Naišli smo tekst Velimira Bujanca iz svibnja 1996. godine, objavljen u glasilu Hrvatskog oslobodilačkog pokreta, u kojemu je oštro napao tadašnjeg predsjednika Franju Tuđmana zbog njegove ideje o svenacionalnoj pomirbi Hrvata koja je trebala uključiti i povratak posmrtnih ostataka Vladka Mačeka, Josipa Broza i Ante Pavelića

Velimir Bujanec, urednik emisije “Bujica” na Osječkoj televiziji i korifej ultradesnog novinarstva u Hrvatskoj, u mladim je danima, devedesetih godina prošloga stoljeća, pisao mahom za tabloide poput Slobodnog tjednika, Panorame, Imperijala (čiji je bio i glavni urednik), a sredinom 1990-ih objavljivao je tekstove i u Nezavisnoj Državi Hrvatskoj, glasilu Hrvatskog oslobodilačkog pokreta (HOP), političke organizacije koju je 1956. godine u Argentini utemeljio Ante Pavelić sa suradnicima.

Nabasali smo na primjerak broja tog glasila iz svibnja 1996. godine u kojemu je Bujanec objavio tekst pod naslovom “Opet nas hoće prevariti”. Iz sadašnje perspektive, tekst je znakovit jer je Bujanec tada, prije točno 22 godine, u njemu napao prvog hrvatskog predsjednika Franju Tuđmana zbog njegove, nikad ostvarene ideje o svenacionalnoj pomirbi Hrvata.

‘Trik za manipuliranje zbunjenog hrvatskog naroda’

U spomenutom tekstu s nadnaslovom “Vratio se Maček, Jugoslaveni žele Broza, a što je s poglavnikom?” Bujanec, tada 22-godišnji student politologije i pročelnik za promičbu HOP-a, upustio se u pisani obračun s Tuđmanovom idejom svehrvatske pomirbe, ne stoga što je uočio da je ona – pokazalo je vrijeme – gotovo neizvediva, već stoga što je smatrao da nema razloga da se posmrtni ostaci poglavnika Pavelića miješaju s posmrtnim ostacima Vladka Mačeka, a posebno Josipa Broza. U Tuđmanovom prilično maglovitom naumu Bujanec je, kako sam piše, razotkrio “trik kojim se želi dodatno izmanipulirati zbunjeni hrvatski narod”.

Pa da bi razbistrio tu kolektivnu narodnu zbunjenost, mladi Bujanec već u samom uvodu konstatira kako “naš gospodin predsjednik u posljednje vrijeme često svojim izjavama izaziva zgražanje hrvatske javnosti i time luči kontraučinak kod svojih potencijalnih birača, s čime sigurno nisu zadovoljni njegovi podanici, ali jesu savjetnici, koji od svega imaju isključivo osobne koristi, a tek nakon toga neke druge. Da ga zbog raznih interesa obasipaju savjetima koji bi mogli imati pogubne posljedice za cijeli hrvatski narod, osvjedočili smo se i njegovim najnovijim prijedlogom o tzv. “pomirbi” i navodnom povratku posmrtnih ostataka Mačeka, Broza i Poglavnika u Hrvatsku.”

Tuđmana vidio kao ‘Brozovog štićenika’

Tuđman je onomad doista petljao s tom idejom, no Bujanec nije pojasnio kakvo je to “zgražanje” Tuđman izazivao u hrvatskoj javnosti, tim više što je te 1996. godine, nakon ‘Oluje’ i oslobađanja Knina bio apsolutno nedodirljiv. Uostalom, na predsjedničkim izborima sljedeće godine uvjerljivo je pobijedio već u prvom krugu dobivši 61 posto odnosno 1,3 milijuna glasova koje mu svakako nije udijelio “zgroženi” ili “zbunjeni” narod. Inače je poslovična boljka ovdašnjih gromoglasnih desničara da svoje ideje i utvare prikazuju kao kolektivne i da mesijanski govore u ime cijelog korpusa.

Bujanec je u tekstu zaključio da je Tuđman svoju epsku ideju nacionalne pomirbe zapravo iznio iz posve prozaičnih razloga – radi predizborne kampanje HDZ-a za lokalne izbore u Zagrebu te one za Županijski dom tada još dvodomnog Sabora.

Bujanca je Tuđmanova nikad zaživljena ideja ponajviše zasmetala zbog mogućeg povratka posmrtnih ostataka Josipa Broza u Hrvatsku.

“Ovaj posljednji (Broz) svakako u Hrvatsku ne spada”, pisao je dodavši da su “danas u Hrvatskoj na vlasti njegovi učenici i njegovi štićenici” pri čemu je, bit će, aludirao i na samog Tuđmana.

