Den 18. september blev Martin Dyrving slået ned på vej hjem. Gerningsmændene er stadig ikke fundet, og det er langt fra enestående, viser nye tal.

Dut… Dut… Lyden af ventetonen i telefonen fylder stuen i den lille lejlighed i København. 31-årige Martin Dyrving venter tålmodigt i køen til omstillingen hos Københavns Politi.

Han har brug for at tale med politiet. Det har han haft længe. Han vil vide, om der er nyt i sagen om overfaldet på ham. Et overfald, der her knap to måneder efter stadig giver ham problemer med hukommelsen og gør det svært for ham at få hverdagen med tre børn til at hænge sammen.

- Jeg husker ikke særlig godt. Jeg får sådan nogle blackouts, hvor det sortner for øjnene, fortæller Martin Dyrving til Station 2, der har fulgt ham og hans familie den seneste måned.

Slået ned på vej hjem fra byen

Familiefaren var på vej hjem efter en bytur sammen med vennerne, da han pludselig støder på en gruppe unge mænd:

- De kaster en flaske hen mod mig, og jeg sparker den tilbage. Det næste, jeg husker, er, at de pludselig samles om mig, og jeg har fået fortalt, at jeg bliver skubbet, får flyvespark i maven og bliver slået i hovedet, så jeg falder til jorden, siger Martin Dyrving.

Overfaldsmændene flygtede fra stedet, da Martin faldt om og efterlod Martin Dyrving bevidstløs på jorden.

Martin blev overfaldet af en gruppe unge efter en bytur. Foto: Louise Christiansen / TV 2

Vidne så hele overfaldet

Et vidne, der på tæt hold ser hele overfaldet, hjælper Martin Dyrving med at komme op at stå og sammen sætter de sig på en bænk. Her får Martin Dyrving vand og blod bliver tørret fra ansigtet.

Station 2 har været i kontakt med vidnet, Jesper, som ikke ønsker sit efternavn offentliggjort af frygt for repressalier. Jesper fortæller, at Martin Dyrving var omtumlet efter overfaldet, og at Jesper derfor rådede ham til at tage på skadestuen.

- Jeg lagde en seddel i hans lomme med mit nummer på og en besked om, at han skulle kontakte mig. Jeg havde jo set det hele, og det var meget voldsomt, men jeg var i tvivl om, om han kunne huske, vi havde talt sammen. Han virkede meget desorienteret. Han havde også fået en del og drikke, men det virkede ikke som om, han var fuld. Han virkede mere sådan konfus, fortæller Jesper.

Blodansamling i kinden og et blåt øje

Martin Dyrving følger ikke Jespers råd og tager ikke på skadestuen men fortsætter turen hjem på egen hånd. Undervejs kommer han i kontakt med sin kæreste, Louise Christiansen, som overtaler ham til at tage en taxa hjem. Det syn, der mødte hende, da Martin Dyrving stod ud af taxaen, glemmer hun ikke foreløbig:

- Jeg var rystet. Der var en kæmpe bule på hans ene kind, og så havde han også et sæbeøje. Jeg vidste jo, at han var sammen med nogle af sine gode venner, og jeg ved også, han ikke er en type, der er voldelig. Overhovedet. Han er altid bare ude for at hygge sig og er overhovedet ikke voldelig. Det var helt forkert, siger Louise Christiansen.

Også parrets mindste barn kiggede forskrækket på sin far og pegede på det blå øje, mens hun udbrød ”av av”. En reaktion som Martin Dyrving i dag stadig bliver ked af at tænke på.

Vi har intet hørt

Martin Dyrving og Louise Christiansen tog på skadestuen og forsøgte umiddelbart derefter at anmelde overfaldet til politiet. De måtte vente til næste dag, fordi politiet ikke havde tid til at tage sig af anmeldelsen.

Siden de indgav anmeldelsen har parret forgæves forsøgt at komme i kontakt med politiet for at høre, hvordan efterforskningen af sagen skrider frem.

- Vi har skrevet to mails og ringet. Men vi har intet hørt. Jeg synes, det er dårligt, og jeg bliver frustreret over det. For vi har også selv gjort en stor indsats for at hjælpe politiet med flere oplysninger i sagen og komme lidt til bunds i tingene, forklarer Louise Christiansen.

