Vi talar ofta om vikten av att Sverige ska konkurrera genom att vara en kunskapsnation. Med tanke på situationen är det dock en vision vars grund snarare går att finna i fantasin än i empirin. I de senaste internationella kunskapsmätningarna framkom visserligen att de svenska elevernas resultat inte längre fortsätter sjunka, men om man studerar undersökningarna närmare framträder en bild av ett skolsystem med fortsatt stora problem. Pisa-mätningen visade exempelvis att svenska elever endast presterade på nivån för OECD:s genomsnitt. Därtill har elevernas familjebakgrund fått ökad betydelse och skillnaden i resultat mellan elever utifrån migrationsbakgrund är större i Sverige än i OECD.¹ Samtidigt står vi inför en historiskt stor lärarbrist, där flera tiotusentals lärare kommer att saknas inom några år.