Suvaitsevaisuuden ja tasa-arvon edistäminen palaavat Suomen ulkopolitiikan keskiöön. Rinteen hallitus vie Suomea loikan verran presidentti Tarja Halosen kausien ulkopolitiikan suuntaan.

Rinteen hallitus linjaa, että ”EU:n jäsenenä Suomi ei voisi olla ulkopuolinen, jos sen lähialueella tai muualla Euroopassa turvallisuus olisi uhattuna”. Lauri Nurmi

Iltalehti julkaisee Antti Rinteen (sd) hallituksen ohjelman ulko- ja turvallisuuspoliittisen linjauksen.

Ulkopoliittisen linjan tärkeimpänä yksittäisenä asiana on 2010-luvulla totuttu pitämään kulloisenkin hallituksen Nato-linjausta.

Rinteen hallitus muuttaa voimassaolevaa Nato-kirjausta. Rinteen viisikon - SDP:n, keskustan, vihreiden, vasemmistoliiton ja RKP:n - hyväksymä uusi kanta Suomen Nato-jäsenyyteen on kirjoitettu hallitusohjelmaan seuraavasti: ”Suomen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan perustaan kuuluu kansallisen liikkumatilan ja valintamahdollisuuksien ylläpitäminen. Tämä säilyttää mahdollisuuden hakea Nato-jäsenyyttä.”

Väistyvä pääministeri Juha Sipilän (kesk) hallitus muotoili neljä vuotta sitten Suomen Nato-kannan seuraavasti: ”Suomi on sotilasliittoon kuulumaton maa, joka toteuttaa käytännönläheistä kumppanuutta Naton kanssa ja ylläpitää mahdollisuutta hakea Nato-jäsenyyttä. Hallitus laatii ulko- ja turvallisuuspoliittisen selonteon, jonka valmistelun yhteydessä arvioidaan mahdollisen Nato-jäsenyyden vaikutukset Suomelle.”

Sipilän hallitus sisällytti ylläpitää-verbin samaan lauseeseen Nato-jäsenyyden hakemisen mahdollisuuden kanssa.

Rinteen hallituksen Nato-kirjaus on aavistuksen miedompi: siinä pidetään yllä kansallista liikkumatilaa ja valintamahdollisuuksia, mutta viittaus Nato-jäsenyyteen on sisällytetty vasta seuraavaan lauseeseen.

Luettuna Sipilän hallituksen Nato-kirjaus on aavistuksen voimakkaampi.

Suomi ei voi olla ulkopuolinen

Rinteen hallitus painottaa, että se ei hyväksy Suomen valtioalueen käyttämistä vihamielisiin tarkoituksiin jotakin toista valtiota vastaan.

”Ulko- ja turvallisuuspolitiikan tärkeimpänä tavoitteena on estää joutuminen sotilaalliseen konfliktiin. Suomi harjoittaa aktiivista vakauspolitiikkaa sotilaallisten uhkien ennaltaehkäisemiseksi ja jännitteiden vähentämiseksi laajemminkin. Suomi ei salli alueensa käyttämistä vihamielisiin tarkoituksiin muita valtioita vastaan”, hallitusohjelmassa lukee.

Vastaavaa kirjausta ei löydy Sipilän hallituksen ohjelmasta. Edellä mainitut lauseet ovat erittäin kiinnostavia, sillä esimerkiksi keskustan ja vasemmistoliiton Nato-jäsenyyttä epäilevät poliitikot voivat halutessaan yrittää tulkita niitä siten, että hallitusohjelma ei sallisi Nato-maiden joukoille Suomen alueen käyttöä Baltian puolustamisessa.

Toisaalta Rinteen hallitus linjaa, että ”EU:n jäsenenä Suomi ei voisi olla ulkopuolinen, jos sen lähialueella tai muualla Euroopassa turvallisuus olisi uhattuna”.

Tämän kirjauksen nojalla Suomen pitäisi auttaa Viroa, jos Venäjä hyökkäisi Baltiaan.

Uusi kirjaus Ruotsin kanssa tehtävästä puolustusyhteistyöstä alkaa hipoa maiden välistä puolustusliittoa: ”Ruotsin puolustusyhteistyön syventäminen antaa erityisiä mahdollisuuksia maittemme puolustuksen vahvistamiselle.”

Suvaitsevaisuus ja tasa-arvo Suomen ulkopolitiikan keskiöön

Rinteen hallituksen ulko- ja turvallisuuspolitiikan linjan määrittely alkaa erittäin kiinnostavalla virkkeellä: ”Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikan arvopohjassa keskeistä on ihmisoikeuksien, oikeusvaltioperiaatteen, demokratian, rauhan, vapauden, suvaitsevaisuuden ja tasa-arvon edistäminen kaikessa kansainvälisessä toiminnassa.”

