Muun muassa Helsingin yliopiston tutkijat aikovat selvittää, miltä suomalainen sielunmaisema näyttää Suomi24-palvelussa ja miten eri puheenaiheet nousevat siellä keskusteluun. Aineisto kattaa kaikki Suomi24.fi:n keskustelut viidentoista vuoden ajalta.

Kuin mosaiikkikeskustelu. Näin luonnehtii Aller Median suosittua Suomi24-nettipalvelua Helsingin yliopiston tutkija Minna Ruckenstein.

Ruckenstein on yksi Helsingin yliopiston tutkijoista, joiden tavoitteena on muun muassa tunnistaa poliittisten liikkeiden ja kiinnostavien puheenaiheiden nousu (siirryt toiseen palveluun) sosiaalisessa mediassa, tässä tapauksessa Suomi24-palvelussa.

Sellaista aina parjataan, joka yhdistyy alakulttuuriseen roskaan. Minna Ruckenstein

Ruckensteinin mukaan tutkijoiden tutkimusaineisto kattaa kaikkiSuomi24.fi:n (siirryt toiseen palveluun)keskustelut viidentoista vuoden ajalta – yhteensä noin 70 miljoonaa yksittäistä viestiä, hän havainnollistaa.

Suomi24 on nettisivusto, jonka tunnistaa liki jokainen suomalainen, Ruckenstein sanoo. Monella on ennakkoluulojakin sitä kohtaan.

– Sellaista aina parjataan, joka jollain lailla yhdistyy alakulttuuriseen roskaan tai muulla tavalla hyödyttömään. Minulle itselleni Suomi24 on siitä mielenkiintoinen, että voiko sitä kautta laajentaa ymmärrystä siitä, mitä tässä maassa tapahtuu, Ruckenstein kertoo.

– Miten keskustelu siellä tapahtuu? Miten siellä voi olla, ei ainoastaan vihapuhetta tai parjausta, vaan kuinka tällainen areena voi toimia vertaistukena ja sitä kautta elämänresurssina, hän selventää tutkijoiden tavoitteita.

Tutkija: Maahanmuuttokeskustelussa ei uutta

Ruckensteinin mukaan tutkijat ovat tähän mennessä yrittäneet selvittää esimerkiksi sitä, milloin jokin asia nousee keskustelunaiheeksi Suomi24:ssä. Hän on vaitonainen alustavistakin tutkimustuloksista.

Tällä hetkellä maahanmuuttajista käytävä keskustelu, siinä ei ole mitään uutta. Se on samaa veivausta. Minna Ruckenstein

– Tutkimustyö ja uuden kehittäminen yksinkertaisesti on hidasta, hän perustelee.

– Siinä, että pääsemme yksityiskohtaisuuden tasolle ja voimme sanoa, että nämä ovat niitä löydöksiämme, kestää jonkin aikaa.

Pelkästään se, että tutkimuksessa todetaan, milloin vaikkapa karppaus on tullut osaksi ruokavaliota koskevaa keskustelua, ei riitä, Ruckenstein kertoo.

– Sen jälkeen kun olemme löytäneet jonkin trendin, meidän on löydettävä sille konteksti eli se, mistä tämä loppujen lopuksi kertoo – esiintyikö esimerkiksi A-studiossa juuri silloin asiantuntijoita, jotka ärhäköittivät keskustelun.

Hänen mukaansa sosiaalisessa mediassa, kuten Suomi24:ssä, keskustellaan usein samoista asioista, mutta nuo asiat voivat kiertyä eri aiheiden ja ihmisten ympärille.

Mistä sellainenkin symboliikka kuin Ku Klux Klan hypähtää suomalaiseen tekemiseen. Minna Ruckenstein

– Tällä hetkellä maahanmuuttajista käytävä keskustelu, siinä ei ole mitään uutta. Se on sitä samaa veivausta, mitä on käyty vuodet ja vuosikymmenet, mutta se saa tavallaan aina uuden kontekstin ja intensiteetin.

– Nyt, kun tätä ajankohtaista näkymää Suomessa katsoo, esimerkiksi se on kummallinen ilmiö, mistä sellainenkin symboliikka kuin Ku Klux Klan hypähtää suomalaiseen tekemiseen. [Tässä tutkimuksessa] voisi yrittää ymmärtää, mistä tuollaiset linkitykset syntyvät ja miksi ne ovat niin sitkeitä ja pysyviä.

Tavoitteena "dialogiprojekti"

Kyseessä ei ole tarkkailuprojekti, jossa tarkkailtaisiin vain sitä, mitä suomalaiset Suomi24:ssä tekevät, Ruckenstein tähdentää. Tavoitteena on pikemminkin dialogiprojekti.

– Tarkoituksemme on saada ymmärrystä siitä, miten asiat kehittyvät ja miksi niistä keskustellaan niin kuin keskustellaan.

Tutkimusaineisto on suuri, kymmeniä miljoonia viestejä. Miltä tuntuu analysoida sellaista aineistoa?

– Tämä on valtava oppimiskokemus, Ruckenstein vastaa kysymykseen.

– Olen taustaltani humanisti–yhteiskuntatieteilijä. Minä katson suurella innolla sitä, että sille [aineistolle] voi oikeasti tehdä jotain data-analyysin keinoin.