Den nye arbejdsdeling i Miljøstyrelsen, hvor al ministerbetjening, lov- og bekendtgørelsesarbejde rykkes fra styrelsen til Miljø- og Fødevareministeriets departement, mørklægger offentlighedens mulighed for aktindsigt i det lovforberedende arbejde på miljøområdet. Herunder eksempelvis faglige bidrag og besvarelse af folketingsspørgsmål.

Det vurderer to eksperter i forvaltningsret.

Som Information beskrev lørdag, flyttes alle Miljøstyrelsens ministerbetjeningsopgaver og alt lovforberedende arbejde og bekendtgørelsesarbejde til departementet, helt tæt på miljø- og fødevareminister Esben Lunde Larsen (V). Det fremgår af et internt brev, som Miljøstyrelsens direktør har sendt til samtlige 600 ansatte.

Beslutningen vækker bekymring, faglig frustration og vrede hos medarbejderne, og nu peger juridiske eksperter på, at den nye opgavefordeling i Miljøstyrelsen indskrænker muligheden for aktindsigt betydeligt.

»Den organisatoriske ændring betyder, at det ikke længere er muligt at få aktindsigt i det forberedende arbejde og dermed beslutningsgrundlaget for ændringer i miljølovgivningen. Man lukker for offentlighedens adgang ved at flytte ministerbetjeningen over i departementet,« vurderer Oluf Jørgensen, offentlighedsrådgiver og tidligere forskningschef på Danmarks- medie og journalisthøjskole

Læs også Esben Lunde amputerer Miljøstyrelsen og samler magten over miljøet hos sig selv

Miljøområdet har ellers været kendetegnet ved en særlig åbenhed som følge af den såkaldte Århuskonvention om offentlighed på miljøområdet, som Danmark og 46 andre lande har underskrevet, samt den danske Miljøoplysningslov.

Miljøområdet er således det eneste, der er undtaget for den udskældte paragraf 24 i offentlighedsloven, som mørklægger dokumenter, der indgår i eller kan tænkes at skulle indgå i betjeningen af en minister. Her gælder i stedet reglerne fra den gamle offentlighedslov.

Men det er slut nu.

»Nu ønsker man åbenbart på miljøområdet at lukke ned for offentligheden, ligesom man har gjort på andre ministerområder med den nye offentlighedslov,« siger Oluf Jørgensen.

Pernille Boye Koch, der er lektor i offentlig ret på Roskilde Universitet, vurderer ligeledes, at konsekvenserne af den nye arbejdsdeling i Miljøstyrelsen er »en væsentlig indskrænkning af den ekstra åbenhed, der traditionelt har kendetegnet miljøområdet«.

En sygdom i vores samfund

Esben Lunde Larsen har tidligere kaldt aktindsigter »en sygdom«.

»Jeg mener, det er en sygdom i vores samfund, at der bliver søgt om aktindsigt i alt mellem himmel og jord (...) Jeg skal nok som minister offentliggøre det, der skal offentliggøres i forhold til vores politiske processer,« sagde han ifølge Politiken til et lukket møde forrige år med medarbejdere i Miljøstyrelsen.

Esben Lunde Larsen har senere sagt om sin udtalelse, at han »forløb« sig.

Men fremover slipper miljø- og fødevareministeren for at give offentligheden indblik i den information, han lægger til grund for sin politik.

Når al ministerbetjening, lov- og bekendtgørelsesarbejde overflyttes fra Miljøstyrelsen til departementet, omgås de særlige regler for aktindsigt, der ellers gælder på miljøområdet, forklarer Oluf Jørgensen.

»Offentligheden har som udgangspunkt haft ret til aktindsigt i kommunikationen mellem Miljøstyrelsen og departementet. Men når man nu flytter lov- og bekendtgørelsesarbejde fra styrelse til departement, er der ikke længere en udveksling mellem de to myndigheder. I stedet holdes alt lovforberedende arbejde internt i departementet. Det kan man som udgangspunkt holde fortroligt, også selv om den gamle offentlighedslovs regler gælder på miljøområdet,« siger han.

Med den nye arbejdsdeling i Miljøstyrelsen lukkes der således for indsigt i beslutningsgrundlaget for ny miljøpolitik, ligesom det allerede gælder for andre områder som følge af offentlighedslovens paragraf 24 og dennes brede undtagelse for ministerbetjening.

Særlig åbenhed om miljø

De særlige regler om åbenhed og ret til aktindsigt på miljøområdet er sikret ved Århuskonventionen, der har til formål at sikre, at borgerne kan blande sig i beslutninger af betydning for miljøets kvalitet, der tages af myndighederne. Det indebærer, at offentligheden har vidtgående adgang til information om miljøforhold, så de kan agere på et oplyst grundlag, fortæller Ellen Margrethe Basse, der er professor i miljøret på Aarhus Universitet.

»Åbenheden er med til at sikre borgernes ret til at kende kvaliteten af det omgivende miljø. De har krav på at vide noget om kvaliteten af den luft, de indånder, kvaliteten af overflade- og grundvand, samt den økologiske status i naturen omkring dem – og de har ret til at blande sig i de beslutninger, der tages med konsekvenser for miljøet,« siger hun.

Men fremover bliver det altså sværere for den danske offentlighed at få indblik i grundlaget for ny miljølovgivning.

»Med hensyn til at sikre demokratisk kontrol og debat, er det jo positivt, at vi på miljøområdet har bedre muligheder end ellers for at få indsigt i beslutningsgrundlaget. Men omorganiseringen i Miljøstyrelsen lukker for den indsigt,« siger Oluf Jørgensen.

Pernille Boye Koch supplerer:

»De særlige regler for aktindsigt på miljøområdet er baseret på, at det er af principiel betydning for borgerne at have indsigt i miljøet omkring dem. Men den ekstra åbenhed, der følger af, at ministerbetjeningsreglen (paragraf 24, red.) ikke gælder på miljøområdet, får man reelt ophævet med den nye arbejdsdeling i Miljøstyrelsen.«