Lapset ja etenkin nuoret voivat ahdistua ikävistä ympäristöuutisista. Vanhemman ympäristöystävälliset valinnat lievittävät lapsen kokemaa huolta ja pelkoa.

Ympäristöä kuormittava elämäntapamme periytyy helposti sukupolvelta toiselle. Arjen tottumukset opitaan äidiltä ja isältä.

Oman kodin toimintamallit määrittävät myös melko pitkälle aikuisuuteen sitä, mitä pitää normaalina tapana liikkua, kuluttaa ja syödä, sanoo WWF:n ympäristökasvatuksen asiantuntija Essi Aarnio-Linnanvuori.

– Todella monet arjen tottumukset on opittu omilta vanhemmilta. Niitä voi muuttaa, mutta ne istuvat todella tiukassa.

Siksi Aarnio-Linnanvuoren mukaan olisi hyvä, jos lapsi oppisi ilmaston ja ympäristön kannalta hyviä tapoja jo pienestä pitäen. Se helpottaisi myös koulujen ympäristökasvatustyötä.

Yksi keino olisi lasten luontosuhteen elvyttäminen. Mutta miten se käytännössä tehdään? Miten vanhemmat voisivat tukea lastensa luontosuhdetta?

Leikkipuiston sijaan lähimetsään

Ympäristötieteistä tohtoriksi väitelleen Aarnio-Linnanvuoren mukaan lasten lähiluonnossa leikkiminen on vähentynyt selvästi. Aikaa kuluu enemmän ohjattujen harrastusten parissa sekä sisällä älylaitteiden äärellä.

– Silloinkin, kun lapset ovat luonnossa, he ovat siellä ohjatusti. Omaehtoinen pompitaan kivellä, kiivetään puuhun ja rakennetaan maja -tyyppinen toiminta on vähentynyt.

Luontosuhteen tukeminen ei välttämättä tarkoita sitä, että lapset täytyy viedä hienoihin luontonähtävyyksiin. Ajan viettäminen pienestä pitäen lähiluonnossa riittää.

Pikkulasta ei kannata aina viedä rakennettuun leikkipuistoon, vaan myös johonkin muuhun lähipuistoon, jossa olisi vähän enemmän tutkittavaa ja tongittavaa.

Luonnossa on tärkeää voida vain olla ja nauttia. Pieni lapsi ei tarvitse ohjaamista, vaan enemmänkin perään katsomista.

Lasten sisäsyntyistä myötätuntoa luontoa kohtaan on hyvä vahvistaa. Sitä voi tehdä ottamalla selvää, tutustumalla ja tarkkailemalla erilaisia eläimiä. Aarnio-Linnanvuori suosittelee pitämään esimerkiksi lintujen talviruokintapaikkaa.

Kotona on myös hyvä keskustella eläinten arvosta. Lasta voi neuvoa suhtautumaan eläimiin kunnioittavasti ja kertoa, mitä eläinten kanssa saa tehdä ja mitä ei.

Metsässä riittää tutkimista. YLE Helsinki

Teineille kaveri mukaan

Vähän isompien lasten motivoiminen luontoon voi olla jo haastavampaa. Aarnio-Linnanvuori neuvoo, että teini-ikäiselle kannattaa ottaa kaveri mukaan, silloin metsässä oleileminen on nuorelle mielekkäämpää.

Mökillä nuoren saa paremmin pois ruudun ääreltä, kun on kaveri, jonka kanssa lähteä vaikkapa soutelemaan.

Aarnio-Linnanvuori muistuttaa, että myös naapurin lapsen, kummilapsen tai veljentytön voisi ottaa mukaan oman perheen luontoretkelle ja vastavuoroisesti oma lapsi voisi päästä joskus toisen perheen matkaan. Näin luontosuhteen ylläpitäminen toteutuisi koko kylä kasvattaa -periaatteella.

Myös isovanhempien rooli on tärkeä.

– Heillä voi olla paljon sellaista lajituntemusta ja luontotietoutta, mitä tämän päivän koululaisten vanhemmilla ei aina ole, Aarnio-Linnanvuori sanoo.

Jos arki on koulun ja harrastusten takia liian kiireistä, kannattaa luonnossa liikkumista yrittää suosia loma-aikoina.

Lapsia ja nuoria voi myös yrittää ohjailla sellaisiin harrastuksiin, joissa ollaan luonnossa, kuten suunnistukseen ja partioon, neuvoo itsekin partionjohtajana toimiva Aarnio-Linnanvuori.

Yksi muutos kerrallaan

Tärkeimmät arkiset valinnat ympäristön kannalta liittyvät energiankulutukseen, liikenteeseen ja ruokaan. Muutoksia omaan arkeen kannattaa tehdä askel kerrallaan.

