Nuorta naista alistettiin, pahoinpideltiin ja hänet pakotettiin synnyttämään kaappaajalleen neljä lasta. Vapaudenriisto kesti yli neljä vuotta, mutta teosta annettu tuomio oli enimmillään kolme vuotta ja 10 kuukautta. Rikosoikeuden emeritaprofessori Terttu Utriainen pitää tuomiota tyypillisenä osoituksena Suomen kriminaalipolitiikasta, joka ei kunnioita yksilön koskemattomuutta.

Mistä on kyse? Pirkanmaan käräjäoikeus tuomitsi perjantaina kaksi henkilöä ehdottomaan vankeuteen törkeästä ihmiskaupasta. Mies sai vankeutta 3 vuotta ja 10 kuukautta. Naisen tuomio oli 2 vuotta ja 8 kuukautta.

Syytetyt olivat riistäneet nuoren naisen liikkumavapauden yli neljäksi vuodeksi ja pitäneet häntä ihmisarvoa loukkaavissa olosuhteissa. Uhria oli uhkailtu, alistettu ja pahoinpidelty toistuvasti vuosien aikana.

Tuomittu mies oli käräjäoikeuden mukaan "ottanut uhrin naisekseen". Uhri oli pakotettu luopumaan ehkäisystä ja hän synnytti vasten tahtoaan miehelle neljä lasta, joista kolme syntyi vankeuden aikana.

Pirkanmaan käräjäoikeus tuomitsi perjantaina kaksi henkilöä ehdottomaan vankeuteen törkeästä ihmiskaupasta.

Tapaus on Suomen oloissa poikkeuksellinen. Tyrmistystä ovat aiheuttaneet myös annetut tuomiot, joita iso osa kansasta sekä suomalaiset oikeusoppineet (siirryt toiseen palveluun) pitävät matalina.

Rangaistukset asteikon alapään mukaan

Myös Lapin yliopiston rikosoikeuden emeritaprofessori Terttu Utriainen pitää tuomioita pienenä. Hän ei kuitenkaan ole yllättynyt, vaikka törkeästä ihmiskaupasta ei Suomessa ole montaa tuomioita aiemmin annettu.

– Meillä on iät ja ajat ollut traditio, että yksilön integriteettiin menevissä rikoksissa tuomitaan rangaistusasteikon alimman neljänneksen mukaan. Esimerkiksi raiskauksista ja pahoinpitelyistä annetaan aina pieniä tuomioita.

Törkeästä ihmiskaupasta voidaan tuomita 2 – 10 vuotta vankeutta.

– Jos maksimituomio rikoksesta on kymmenen vuotta, niin tuomio liikkuu yleensä hieman kahden vuoden yläpuolella. Hyvin tyypillistä meidän systeemiltä.

Utriainen muistuttaa, että esimerkiksi muissa pohjoismaissa raiskauksista ja pahoinpitelyistä annetut tuomiot ovat tiukempia kuin Suomessa.

– Ei tarvitse mennä kuin Norjaan tai Ruotsiin, niin siellä annetaan ihan erilaisia rangaistuksia. Ruotsissa ei lähes koskaan saa ehdollista tuomiota raiskauksesta.

"Suomen kriminaalipolitiikka ei edelleenkään arvosta yksilöä"

Utriaisen mukaan taustalla on 70-luvulla alkanut pyrkimys pienentää tuomioita ja siten vankien määrää.

– Sitä on markkinoitu humaanina ja rationaalisena kriminaalipolitiikkana.

Utriaisen mukaan lieviä rangaistuksia on puolusteltu myös sillä, että kansa joka tapauksessa vaatii aina kovempia tuomioita rikollisille.

– Ei kansa ole lopulta verenhimoista. Ihmiset reagoivat voimakkaasti lieviin rangaistuksiin vain tietyissä rikoksissa. Ne ovat rattijuopon aiheuttama yliajo suojatiellä, törkeät seksuaalirikokset ja törkeät väkivaltarikokset.

Seksuaalirikoksissa linja on tiukentunut, mutta hitaasti. Utriainen kutsuu Suomen kriminaalipolitiikkaa "monoliittimaiseksi" ja toteaa, ettei se edelleenkään arvosta yksilöä.

– Meillä on perinteisesti arvostettu omaisuutta, koska omaisuutta on ollut vähän. Mutta yksilön arvostus ei kriminaalipolitiikassa edelleenkään näy. Meillä on ollut vallassa ihmiset jotka eivät ole halunneet muuttaa asioita. Yleisen oikeustajun ei ole annettu vaikuttaa siihen. "Vallassa olevilla" Utriainen viittaa esimerkiksi lakivaliokuntien asiantuntijoihin.

Julkinen paheksunta luo muutospainetta

Professorin mielestä on hyvä asia, että Pirkanmaan tapaus herättää keskustelua. Sitä kautta lainsäädäntökin saattaa saada painetta muutokseen.

– Ihmiset ovat heränneet siihen, että rangaistusasteikot ovat abstraktiota. Se mitä laissa sanotaan on yksi asia ja mistä kohtaa rangaistusasteikkoa tuomitaan, on toinen. Ja mikä on sitten lopullinen kärsitty rangaistus, on kolmas.

Professori toivookin, että keskustelu aiheesta jatkuu ja että oikeuskäsittely ei pääty käräjäoikeuden tuomioon.

– Olisi hyvä jos tästä tuomiosta valitettaisiin, niin saataisiin ainakin hovioikeuden päätös.