Kommunalvalget nærmer sig, hvor vælgerne skal fælde dom over de sidste fire års forvaltning af magten i landets kommuner. Jeg er spændt på, hvor mange af vælgerne, der vil pege på politikere, som ønsker at begrænse spildet af offentlige midler og insistere på, at skatteindtægterne udelukkende skal anvendes på kernevelfærd som driften af folkeskolen, ældreplejen og vedligeholdelse af vejene, mens resten skal tilbage i borgernes lommer.

Kigger vi tilbage de seneste fire år, har klager om manglende ressourcer til kernevelfærd være ugentligt rapporteret i medierne. Det har eksempler på kommunale udgifter, der ligger meget langt fra kernevelfærd, også.

Det seneste eksempel møder jeg hver dag på vej til arbejdet. For langs de københavnske cykelstier har Københavns Kommune opsat plakater med banale budskaber til cyklisterne som »tag godt med tøj på«, eller »find en god rute«.

Samme kommune har det seneste år brugt 200.000 kr. på at vække 19 skoleelever for at sikre, at de mødte til tiden, uddelt blomster til borgerne, finansieret cyklende julemænd, kompostkurve og udviklet trafik- og job-apps.

I min egen kommune (Frederiksberg Kommune) ser vi samme billede med rygestopkurser, foredrag om fårekyllinger og bycykler med dyre gps’er.

Det offentlige forbrug vokser samlet set med 0,3 procent årligt. Det er derfor forkert at påstå, at der hvert år spares massivt i den offentlige velfærd. Der er masser af penge, som følge af det enorme skatte- og afgiftstryk.

Når borgere alligevel oplever, at kernevelfærden er utilfredsstillende, skyldes det, at en alt for stor andel af de samlede skatteindtægter anvendes på prestigeprojekter, bureaukrati og projektmageri længe inden, de når den ældre dame på plejehjemmet eller den tosprogede elev, der godt kunne have haft gavn af et par ekstra dansktimer om ugen.

Skattekronerne skal bruges respektfuldt

Spild af offentlige midler er en hån mod de danskere, der hver dag går på arbejde og afleverer halvdelen af deres løn til statskassen. Om man stemmer til venstre eller højre for midten, bør man insistere på, at skattekronerne bruges respektfuldt.

Det er, som om danskerne ser passivt til, mens deres skattekroner, og dermed deres arbejde og tid, gøres til grin. Det er paradoksalt, at politikere hvert år scorer lavest på tillidsmålinger blandt faggrupper, mens størstedelen af danskerne bakker ufortrødent op om velfærdsstaten og afleverer halvdelen af deres penge til selvsamme politikere, som de ingen tillid har til.

Når størstedelen af danskerne insisterer på, at Danmark skal have verdens største offentlige sektor, undrer det mig, at så få går op i, hvordan pengene forvaltes.

Louise Siv Ebbesen er cand.scient.pol.