Taiteen vapauden rajoittamista ei tarvitse kaukaa hakea. Kööpenhaminassa majaa pitävän, taiteen vapauden puolesta taistelevan Freemuse-organisaation toiminnanjohtajan Ole Reitovin mukaan itsesensuuri on merkittävä ongelma Pohjoismaissa. Se koskee sekä taitelijoita että taideinstituutioita.

– Molemmat pelkäävät tiettyjen aiheiden esiin tuomista erilaisten ryhmien painostuksen pelossa, Reitov toteaa.

Ruotsissa tehdyn tuoreen tutkimuksen mukaan joka kolmas kyselyyn vastanneista taiteilijoista oli joutunut sosiaalisessa mediassa uhkailun kohteeksi taiteestaan.

– Uhkailijoina voivat olla uusnatsit, uskonnolliset yhteisöt ja jopa maahanmuuttajat. Tämä on uusi haaste Pohjoismaissa.

Missä kulkevat sananvapauden rajat?

Taiteen vapautta koeteltiin hiljan Saksassa, jossa tunnettu koomikko Jan Böhmermann joutui myrskyn silmään tehtyään pilaa Turkin presidentistä.

Liittokansleri Angela Merkel ilmoitti pari viikkoa sitten, että Böhmermann joutuu rikostutkintaan loukattuaan toisen valtion päämiestä.

Reitov muistuttaa, että kyse on ikivanhoista laeista, joita Turkin presidentin juristiarmeija käyttää hyväkseen nostaakseen oikeusjuttuja Euroopan kansalaisia vastaan ja painostaakseen EU:ta. Taustalla on Reitovin mukaan muun muassa Turkin kautta Eurooppaan kulkeva pakolaisvirta.

– Uskon, ettei Saksan oikeuslaitos pane tätä koomikkoa kuitenkaan lopulta vankilaan, mutta tilanne kertoo siitä, että meidän täytyy tarkistaa lakejamme Euroopassa ja selventää, mitkä ovat sananvapauden rajat.

Taiteen vapauden loukkauksille rekisteri?

Taiteen vapauden puolesta taisteleva Reitov penää puheen sijaan tekoja. Maailmasta puuttuu yhä kattava järjestelmä taiteen vapauden mittaamiseksi.

– Sitä täytyy kehittää ja selvittää, miten taiteen vapautta loukataan maailmanlaajuisesti.

Toimittajille on ollut jo vuosia rekisteri, josta selviää esimerkiksi se, miten toimittajien vapautta on loukattu, missä heitä on sensuroitu ja vainottu. Ja missä tapettu.

– Taiteissa ei ole samanlaista järjestelmää. Freemuse on ainoa organisaatio, joka yrittää dokumentoida tilannetta maailmanlaajuisesti, mutta olemme tosi pieni tekijä.

Reitov toivoo, että ihmisoikeusjärjestöt, sananvapausjärjestöt ja taiteilijaseurat keskittyisivät nykyistä enemmän tukemaan tätä työtä.