Ensimmäistä kertaa Kuntaliiton historiassa – vuodesta 1993 alkaen – toimitusjohtajan vaalissa puolue, jolle mandaatti ”kuului”, ei saanut haluamaansa toimitusjohtajaa.

Suomen kuntien etujärjestön Kuntaliiton poliittinen johtajanimitys ei mennyt kokoomuksen nuotitusten mukaisesti, vaikka tehtävään valittiin kokoomuslainen.

Kuntaliiton hallitus äänesti toimitusjohtajan valinnasta 21. marraskuuta.

Paikka vapautui, kun kokoomuslainen toimitusjohtaja Jari Koskinen irtisanoutui yllättäen tehtävästä elokuun lopulla hoidettuaan pestiä vain kolmisen vuotta.

Kokoomuksen oma ehdokas Koskisen seuraajaksi oli Suomen Kuvalehden tietojen mukaan tamperelainen kansanedustaja Harri Jaskari.

Tämä ei kuitenkaan tyydyttänyt kuntien etujärjestön hallituksen useimpien muiden puolueiden jäseniä.

Etelä-Suomen aluehallintoviraston ylijohtajalla, kokoomuksen entisellä kansanedustajalla Minna Karhusella oli heidän mukaansa oleellisesti kovempi kokemus kunta- ja julkishallinnon alalta, ja siksi vaikuttavampi ansioluettelo.

Jaskarilta puuttui esimerkiksi työkokemus kuntajohtajana. Myös kokemusta suurten organisaatioiden johtamisesta pidettiin ohuena.

Haun ensi metreiltä kävi selväksi, että muut puolueet halusivat Jaskarin rinnalle lisää hyviä hakijoita.

Hakuaikaa pidennettiin ja otettiin käyttöön headhunter, jotta saataisiin lisää hakijoita. Näin Minna Karhunen haki tehtävään.

Liiton hallitus joutui täysin poikkeuksellisesti äänestämään valinnasta ja äänestys päättyi kokoomuksen kaavailujen kannalta nolosti: äänin 9–6.

Karhunen pesi puoluejohdon ehdokkaaksi mainitun Jaskarin.

Äänestys oli suljettu lippuäänestys, mutta Suomen Kuvalehden tietojen mukaan Jaskarin takana olivat liiton hallituksen kaikki kokoomuslaiset jäsenet.

Näin ollen Karhusen valinnasta olisivat päättäneet mahdollisesti kaikki keskustalaiset tai ainakin ryhmän enemmistö, sosiaalidemokraatit, vasemmisto ja vihreät.

Tilanne on erikoinen – ja kertoo Kuntaliiton poliittisista nimityksistä ainakin sen, että niille taisi tulla nolo loppu.

Tämän jälkeen ei ole varmaa, että mikään suurista – kokoomus, keskusta ja demarit – joiden kesken kolmen toimitusjohtajan mandaatit on jaettu, voisi luottaa siihen, että puolueen esitys menisi liiton hallituksessa nopealla nuijan kopautuksella läpi.

”Toi näkyviin elähtäneen vallankäyttöasetelman.”

Kuntaliiton hallituksen jäsen Tuomas Rantanen (vihr) ei säästele sanojaan kuvaillessaan toimitusjohtajan vaalia.

Rantanen on pitkän linjan helsinkiläinen kuntapoliitikko, joka on vaikuttanut kaupunginvaltuustossa vuodesta 2000 alkaen.

”Kyseessä oli farssi, joka osoittaa miten vanhanaikainen poliittinen kulttuuri Kuntaliitossa vallitsee”, Rantanen sanoo.

”Vaikka toimitusjohtajan tehtävä on rankkeerattu palkan puolesta korkealle, hakijoita on naurettavan vähän, koska kaikki pätevät mieltävät, että paikka on korvamerkitty yhdelle puolueelle.”