– Kannattaa opetella yksi muutos ensin kunnolla ja olla murehtimatta sen aikaa muista asioista, joita voisi tehdä paremmin. Jos yrittää muuttaa kaiken kerralla, se on liian raskasta eikä oikein onnistu, sanoo kolmen lapsen äiti Aarnio-Linnanvuori kokemuksesta.

Päivittäisten matkojen suunnitteleminen helpottaisi sekä kiireistä arkea että ympäristöä. Etukäteen voi miettiä, mitkä matkat liikutaan autolla ja mitkä julkisilla, kävellen tai pyörällä. Näin turhat ja kiireessä tehdyt autoilut ehkä vähenevät.

"Jos vanhempi on itse huolissaan ympäristöasioista, tekee ympäristöystävällisiä valintoja arjessa ja toimii esimerkkinä, se on aika hyvää ympäristökasvatusta lapselle." Essi Aarnio-Linnanvuori

Lomamatkoilla voi suosia lähempänä olevia kohteita ja muita matkustustapoja kuin lentämistä.

Ruokavaliosta voi yrittää vähentää eläinkunnan tuotteita ja muuttaa sitä kasvispainotteisemmaksi.

Lasten ja nuorten kanssa on hyvä keskustella kuluttamisesta ja pohtia yhdessä, mihin rahaa käytetään: kuinka usein esimerkiksi kännykkä pitää uusia tai kuinka monta laitetta talouteen tarvitaan.

– Jos vanhempi on itse huolissaan ympäristöasioista, tekee ympäristöystävällisiä valintoja arjessa ja toimii esimerkkinä, se on aika hyvää ympäristökasvatusta lapselle, Aarnio-Linnanvuori sanoo.

Lapselle on hyvä myös kertoa sellaisista valinnoista, joita kotona on tehty ympäristövaikutukset huomioiden. Esimerkiksi vihreä sähkö, pakastimen energiatehokkuus ja ympäristölle ystävällisempi pesuaine eivät välttämättä näy lapselle arjessa ellei niihin kiinnitetä huomiota.

Valintojen näkyväksi tekeminen myös helpottaa lasten kokemaa ahdistusta ja huolta ympäristön tilasta.

Aikuisen esimerkki lievittää lapsen ahdistusta

Aarnio-Linnanvuoren mukaan tutkimuksissa on havaittu, että jo 4-vuotiaat voivat olla ahdistuneita ympäristöuutisoinnista. Lähtökohtaisesti luontoon myötätuntoisesti suhtautuvat pienet lapset eivät välttämättä ymmärrä mistä on kysymys, mutta he ymmärtävät huolestuneen sävyn ja sen, että ympäristö on jollain tavalla uhattuna.

Erityisesti nuoret voivat olla todella ahdistuneita esimerkiksi ilmastonmuutoksesta ja ajatella asiaa päivittäin.

Yksi keino lievittää maailman tilasta johtuvaa tuskaa on juuri oma esimerkki. Lapselle ja nuorelle on tärkeää nähdä, että oma läheinen aikuinen tekee jotain asioiden hyväksi.

Toinen keino on tarjota nuorelle mahdollisuus päästä itse vaikuttamaan asioihin esimerkiksi suojelutyön kautta. Nuori on hyvä ottaa mukaan tekemään myös kodin ympäristöystävällisiä valintoja.

Keskusteleminen ja nuorten huolien kuunteleminen on tärkeää. Jos nuori haluaa ryhtyä vaikkapa kasvissyöjäksi, hänen valintojaan on hyvä tukea ja yhdessä miettiä, miten ruokavaliosta saa mahdollisimman monipuolisen.

– Aika moni lapsi jossain vaiheessa järkyttyy, kun tajuaa, että lautasella oleva liha on joskus ollut elävä eläin. Sille ei saa nauraa, vaan huoleen ja suruun on syytä suhtautua vakavasti ja kunnioittavasti ja siitä on hyvä keskustella, Aarnio-Linnanvuori painottaa.

Tärkeää on myös toivon ylläpitäminen.

– On hyvä kiinnittää huomiota siihen, että on myös positiivisia ympäristöuutisia, jotain hyvääkin on saatu aikaan.

Lisää aiheesta:

Leena Vilkan kolumni: Lapset pelastavat maapallon – ihmisen asema ja arvo on ajateltava uudelleen

5 asiaa, jotka maailman merkittävimmästä ilmastoraportista pitää tietää – ilmastoprofessori: "Olen paatunut ja kokenut, mutta silti järkyttynyt"

Ihmiskunnan ratkaisevat vuodet – Jättiraportti: Ilmaston lämpeneminen voidaan rajata 1,5 asteeseen, jos päästöt nollataan ennätysnopeasti