Kære Mary. Først og fremmest vil jeg give dig ret. Du har 100 procent ret i, at sorthed og positionen, der socialt følger med at have mere melanin i huden, er en anden position end min som hvid kvinde i samfundet.

Du har 100 procent ret i, at det er vigtigt, at denne ulighed elimineres. Det er og burde være en vigtig kamp for alle feminister, fordi feminisme ikke kun er for den hvide middelklassekvinde. Dette giver jeg dig ret i. Jeg lyttede også til din kritik under hele den store debat om fjerdebølge-feminisme i vinters, hvor hvide kvinder diskuterede med andre hvide kvinder, hvordan feminisme skal defineres.

Og jeg giver dig ret.

Din oplevelse af eksklusion er personligt vigtig for mig at have fokus på i mit virke. Jeg ser dig. Jeg hører dig. Jeg lytter til dig, og jeg anerkender, at du, fra en markant anden position, kan lære mig vigtige ting, som jeg ikke selv kan se.

Det er også netop derfor, at jeg har inviteret dig til at være en del af vores nye, kommende feminist-radioprogram. Jeg undrer mig over, at du ikke føler dig spurgt, når jeg netop spørger dig til råds i flere sammenhænge. Jeg vil gerne høre din mening, og jeg vil gerne have dine input. Jeg ser dig som en stærk bidrager netop til fjerdebølge-feminismen, som jeg ser os begge som værende en del af. Du er min medsøster i denne kamp.

Jeg mener, at der er forskel på og . Jeg kender til den kulturhistoriske kontekst

Ja, jeg er hvid. Ja, twerk er af afrikansk oprindelse. Jeg mener dog, at der er forskel på cultural appropriation og cultural appriciation. Jeg kender til den kulturhistoriske kontekst, denne dans er opstået i, som jeg ikke selv har været en del af, men som jeg formidler videre i mit arbejde med twerk.

Du kan have ret i, at jeg ikke har været skarp nok i feminismedebatten til at understrege, at reclaiming af den kvindelige seksualitet skal forstås i en ny, nordisk kontekst. Jeg er godt klar over, at twerk har andre betydninger i andre kontekster.

Du bringer selv det gode eksempel, at når børn twerker, har det ingenting at gøre med seksuel reclaiming. Det har til gengæld noget at gøre med, at børn efterligner en voksen praksis, og dette er ikke eksklusivt for twerk.

Samtidig har denne efterligning ikke noget at gøre med en voksen seksualitet. I en voksen kontekst er det vigtigt at understrege, at mange former for dans, såsom tango, ballet og også twerk, udtrykker seksualitet uden at handle om sex. Men det er en helt anden diskussion.

Jeg tjekker mine privilegier hver dag. Derfor mener jeg også, at jeg adskiller mig fra begrebet kulturel appropriation

Jeg formidler twerkhistorien til mine elever, og jeg sætter en ære i at fortælle dem, at det ikke er Miley Cyrus, der har opfundet twerking. Jeg har stor respekt for den kultur, som dansen stammer fra, og jeg tjekker mine privilegier hver dag. Derfor mener jeg også, at jeg adskiller mig fra begrebet kulturel appropriation.

Dans er kunst, og kunst ejes af alle, så længe vi forstår, hvor den kommer fra og krediterer dens oprindelse.

Du skriver om din oplevelse af at vokse op og føle, at din krop var forkert. Men Mary, den oplevelse har vi til fælles, på tværs af vores hudfarver. Jeg passede bestemt heller ikke ind, og jeg har også til tider ønsket, at min krop var anderledes. Jeg kender godt til at vokse op med store lår og en alt for stor numse i en ’heroin-chic elskende’ og ’hold din kæft kvinde’-verden. Den oplevelse deler vi som medsøstre.

Så jeg vil gerne gentage dit spørgsmål: »Ain’t we all women?«.

Hvorfor træder du ind i den evigt gentagende historie om kvinder, der nedgør andre kvinder for selv at stå stærkere? Er det ikke netop, fordi kvinder bruger deres taletid og energi på at kritisere andre kvinder, at ligestilling stadig ikke er en realitet i Danmark?

Hvis du ser mig som medfeminist, hvorfor spiller vi så ikke sammen?