Det har bara gått tre år sedan terrordåden i Oslo och på Utöya. Det är det största terrordådet i Nordens historia. Ändå rycks det på axlarna åt hotet från fascism.

77 dödades på en dag. I terroristens manifest gavs svaren till motivet bakom attacken. Socialdemokratin stod för allt han hatade: antirasism, feminism och socialism. Han såg Arbeiderpartiet som sitt starkaste motstånd. För att stoppa rekryteringen av en ny generation socialdemokrater attackerade han AUF:s sommarläger på Utöya.

När det stod klart att terroristen var en blond kristen fascist och inte muslim ville Reinfeldt inte kalla honom för terrorist utan en ensam galning. På DN:s ledarsida (22/7 2013) jämfördes terrordådet på Utöya med en naturkatastrof.

Att avpolitisera terrordådet är att ta ifrån dem som mördades en del av deras väsen. Det är farligt, det gör oss mindre benägna att förstå den tid vi lever i.

Sedan terrordåden den 22 juli 2011 har fascismen växt sig starkare. I Norge sitter Fremskrittspartiet i regeringen. I Sverige har Sverigedemokraterna runt 10 procent i opinionen. I Europaparlamentsvalet gick de fascistiska partierna fram ordentligt.

I Kärrtorp gick Svenska Motståndsrörelsen till attack mot en fredlig antirasistisk demonstration. Trots att polisen kände till hotbilden valde den att bara skicka dit sju poliser. Som tur är dog ingen den dagen.

På den internationella kvinnodagen försökte medlemmar i Svenskarnas parti mörda deltagare i en feministisk demonstration. Efter den händelsen beskrev polisen attacken som ett bunkaslagsmål. Vittnen hördes först flera dagar efter attacken vilket ledde till att gärningsmännen kunde hålla sig undan.

En av lärdomarna från 22 juli var att terroristen hade kunnat stoppas. Den norska säkerhetspolisen fick in tips som de aldrig gått vidare med. Terroristen stämde inte överens med deras bild av en terrorist: han var inte muslim.

I den svenska regeringens rapport om våldsbejakande extremism finns inte ens Counterjihad-rörelsen, den miljö som den norska terroristen tillhörde, med i beskrivningen av extrema miljöer. SÄPO benämner inte nazismen som en politisk rörelse utan som en ungdomsproteströrelse.

Från höger relativiseras hotet från fascismen genom att dogmatiskt upprepa att extremvänster är lika illa. Detta trots att vi vet att det mellan 1999 och 2009 begicks 14 politiska mord i Sverige. 14 av dem utfördes av nazister. 0 utfördes av vänsterextremister.

Regeringen, polisen och SÄPO måste ta hotet från den växande fascismen på allvar och normaliseringen av fascismen måste upphöra. Annars kan det stå oss dyrt.