Virke enteilee ainakin pientä linjanmuutosta Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikassa.

Rinteen hallitus painottaa suvaitsevaisuuden ja tasa-arvon edistämistä Suomen käytännön ulkopolitiikassa. Neljä vuotta sitten perussuomalaiset nousi hallitukseen, eikä suvaitsevaisuuden edistämistä kirjattu silloin osaksi Suomen ulkopolitiikkaa.

Sen sijaan Sipilän hallituksen ohjelmassa painotettiin heti ulko- ja turvallisuuspoliittisen osuuden alussa kansallista etua.

”Ulko- ja turvallisuuspolitiikan tavoitteena on vahvistaa Suomen kansainvälistä asemaa, turvata maamme itsenäisyys ja alueellinen koskemattomuus sekä parantaa suomalaisten turvallisuutta ja hyvinvointia. Suomi edistää keskinäisriippuvuuksien maailmassa kansainvälistä vakautta, rauhaa, demokratiaa, ihmisoikeuksia, oikeusvaltioperiaatetta ja tasa-arvoa”, Sipilän hallitus linjasi. Edellisen hallituksen ulkoministeriksi nousi perussuomalaisten silloinen puheenjohtaja Timo Soini.

Rinteen hallitus asettaa ohjelmassaan niin ikään tavoitteekseen Suomen aseman vahvistamisen, mutta kirjaus suvaitsevaisuutta edistävästä ulkopolitiikasta löytyy kansallisen edun mainitsemisen edeltä. ”Suomi harjoittaa ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, jonka päämääränä on vahvistaa Suomen kansainvälistä asemaa, turvata itsenäisyys ja alueellinen koskemattomuus, parantaa Suomen ja suomalaisten turvallisuutta ja hyvinvointia sekä ylläpitää yhteiskunnan toimivuutta”, Rinteen hallituksen ohjelmassa linjataan.

Tarja Halosen kausien painotukset palaavat hallitusohjelmaan. Matti Matikainen

Paperilla hallitus ei edusta reaalipoliittista koulukuntaa: Tarja Halosen kausien painotukset palaavat hallitusohjelmaan

Tasavallan presidentti Sauli Niinistö edustaa ulkopolitiikan reaalipoliittista koulukuntaa, jonka edustajat asettavat kahdenväliset suurvaltasuhteet usein arvojen edistämisen edelle.

Kiinnostavaa on nähdä, syntyykö hallituksen ja presidentin välille hienoista ristivetoa ulko- ja turvallisuuspolitiikan suunnasta vaalikaudella 2019-2023, vaikka hallitus ja presidentti vakuuttaisivat virallisesti tulevansa hyvin toimeen.

Jos ristivetoa syntyisi valtioelinten välille, eduskunnan enemmistön eli hallituksen kanta voittaisi.

”Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikka on ihmisoikeusperustaista ja sen keskeisenä tavoitteena on edistää systemaattisesti sukupuolten tasa-arvoa sekä tyttöjen ja naisten ihmisoikeuksien täyttä toteutumista”, Rinteen hallitus linjaa.

Tyttöjen aseman parantaminen maailmalla mainittiin myös Sipilän hallituksen ohjelmassa, mutta kirjaukseen ei liittynyt vaatimusta systemaattisesta toiminnasta.

Mikäli Rinteen hallituksen ulko- ja turvallisuuspoliittinen linja muuttuu käytännön toiminnaksi, Suomi palaa loikan verran presidentti Tarja Halosen virkakausien (2000-2012) ulkopolitiikkaan.

Virkakautensa alussa Sauli Niinistö osoitti Halosta enemmän viehtymystä perinteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Halonen teki ensimmäisellä kuusivuotiskaudellaan 144 ulkomaanmatkaa, joissa oli eri kohde. Toisella kaudella Halosen matkamäärä kasvoi 151:een.

Niinistö on ollut paljon Halosta vaatimattomampi presidenttimatkailija: kanslian julkaisemien tietojen mukaan Niinistölle kertyi ensimmäisellä kaudella eli vuosina 2012-2018 työtehtävissä 85 matkaa eri ulkomaisiin kohteisiin.

Niinistön ulkomailla pitämissä puheissa ovat toistuneet rauhanvälitys, ilmastonmuutos ja vihreä teknologia. Sen sijaan häntä ei ole nähty Mosambikin kaltaisissa Afrikan maissa, joissa Halonen esimerkiksi vieraili vastasyntyneiden lasten hiv-hoitoon erikoistuneessa keskuksessa.

