Helsingin ympäristölautakunnan kokouksen asialistalla 9.5. on valtiolle tehtävä aloite lakimuutoksesta, joka mahdollistaisi alueelliset ruuhkamaksut.

”Ajoneuvoliikenteen hinnoittelun käyttöönoton edistäminen” eli suomeksi ruuhkamaksut on jo aiemmin hyväksytty yhdeksi Helsingin ilmansuojeluohjelman kärkitoimenpiteistä. Nyt toteutukseen haetaan vauhtia lakihankkeella.­

Aloitteen mukaan lainsäädäntöä muutettaisiin niin, että kaupungit ja seudut voisivat halutessaan asettaa erilaisia alueellisia ruuhkamaksuja.

Maksujen tuotot käytettäisiin ehdotuksen mukaan kyseisen alueen ”liikennejärjestelmän kehittämiseen”.

Ruuhkamaksun nimellä kulkevan tienkäyttömaksun valmistelun jatkamisesta on aiemmin sovittu valtion ja pääkaupunkiseudun kuntien kesken tehdyssä Maankäytön, asumisen ja liikenteen sopimuksessa 2016–2019.

Myös Helsingin uudessa ilmansuojelusuunnitelmassa vuosille 2017–2024 yhdeksi kärkitoimenpiteeksi on jo nostettu ”ajoneuvoliikenteen hinnoittelun käyttöönoton edistäminen” eli suomeksi ruuhkamaksut.

– Ruuhkamaksut on todettu tutkimuksissa tehokkaimmaksi tavaksi suunnata liikkuminen kestävämpiin kulkutapoihin eli kävelyyn, pyöräilyyn ja joukkoliikenteeseen. Tämä vähentäisi paitsi ilmanlaatuhaittoja myös melua, kasvihuonekaasupäästöjä ja ruuhkautumista, toteaa Helsingin kaupungin ympäristöjohtaja Esa Nikunen.

– Ruuhkamaksut on myös todettu tehokkaaksi keinoksi hillitä liikenteen hiilidioksidipäästöjä, perustelee puolestaan Helsingin ympäristönsuojelupäällikkö Päivi Kippo-Edlund.

Suomen osalta tavoitteena tulee olemaan vähentää ei-päästökauppasektorin päästöjä 40 prosenttia vuoteen 2030 mennessä verrattuna vuoden 2005 tasoon.

Samojen tavoitteiden mukaan liikenteen päästöt tulee pienentää puoleen.

– Suurin päästövähennyspotentiaali on liikenteessä. Tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan selvitysten mukaan erittäin tehokas toimenpidevalikoima käyttöön, myös taloudellisia ohjauskeinoja, kuten ruuhkamaksuja, jatkaa Kippo-Edlund.

Ruuhkamaksuista ja niiden vaikutuksista on kokemuksia useista Euroopan kaupungeista.

Maksut ovat esimerkiksi Tukholmassa vähentäneet keskustan liikennemääriä keskimäärin viidenneksen, mikä on pienentänyt selvästi keskustan ilmansaasteiden pitoisuuksia.

Tukholmassa ruuhkamaksuja on myös kritisoitu. Närää ovat nostattaneet esimerkiksi hintatason kasvaminen sekä se, että maksualueen sisällä liikkuvien ei ole tarvinnut maksaa välttämättä minkäänlaisia ruuhkamaksuja.

Toisaalta Tukholmassa on myös ruuhkamaksullisia alueita, joilla ei alunperinkään ollut sellaisia ympäristöongelmia, millä maksuja alkujaan perusteltiin.