Klumme. Jeg bor 60 kilometer fra Rådhuspladsen i København og har derfor fornøjelsen af at tage turen ind ad Køge Bugt Momotorvejen adskillige gange om ugen. Men i modsætning til mange andre pendlere, så er det sjældent på samme tidspunkt, jeg triller ind, og det har ledt til en række tankevækkende observationer om ordensmagtens tilstedeværelse i morgentrafikken.

Fra lidt i seks til klokken ni er der konsekvent kø-kørsel. Ofte den irriterende yoyo-kørsel, hvor man veksler mellem at holde helt stille og komme op at kysse 60 km/t og så ned igen.

Her er der masser af ting, som ordensmagten kunne kaste sig over. For det første er der den klassiske varevognschauffør, der opfører sig mere aggressivt end Stig Tøfting efter en stempling. Han ligger konsekvent helt oppe i nummerpladen for at få den forankørende til at skifte vejbane. Totalt meningsløst, da der er tusindvis af biler foran, som kører lige så langsomt.

Så er der mobilnarkomanen, der øjensynligt tænker: »Hey, når det ikke går hurtigere, så kan jeg lige så godt tjekke min Instagram-profil igen eller lave en rask Facebook-opdatering. For jeg behøver nemlig kun at kigge på vejen halvdelen af tiden«. De forårsager jævnligt de trafikkaosskabende ’kofanger kysser kofanger’-uheld, fordi de har mere travlt med at finde den helt rigtige emoji i stedet for at koncentrere sig om trafikken omkring dem.

»Stop. Bare stop. Lyt til en podcast i stedet.«

Så skal der humpes ind i nødsporet og udveksles forsikringsoplysninger, mens det efterfølgende kaos og ekstra kø koster 5.000 andre pendlere, at de møder fem minutter senere på arbejde. Det er 25.000 minutters tabt effektiv arbejdstid lige der.

Mobilnarkomanen deler i øvrigt sin ligegyldighed over for medtrafikanternes tid og sikkerhed med dem, der sidder og læser avis, lægger øjenskygge eller løser sudoku. Stop. Bare stop. Lyt til en podcast i stedet.

Der er kort sagt oceaner af uhensigtmæssig opførsel, som et par veldisponerede æggeskaller kunne have en både pædagogisk forbyggende, men også en bødeindkradsende effekt på. Problemet er, at jeg aldrig ser politiet ude på den tidlige morgenvagt. Til gengæld er de ofte talstærkt til stede, når vi kommer lidt op ad formiddagen, og morgenwienerbrødet er ved at være fordøjet. Så er der fartindsatser på flere motorvejsbroer, og radarbestyrere sender veloplagt den ene æggeskal ned ad rampen efter den anden, så der kan skrives bøder til de vanvidsbilister, der i en jævnt glidende trafik leger med 130 km/t på et stykke med 110 km/t-hastighedsbegrænsning.

Kan I se problemet?

Nuvel – fartsynderne overtræder loven, og bøden er ikke som sådan forkert. Men ud over de momentære ’rigtige’ vanvidsbilister, der blæser af sted med 200 km/t, så er den trafikale risiko ved at køre 126 km/t på en tyndt befærdet Køge Bugt Motorvej i min optik mindre, end ved at opføre sig som en rabiesangrebet doberman i tæt kø eller sidde og lege med mobilen. Også fordi dem, der gør det i køkørsel, som oftest også gør det, når de kører 110 km/t. En tur igennem bødemøllen vil formodentlig have en præventiv effekt på deres fremtidige trafikvaner og for alle os andres sikkerhed.

Jeg ved godt, at bødeindtægterne er kommet på finansloven, og at Politiet også måles på deres evne til at kradse penge ind. Her er det formodentlig mere effektivt at stå på en motorvejsbro om formiddagen, hvor trafikken glider, så folk kan komme op på de øjensynligt sværkriminelle 125 km/t.

Men come on – kunne vi ikke droppe den excelark- og djøficerede prioritering af politiets ressourcer og i stedet få motorcykelbetjente indsat med 10 minutters intervaller fra sammenfletningen i Køge ind ad Køge Bugt Motorvejen (og på alle andre køtrafikerede motorveje) mellem klokken 5.30 og klokken 9?

Gerne med lidt offensiv Stig Tøfting-attitude. Til glæde for den reelle trafiksikkerhed i stedet for de sorte tal i feltet med bødeindtægter på finansloven.

Henrik Dreboldt er Berlingskes bilredaktør.