Israelin valtiovierailulta Halonen jatkoi Länsirannalle miehitetyille palestiinalaisalueille, ja Turkissa hän vieraili lasten ja naisten tukikeskuksessa. Niinistö vastaavasti on tavannut ulkosuomalaisia matkoillaan.

Kahden presidentin matkamäärien ja -kohteiden vertailu vahvistaa kuvaa, että Suomen ulkopoliittisessa linjassa tapahtui suurehko muutos Niinistön noustua presidentiksi. Niinistö aloitti kahdenvälisen Yhdysvallat-suhteen vahvistamisen.

Kahdenvälisten suurvaltasuhteiden vahvistamisessa Rinteen hallitus antaa tukensa tasavallan presidentti Niinistölle.

”Suomi ylläpitää hyviä ja rakentavia suhteita Kiinan, Venäjän ja Yhdysvaltain kanssa ja pyrkii toimimaan siten, etteivät suurvaltasuhteissa näkyvät jännitteet heikentäisi sääntöpohjaista monenkeskistä kansainvälistä yhteistyötä ja kansainvälisen oikeuden kunnioittamista”, Rinteen hallitus kirjoittaa ohjelmassaan.

Todennäköisesti Rinteen hallitus ja tasavallan presidentti Niinistö pyrkivät löytämään yhteisen linjan Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikan johtamisessa.

Rinteen hallituksen ohjelman ulko- ja turvallisuuspoliittinen osio on seuraavanlainen:

Tilannekuva

Tietoisuus koko maapalloa koskevista ongelmista kasvaa. Merkitykseltään kaikkein kauaskantavimpiin kysymyksiin, kuten ilmastonmuutokseen, väestönkehitykseen, luonnon monimuotoisuuden vähenemiseen ja ympäristön elinkelpoisena säilyttämiseen vaikuttaminen edellyttää mahdollisimman laajaa yhteistyötä ja nopeita toimenpiteitä. Pariisin ilmastosopimus ja kestävän kehityksen tavoitteet määrittelevä Agenda2030 antavat perusteet lähivuosien kansainväli-selle yhteistyölle ja Suomen toiminnalle.

Kansainväliset yhteistyörakenteet mukaan lukien YK-järjestelmä kärsivät erilaisista vastakkainasettelusta. Sääntöpohjaisen kansainvälisen järjestelmän ja kansainvälisen oikeuden periaatteiden puolustaminen ja kehittäminen uusia tarpeita vastaavaksi on entistä vaikeampaa jakolinjojen vuoksi. Myös WTO ja monenvälinen kauppajärjestelmä ovat suurten haasteiden edessä. Nouseva protektionismi ja kriittinen suhtautuminen monenväliseen kauppapolitiikkaan ovat vaikeuttavat WTO:n toimintaa.

Sekä Euroopan että Yhdysvaltojen globaali vaikutusvalta muuttuu maailman moninapaistuessa. Vaurastunut Kiina pyrkii lisäämään kansainvälistä painoarvoaan monin eri tavoin. Muutkin valtiot, kuten Venäjä, hakevat itselleen merkittävämpää asemaa.

Sitoutuminen universaaleihin ihmisoikeuksiin, demokratiaan ja oikeusvaltioon on heikentynyt. Äärimmäisen köyhyyden osuus maailman väestöstä on pudonnut, mutta on silti huomattava. Erityisesti Saharan eteläpuolinen Afrikka on jäljessä tavoitteesta.

Arktisen alueen geopoliittinen, ympäristöllinen ja taloudellinen merkitys kasvaa. Pohjoismaat ovat edelleen Suomen lähimmät kansainväliset yhteistyökumppanit. Turvallisuusyhteistyö Pohjoismaiden kanssa on viime vuosina kehittynyt Itämeren alueen lisääntyneestä jännittyneisyydestä johtuen

Ulko- ja turvallisuuspolitiikan linja

Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikan arvopohjassa keskeistä on ihmisoikeuksien, oi-keusvaltioperiaatteen, demokratian, rauhan, vapauden, suvaitsevaisuuden ja tasa-arvon edistäminen kaikessa kansainvälisessä toiminnassa. Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikka perustuu hyviin kahdenvälisiin suhteisiin, aktiiviseen vaikuttamiseen Euroopan unionissa ja tehokkaaseen monenkeskiseen kansainvälisen oikeuden kunnioittamiseen ja vahvistamiseen perustuvaan yhteistyöhön. Suomi toimii aktiivisesti YK:n aseman ja toimintakyvyn vahvistamiseksi sekä Agenda2030:n tavoitteiden toteuttamiseksi.

