Kanske var det Fredrik Reinfeldts "öppna era hjärtan"-tal som blev startpunkten för den politiska era som kan sammanfattas under devisen "Moral - för dig som inte orkar regera". Hursomhelst har Reinfeldt fått efterföljare.

Barnakuten i Huddinge utanför Stockholm måste numera avvisa barn med mindre akuta åkommor, nattetid. Boven är brist på specialistsjuksköterskor.

Apropå detta sa landstingsrådet Ella Bohlin (KD) i fredags: "Jag är bekymrad, men vill nu vädja till de sjuksköterskor som slutat att komma tillbaka till sjukvården." (SvD)

Va? Människor som har lämnat sjukvården på grund av vidrig arbetsmiljö, låg lön eller för att de vill bli keramiker i Visby ska alltså lägga om sina liv och återvända till sjukvården - för Ella Bohlins skull?

Ingen politiker skulle väl vädja till montörer, eller något annat skrå med hår på bröstet, att återvända till offentlig sektor av godhet.

Ella Bohlin är som politiker dessutom sjuksköterskornas arbetsgivare. Och specialistsjuksköterskor har vanskötts av landstingen i evigheter. Det här handlar inte om en plötslig kris utan om ett kroniskt krisläge som börjar likna ett haveri.

Ella Bohlins vädjan borde läsas: "Oj, vi har visst målat in oss i ett hörn. Dags att ta fram näsduken!"

Samma dag som Bohlin intervjuades, talade TT med migrationsminister Morgan Johansson om flyktingkrisen. Enbart i september kom 4 700 ensamkommande barn, fler än man trodde skulle komma under hela året.

"Nu handlar det om", sa ministern, "att vädja till svenska folket om att ställa upp som familjehem."

Hm. De som med värme välkomnar flyktingbarn i familjen är förstås beundransvärda. Rent mänskligt kan man hoppas att några som har varit på vippen att ställa upp får en puff av Johansson i "rätt" riktning.

Men vi talar likväl om ett väldigt åtagande. Man ska ha plats, tid och ork. Det är inte ett steg man bör ta av akut samvetsstress. Och en hållbar migrationspolitik kan definitivt inte bygga på vädjanden.

Det mest udda moralutspelet stod Stefan Löfven för i söndagens DN. Han sa att han är "väldigt besviken" på företag som tar 60 000 i månaden för utslussningslägenheter till ensamkommande. Han undrade hur de kan se sig i spegeln och talade om vikten av samhällsmoral.

Ja, jösses, 60 000 låter hutlöst. Men, som statsvetaren Anders Sundell skrev på Twitter: "Som medborgare får man känna sig besviken och frustrerad. Som minister, särskilt statsminister, förväntas man göra något åt saken i stället."

Vad kan vi vänta oss i framtiden av vårt bönfallande kabinett? Ska finansminister Magdalena Andersson avvärja bostadskraschen genom att be oss bjuda miljoner på städskrubbar? Kommer människor uppmanas att kräla patriotiskt till jobbet med benbrott för att hålla nere sjukskrivningkostnaderna? Bör vapenföra medborgare redan nu klippa till sina uniformer i väntan på att försvarsminister Hultqvist skickar ett vädjande brev med nål och tråd?

Visst har Stefan Löfven helt rätt i att det måste finnas en samhällsmoral. Men den är inget substitut för handlingskraftig politik. Tvärtom mår dessa båda storheter bäst tillsammans.

Läs också:

Antirasism kan inte ersätta riktig politik



Följ Expressen Ledare på Facebook för tips om fler ledare och krönikor.