Harabinove obscénnosti

Harabin brýzgal na kresťanov, ktorí celý život držali kresťanskú líniu, a brýzga na nich i teraz. Jeho vyjadrenia sú dnes pokryteckejšie a tupšie ako v minulosti. Už toho bolo dosť.

Sú oplzlosti v zmysle fyzickom a sú oplzlosti v zmysle duchovnom. Oplzlosťou v tom druhom zmysle je úplne zvrátené podávanie skutočnosti, jej nahradenie lžou. Samotné vydávanie lži za pravdu však ešte nie je automaticky oplzlým.

Klamať sa dá aj rafinovane, lož sa dá upliesť z množstva logických pascí, dá sa namiešať aj z čriepkov pravdy pomiešaných s nepravdami a nemusí byť ľahko odhaliteľná.

Atribútom oplzlej lži, podobne ako v prípade fyzického oplzlého gesta, je úplná otvorenosť. Nič sa neskrýva, naopak, necháva sa otvorene rozpoznať, každý, kto trochu vládne rozumom a pamäťou, je schopný odhaliť ju za sekundu. Oplzlá lož sa spolieha, že jej adresát je napriek jej zjavnosti vnútorne disponovaný prijať ju.

Komunisti zavraždili v Európe od Uralu na západ desaťtisíce kňazov a milióny veriacich kresťanov. Od Harabina sme nikdy slovko ľútosti nad jeho straníckou podporou tejto vražednej protikresťanskej ideológie nepočuli. Zdieľať

Oplzlosťou v duchovnom zmysle bol protimikloškovský článok Štefana Harabina na Postoji. Dal by sa nazvať aj „Súd svätého Harabina nad posledným zločincom Mikloškom“. Poďme tú lož analyzovať.

Harabinova „bázeň pred Bohom a Cirkvou“

Harabin píše: „Pochádzam z rodiny, v ktorej je veľká úcta k Bohu a požehnal ju duchovnými plodmi vrátane sviatosti kňazstva. Bázeň pred Bohom nám bola vštepovaná od detstva. Už od detstva mi rodičia hovorili, aby som bol obozretný pred tým, čo počúvam na Cirkev, pretože veľa zla ide od ľudí, čo ju nenávidia len preto, že je zrkadlom ich hriešnosti.“

Tu Harabin predsa len používa akési maskovanie a klame nepriamo. Zamlčiava to podstatné, a síce, že to „vštepovanie“ bolo v Harabinovom prípade neúspešné. Ak by bolo úspešné, nevstúpil by do komunistickej strany, ktorej ideológia bola založená na popieraní existencie Boha a na fyzickej i duchovnej likvidácii kresťanských cirkví. Komunisti zavraždili v Európe od Uralu na západ desaťtisíce kňazov a milióny veriacich kresťanov. Od Harabina sme nikdy slovko ľútosti nad jeho straníckou podporou tejto vražednej protikresťanskej ideológie nepočuli.

Ten, kto dve desaťročia kresťanstvo a Cirkev bránil, protestoval proti jej prenasledovaniu a v tomto zápase (aj nad Harabinom) zvíťazil, bol Mikloško. Ale o bázni pred Bohom káže Harabin Mikloškovi. Oplzlosť.

Za Mečiara museli otvoreným listom brániť prezidenta Kováča pred Mečiarom traja najvýznamnejší predstavitelia Katolíckej cirkvi, arcibiskupi Sokol a Tkáč, a predseda KBS Baláž. Ale pre Harabina je Mečiar najlepší premiér. Kde ostala Harabinova bázeň pred Bohom a Cirkvou? Zdieľať