Suomi harjoittaa ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, jonka päämääränä on vahvistaa Suomen kansainvälistä asemaa, turvata itsenäisyys ja alueellinen koskemattomuus, parantaa Suomen ja suomalaisten turvallisuutta ja hyvinvointia sekä ylläpitää yhteiskunnan toimivuutta. Ulko- ja turvallisuuspolitiikan tärkeimpänä tavoitteena on estää joutuminen sotilaalliseen konfliktiin. Suomi harjoittaa aktiivista vakauspolitiikkaa sotilaallisten uhkien ennaltaehkäisemiseksi ja jännitteiden vähentämiseksi laajemminkin. Suomi ei salli alueensa käyttämistä vihamielisiin tarkoituksiin muita valtioita vastaan.

Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikassa varaudutaan mm. ilmastonmuutokseen, luon-nonkatastrofeihin, eriarvoisuuden kasvuun, hybridi- ja kybervaikuttamiseen ja muihin ei-sotilaallisiin uhkiin. Suomen huoltovarmuus turvataan kaikissa olosuhteissa.

Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikka on ihmisoikeusperustaista ja sen keskeisenä tavoitteena on edistää systemaattisesti sukupuolten tasa-arvoa sekä tyttöjen ja naisten ihmisoikeuksien täyttä toteutumista.

Suomi on sotilasliittoon kuulumaton maa, joka huolehtii oman puolustuksensa uskottavasta kyvystä. Suomi osallistuu tätä vahvistavaan turvallisuus- ja puolustuspoliittiseen yhteistyöhön Euroopan unionissa sekä Naton kumppanuuden ja pohjoismaisen yhteistyön puitteissa. Myös kahdenvälinen yhteistyö on osa tätä kokonaisuutta. Sotilaallisesti liittoutumattomien Suomen ja Ruotsin puolustusyhteistyön syventäminen antaa erityisiä mahdollisuuksia maittemme puolustuksen vahvistamiselle. Suomen puolustuskyvyn tulee tukea maan yleistä ulko- ja turvallisuuspoliittista linjaa.

Suomen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan perustaan kuuluu kansallisen liikkumatilan ja valintamahdollisuuksien ylläpitäminen. Tämä säilyttää mahdollisuuden hakea Nato-jäsenyyttä. Ratkaisuja tarkastellaan aina reaaliajassa kansainvälisen turvallisuusympäristön muutokset huomioon ottaen.

Suomi jatkaa kumppanuuteen perustuvaa laaja-alaista Nato-yhteistyötä. Osallistumme koulutus- ja harjoitustoimintaan omista lähtökohdistamme käsin. EU:n ja Naton toimiva yhteistyö on Suomen etu.

Euroopan unioni on Suomen ulkosuhteiden tärkein viitekehys ja vaikutuskanava sekä turvallisuusyhteisö. Suomen etujen mukaista on vahvistaa EU:n ulkoista toimintakykyä ja yhtenäisyyttä. Myös transatlanttisen suhteen kehittäminen muuttuvassa toimintaympäristössä on Euroopalle tärkeää. EU:n jäsenenä Suomi ei voisi olla ulkopuolinen, jos sen lähialueella tai muualla Euroopassa turvallisuus olisi uhattuna.

Suomi ylläpitää hyviä ja rakentavia suhteita Kiinan, Venäjän ja Yhdysvaltain kanssa ja pyrkii toimimaan siten, etteivät suurvaltasuhteissa näkyvät jännitteet heikentäisi sääntöpohjaista monenkeskistä kansainvälistä yhteistyötä ja kansainvälisen oikeuden kunnioittamista.

Hallituskauden alussa laaditaan ulko- ja turvallisuuspoliittinen selonteko. Selonteon tilannekuva ja toimintaympäristön analyysi ohjaa myös puolustusselonteon valmistelua. Turvallisuutta koskevien selontekojen valmistelun yhteydessä järjestetään eduskunnan edellyttämällä tavalla kaikki eduskuntapuolueet kattava parlamentaarinen seuranta.

Suomen edustustot maailmalla luovat edellytyksiä turvallisuutemme ja hyvinvointimme ylläpitämiselle. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi edustustoverkkoamme laajennetaan ja vahvistetaan mm. Afrikassa sekä Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lisäpanostuksia tehdään ulko- ja turvallisuuspolitiikan, taloussuhteiden, viennin, kehityspolitiikan ja maahantuloasioiden hoitoon sekä tietoturvallisuuteen niin ulkoministeriössä kuin edustustoverkossa.