Maček i Broz – stoj! Pavelić – naprijed!

Osim Broza, ni Maček, nasljednik Stjepana Radića i posljednji vođa HSS-a prije obnove te stranke 1991. godine, nije udovoljavao Bujanečevim kriterijima za povratak posmrtnih ostataka. Bujancu je Maček povijesno i ideološki smetao zbog činjenice da je bio “jugoslavenski ministar”, najprije nakon pakta Cvetković-Maček iz 1939. godine (koji je iznjedrio Banovinu Hrvatsku), a zatim i nakon puča 27. ožujka 1941. kada je bio potpredsjednik u vladi generala Dušana Simovića. Za Bujanca je, u tom polemiziranju s Tuđmanovom idejom 1996. godine, jedino Pavelić zaslužio da mu posmrtni ostaci budu vraćeni u Hrvatsku.

Da stvar bude bolja, upravo u vrijeme kada je Bujančev tekst bio objavljen, u svibnju 1996. godine Mačekovi posmrtni ostaci (umro je u Washingtonu 1964. godine) dovezeni su u Hrvatsku te pokopani na zagrebačkom Mirogoju.

Bujanec zgrožen idejom pomirbe, Tuđman outfitom HOS-a

Valja znati i kontekst priče unutar kojeg je Bujanec onomad tako oštro napao Tuđmanovu ideju, a njega samog prakitički nazvao Titovim “štićenikom”. Još od početka Domovinskog rata Tuđman je bio u zavadi s tvrdom desnicom koju je tada predstavljao danas gotovo pometeni HSP, a zbog Hrvatskih obrambenih snaga (HOS) odnosno njihove ikonografije – crnih uniformi i pozdrava “Za dom spremni”. Tuđman je tvrdio da zbog toga Hrvatska ima podosta međunarodnih nevolja.

Gostujući 1992. godine u talk-showu Romana Bolkovića ‘2 u 9’ na tadašnjoj Otvorenoj televiziji (OTV) Tuđman se osvrnuo na pripadnike HOS-a i simbole na njihovim uniformama.

“Ja znam da je među tim mladićima bilo hrvatskih fanatika i hrvatskih ljudi koji su imali hrvatske ideale. Začuđujuće je da nasjedaju onima koji im oblače crne košulje i fašističke oznake iz izgubljenog Drugog svjetskog rata. Što bi bilo od Njemačke da se nastavila na crnokošuljaškim ili smeđokošuljaškim tradicijama. To je bila jedna od glavnih smetnji za međunarodno priznanje Hrvatske”, kazao je tada Tuđman.

NA PLENKOVIĆEVOM DOMJENKU BIO I BUJANEC: Pogledajte tko je sve došao na prijem u Banske dvore

Danas hvali Tuđmana jer je ‘riješio srpsko pitanje’

Danas, pak, s donekle stečenom zrelošću, Bujanec o Tuđmanu govori sasvim drugačijim tonom negoli onda. U prosincu 2016. je, primjerice, u svojoj emisiji pustio dio Tuđmanovog govora iz 1996. godine, a uz snimku iste na Facebooku je napisao: “Pravi državnici su oni čije riječi imaju snagu i 17 godina nakon njihove smrti. Dr. Franjo Tuđman uspješno je riješio srpsko pitanje u Hrvatskoj, ali nas je upozorio i na onih 20 posto – Jugoslavena i ostalih – koji će uvijek biti protiv Hrvatske države. Njegovo nas upozorenje obvezuje: i mi danas moramo započeti s rješavanjem nekih pitanja…”

Kada je uoči Božića 2016. godine predsjednica Republike i Bujančeva prijateljica Kolinda Grabar-Kitarović u jednom intervjuu najavila da Hrvatska “kupuje borbenu eksadrilu”, Bujanec je, također na Facebooku, njezine riječi popratio komentarom: “Ovako bi im odgovorio i Tuđman”.

Kada je, pak, 23. ožujka ove godine u svojoj emisiji telefonski razgovarao sa studenticom prava Nerom Tuđman, unukom Franje Tuđmana, koja je tih dana ogorčena odlukom šefa HDZ-a i predsjednika Vlade Andreja Plenkovića da ratificira Istanbulsku konvenciju, napustila HDZ, Bujanec je njezinog djeda opisao biranim riječima.

“Da je Vaš djed poživio, bismo li imali sve ove probleme, uključujući i ratifikaciju Istanbulske konvencije, ali i mnoge druge gdje nas zapravo žele odnaroditi, retuđmanizuirati i rastočiti Hrvatsku za koju se on tako hrabro borio”, kazao je.