To, že vštepovanie bázne pred Bohom a Cirkvou Harabinovi nebolo práve úspešné, sa ukázalo i po páde komunizmu. Pred pár dňami označil Harabin za najlepšieho slovenského premiéra Mečiara. Za premiéra Mečiara zosnovala tajná služba provokáciu voči banskobystrickému biskupovi Rudolfovi Balážovi, keď mu cez svojho príslušníka podsunula možnosť predaja obrazu „Klaňanie troch kráľov“, čo umožnilo potom škandalizovať biskupa. Za premiéra Mečiara mečiarovský denník Slovenská republika publikoval proti Balážovi falošné obvinenie, že je slobodomurár. Za premiéra Mečiara museli otvoreným listom brániť prezidenta Kováča pred Mečiarom traja vtedajší najvýznamnejší predstavitelia Katolíckej cirkvi, arcibiskupi Sokol a Tkáč, a predseda Konferencie biskupov Slovenska Baláž. Ale pre Harabina je Mečiar najlepší premiér. Kde ostala Harabinova bázeň pred Bohom a Cirkvou?

Mikloško bol i za Mečiara v tomto zápase na strane Cirkvi. Ale opäť o bázni káže Harabin Mikloškovi. Opäť oplzlosť.

Keď už to hraničí so zneuctením preliatej krvi nenarodených

Harabin píše Mikloškovi: „Zmyslom Vašich otázok bolo Harabina očierniť, pretože Harabin sa prihlásil k ochrane života, hlási sa k dedičstvu otcov, hlási sa k sebavedomému obhajovaniu záujmov Slovenska v Európskej únii. Vážený pán Mikloško, mali ste možnosť svoju politickú kariéru postaviť na rovnakých atribútoch a neurobili ste to.“

Tu už Harabinova obscénnosť dosahuje vrchol. To Mikloško sa v živote neprihlásil k ochrane života?!?

V roku 1986 Harabinovi komunisti ešte viac zliberalizovali potratový zákon, ktorý schválili už v roku 1957. Dovtedy žiadateľky o potrat predstupovali pred komisiu, zmena rušila komisie a urobila tak potrat fakticky dostupným na požiadanie. Mikloško v tajnej cirkvi spoluorganizoval petíciu proti zákonu a bol to on, kto odoslal podpisy predsedovi SNR Šalgovičovi. Harabin vtedy ticho sedel v komunistickej strane a ako taký automaticky z titulu členstva podporoval ďalší útok na nenarodených.

Harabin o ochranu nenarodených v živote nezavadil a Mečiara, ktorý by nebol váhal utopiť deti s Downovým syndrómom v krvi, len aby padla vláda, Harabin doteraz adoruje. A súdi Mikloška. Boha sa nebojí? Zdieľať

Mikloškovo KDH sa pokúsilo potratový zákon Harabinových komunistov zrušiť v roku 1992 a potom v roku 2001, keď to v predsedníctve KDH inicioval sám Mikloško. Spomínam si na to aj preto, lebo ma požiadal o sformulovanie zmeny príslušného článku slovenskej ústavy. V rámci rokovania o širšej zmene slovenskej ústavy návrh KDH predniesla poslankyňa Záborská.

Treba sa zmieniť ešte o jednom zápase o nenarodených. V roku 2003 sa pokúsila vládna strana ANO Pavla Ruska presadiť zákon o legálnosti potratu poškodených plodov až do šiesteho mesiaca. Týkal sa teda aj detí s Downovým syndrómom, ktoré sú schopné prežiť šťastný a spokojný život. Mikloškovo KDH, ktoré bolo tiež členom vládnej koalície, vtedy povedalo, že ak tento zákon nadobudne účinnosť, tak vláda končí. Mečiarovo HZDS v nádeji na pád vlády zahlasovalo za zákon.

Bol to Mikloško, ktorý trval na tom, že v zápase za výhradu vo svedomí, ktorá zabezpečovala napríklad právo lekárov a zdravotného personálu odmietnuť účasť na potrate, musí ísť KDH až do vystúpenia z vlády.

Harabin o ochranu nenarodených v živote nezavadil a Mečiara, ktorý by nebol váhal utopiť downov v krvi, len aby padla vláda, Harabin doteraz adoruje. A súdi Mikloška. Oplzlosť. Ozaj, Boha sa nebojí?