Tavoite 1: Suomi vahvistaa monenkeskistä yhteistyötä

Globaalien ongelmien ratkaisu onnistuu vain toimivan sääntöpohjaisen kansainvälisen järjestelmän puitteissa. Samalle pohjalle rakentuu myös maamme turvallisuus ja taloudellinen menestys. Siksi Suomi kuuluu monenkeskisen järjestelmän ja kansainväli-sen oikeuden puolustajien joukkoon.

Keinot

YK on monenkeskisen järjestelmän perusta, jonka puitteissa luodut kansainväliset sopimukset suojelevat ihmisoikeuksia ja ympäristöä sekä hillitsevät asevarustelua. Suomi on sitoutunut YK:n yleismaailmallisiin arvoihin ja toimii kansainvälisen oikeuden, demokratian ja ihmisoikeuksien vahvistamiseksi.

Yhdenvertaisuus ja tasa-arvo näkyvät vahvasti kaikessa toiminnassamme. Näiden asioiden edistämisessä pyrimme rakentamaan uusia kumppanuuksia erityisesti Afrikan, Aasian ja Latinalaisen Amerikan maiden kanssa.

Suomi toimii YK-järjestelmän uudistamiseksi ja vahvistamiseksi. Suomi tukee YK:n pääsihteerin aloittamaa hallintoa, rauhaa ja turvallisuutta sekä kehityssektoria koskevaa YK:n uudistusprosessia. Turvallisuusneuvoston asemaa kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden takaajana tulee vahvistaa sekä neuvostoa laajentamalla, että toimintatapoja uudistamalla pyrkien entistä rajatumpaan veto-oikeuden käyttöön. Suomi on ehdokkaana YK:n ihmisoikeusneuvostoon vuosiksi 2022–2024 ja YK:n turvallisuus-neuvoston vaihtuvaksi jäseneksi vuosiksi 2029–2030.

Suomi tukee, vahvistaa ja kehittää kansainvälistä oikeutta ja monenkeskistä sopimus-järjestelmää. Kansainvälisten ihmisoikeussopimusten implementointia ja valvontaa on edistettävä ja vahvistettava, mukaan lukien Istanbulin naisiin kohdistuvan väkivallan vastainen sopimus.

Suomi edistää ilmastonmuutoksen torjuntaa ja sopeutumista ilmastonmuutokseen kaikilla ulko- ja turvallisuuspolitiikan sektoreilla, ml. kauppa- ja kehityspolitiikka.

Suomi toimii aloitteellisesti globaalihallinnan vahvistamiseksi paitsi hallitustenvälisesti myös yhteistyössä kansalaisyhteiskunnan, elinkeinoelämän ja muiden ei-valtiollisten toimijoiden kanssa.

Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön periaatteet muodostavat Euroopan turvallisuuden peruspilarin ja siksi niiden kunnioittaminen ja vahvistaminen on välttämätöntä. Euroopan neuvoston poliittisen, taloudellisen ja oikeudellisen toimintakyvyn turvaaminen on tärkeää.

Suomalaisten asiantuntijoiden rekrytointia kansainvälisiin tehtäviin YK- ja muihin monenkeskisiin järjestöihin edistetään.

Tavoite 2: Suomi rakentaa rauhaa

Konfliktinesto, rauhanvälitys ja -rakennus ovat Suomen ulkopolitiikan vahvistuva painopiste. Suomi ylläpitää ja kehittää valmiuksiaan osallistua kansainväliseen siviili- ja sotilaallisen kriisinhallinnan tehtäviin yhdessä muiden kansainvälisten toimijoiden kanssa. Osallistuminen palvelee niin vastuunkantoa kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ylläpitämisestä kuin puolustusvoimien suorituskyvyn ja valmiuksien kehittämistä.

Muuttuvassa turvallisuusympäristössä asevalvonnan merkitys korostuu.

Keinot

Laajennetaan suomalaista osallistumista YK:n ja muihin rauhanvälitys- ja dialogiprosesseihin.

Vahvistetaan verkostomaista toimintatapaa suomalaisten rauhanvälityksen toimijoiden kanssa ja kehitetään toimintaa vahvuuksiemme pohjalta.

Suomi edistää YK:n turvallisuusneuvoston Naiset, rauha ja turvallisuus 1325-päätöslauselman mukaisesti naisten osallistumista rauhanneuvotteluihin ja rauhanrakentamiseen painottaen naisten ja tyttöjen oikeuksien turvaamista rauhanprosesseissa. Kestävää rauhaa ei voi rakentaa epätasa-arvoisuutta ylläpitäville rakenteille.

