Harrastuksesta tuli intohimo ja elämäntyö. Siitä tuli kaikki. Tähtivaeltajan päätoimittaja Toni Jerrman on omistanut elämänsä scifille.

Kaikki alkoi koulutiestä. Toni Jerrmanin koulumatka kulki pellon poikki. Pimeällä tähdet erottuivat selvästi, vaikka oltiinkin Helsingissä. Tähtiä katsellessaan poika alkoi ajatella. Hän alkoi ymmärtää oman pienuutensa maailmankaikkeudessa. Uteliaisuus heräsi: mitä kaikkea tuonne muualle mahtuukaan, ja mikä kaikki voisikaan olla mahdollista.

Aluksi Jerrman oli kiinnostunut avaruustutkimuksesta ja tähtitieteestä. Scifi tuli luonnollisena jatkumona mukaan, koska siinä seikkailtiin avaruudessa. Kirjaston lasten ja nuorten osaston läpi kolunnut poika tarttui aikuisten puolelta löytyviin science fiction -teoksiin.

– Aluksi olin kiinnostunut tieteis- ja avaruusseikkailusta. Sitä oli suomennettu. Kirjastosta löytyi lähinnä vanhoja klassikoita kuten Arthur C. Clarkea, hän kertoo.

Hieman vartuttuaan Jerrman sai käsiinsä toisenlaista scifiä, joka mullisti hänen maailmansa lopullisesti. Jerrman löysi esimerkiksi J.G. Ballardin ja ennen kaikkea Philip K. Dickin.

– Ihastuin science fictioniin, joka on kirjallisesti korkeatasoista ja älyllisesti haastavaa. Se ottaa kantaa yhteiskunnallisiin kysymyksiin, viistovalaisee ongelmia, joita maailmassa ja yhteiskunnassa on nyt tai ehkä tulevaisuudessa, se pohtii ihmisyyttä. Tällainen on tärkeää kirjallisuutta. Se saa ajattelemaan asioita uudella tapaa, näkemään asioita uudelta kantilta.

Innostuksesta syntyi myös missio. Tämä tajunnanräjäyttävä science fiction oli saatava myös muiden tietoisuuteen.

– Tuolloin käsitys scifistä oli hyvin suppea. Ajateltiin, että se on jotain hölmöä viihdekirjallisuutta, jossa on vihreitä miehiä, jotka vievät meidän naiset. Suomessa ei juuri tiedetty, että on olemassa hyvää scifiä.

Toni Jerrman seisoo sillan alla sinisävyisessä kuvassa. Kuva: Sari Casal/ Yle

Time & Space -fanzine oli aika paska, mutta intoa ja asennetta siinä oli!

Scifi-fandomiin, eli aktiiviseen scifi-yhteisöön, Jerrman törmäsi ensimmäisen kerran 1970-80-lukujen vaihteessa. Ilta-Sanomien pikkujutussa kerrottiin, että Turussa ilmestyy Spin-niminen harrastelijalehti, Suomen ensimmäinen aiheeseen vihkiytynyt fanzine.

– Innostuin kauheasti ja löysin Spinit legendaarisesta Ervastin antikvariaatista Kalliosta. Sitä kautta pääsin kosketuksiin muiden harrastajien kanssa. Erityisen tärkeä itselleni oli Tom Ölanderin pitämä fandom-palsta, jossa esiteltiin ulkomaisia alan lehtiä ja tapahtumia.

Myös Toni Jerrman alkoi toimia, ja hän oli heti monessa mukana.

– Aloin kirjoittaa fanzineihin, ja sitä kautta sain lehtiä ja yhteyksiä. Lukijakirjeen kirjoittamalla saattoi saada ilmaisen lehden Jenkeistä tai Englannista. Pääsin tutustumaan siihen, millaista fandom-toiminta oli maailmalla. Samoihin aikoihin tein Sarjakuvaseuran tiedotuslehteä. Kirjoittelin sarjakuvapiirtäjille ympäri maailmaa ja olin varmaan oikea maanvaiva.

Jerrman törmäsi myös heinolalaiseen Time & Space -fanzineen, joka ei ollut välttämättä järin laadukas julkaisu, mutta kiinnitti silti hänen huomionsa.

– Se oli aika paska, mutta intoa ja asennetta siinä oli! Tuomas Kilpi oli päävastuussa lehdestä, ja hänkin oli sitä mieltä, että vanha 50-luvun luutunut scifi on huonoa, ja kehiin pitäisi saada kunnon scifiä. Lähetin lehteen jotain sarjakuvia, vaikken varsinaisesti osannut piirtää.

Samanmieliset Jerrman ja Kilpi aloittivat kirjeenvaihdon, ja kun Kilpi muutti Helsinkiin, lehdentekoa jatkettiin yhdessä. Miehet olivat mukana perustamassa Helsingin Science Fiction Seuraa, joka jatkoi Time & Spacen julkaisua. He toimittivat yhdessä myös Universal Mind -nimisen englanninkielisen numeron.

