Tänään keskiviikkona Suomi juhlii 110 vuotta sitten toteutunutta yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta. Uudistuksella naiset saivat ensimmäisinä Euroopassa äänioikeuden ja oikeuden asettua ehdolle vaaleihin. Vuoden 1907 ensimmäisissä eduskuntavaaleissa valittiin 19 ensimmäistä naiskansanedustajaa.

Vuonna 1906 Suomi ei ollut itsenäinen vaan Venäjän keisarikunnan itsehallinnollinen eli autonominen suurruhtinaskunta. Valtaa Suomessa käyttivät Venäjän keisarin edustaja kenraalikuvernööri ja säätyvaltiopäivät, joilla oli aatelisia, papistoa, porvareita ja talonpoikia.

Venäjällä aika oli poliittisesti levotonta. Maa oli hävinnyt sodan Japanille, ja suurlakko levisi 1905 myös Suomeen. Keisari Nikolai II taipui hyväksymään uuden valtiopäiväjärjestyksen ja vaalilain, koska uskoi näin rauhoittavansa ainakin yhden kolkan valtakunnastaan eikä uudistus rajoittanut keisarin määräysvaltaa.

Uudistuksella äänioikeus myös kaikille miehille

Vuonna 1907 järjestettiin ensimmäiset nykyisenkaltaiset eduskuntavaalit. Äänioikeutettujen määrä kymmenkertaistui, sillä aiemmin äänioikeus oli perustunut säätyjakoon eli syntyperään, asemaan ja varallisuuteen. Nyt äänestämään pääsivät liki kaikki 24 vuotta täyttäneet sukupuolesta, taustasta ja varallisuudesta riippumatta.

Yle Uutisgrafiikka

Tampereen yliopiston Suomen historian emeritaprofessori Irma Sulkunen pitää vuoden 1906 valtiosääntöuudistusta erityisenä siksi, että siinä äänioikeus laajeni sekä naisille että valtaosalle miehistä. Sulkusen mukaan hanke oli kansainvälisesti tarkasteltuna erilainen siksi, että se oli ikään kuin suomalaisen työväenliikkeen ja maalaisväestön yhteinen eikä koskettanut vain naisia.

– Suomessa elettiin hyvin niukkoja aikoja, ja kova työnteko yhdisti miehiä ja naisia. Suomessa yläluokka oli hyvin ohut, ja naisten äänioikeutta vastustivat vain ruotsinkieliset liberaalit, Sulkunen kuvailee.

Naisten ja miesten "sfäärit"

Toisin oli esimerkiksi Englannissa, missä teollistuminen oli edennyt pidemmälle.

– Siellä ruvettiin näkemään maailma miesten ja naisten sfäärinä, jotka eriytyivät voimakkaasti. Meillä tämä kehitys eteni hitaammin.

Sulkunen on tutkinut myös naisten äänioikeuden alkuvuosia Uudessa-Seelannissa, missä naiset saivat äänioikeuden ensimmäisinä maailmassa, mutta oikeutta ehdolle asettumisesta ei siinä yhteydessä toteutettu.

– Siellä ajateltiin, että riittää, kun naiset voivat vaikuttaa miesedustajien kautta. Naisten äänioikeutta pidettiin siis tärkeänä, mutta ei niinkään sitä, että naiset olisivat itse olleet mukana lainsäätäjinä.

Videolla esiintyy myös entinen kansanedustaja Martta Salmela-Järvinen, joka laulaa poliittisen pilkkalaulun 1920-luvulta. Salmela-Järvinen toimi kansanedustajana 1939–1966.

Sulkunen luonnehtii, että suomalainen järjestelmä oli alkujaan hyvin edistyksellinen, mutta ajatuskulut siitä, että on olemassa erikseen naisten ja miesten "sfäärit" eli maailmat, alkoi juurtua myös Suomeen parlamentarismin aikana.

Sulkusen mukaan monet naiset itsekin kokivat helpotuksena, jos kotitöiden ja lastenhoidon rinnalla ei tarvinnut käydä raskaassa palkkatyössä.

Sulkunen kertoo, että myös ensimmäinen naisministeri Miina Sillanpää (sd.) julisti 1930-luvulla, että "annetaan julkinen vaikuttaminen miesten tehtäväksi".

Tasa-arvotavoitteet aikansa lapsia

Ylen Horisontti-ohjelmassa vuonna 1972 pohidskeltiin naisten asemaa.

Jako miesten ja naisten sektoreihin näkyi selvästi myös poliittisten tehtävien jaossa. Sillanpää oli ajan ajattelutavan mukaisesti apulaissosiaaliministeri.

Nyt kavahdetaan ajatusta, että sosiaali- ja terveysministeri olisi aina nainen tai että ulkoministerin tai valtiovarainministerin salkku kuuluu miehille. Enää ei ole yhtää korkeaa poliittista tehtävää, missä ei olisi ollut sekä naisia että miehiä.

Sulkunen kuitenkin alleviivaa, että nyt ajatellaan niin, ettei saisi olla sektoreita, joita vain miehet tai vain naiset hoitavat.

– Kaikki tapahtuu aina omassa historiallisessa ympäristössään. Ei ole montaakaan vuosikymmentä, kun ajateltiin aivan toisin, Sulkunen muistuttaa.

Vuonna 1996 juhlittiin naisten 90-vuotista äänioikeutta.

Eduskunnan juhlaistunto lähetetään suorana lähetyksenä TV 1:ssä klo 14 alkaen.