Suomi jatkaa tukeaan Nuoret, rauha ja turvallisuus -teeman mukaisille toimille ja laatii kansallisen toimeenpano-ohjelman 2250-päätöslauselman toteuttamisesta.

Tavoitteena on nostaa siviilikriisinhallinnan osallistumistaso vähintään 150 asiantunti-jaan. Suomen kriisinhallintapolitiikan kehittämisestä laaditaan kokonaisvaltainen yli-vaalikautinen kriisinhallinnan tavoitelinjaus toiminnan vaikuttavuuden ja resurssien käytön suunnitelmallisuuden tehostamiseksi samoin kuin määrällisesti riittävän osallistumisen varmistamiseksi.

Pitkittyneiden kriisien hoitaminen edellyttää rauhanrakentamisen, humanitaarisen avun ja kehitysyhteistyön yhteensovittamista. Vahvistetaan tätä jatkumoa lisäämällä humanitaarisen avun ja kehitysyhteistyön rahoituksen joustavuutta ja mahdollistamalla rahoituksen monivuotisuus.

Suomi toimii joukkotuhoaseiden leviämisen ehkäisemiseksi ja hyödyntää laaja-alaista asevalvontaosaamistaan. Suomi tukee ydinsulkusopimuksen asemaa ydinaseriisunnan edistämisessä. Suomi jatkaa ydinasekieltosopimuksen sisällön analysointia ja vertailua muihin keskeisiin sektorin aloitteisiin sekä seuraa aktiivisesti sopimuksen voimaansaattamisprosessin etenemistä. Prosessin edistyessä Suomi arvioi YK:n ydin-asekieltosopimukseen liittymistä. Suomi pyrkii kaikkien joukkotuhoaseiden kieltämiseen ja hävittämiseen.

Suomi edistää kansainvälisissä neuvotteluissa autonomisten asejärjestelmien globaalia sääntelyä, tavoitteena kieltää tekoälyyn perustuvien asejärjestelmien kehittäminen ja tuotanto.

Suomi edistää kansainvälisen asekauppasopimuksen yleistä sitovuutta, kattavuutta ja toimeenpanoa. Suomi ei vie puolustusmateriaalia sotaa käyviin tai ihmisoikeuksia polkeviin maihin. Puolustustarvikkeiden vienti kansainvälisiä velvoitteita noudattaen tukee osaltaan sotilaallista huoltovarmuutta. Suomi toimii puolustustarvikkeiden viennissä kansainvälisten sopimusten ja tekemiensä sitoumusten sekä kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.

Tavoite 3: Suomi kantaa globaalia vastuuta

Kehityspolitiikka on keskeinen osa Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ja sen perustana on Agenda 2030. Päämääränä on köyhyyden poistaminen ja eriarvoisuuden vähentäminen.

Keinot

Suomi tähtää YK-sitoumuksen mukaiseen tavoitteeseen käyttää 0,7 % bruttokansan-tulosta kehitysyhteistyöhön sekä 0,2 % bktl:stä tukena vähiten kehittyneille maille. Sukupuolinäkökulman vahvistamiseksi kehitysyhteistyössä Suomi tavoittelee vaiheittain EU:n linjauksen mukaisesti sitä, että uusista hankkeista 85 % sisältää sukupuolten välistä tasa-arvoa edistäviä tavoitteita sekä sukupuolten välisen tasa-arvon valtavirtaistamista kaikessa kehitysyhteistyössä.

Suomi laatii tiekartan YK-tavoitteiden saavuttamiseksi sisältäen aikataulun.

Suomi lisää ilmastorahoitusta osana kehitysrahoitusta huomioiden osuutensa Pariisin ilmastorahoitusvastuusta. Pyrkimyksenä on ohjata puolet ilmastorahoituksesta sopeutumiseen muun muassa kansainvälisten rahastojen ja kansalaisjärjestöjen kautta. Investointi- ja lainamuotoista rahoitusta jatketaan erityisesti ilmastorahoituksen vahvistamiseksi.

Kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttaminen edellyttää julkisten toimien lisäksi mittavia yksityisiä investointeja kehittyvien maiden ilmastotoimiin, tasa-arvon edistämiseen ja reilujen työpaikkojen luomiseen. Suomi toimii omassa kehityspolitiikassaan ja EU-vaikuttamisessaan niin, että kehitysmaiden kestävän kehityksen investointeihin saadaan mukaan yksityistä rahoitusta ja yrityksiä. Varmistetaan Finnfundin toimintaedellytykset ja jatketaan finanssisijoitusten käyttöä kehitysrahoituksessa.

