Andrei Zvjagintsev on Venäjän merkittävimpiä elokuvantekijöitä. Teema esittää televisiossa Zvjagintsevin uusimman ja Areenassa aiemmat neljä pitkää elokuvaa.

Huom! Lähetyskopiossa olleen teknisen vian takia Rakkautta vailla uusitaan Teemalla keskiviikkona 13.11. klo 22. Kaikki viisi elokuvaa Areenassa kuukauden ajan.

Andrei Zvjagintsevin viimeisin elokuva Rakkautta vailla (Njeljubov/Loveless) saa Suomen tv-ensi-iltansa Teemalla keskiviikkona 6.11. Katsojille tarjoutuu myös mahdollisuus palata ohjaajan aiempiin töihin: viiden elokuvan paketti löytyy Areenasta 30 päivän ajan.

Novosibirskissä 1964 syntynyt Zjagintsev kouluttautui teatterialalle, ensin näyttelijäksi. Jokusen tv-draaman ohjaamisen jälkeen hänen läpimurtonsa tuli 2003 ensimmäisellä pitkällä elokuvalla, Isän paluu (Vozvraštšenie), joka palkittiin mm. Venetsian Kultaisella leijonalla. Siitä auennut ura on taannut jatkossa Zvjagintsevin elokuville paikan kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla.

Isän paluu on arkkityyppinen ja universaali kuvaus poikien ja isän välisestä suhteesta. Isä, joka ei ole ollut läsnä poikiensa elämässä, ilmaantuu yllättäen. Hapuillen ja vaikeasti alkava lähestyminen yhteisen erämatkan aikana osoittaa miten kipeä ja samalla välttämätön tuon suhteen luominen on. Tämän elokuvan myötä Zvjagintsev aloitti menestyksekkään yhteystyön kuvaajansa Mihail Kritšmanin kanssa, jonka panos ohjaajan visuaaliseen estetiikkaan on täysin ratkaiseva.

Debyytin jälkeiset elokuvat liikkuvat yhä karumpaan ja lohduttomampaan suuntaan. Niitä kaikkia yhdistää toki ihmiselon kuvaus. Mutta millainen! Jos oletetaan, että ihmiset loppujen lopuksi ovat vain raadollisia egoisteja ja että pelastus hyvien aikeiden kautta on vain hädin tuskin mahdollista, Zvjagintsev osoittautuuu tämän kaltaisten sielullisten prosessien tarkkanäköiseksi havainnollistajaksi. Hän on kuin lääkäri, joka kertoo ikävän totuuden. Sen kuuleminen saattaa palauttaa jonkinlaisen tasapainon.

Jobin tarinan Zvjagintsev sijoittaa korruptiota ja omanedun tavoittelua kritisoivaan Leviathaniin, jonka lavasteina nähdään Barentsinmeren vuonojen jylhät rannat. Karkotus (Izgnanije) on kaikessa klaustrofobisuudessaan tarkovskimaisesti virittynyt, jos siitä tyylisuunnasta pitää. Se vaatii myös katsojalta eniten kärsivällisyyden suhteen, toisia se voi jopa palkita ilmestyksellä.

Jelena on tarinana helpoimmin lähestyttävissä. Keski-iän ylittänyt päähenkilö kulkee ikään kuin kahden rannan välillä: hänen nykyisyytensä perustuu yhdessäoloon rikkaan miehen kanssa luksusasunnossa, josta käsin hän palaa menneisyyteensä ränsistyneeseen moskovalaislähiöön auttamaan poikansa perhettä. Kysymys on, kuka käyttää ketäkin hyväkseen ja miten siitä palkitaan.

Uusimmassa elokuvassa, Rakkautta vailla, ollaan keskellä repivää aviokriisiä. Eroava pariskunta aikoo myydä asuntonsa päästääkseen eteenpäin elämässään, mutta välillä heille juolahtaa mieleen, että heidän 12-vuotias poikansa Aljoša on omaisuuserä, josta ei noin vain pääse eroon. Pojan häivyttyä nöyryyttävästä kuviosta alkaa etsintä ja katoamisen syiden pohdinta. Tarina on nähty venäläisen nyky-yhteiskunnan kritiikkinä, metaforana kadotetulle sielulle.

Johan Förnäs on Teeman elokuvahankkija.

Juttua muokattu 9.11.: tieto Rakkautta vailla -elokuvan uusinnasta