Sverige är ett av världens mest sekulariserade länder. Svenskar är inte särskilt religiösa: svenskar tror sällan på metafysiska väsen, har dålig kännedom om religiösa dogmer och trossystem och tycks ha ytterst svårt att förstå en religiös världsbild. Det gör oss dåligt rustade i mötet med människor som är religiösa. Hur ska vi bemöta deras förväntningar och krav på särbehandling och speciella förmåner? Hur ska vi förstå deras bevekelsegrunder och argument? Konfliktytorna mellan det sekulära Sverige och religiösa gruppers önskemål är väl synliga – det handlar bland annat om krav på könsseparatism i olika sammanhang, dispens för religiöst motiverad klädsel på arbetsplatser, krav på specialkost, diskussioner om månggifte, barnäktenskap och könsstympning. Det svenska samhällets handfallenhet inför dessa religiöst motiverade problem är slående.