Suomi vahvistaa kehitysmaiden omien verojärjestelmien kehittämistä.

Kehitysyhteistyötä toimeenpannaan pitkäjänteisesti Suomen painopistealueilla: naisten ja tyttöjen asema ja oikeudet, demokratia ja toimivat yhteiskunnat, laadukas koulutus, kehitysmaiden talouden perustan vahvistaminen ja työpaikat, ilmastonmuutoksen torjunta ja siihen sopeutuminen, ruokaturva, vesi, uusiutuva energia ja luonnonvarojen kestävä käyttö mukaan lukien metsitys. Kehitysyhteistyön lisärahoitus kohdennetaan edellä mainituille painopistealueille.

Suomi kiinnittää erityistä huomiota haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden ja vähemmistöjen oikeuksien toteutumiseen ja osallisuuteen kehityspolitiikan valmistelussa. Toteutuksessa hyödynnetään näiden ryhmien omaa asiantuntijuutta.

Nostetaan tehokkaiksi ja tuloksellisiksi todettujen YK-järjestöjen ja muun monenkeskisen kehitysyhteistyön rahoitusta Suomen painopistealueisiin keskittyen.

Humanitaarisen avun tasoa nostetaan.

Hallitus toteuttaa kehitysyhteistyön tuloksellisuutta ja vaikuttavuutta parantavia uudistuksia. Laaditaan Suomelle kehityspolitiikan ylivaalikautiset politiikkajohdonmukaisuutta ja vaikuttavuutta edistävät periaatteet.

Velvoitetaan kehitysyhteistyövaroin tuettavat yritykset noudattamaan verovastuullisuuden ja avoimuuden kriteereitä sekä edistämään ihmisoikeuksia sekä Suomen kehitys-politiikan tavoitteita.

Vahvistetaan systemaattisesti kansalaisyhteiskunnan tilaa ja toimintaedellytyksiä Suomessa ja maailmalla. Kansalaisjärjestöille suunnattua kehitysyhteistyörahoitusta nostetaan.

Vahvistetaan ulkoministeriön hallinnollisia resursseja.

Tavoite 4: Suomi lisää kumppanuutta Afrikan maiden kanssa

Afrikan merkitys EU:n naapurina ja strategisena kumppanina kasvaa. Suomi antaa vahvan tuen Afrikan unionin ja EU:n kumppanuusneuvottelujen eteenpäin viemiselle.

Keinot

Suomi laatii kokonaisvaltaisen Afrikka-strategian, joka perustuu Agenda 2030:lle ja varmistaa Suomen Afrikka-politiikan johdonmukaisuuden. Suomi laajentaa poliittista ja taloudellista kanssakäymistään Afrikan maiden kanssa.

Kehitysyhteistyön maantieteellinen painopiste on Afrikka. Suomi ohjaa kehitysyhteis-työrahoitusta muuttoliikkeen juurisyihin.

Tavoite 5: Suomi edistää avointa ja reilua kauppaa

Suomi toimii aktiivisesti globaalitalouden hallinnon sääntöpohjaisuuden vahvistamiseksi, maiden tasavertaisen kohtelun lisäämiseksi ja Agenda2030 tavoitteiden saavuttamiseksi. Suomi edistää WTO-järjestelmän uudistuspyrkimystä ja etsii monipuolisesti sovittelevia ratkaisuja kriisin päättämiseksi.

Keinot

Suomi toimii WTO:n ympärille rakentuvan monenkeskisen kauppajärjestelmän vahvistamiseksi ja EU:n kahdenvälisten kauppasopimusten verkon laajentamiseksi Aasiassa, Afrikassa ja Latinalaisessa Amerikassa.

Suomi vaikuttaa yhdessä muiden jäsenmaiden kanssa siihen, että EU säilyy avoimena kansainväliselle kaupalle. Kaupan esteitä pyritään purkamaan.

Suomi pyrkii varmistamaan, että EU:n solmimissa kauppasopimuksissa otetaan riittävällä tavalla huomioon sopimusten vaikutuksen ympäristöön, kestävään kehitykseen, tasa-arvoon ja naisten, tyttöjen sekä työntekijöiden oikeuksiin liittyvät kysymykset.

Ulkosuhteiden kautta edistetään vientiä etenkin pienten ja keskisuurten yritysten kan-sainvälistymistä, kehittyvien maiden integroitumista maailmantalouteen sekä investointien saamista Suomeen.

Suomi toimii monenkeskisesti säädellyn, oikeudenmukaisen ja tasapainoisen inves-tointisopimusjärjestelmän kehittämiseksi, joka edistää ulkomaisten suorien investoin-tien ohjaamista kestävän kehityksen periaatteiden mukaisesti.