Overvågning og navne på gerningsmænd

Louise Christiansen og Martin Dyrvings søster har sammen lavet et opslag på Facebook, som er blevet flittigt delt. I opslaget efterlyser de vidner til overfaldet og beder folk om at komme med oplysninger, som kan hjælpe politiet med at finde gerningsmændene.

Det har givet pote.

Louise Christiansen er blevet kontaktet af et vidne, som kan navngive to mulige gerningsmænd. Også de oplysninger har Louise Christiansen givet videre til politiet.

Derudover har vidnet Jesper, som hjalp Martin Dyrving efter overfaldet, fortalt politiet, at et overvågningskamera i en nærliggende 7-eleven har filmet overfaldet. Den video håber Martin Dyrving og Louise Christiansen, at politiet har hentet, inden det er for sent.

- Vi er naturligvis nervøse for, om den er blevet slettet, for det har vi fået at vide, at videoerne bliver efter tredive dage. Men ikke engang dét kan vi få at vide. Om politiet har hentet den, siger Louise Christiansen.

Martins kæreste Louise er skuffet over politiet ikke gør noget i sagen om overfaldet på hendes forlovede.

Frygter flere overfald

Hun mener, at politiet bør være bedre til at informere om, hvor langt de er nået i sådanne sager, så man som offer og pårørende ikke føler, at man står alene i kampen for at få gerningsmændene stillet til regnskab.

- Nogle gange tænker jeg også lidt, hvor meget der skal til, før politiet handler på tingene. De har jo både vidner, navne på nogle af gerningsmændene og så videoovervågningen. Hvad har de mere brug for, lyder det opgivende fra Louise Christiansen.

Hun og Martin Dyrving frygter, at andre vil blive overfaldet, når gerningsmændene fortsat ikke er fundet.

- Så kan det gå ud over den næste, og det er ikke sikkert, at den næste er ligeså heldig som Martin. Han blev i det mindste ikke overfaldet med kniv eller andre våben. Sådan nogle typer som dem er i hvert fald ikke ude for at hygge sig i byen. De er bare ude for at lave ballade, og det skal stoppes, understreger Louise Christiansen.

Også Jesper, der så hele overfaldet, er forundret over, at politiet ikke har gjort mere i sagen:

- De var tre uger om at tage kontakt til mig. Hvis de havde kontaktet mig efter et par dage, havde jeg nok kunnet huske en del bedre end efter tre uger, siger han og fortsætter:

- Politiet burde prioritere den slags sager. Det er jo traditionelt politiarbejde. Altså, det er sådan noget, man tager sig af. Så det virker virkelig mærkeligt, og det virker forkert, at det tager så lang tid, forklarer Jesper.

Hver fjerde voldsmand bliver ikke sigtet

Martins sag er langt fra enestående.

I årets første seks måneder har dansk politi modtaget 2021 flere anmeldelser af vold i forhold til samme tidspunkt sidste år. Men samtidig med, at politiet får flere anmeldelser om vold, så stiger antallet af gerningsmænd, som bliver sigtet i sagerne, ikke tilsvarende.

Det betyder, at hver fjerde voldsmand i år endnu ikke er stillet til regnskab for sine gerninger. Og i København er tallet endnu lavere. Her lykkes det kun i 59,1 procent af tilfældene at finde en gerningsmand.

Der er for mange, der bliver udsat for vold, uden at vi opklarer det, og det er beklageligt, siger politiet.

- Vi har oplevet en nedgang i sigtelsesprocenten, og det er meget beklageligt. Men jeg håber, at vi kan løfte den med den indsats, vi har sat i søen her indenfor den seneste måneds tid. Og når vi kommer til årets udgang måske ligge lidt højere, end vi gør nu, siger Ove Bundgaard Larsen, vicepolitiinspektør, Københavns Politi.

Han kan ikke give den præcise forklaring på, hvorfor København er den politikreds i landet, som har den dårligste sigtelsesprocent, men fortæller, at én af årsagerne kan være, at København er meget forskellig fra andre mindre byer:

- De personer, der færdes, kender ikke nødvendigvis hinanden, som i en mindre provinsby. Og bliver man udsat for vold, så ved man nok snarere, hvem der har forøget den vold, hvis man bor i en mindre by. Så vi har rigtig mange forhold, hvor der ikke er en forbindelse mellem gerningsmand og offer, og det gør, at efterforskningen er tungere og vanskeligere i en storby som København, siger Ove Bundgaard Larsen.