Vuonna 1984 Jerrmanista tuli lehden päätoimittaja, ja sen nimi muutettiin Tähtivaeltajaksi. Lehden tärkeimmäksi tavoitteeksi vakiintui hyvän scifin esiintuominen. Mukana on ollut aina myös fantasiaa ja kauhua, ja kirjallisuuden lisäksi lehdessä on käsitelty elokuvaa ja sarjakuvaa.

Tähtivaeltaja-lehtiä Kuva: Heidi Gabrielsson

Pahimmillaan tein jopa sata tuntia viikossa töitä, jotka liittyivät jotenkin Tähtivaeltajaan tai freehommiin.

Jerrman paiski töitä alusta saakka hullun raivolla. Pelkästään Tähtivaeltajan pyörittäminen vei paljon aikaa, käytössä ei ollut edes tietokonetta.

– En osannut aluksi mitään, olin vaan tosi innostunut. Jutut piti kirjoittaa kaksi kertaa kirjoituskoneella, jotta rivit sai tasattua. Sitten niitä leikattiin ja liimattiin kasaan. Onneksi silloinkin oli kavereita töissä esimerkiksi mainostoimistoissa, he pystyivät auttamaan valokuvien kanssa.

Tähtivaeltajan päätoimittamisen lisäksi Jerrman on kirjoittanut freelancerina juttuja eri lehtiin, ja 90-luvulla hän avusti Radiomafian Vapaa vyöhyke -ohjelmaa.

– Pahimmillaan tein jopa sata tuntia viikossa töitä, jotka liittyivät jotenkin Tähtivaeltajaan tai freehommiin. Saatoin lukea 200 kirjaa vuodessa, ja siihen päälle sarjakuvat ja elokuvat. Joku vuosi olin kirjoittanut yli 300 elokuva-arvostelua. Siitä on kuitenkin onneksi jo aikaa, vaikka edelleenkin katson hirveästi leffoja.

Lehdentekoa oppi nimenomaan tekemällä. Fanzinena alkaneesta Tähtivaeltajasta tuli pikkuhiljaa ammattimainen julkaisu.

– Alunperin jutut olivat huonosti kirjoitettuja. Nykyään se hävettää, mutta tuolloin tärkeintä oli draivi ja palo. Monet pitävät vanhoista lehdistä jopa enemmän kuin uusista. Itselleni oikeakielisyys on kuitenkin todella tärkeää, vaikka toki kielellistä irrottelua ja asennetta saa ja pitää olla.

Science fiction -kirjallisuudessa Jerrman arvostaa esimerkiksi vahvaa ihmiskuvausta ja yhteiskunnallista kantaaottavuutta.

Koska Jerrman halusi levittää sanomaa hyvistä scifi-kirjoista, hän perusti Tähtivaeltaja-palkinnon, joka jaetaan parhaalle suomeksi ilmestyneelle tieteiskirjalle vuosittain. Myöhemmin alettiin jakaa myös Tähtifantasia-palkintoa. Palkinnoilla teokset saisivat huomiota, mutta pyrkimyksenä oli vaikuttaa myös kustantajiin.

– Kun Tähtivaeltaja-palkintoa alettiin jakaa, halusimme saada kustantajat julkaisemaan parempaa scifiä. Parhaimmillaan palkinnon julkistamistilaisuudessa oli 20 kulttuuritoimittajaa tekemässä juttua aiheesta, vaikkei meillä edes ollut voittoisaa ulkomaalaista kirjailijaa paikalla.

Emme ole halunneet juuttua pelkästään pieneen sisäpiiriin.

Vaikka töihin paloi hirveästi aikaa, Toni Jerrman oli aktiivisesti mukana fandom-toiminnassa. Hän oli esimerkiksi järjestämässä kaikkia Helsingissä järjestettyjä Finnconeja, Suomen suurimpia science fiction -tapahtumia, aina vuoteen 2000 saakka, usein päävastuussa.

Ajatus Finnconien maksuttomuudesta oli lähtöisin Jerrmanilta. Ensimmäinen Finncon oli maksullinen maailmalta saadun mallin mukaisesti. Se ei ollut taloudellisesti onnistunut, kävijämäärä jäi muutamaan sataan. Idea ilmaiseen tapahtumaan otettiin Helsingin sarjakuvafestivaaleilta.

– Olin nähnyt, että se toimii ja tuo paikalle ihmisiä. Perustimme Helsingin yliopiston science fiction klubin, ja saimme Vanhan ylioppilastalon käyttöön maksutta.

Ilmainen Finncon oli menestys. Se keräsi noin 3000 kävijää, ja on siitä lähtien kerännyt tuhansia kävijöitä joka kerta. Tapahtuma tuo mukaan myös uusia harrastajia, eikä Suomessa scifi-fandom ole päässyt ukkoutumaan. Suomalaisessa fandomissa on ollut aina myös aktiivisia, vahvoja naisia mukana.

