Det farlige, som sker ude i verden, kan også komme til Danmark. Politiske dæmoner, som har gjort stærke demokratier som USA og Storbritannien politisk uregerlige, og som har forhindret regeringsdannelse selv i stabile stater som Sverige og Tyskland, kan hjemsøge os herhjemme.

Det er den trussel, som statsminister Lars Løkke Rasmussen (V) vil føre valgkamp på:

»Opbrud kalder til samling, rystelser fordrer stabilitet, usikre tider kræver et erfarent, robust og ansvarligt lederskab,« sagde Lars Løkke Rasmussen ved valgudskrivelsen.

Han henviste til verdenssituationen. Brexit, Trump og De Gule Veste er navne på noget, vi ikke vil have i Danmark.

»Jeg ønsker at bruge hele min vilje, mine kompetencer og min erfaring til fortsat at lede Danmark.«

Det er det tilbud, som Lars Løkke Rasmussen vil vinde valget på. Lederskab, erfaring, kompetence og vilje. Han fremstiller folketingsvalget, som om det var et præsidentvalg, og sig selv som den stærke leder, der kan slå broen op omkring borgen, holde truslerne ude og sikre nationen.

»GENVÆLG CHEFEN!« som de skriver på Venstres plakater.

Han kan godt lide det billede af sig selv: Manden, der byggede det 21.århundredes velfærdstat. Ofte minder han om, at han har haft ledende poster i 14 af de sidste 18 års regeringer. Statsmanden.

Sætter magten over retten

Men billedet er forkert: Lars Løkke Rasmussen kan ikke holde dæmonerne ude, for det borgerlige regime, han har været minister i og statsminister for, har listet dem ind ad bagdøren.

For det første er Dansk Folkeparti i Europa i koalition med alle de kræfter, Lars Løkke Rasmussen vil holde ude herhjemme. Salvini i Italien, der både er allieret med Putin og Trump, og Marine Le Pen i Frankrig, som hylder De Gule Veste. Dansk Folkeparti deltager med andre ord i den europæiske kamp imod vores samfunds grundprincipper – og de er Løkkes parlamentariske grundlag og potentielle regeringspartner.

For det andet er statsministerens brug af embedsapparatet til at lave propaganda imod hans politiske modstanderes udlændingepolitik eksempel på en regeringsførelse, vi alle ville tage afstand fra, hvis vi hørte om det i Ungarn eller Polen.

For det tredje vidner den retsløse tilstand omkring Inger Støjberg (V), som har brudt forvaltningsloven og vildledt Folketinget uden konsekvenser, om, hvordan Løkke som statsminister sætter magten over retten, når det gælder.

Vi har ikke oplevet politisk ustabilitet og kaos i Danmark – endnu. Men det er bestemt ikke statsministerens fortjeneste.

Lars Løkke Rasmussen og Venstre går til valg på et tilbud om hans samlende og ansvarlige ledelse og forankring i Europa. Tror de virkelig selv, at vælgerne tror på det?