Kolumni: Ilmavoimat lentää turvallisesti riskirajoilla

Ilmavoimien lentotoimintaan kuuluu olennaisena osana hallittu riskinottaminen.

Mikko Punnala

Ilmavoimien lentotoimintaan kuuluu olennaisena osana hallittu riskinottaminen. Kuten huippu-urheilussa, hävittäjälentämisessä pitää harjoittelu viedä äärirajoille.

Äärirajoilla toteutettu hävittäjälentäminen ja lentokoulutus mahdollistavat yksilön ja organisaation maksimaalisen kehittämisen ja suorituskyvyn käytön. Liiallinen riskinotto, yksilön ja organisaation kyky käsitellä ja hallita riskejä voivat johtaa vakaviin poikkeamiin kaikissa toiminnoissa.

Ilmavoimien organisoitu lentoturvallisuustyö alkoi 70-luvulla, kun silloinen ilmavoimien komentaja perusti lentoturvallisuustyöryhmän vastineeksi samoihin aikoihin tapahtuneille useille Fouga -koneiden onnettomuuksille.

Vuosikymmenien työn tuloksena lentoturvallisuus on muotoutunut luonnolliseksi osaksi organisaation toimintaa. Lentoturvallisuus onkin oleellinen osa Ilmavoimien toimintakulttuuria, jonka kulmakiviä ovat avoin raportointi, rehellinen ja välitön palaute, virheistä oppiminen, organisaation ja esimiesten esimerkillisyys sekä ymmärrys siitä, että kaikki tekevät virheitä kokemuksesta ja asemasta riippumatta.

Avoimen ja rehellisen lentoturvallisuuskulttuurin ehdoton edellytys on ”ei-rangaistushakuinen” filosofia. Tapahtumien ja niiden syy-seuraussuhteiden selvittäminen on ensisijaista, syyllisten etsiminen ei. Näin organisaation jäsenet oppivat muiden jäsenten tekemistä virheistä eikä kaikkien tarvitse tehdä samoja virheitä.

Lentoturvallisuustyö jaetaan ennakoivaan lentoturvallisuustyöhön ja lentoturvallisuustutkintoihin. Ilmavoimien onnistuneen lentoturvallisuustyön ansiosta organisaatiossa esiintyy erittäin vähän turvallisuuspoikkeamia, joihin tulisi reagoida. Tämä mahdollistaa painopisteen kohdentamisen ennakoivan lentoturvallisuustyöhön, mutta myös lentoturvallisuustutkinnoista saadaan lähes poikkeuksetta tärkeitä havaintoja ja toimenpide-ehdotuksia turvallisuuden parantamiseksi.

Ennakoiva lentoturvallisuustyö sisältää lentoturvallisuuskoulutuksen, raportoinnin ja siihen liittyvän palautteen sekä kehitysehdotukset, systemaattisen riskien arvioinnin sekä erilaiset henkilöstölle julkaistut koosteet tapahtuneista poikkeamista. Olennaista on raportointi, joka on poikkeuksellisen avointa. Maassa tai lennolla tapahtuneista poikkeamista, pienistäkin, raportoidaan nopeasti, rehellisesti ja tarkasti.

Kaikki lentopalveluksen poikkeamaraportit käsitellään ja niistä annetaan aina sekä välitön suullinen että myöhemmin myös kirjallinen palaute.

Häiriöilmoitusten analysoinnilla pyritään pääsemään kiinni mahdollisiin vaaratekijöihin jo ennen kuin ne konkretisoituvat vaaratilanteiksi tai pahimmillaan onnettomuuksiksi. Näin myös organisaation väärien toimintatapojen menetelmiä voi korjata ennen kuin niistä tulee vääriä tapoja tai menetelmiä. Analysoinnin perusteella laaditaan parannusehdotuksia, jotta toiminta olisi turvallisempaa ja tehokkaampaa.

Ilmavoimilla on lähes 200 000 tallennettua ja luokiteltua häiriöilmoitusta poikkeavista tilanteista lentotoiminnassa joko maassa tai ilmassa. Kyseiset ohjaajien tai teknisen henkilöstön tekemät luokitellut häiriöilmoitukset mahdollistavat tilastolliset analyysit valtavan suuresta massasta. Näin kehitetään toimintaa.

Alkuvaiheessa raportointien analyyseissä eroteltiin karkeasti vain tekninen vika tai inhimillinen virhe. Jaottelussa on menty 2000-luvulta alkaen syvemmälle ja esimerkiksi inhimilliset virheet on jaoteltu useisiin eri alaluokkiin; esimerkiksi kommunikaatio-, miehistöyhteistyö- sekä tietopohjaiset virheet.

Häiriöilmoitusten tarkemman jaottelun ja analysoinnin ansiosta suurin osa riskeistä tunnetaan ja niitä voidaan hallita sekä vähentää ennakoitavasti pienten marginaalien toiminnassa. Ilmavoimien työskentely-ympäristö kehittyy edelleen huimaavaa vauhtia sekä teknisesti että toimintatavoiltaan – osa vanhoista riskeistä poistuu ja uusia tulee tilalle.

Lentoturvallisuuskulttuuri on osaltaan mahdollistanut Ilmavoimien turvallisen keittämisen ja hallitun riskinoton turvallisessa ympäristössä sekä luonut arvopohjaa muun toiminnan avoimelle ja kehityshakuiselle turvallisuuskulttuurille. Suurin osa ohjaajien inhimillisistä virheistä lennon aikana liittyy kuitenkin havainnointiin, tarkkaavaisuuteen tai ohjaajan päätöksentekoon kuormitustilanteessa. Tuttuja tilanteita leikkaussaleissa, teknologiayrityksissä, kouluissa ja prosessiteollisuudessa.

Ilmavoimien lentoturvallisuuskulttuurin periaatteiden mukaisesti lähes kaikki organisaatiot voivat mielestäni kehittää toimintaansa paitsi turvallisemmaksi myös tehokkaammaksi.

Aluksi työ saattaa tuntua raskaalta ja resursseja vievältä, mutta koulutuksen, riskianalyysilla ja raportoinnilla voidaan luoda aktiivinen ja kehityshakuinen organisaatiokulttuuri, joka mahdollistaa tulevaisuuden innovaatioiden hyödyntämisen turvallisessa työyhteisössä kustannustehokkaasti.

Kirjoittaja on eversti ja Ilmasotakoulun johtaja.