Conien lisäksi fandomiin pääsee kiinni vaikkapa mafioissa, eli harrastajien säännöllisissä baaritapaamisissa. Niitä on järjestetty Helsingissä jo yli 30 vuoden ajan. Myös scifimafian perustamisessa Jerrman oli aikanaan puuhamiehenä.

– Emme ole halunneet juuttua pelkästään pieneen sisäpiiriin, vaan olemme aina halunneet saada uutta porukkaa mukaan. Siksi Finnconin maksuttomuus ja mafioiden avoimuus on tärkeää. Niissä voi tutustua scifiin ja siihen, mitä kaikkea se pitää sisällään.

Toni Jerrman on päässyt elämään viime vuosina kotimaisen scifin nousua. Asioista, joista uskallettiin vain haaveilla 80-luvulla, on tullut todellisuutta. Maailman vanhin ja tärkein science fiction -tapahtuma, Worldcon, järjestettiin Suomessa viime vuonna, ja suomalaiset kirjailijat ovat niittäneet mainetta maailmalla.

Scifistä ja fantasiasta on tullut salonkikelpoista kirjallisuutta. Genrejen väliset raja-aidat ovat alkaneet hävitä viimeisen 15 vuoden aikana.

– Kirjoja ei enää lokeroida, eikä niitä voi edes erotella niin selkeästi. Scifin tai fantasian elementtejä käytetään laajalti myös valtavirran puolella. Myös Finlandia- ja Nobel-voittajien joukossa on genrekirjallisuutta tai niiden elementtejä.

Toni Jerrman lähikuvassa graffitiseinän edessä. Kuva: Sari Casal/ Yle

Fandomissa puhalletaan yhteen hiileen, ja kaikki tekevät työtä yhteisen hyvän eteen.

Toni Jerrmanin kaikki aika menee Tähtivaeltajaan tai muuhun scifi-työhön, kuten on mennyt jo vuosikymmeniä.

Yksi syy jaksamiseen on vahva yhteisöllisyys. Tähtivaeltajalle riittää päteviä avustajia, vaikkei heille pystytä maksamaan palkkaa, ja isotkin scifi-tapahtumat järjestetään edelleen vapaaehtoisvoimin.

– Fandom on juuri tätä, puhalletaan yhteen hiileen, ja kaikki tekevät työtä yhteisen hyvän eteen. Esimerkiksi Anne Leinonen on järjestänyt kirjoittajakoulutuksia omassa kodissaan. Ei hänkään saa siitä palkkaa. Hän haluaa auttaa muita ja koko genreä.

Scifi-harrastuksen ympäriltä on löytynyt lukuisia ystävyyssuhteita, jopa veljiä ja siskoja ilman verisiteitä.

– Fandom on kuin perhe. Kun tapaa samoista asioista kiinnostuneita ihmisiä, se ruokkii omaakin kiinnostusta ja innostusta.

Uutta puhtia tekemiseen tulee myös uusista kiinnostavista kirjailijoista, kirjoista, sarjakuvista tai elokuvista, jotka ansaitsevat tulla nähdyiksi ja luetuiksi.

– Viime vuosina on tullut huikeita naiskirjailijoita eri kulttuuritaustoista. Heillä on oma näkemyksensä maailmaan, koska he ovat kasvaneet erilaisissa ympäristöissä. Tämä on ollut hirvittävän hienoa. He eivät myöskään ole jääneet marginaaliin. Scifiin on saatu taas uutta verta ja ajattelua, Jerrman hehkuttaa.

Oikeastaan olen luopunut kaikesta muusta. Olen antanut kaikkeni Tähtivaeltajalle ja muulle työlle, joka liittyy tähän.

Hän aikoo jatkaa edelleen työtään scifin puolestapuhujana, vaikka omistautuminen genrelle on vaatinut kompromisseja.

– Oikeastaan olen luopunut kaikesta muusta. Olen antanut kaikkeni Tähtivaeltajalle ja muulle työlle, joka liittyy tähän. En voi kuitenkaan uhriutua, koska olen myös saanut tältä kaiken.

Työ ei lopu lähivuosina, koska Jerrmanin mielestä kaikkien pitäisi lukea scifi-kirjallisuutta.

– Maailmasta tulisi paljon parempi paikka, jos kaikki lukisivat scifiä. Hyvä scifi antaa uusia näkökulmia ja herättää ajattelemaan omilla aivoillaan. Vaikka urani alkuaikoina en voinut kuvitellakaan tekeväni Tähtivaeltajaa muutamaa vuotta pidempään, nyt pelkään pahoin, että teen tätä vielä 20 vuoden kuluttuakin, jos olen hengissä.

Toni Jerrman on saanut useita tunnustuksia ja palkintoja työstään scifi-kirjallisuuden hyväksi.