Över 300 000 människor har i år kommit till Europa den riskfyllda vägen över Medelhavet, över 2 600 har rapporterats döda eller försvunna enligt UNHCR.

I dag bidrar 15 europeiska länder i Operation Triton med att undsätta dessa. Triton och dess föregångare Mare Nostrum har hedervärt räddat många människoliv, men också fått den tragiska baksidan att antalet dödsfall mångdubblats.

Detta fick mig att skriva på Twitter om att man bör bogsera tillbaka båtarna där de kom ifrån och stärka EU:s gräns, förslag som väckt debatt. Lösningarna är kontroversiella, men kan i kombination med andra åtgärder få stopp på dödsfallen och fortfarande hjälpa flyktingar.

Såväl KD som KDU har tagit avstånd från mina förslag men ett fåtal har valt att förstå och erkänna dagens situations tragiska baksida.

Den världsledande utvecklingsekonomen Paul Collier har också riktat kritik. I The Spectator tidigare i augusti skrev han att det är djupt omoraliskt med dagens policy som uppmuntrar människor att betala tusentals dollar till skurkar för en plats på en båt för att få en särskild möjlighet att komma in i Europa.

Det lockar ut människor på dödsresor och är omoraliskt mot de flyktingar som inte vill eller kan göra samma sak. Vi sänder ofrivilligt ut signalen att vägen till Europa är att ha turen att bli upplockad av europeisk kustbevakning innan man drunknar, svälter eller kvävs till döds.

LÄS MER: Cynisk debatt medan människor dör.

LÄS MER: Omänskligt att skicka tillbaka båtarna.

De stora strömmarna av människor får, utöver de tragiska konsekvenserna på Medelhavet, också andra svåra följder. Makedonien utlyste för en dryg vecka sedan undantagstillstånd. Senegal brottas med avfolkning i fattiga områden när tusentals människor lämnar landet för en plats på en smugglarbåt.

Människor i Västafrika drabbas när män ur medelklassen överger sina familjer för att söka en bättre ekonomisk framtid i Europa.

Detta visar på delar av problemen med den ena av de möjliga lösningarna: helt öppna gränser. De europeiska välfärdsstaterna hade kraschat, utvecklingsländer hade till stor del tömts på akademiker och medelklass, mottagarländerna hade fått enorma integrationsproblem med starka sociala spänningar som följder, och så vidare.

Vi behöver alltså ha en reglerad migration till Europa, men samtidigt också upprätthålla skyldigheten att hjälpa människor i akut nöd.

Vid en av EU:s gränser ligger Ungern där tusentals människor dagligen illegalt passerar gränsen, ytterst få av dessa har som mål att stanna där utan vill vidare mot länder som Tyskland, Storbritannien och Sverige.

Ungerska myndigheter försöker förtvivlat få en överblick över situationen och se till att människor passerar kontroller. Då detta visat sig omöjligt har man börjat ett stängselbygge för att se till att människor använder sig av de legala kanaler som finns för att söka asyl och komma in landet.

Ungern är ett land som ofta lämnar mycket att önska vad gäller demokrati och solidaritet men har på egen bekostnad här försatts i en orimlig situation som EU:s gränsvakt.

För lösningen måste vara kontrollerade gränser. Båtar med utsatta flyktingar och migranter ska räddas och undsättas, men snarare hjälpas tillbaka till en säker hamn vid den kust de lagt ut ifrån.

Människor ska kunna komma till Europa för att få skydd, men inte genom att passera gränser illegalt. I den akuta flyktingsituationen i världen behöver vi i EU hjälpa de mest utsatta som är i akut behov av hjälp.

Vi bör då snarare öka våra flyktingkvoter, öppna för humanitära visum, öppna för arbets- och försörjningsmöjligheter i flyktinglägren och liknande - än att uppmuntra riskfyllda illegala vägar in i Europa. Även om det bär emot känslomässigt.

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten/skribenterna för.