Suomi kehittää yhteistyössä elinkeinoelämän kanssa yritysvastuuta koskevaa sitovaa sääntelyä osana YK:n ja OECD:n puitteissa tapahtuvaa uudistamistyötä.

Aggressiivisen verosuunnittelun, veronkierron ja haitallisen verokilpailun kitkeminen edellyttävät yhteistyötä niin EU-tasolla kuin laajemmin. Haitalliset verokannustimet ja muu haitallinen verokilpailu tulee tunnistaa ja niihin tulee puuttua tehokkaasti. Suomi toimii EU:ssa, OECD:ssa ja YK:ssa aktiivisesti aggressiivisen verosuunnittelun, veronkierron ja haitallisen verokilpailun hillitsemiseksi.

Aasian painoarvo kasvaa maailmantaloudessa ja –politiikassa. Tämä otetaan huomioon niin kansallisesti kuin EU:n puitteissa.

Tavoite 6: Suomi vahvistaa arktista yhteistyötä

Arktisen alueen merkitys on kasvanut ilmastonmuutoksen, lisääntyvien taloudellisten aktiviteettien, liikenneyhteyksien avautumisen sekä alueen geopoliittisen merkityksen lisääntymisen seurauksena.

Keinot

Hallitus laatii uuden arktisen politiikan strategian, joka huomioi pitkäjänteisesti Suomen tavoitteet alueella ja tarvittavat toimintaresurssit. Suomi ottaa keskeisen roolin EU:n arktisen politiikan vahvistamisessa.

Suomi tukee arktisessa yhteistyössä Arktisen neuvoston vahvistamista ja Arktisen talousneuvoston työn edistämistä. Kaiken toiminnan arktisella alueella tulee perustua luonnon kantokykyyn, ilmaston suojelemiseen ja kestävän kehityksen periaatteisiin sekä alkuperäiskansojen oikeuksien kunnioittamiseen.

Suomi edistää arktisen alueen vakautta ja pyrkii vaikuttamaan siihen, että arktinen alue pidetään sotilaallisten jännitteiden ulkopuolella.

Tavoite 7: Suomi syventää pohjoismaista yhteenkuuluvuutta ja Itämeri-yhteistyötä

Pohjoismaat ovat Suomen luonnollisimpia yhteistyökumppaneita. Pohjoismaat jakavat samanlaisia arvoja demokratiasta, avoimuudesta ja hyvinvointivaltiosta. Suomi tukee Pohjoismaiden neuvoston ja ministerineuvoston työtä.

Keinot

Pohjoismaiden on oltava maailman parhaiten integroitunut alue. Suomi pyrkii helpottamaan kansalaisten liikkuvuutta Pohjoismaiden välillä. Suomi toimii aktiivisesti ole-massa olevien rajaesteiden poistamiseksi ja pyrkii huomioimaan uutta lainsäädäntöä laadittaessa, ettei uusia rajaesteitä synny Pohjoismaiden välillä.

Suomi edistää pohjoismaista yhteistyötä myös EU:ssa, YK:ssa ja muilla kansainvälisillä foorumeilla.

Pohjoismaisessa yhteistyössä painopiste on käytännön tulosten saavuttamisessa mm. edelläkävijöinä ilmastonmuutoksen vastaisessa työssä, digitalisaatiossa, kulttuurin saralla sekä puolustuksen alalla.

Ulko- ja turvallisuuspoliittista yhteistyötä Ruotsin kanssa syvennetään.

Suomi edistää Itämeren alueen turvallisuuspoliittista vakautta ja vahvistaa Itämeri-yhteistyötä yhdessä Pohjoismaiden, Venäjän ja Baltian maiden kanssa. Itämeren maiden valtioiden neuvosto (CBSS) ja HELCOM ovat tärkeitä foorumeita Itämeri-yhteistyössä.

Suomelle keskeinen alueellisen yhteistyön muoto Itämerellä on EU:n Itämeristrategia ja sen puitteissa tehtävä yhteistyö. Suomen tavoitteena on puhdas Itämeri, jolla on elinvoimainen, kestävästi hyödynnetty meriluonto. Itämeren alueesta pyritään saa-maan kestävän kehityksen sekä bio- ja kiertotalouden edelläkävijä.

Alueellinen ja rajat ylittävä yhteistyö, ml. EU:n Itämeristrategia, otetaan huomioon EU:n vuosien 2021-27 ohjelmakauden rahoitusinstrumentteja suunniteltaessa.