I helgen riktade tunga aktörer inom civilsamhället i ett debattinlägg en uppmaning till politiker inför valrörelsen under rubriken ”Hatet vinner terräng – nu måste politikerna besinna sig”. Ärkebiskop Antje Jackelén, generalsekreterarna för Svenska Röda korset och Rädda barnen, och några ytterligare organisationer, uttrycker tillsammans oro för att den offentliga samtalstonen hårdnat och efterlyser en respektfull dialog (DN debatt 27/5).

Ärkebiskopen och de andra skribenterna uppger att de vill bidra till tillit människor emellan. Samtidigt tecknar de en mörk bild av oss som diskuterat och problematiserat migrations- och integrationspolitiken i Sverige. Deras text leder tankarna till Matteusevangeliet: det är lättare att se flisan i en broders öga än bjälken i sitt eget.

Debattörerna hävdar att om man ställer grupper mot varandra frammanas bristande tilltro till de sociala välfärdssystemen och kollektiv rädsla skapas. Utan exempel eller siffror påstår avsändarna svepande att: "Den organiserade intoleransen vinner terräng. Destruktiva krafter i samhället eldar på brasan av misstänksamhet och hat".

Uppenbarligen anser Svenska kyrkan, Röda korset och Rädda barnen att Sverige inte lider brist på bland annat lärare, socialsekreterare och vårdplatser. Jesus lär ha utfodrat en folkmassa på flera tusen personer med fem kornbröd och två fiskar. Tyvärr talar lite för att kommuner och landsting kan förlita sig på liknande mirakel när demografiska trycket på välfärden oundvikligen hårdnar.

Sveriges befolkning ökar nu snabbt med högt barnafödande, en åldrande befolkning som lever längre och fortsatt anhöriginvandring. Om man vill motverka polarisering och radikalisering borde man fundera över konsekvenserna när konkurrens uppstår om basala samhällsfunktioner. Det är framförallt samhällets mest utsatta som betalar priset när skyddsnäten överansträngs.

Ärkebiskopen och de övriga avsändarna garanterar i sin text att de värnar alla människors lika värde och medmänsklighet. Att utmåla sina egna uppfattningar som de enda möjliga för humanister innebär emellertid att det motsatta framstår som inhumant. Det är en sofistikerad härskarteknik som kan skapa olust hos meningsmotståndare och få dem att skämmas för sina åsikter. De flesta vill socialt uppfattas som hyggliga personer som vill sina medmänniskor väl.

Den norska socialpsykologen Berit Ås har utvecklat en vida spridd teori om härskartekniker. Förenklat handlar det om hur individer eller grupper via olika former av social manipulation behåller en högre position gentemot andra. En av dessa härskartekniker är just att belasta andra med skuld och skam.

Margaret Thatcher, Storbritanniens första kvinnliga premiärminister, konstaterade att när antagonister försökte såra henne personligen var det tecken på att deras politiska argument var på upphällning. Att på lösa grunder insinuera att oliktänkande saknar empati, drivs av hat, rasism, intolerans och inte ställer upp på alla människors lika värde bidrar knappast till ett konstruktivt och intellektuellt debattklimat denna valrörelse. En princip att slå vakt om, i alla ideologiska läger, borde vara att man angriper motståndarens politiska argument istället för deras moral.