Kuntaliiton ykköstoimitusjohtajan palkka on noin 17 000 euroa kuukaudessa.

Rantasen mukaan kokoomuksen sisälläkään ei synny kovaa kilpailua paikasta, koska ajatellaan, että puoluetoimisto kuitenkin päättää, kenet valitaan.

”Se, että kokoomus halusi loppuun asti puolustaa puoluetoimiston ehdokasta, vaikka tarjolla oli omasta puolueesta selvästi kunta-asioiden suhteen kokeneempi ehdokas, toi näkyviin elähtäneen vallankäyttöasetelman”, Rantanen toteaa.

Kokoomuksen puoluetoimistolle tapaus Jaskari on vaikea aihe.

Kun Suomen Kuvalehti ennen toimitusjohtajavalintaa halusi kysyä puoluesihteeri Janne Pesoselta, miksi juuri Jaskari on puoluejohdon ehdokas, Pesonen ei vastannut useiden päivien ajan toistuneista haastattelupyynnöistä huolimatta.

Valinnan jälkeen hän suostui vastaamaan sähköpostitse.

Puoluesihteeri korostaa, että Kuntaliiton toimitusjohtajaksi ”oli loppusuoralla tarjolla kolme erinomaista kokoomustaustaista ehdokasta, joista kaikilla oli tehtävän vaatima pätevyys”.

Puoluesihteeri Janne Pesosen mukaan kenet tahansa olisi voinut hyvinkin nähdä tehtävässä.

Silti puolueen suosikki oli Jaskari, jolla oli vähiten kunta-alan työkokemusta. Kolmas ehdokas loppusuoralla oli Kauhavan kaupunginjohtaja Markku Lumio, joka johti aikaisemmin Vaasaa.

”Kaikilla toki hieman erilaiset taustat ja myös erilaiset vahvuudet”. Pesonen vastaa Suomen Kuvalehden sähköpostitse lähettämiin kysymyksiin.

”Valittu Minna Karhunen on kokemukseltaan monipuolinen, vahva ja aivan varmasti hyvä henkilö tehtävään”, Pesonen sanoo.

”Kun en ole ollut Kuntaliiton hallituksessa valinnasta päättämässä, niin en osaa kommentoida tai ottaa kantaa, mitä kukakin hallituksen jäsen on vaalia käytäessä pohtinut, painottanut tai mihin kukin on oman valintansa perustanut”, Pesonen toteaa.

Suomen Kuvalehden tietojen mukaan puoluetoimisto nimenomaan ohjeisti liiton hallituksen kokoomuslaisia jäseniä valitsemaan Harri Jaskarin. Jaskarin takana oli myös puheenjohtaja Petteri Orpo.

”Oman hallitusryhmämme kanssa olemme toki olleet yhteydessä prosessin edetessä, mutta sen keskustelun keskeisin päämäärä on ollut ylipäätään varmistaa riittävästi kokoomustaustaisia hakijoita ja kokoomuslaisen henkilön tehtävään valituksi tuleminen. Tässä onnistuttiin”, Pesonen sanoo valinnan jälkeen.

Perusteltu kysymys on, onko aika ajanut Kuntaliiton poliittisten johtajanimitysten ohitse.

Kuntaliiton toimitusjohtajan vaali kertoo ennen kaikkea siitä, että vanhan vallan etujärjestö ei sittenkään voi ikuisesti pysytellä muuttumattomana.

Kun kokoomus ei kyennyt nostamaan johtoon kisan pätevintä hakijaa, joka on nainen, muut puolueet tekivät sen.

Ensimmäisen kerran liitossa murtui toimitusjohtajahaussa lasikatto – ja murtui myös solidaarisuus sitä puoluetta kohtaan, joka ”sai valita nimitettävän”.

Helsingin pormestari Jan Vapaavuori (kok) tuli omalla blogillaan julkisuuteen Kuntaliiton toimitusjohtajan vaalia edeltävänä päivänä.