Men han forklarer også, at en anden årsag kan være, at Københavns Politi har været nødt til at prioritere indsatsen – og det kan være gået ud over den personfarlige kriminalitet:

- Der er i alt fald andre områder, der er blevet opprioriteret, og så har vi nogle voldssager, som ligger foran os, og som vi håber at kunne få løst inden årets udgang, forklarer Ove Bundgaard Larsen.

”Tænderne raslede rundt i munden på mig”

I Varde i Sydvestjylland har politiet aldrig fundet ud af, hvem der den 25. oktober sidste år overfaldt 21-årige Oliver Bager. Sagen er nu henlagt.

- Jeg havde egentlig regnet med, at de ville finde dem. Det havde jeg virkelig. Det skuffer mig faktisk, siger Oliver Bager og fortæller, hvad der skete den aften:

- Jeg var i byen med nogle kammerater. Vi var på diskotek. Så var jeg lige ude og trække noget frisk luft, og da jeg er på vej tilbage mod diskoteket, får jeg helt uden varsel lige tre slag i hovedet. Det ene af slagene slår mine tænder ud, og de raslede rundt i munden på mig.

Efterfølgende kom Oliver på skadestuen og to af de tre tænder, der var blevet slået ud, kunne sættes tilbage. Den tredje måtte genskabes af en tandlæge.

Gerningsmændene er aldrig fundet

Oliver Bager anmeldte overfaldet til politiet umiddelbart efter, det var sket. Men gerningsmændene er aldrig blevet fundet.

- Jeg er især skuffet over, at politiet selve den aften ikke ville køre med et vidne, der havde set gerningsmændene, ud og lede efter dem. Han ville jo have kunnet identificere dem, hvis de kørte lidt rundt i byen og ledte på byens andre værtshuse. De kunne jo ikke være nået langt væk, siger Oliver.

Han er frustreret over, at gerningsmændene er gået fri:

- Jeg ved, at der går folk rundt, som har virkelig lavet noget lort, og som slipper godt fra det, og det irriterer mig grænseløst, understreger han.

Oliver Bager blev sidste år overfaldet under en bytur. Gerningsmændene er aldrig fundet. Foto: Finn Hagemann / TV 2

Påvirker familien

Hverdagen går videre hjemme hos Martin Dyrving og Louise Christiansen og deres tre børn. Men tingene har ændret sig siden overfaldet:

- Det har påvirket os meget som familie. At børnene så ham på den måde. Det har været hårdt. Og det påvirker os også, at han ikke kan det samme som før, fortæller Louise Christiansen og fortsætter:

- Han har svært ved at overskue dagligdagsting som at vaske tøj eller huske at gøre de ting, vi har aftalt. Hvis jeg for eksempel har skrevet nogle ting ned, som han skal handle ind, så glemmer han det, siger Louise Christiansen.

Både hun og Martin Dyrving håber, at deres oplysninger til politiet bærer frugt, men de har ikke den store tillid til, at politiet opklarer sagen og sigter gerningsmændene.

- Jeg føler ikke rigtig, at politiet gør noget i sagen. At de kommer til bunds i den. Men jeg vil bare så gerne vide mere om, hvad der skete den aften. At fylde hullerne i hukommelsen. Det vil være rigtig rart for mig, siger Martin Dyrving.

Louise Christiansen er enig:

- Det virker på os som om, at politiet ikke gør noget i den her sag. Og det er jeg skuffet over. Og så er jeg selvfølgelig vred over, at Martin bliver overfaldet. At nogen gør sådan noget mod min forlovede - og vores børns far.

Det er syv uger siden, at Martin Dyrving blev slået ned. Efter optagelserne til Station 2-indslaget er afsluttet, har Københavns Politi kontaktet parret, og Louise Christiansen har netop været til afhøring. Der er dog fortsat ingen sigtede i sagen.

En måned efter overfaldet på Martin Dyrving skete der endnu et overfald på Nørreport Station i København. Offeret blev indlagt med kraniebrud og flere andre kvæstelser i ansigtet. Heller ikke her er der nogen sigtet i sagen.