Štefan Harabin v debate s Robertom Ficom a Robertom Kaliňákom počas prvej Ficovej vlády, kde pôsobil ako minister spravodlivosti za HZDS. Foto: TASR/AP

Inzercia

Harabinovo „sebavedomé obhajovanie záujmov Slovenska v EÚ“

Minister spravodlivosti Harabin ako člen vlády podporil Lisabonskú zmluvu, ktorou členské štáty prichádzali o svoje kompetencie. To bol ten záujem Slovenska? Súčasťou zmluvy bola i tzv. Charta práv, ktorú si budú súdy vo veciach týkajúcich sa rodiny vykladať, ako budú chcieť. A už sa to deje.

Revolúcia, ktorá ide proti rodine a manželstvu, prebieha salámovou metódou. Pred polrokom Súdny dvor EÚ rozhodol v kauze „Coman“, že pojem „manželský partner“ sa vo veciach týkajúcich sa povolenia pobytu v členskom štáte vzťahuje i na „manžela“ rovnakého pohlavia, a to i v takom členskom štáte, v tomto prípade v Rumunsku, ktorý manželstvo osôb rovnakého pohlavia nepozná. Pointa je v tom, že súd tak rozhodol na návrh generálneho zástupcu Watheleta, ktorý sa v odôvodnení odvolával okrem iného na Chartu práv EÚ. Ďalšie koliesko salámy je odrezané.

Podporovateľ Charty a Lisabonskej zmluvy tu hovorí, že on je ten, ktorý sa hlásil k obhajovaniu záujmov Slovenska v EÚ, a že Mikloško je ten, ktorý sa k tomu nehlásil. Takto sa správajú podvodníci. Zdieľať

Ale to, že takto súdy budú rozhodovať, niekdajšie Mikloškovo KDH rozpoznalo už pred mnohými rokmi. Len právnický gigant Harabin to zrejme nevedel, keď pred desiatimi rokmi Chartu podporil. Dnes chce bojovať proti LGBT.

Mikloško hlasoval proti Lisabonskej zmluve v roku 2008 a Mikloško v roku 2002 ako člen KDH navrhoval a hlasoval za Deklaráciu o zvrchovanosti členských krajín EÚ v kultúrno-etických otázkach, aby nám Únia nevnucovala LGBT ideológiu.

A podporovateľ Charty a Lisabonskej zmluvy tu hovorí, že on je ten, ktorý sa hlásil k sebavedomému obhajovaniu záujmov Slovenska v Európskej únii, a že Mikloško je ten, ktorý sa k tomu nehlásil. Takto sa správajú podvodníci. Je to oplzlosť.

„Národniar“ sediaci na hlavniach sovietskych tankov

Komunista, ktorého strana myšlienku samostatnosti zakazovala pod hrozbou väzenia, tu dnes nazýva čechoslovakistom politika, ktorý tému samostatnosti urobil legálnou. Oplzlosť. Zdieľať

Harabin označuje Mikloška za čechoslovakistu, lebo v roku 1992 nehlasoval za samostatnosť Slovenska. Tak porovnajme Harabina s Mikloškom. Pripomeňme si, čo by sa stalo človeku, ktorý by verejne požadoval samostatnosť Slovenska pred Novembrom 1989. Nuž, zavreli by ho do väzenia, lebo v Československu za vlády Harabinových komunistov to bol trestný čin. Slovenské symboly ako znak a zástava boli komunistami považované za symboly „klérofašistickej“ vojnovej Slovenskej republiky. Člen komunistickej strany bol čechoslovakistom z titulu členstva v strane. A z titulu člena strany automaticky tvrdil, že okupácia Československa armádami Varšavskej zmluvy v roku 1968 bola „bratská pomoc“. Na hlavniach sovietskych tankov sedeli a Harabin medzi nimi.

Vďaka ľuďom ako Mikloško sa hneď po roku 1989 stala téma slovenskej samostatnosti legitímnou politickou témou, čo sa potvrdilo ešte za trvania federácie schválením zákona o referende, ktorým sa mohla samostatnosť schváliť.

