Den gamle højre-venstre-skala i dansk politik er de senere år erklæret både død og begravet.

Der er simpelthen brug for nye, flere og anderledes akser i den politiske matrix, lyder det igen og igen, og nye(re) partier som Alternativet og Dansk Folkeparti har helt nægtet at acceptere at tilhøre den ene eller den anden fløj.

Noget er der helt sikkert om det. Der opstår nye politiske dagsordener, der kommer nye politiske ledere til, og partierne genopfinder med mellemrum sig selv.

For nogle år siden var det Radikale og Konservative, der gav håndslag på at bryde op i de klassiske blokke, og for tiden snakkes der meget om den ny alliance mellem Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti.

Hvor meget der helt præcis er om snakken, er til gengæld svært at få greb om og måle på.

Hvis man for en stund glemmer, hvad partierne siger, og ser bort fra mediedækningen, der altid vil have tendens til at fremhæve enkelte sager på bekostning af helheden, kan man også skrælle politik ned til partiernes helt faktuelle stemmeafgivning i folketingssalen. Det er, kan man sige, kernen i politik.

Og så er der faktisk et mønster. Det viser, at det meste – med et enkelt parti som den markante undtagelse – reelt er ved det gamle. Skærer man gennem informationsflimmeret, har forholdet mellem partierne, akserne i dansk politik, ikke rykket sig nævneværdigt de seneste 15 år.

Her får du på tre minutter en animeret illustration af de indbyrdes relationer partierne imellem, der bygger på tusindvis af afstemninger siden 2001 (tak for data til statistikkerne bag hvemstemmerhvad.dk). Illustrationen er et overordnet forsøg på at spejle relationerne mellem partierne (og kan ikke aflæses ned til helt specifikke procentdele) forstået meget specifikt som følger: Hvor ofte har hvert enkelt parti stemt sammen med eller stik modsat de øvrige partier om de helt konkrete lovforslag og vedtagelser?