Vapaavuori pohdiskeli Helsingin mahdollista eroa Kuntaliitosta.

Helsinki maksaa liiton jäsenyydestä noin kaksi miljoonaa euroa vuodessa. Vastine rahalle on Vapaavuoren mukaan kyseenalainen.

Kuntaliiton hallituksen jäsen Tuomas Rantanen korostaa, että kuntasektori tarvitsee jatkossakin tutkittua tietoa ja edunvalvontaa suhteessa valtion päätöksentekoon ja markkinoihin.

”Elähtäneen poliittisen kulttuurin ohella Kuntaliiton ongelma on kuitenkin siinä, että sen toimintarakenne peittää alleen kuntasektorin sisäiset jännitteet. Kaikkien puolueiden sisälläkin on jännite isojen kaupunkien ja pienempien kuntien intressien suhteen.”

Rantanen sanoo, että oma soppansa liittyy maakuntien kaavailtuun muuttuvaan asemaan. Tuomas Rantanen olisi valmis rohkeisiin ratkaisuihin.

”Mielestäni kannattaisi vakavasti miettiä, kannattaisiko Kuntaliitto hajottaa kahdeksi tai jopa kolmeksi organisaatioksi, siis isojen kaupunkien, muiden kuntien ja – mikäli maakuntauudistus joskus etenee – maakuntien näkökulmia julkiseen keskusteluun ja valtiolliseen päätöksentekoon tuoviksi liitoiksi.”

Rantanen uskoo, että Kuntaliittoon nykyisin käytettävät resurssit riittäisivät hyvin kaikkeen kolmeen, jos toiminnasta karsitaan ylihallinnointi, tyhjäkäynti, ja esimerkiksi puolueiden sisäisen valtapelin tuottama tehottomuus.

Kuntaliitto on ollut viimeisiä linnakkeita, joissa on voitu surutta jakaa toimitus- ja varatoimitusjohtajien sekä hallituksen puheenjohtajiston mandaatteja kolmelle suurimmalle puolueelle.

Silti – tai ehkä juuri siksi – jokin linnakkeen sisällä mättää.

Viime vuosina ovet Kuntaliitossa ovat käyneet tiuhaan.

Toimitusjohtaja Jari Koskisen edeltäjä Kari-Pekka Mäki-Lohiluoma (kok) siirtyi vähin äänin Kelan varatoimitusjohtajaksi syksyllä 2015 pääministeri Jyrki Kataisen (kok) hallituksen suuren kuntauudistuksen epäonnistumisen jälkeen.

Keväällä 2015 lähti myös toinen varatoimitusjohtaja Tuula Haatainen (sd). Hän vaihtoi varatoimitusjohtajuuden kansanedustajan tehtäviin.

Tuolloin Kuntaliitolla oli tilaisuus siirtyä yhden toimitusjohtajan malliin. Se ei kokoomukselle ja Sdp:lle sopinut, sillä taloon jäi keskustan Timo Kietäväinen.

Näin Mäki-Lohiluoman tilalle valittiin Jari Koskinen (kok) ja Haataisen tilalle eduskuntavaaleissa pudonnut Hanna Tainio (sd).

Helmikuussa 2016 Kietäväinen nimitettiin kuntien eläkevakuuttajan Kevan toimitusjohtajaksi.

Hänen tilalleen varatoimitusjohtajaksi tuli Timo Reina (kesk), joka toimi aiemmin kuntaministeri Mari Kiviniemen (kesk) valtiosihteerinä ja viimeksi maakuntajohtajana.

Puoluepoliittinen johtajaruletti on pyörinyt Kuntaliitossa ikiliikkujan tapaan, mutta kokoomuksen puoluesihteeri Janne Pesonen ei pidä sitä samanlaisena ongelmana kuin vihreiden Tuomas Rantanen.

