Sutele de mii de tineri care au picat bacul în ultimii ani configurează o „bulă" socială cu un potențial de proporții al răului.

Sutele de mii de tineri care au picat bacul în ultimii ani configurează o „bulă” socială cu un potențial de proporții al răului. Cea mai mare parte dintre nereușiți pur și simplu n-au vrut să învețe, fiind, potrivit propriilor declarații, prea ocupați cu distracția. Literatura, gramatica, matematica sau istoria li se par acestor viitori cetățeni de nădejde ai patriei noastre niște aiureli, obositoare și inutile.

Cultura nu mai reprezintă o valoare în societatea românească. A reprezentat, în comunism, fie ca instrument de propagandă, fie ca formă de rezistență, fie ca modalitate de îmbunătățire a omului în singurătatea nopții totalitare. În postcomunismul românesc, cultura-propagandă și cultura-rezistență practic au dispărut, iar acum cultura sufletului bun a ajuns în faza descompunerii accelerate.

Cultura sufletului bun e dincolo de acel pragmatic și imediat „ai carte, ai parte”.

Cineva care l-a citit cu adevărat pe Eminescu, un spectator al pieselor lui Shakespeare și Caragiale, un cunoscător al lui Don Quijote și al Țiganiadei lui Budai-Deleanu, un om care a ascultat măcar o dată în viață Mozart, Verdi sau Bach nu are doar o minte mobilată.

Geometria, structurile algebrice, limita, asimptota, derivata nu dezvoltă doar capacitatea de a raționa.

A înțelege principiile mecanicii și termodinamicii înseamnă mai mult decât a ști cum funcționează un motor și cum se învârte Universul.

O minte cultivată înrâurește sufletul. Cel ce cunoaște, adunătorul de bunuri simbolice, e mai departe de a fi un om rău, dăunător celorlalți – excepțiile, unele monstruoase, confirmă această regulă de conversie a culturii în morală și civilizație.

Omul atins de cultură ajunge mult mai greu intolerant, xenofob, rasist, fan al dictaturii sau anarhiei – toate, întruchipări ale sufletului rău.

Câteva versuri citite sau auzite cândva îl pot face, subconștient, să șovăie înainte de a-și lovi soția sau copilul.

Marea muzică și studiul istoriei pot să-l influențeze în a fi mai atent cu semenii, în a refuza să judece și să denigreze doar din auzite, îi dau puterea de a înțelege și ce nu-i convine sau nu-l interesează direct.

Cunoașterea gramaticii îl poate opri de la a scrie sau rosti o înjurătură – „Mă-ta are cratimă”, zice o melodie făcută de tineri.

Liserupiștii de cultură generală vor fi nu numai ignari, dar și egoiști, nepăsători, abrutizați, mârlani. Țoape cu laptoape, ticăloși lipsiți de exercițiul respectului și admirației, fără onoare, bun-simț și bună-credință.

Generațiile lor vor da țării mai mult locuitori, mai puțin cetățeni și mult mai puțin oameni.

Și toți aceștia vor vota și vor fi aleși.