlboro Gold și deschide o carte, așteptând somnul.

„Din 2016 nu mai am nicio treabă, am scris niște articole, ar fi trebuit să termin o carte, n-am avut timp… Bineînțeles, cu stresul continuu cu familia mea din Siria și cu familia de aici, cu lucrul, cum stau lucrurile, nu am avut cum. Ultimii patru ani de zile au mers foarte nasol pentru mine, din toate punctele de vedere, social, economic, familial, politic, psihic.”