Po rokoch vidíme, že komunista, ktorého strana myšlienku samostatnosti zakazovala pod hrozbou väzenia, tu dnes nazýva čechoslovakistom politika, ktorý tému samostatnosti urobil legálnou. Oplzlosť.

Ako sa Harabin stal ctiteľom pápežov

Harabin píše Mikloškovi: „Tou nechutnou, pyšnou rebéliou, ktorú ste na Slovensku organizovali v kauze Bezáka proti Svätému Otcovi, ste len dokreslili obraz, že nemáte posvätnú bázeň ani pred tým Najvyšším.“

Už sme spomínali, že skutočná rebélia voči Najvyššiemu, ktorou bola Harabinova bývalá ideológia vraždiaca kňazov a veriacich po miliónoch, Harabinovi nikdy nestála za zmienku. Zato keď sa niekto zmieni o tom, že na arcibiskupa chodia do Vatikánu udania, ktoré nie sú pravdivé, tak to je škandál, škandál...

Niekto by mu mal vysvetliť, že katolícka cirkev nie je totalitná organizácia a o správe cirkevných vecí Svätou stolicou sa v dvetisícročných dejinách cirkvi nezriedka diskutovalo. Na tom princípe nič nemení to, ako sa arcibiskup Bezák správal. A Harabin by mohol v rámci úcty k pápežom vysvetliť, ako sa pozerá napríklad na Pia XII., ktorý v Dekréte proti komunizmu schválil exkomunikáciu katolíkov vyznávajúcich doktrínu komunizmu. Že či súhlasí.

Aj toho Harabinovho rúhania už bolo dosť

Obrátený Pavol nevyhlásil, že on je teraz ten pravý kresťan a tí dovtedajší sú nepraví. Naopak, záležalo mu na tom, aby dovtedajších kresťanov presvedčil, že sa obrátil. Harabinove vyjadrenia sú dnes ale pokryteckejšie a tupšie ako v minulosti. Zdieľať

Harabin spomína Pána Ježiša, ktorý sa obklopil vrahom Pavlom, prostitútkou Magdalénou, zlodejom Matúšom. Nevedno, prečo ich spomína, ale žiada sa povedať, že všetci traja boli hriešnikmi obrátenými. Obrátený Pavol nevyhlásil, že on je teraz ten pravý kresťan a tí dovtedajší sú nepraví. Naopak, záležalo mu na tom, aby dovtedajších kresťanov presvedčil, že sa obrátil.

Tento Harabin brýzgal na kresťanov, ktorí celý život držali kresťanskú líniu, a brýzga na nich i teraz. Jeho vyjadrenia sú dnes pokryteckejšie a tupšie ako v minulosti. Už toho rúhania azda bolo dosť.

Nemýľme sa! Ide viac ako o jedny voľby

Sám Harabin by nebol problém, problémom by ani nebolo to, že ho volí nemálo starých komunistov. Problémom je to, že ho chce voliť časť katolíkov, ktorých opakovane priťahuje typ pseudokonzervatívnej postkomunistickej politiky, ktorá vždy neomylne viedla Slovensko do ťažkých kríz. Bol to prípad Mečiara, Fica a je to i prípad Harabina.

Jedno mali všetci spoločné. Nenávideli Mikloška a útočili naňho. Mikloško odmietol ísť s Mečiarom. „S vami nie, pán predseda,“ povedal Mečiarovi v roku 1991. Odmietol ísť do vlády s Ficom v roku 2006, za čo musel neskôr odísť z KDH. A čo k nemu cíti Harabin, sme videli. Popri všetkých svojich úspechoch títo traja totiž pri pohľade na Mikloška vidia svoje biedne životy. Mikloško je lakmusový papier postkomunizmu. Aj preto mu patrí môj hlas.

A nemýľme sa! Týmito voľbami bez ohľadu na výsledky sa nič nekončí. Čaká nás zápas o to ťažší, že dnes je celý slovenský politický katolicizmus v kríze. Ale ten zápas o dušu katolíckej politiky budeme bojovať.