Jeg afleverer mit speciale og bliver med et tryk på en knap cand.mag. i moderne kultur & kulturformidling. Jeg fejrer det med en selfie og #nusmilerlivet. Jeg fejrer videre med bodegature med gode venner og en tur til Lissabon med min kæreste. Vi spiser skaldyr og får halsbetændelse og må stikkes i røven på et portugisisk hospital, hvor jeg kort tid inden kaster op i venteværelset. Alligevel er jeg fuld af forventninger til fremtiden.

Jeg er til mit første møde på jobcentret. Jeg fortæller ivrigt og engageret om mine kompetencer; om at skrive og lave redaktionsarbejde. Sagsbehandleren kigger på mig og betegner det som »en hobby – ikke en karriere«.

Jeg har qua min uddannelse, hvad jobkonsulenter kalder »en bred profil«, og på intet tidspunkt under mit studie har det kommende arbejdsliv været på skemaet. I stedet har vi lært om kulturkritik og filosofi, køn og litteratur, og jeg har altid haft på fornemmelsen, at det var min opgave at finde min plads på arbejdsmarkedet på den anden side af specialet. Efter mødet på jobcentret føler jeg mig meget alene med den opgave.