”Kuntaliiton luonteen vuoksi en itse pidä ongelmana, että liiton toimitusjohtajuudet ovat avoimen poliittisia nimityksiä – ja näin voi olla mielestäni jatkossakin, kunhan valittu henkilö aidosti täyttää pätevyysvaatimukset”, Pesonen toteaa.

”Jokainen prosessi on aina omansa ja sopii toivoa, että myös muut puolueet löytävät omille paikoilleen riittävän määrän päteviä hakijoita”, Pesonen kuittaa nähdyn mittelön.

Jos puoluejohdon suosikki Harri Jaskari olisi nimitetty Kuntaliittoon, sillä olisi tehty tilaa uudelle tulokkaalle, kevään eduskuntavaaleihin lähtevälle Anna-Kaisa Ikoselle.

Ikonen on kokoomuksen puheenjohtajan ja valtiovarainministerin Petteri Orpon valtiosihteeri, joka toimi edellisellä kuntavaalikaudella Tampereen pormestarina.

”Hitsi, tämähän etenee.”

Oma lukunsa on vielä se, mitä kansanedustaja Harri Jaskari teki jäätyään vaalissa toiseksi.

Hän lähetti valinnan jälkeen tiedotteen, jossa tilitti tuntojaan.

”Etenin hakuprosessissa loppusuoralle. Olin kolmen joukossa.

Sitten olivat vuorossa hallituksen ja työvaliokunnan haastattelut. Pääsin molemmissa arvioinnissa ykköseksi. Seuraavaksi olivat palikkatestit ja psykologin haastattelukierrokset. Minut arvioitiin myös niissä ykköseksi.

Hitsi, tämähän etenee.

Kuntaliiton toimitusjohtaja on yksi niistä kuuluisista poliittisista nimityksistä. Varatoimitusjohtajat tulevat demareilta ja keskustapuolueesta.

Toimitusjohtajan paikka on Kokoomuslaisen paikka. Siksi monet hakijoista olivat ainakin Kokoomuslaista aatemaailmaa lähellä.

Huomasin, että minua myös vastustettiin Kokoomuksen piirissä. Omien vääntäessä muut poliittiset puolueet näkivät tilaisuutensa tulleen.

Testien ykkönen ja samalla Kokoomuksen ykkösehdokas oli liian radikaali uudistaja.

Kuten hallituksen puheenjohtaja Sirpa Paatero (SDP) sanoi tänään Aamulehdessä, toimitusjohtajalta tarvittiin ”oikeanlaista kehittämishalua”, mitä se sitten mahtaa ollakaan?

Lopputulos on kaikkien nähtävillä. Kokoomuksen mandaatille Kuntaliiton toimitusjohtajaksi valittiin henkilö, jota yksikään Kokoomuslainen ei äänestänyt hallituksessa.

Sen sijaan valittua toimitusjohtajaa äänestivät kaikki Vasemmistoliiton, SDP:n ja Vihreiden hallitusjäsenet. Lisäksi kaksi Keskustan hallituksen jäsentä lähti vasemmiston kelkkaan.”

Erityisen tuohtunut Jaskari vaikutti olevan siitä, että Tampereen pormestari Lauri Lyly (sd) ei tukenut pirkanmaalaista ehdokasta liiton johtoon.

Suomen Kuvalehden tietojen mukaan toimitusjohtajavalintaa valmistellut Kuntaliiton työvaliokunta ei esittänyt Kuntaliiton hallitukselle mitään toimitusjohtajahakijoiden pisteytystä.

Valiokunta esitti hallitukselle Minna Karhusen valitsemista.

Aamulehdessä maanantaina 26. marraskuuta Jaskari tuntuu itsekin olevan pahoillaan omasta tiedotteestaan.

”En halua kritisoida ketään ihmisiä. Se on väärä tapa. Annan kaiken tuen ja kunnian sille, joka valittiin”, Jaskari sanoo lehdelle.