De danske myndigheder har udskudt den planlagte udvisning af transaktivisten Fernanda Milán, og støttegruppen T-Refugee Project håber nu på en genåbning af asylsagen.

T-Refugee Project, som støtter Fernanda Milán og andre transkønnede asylansøgere, retter nu en skarp kritik mod de danske myndigheder. Ved at udskyde udvisningen af Fernanda, erkender myndighederne ifølge støttegruppen, at Fernandas liv er i fare, hvis hun sendes tilbage.

Fernandas udvisning er blevet udskudt. I dag, mandag, stod hun ellers til at skulle rejse tilbage til det land, hun er flygtet fra på grund af trusler og overfald. Den sidste trussel før flugten, var da en politibetjent holdt en pistol for hendes tinding og truede hende til at stoppe sit arbejde for transkønnedes rettigheder i Guatemala.

I slutningen af sidste uge sendte jurist Søren Laursen fra LGBT en anmodning om genåbning af sagen til Flygtningenævnet.

»Det virker logisk at konkludere, at hvis Fernanda ikke var forfulgt i hjemlandet, så ville det være ligegyldigt om hun befandt sig i Danmark eller Guatemala under sagsbehandlingen af anmodningen om genoptagelse af sagen. Når myndighederne reagerer sådan her på situationen, må det betyde, at selv de organer, som har nægtet Fernanda asyl i første omgang, nu ser grund til at agere forsigtigt for ikke at risikere hendes liv. Vi ser meget positivt på denne beslutning, da vi absolut mener, at risikoen ved at udvise Fernanda er altoverskyggende, mens chancerne for at hun får et trygt eller blot ufarligt liv i Guatemala er ikke-eksisterende. Nu krydser vi bare fingre for, at sagen kan blive genåbnet«, udtaler Stine Larsen fra T-Refugee Project i en pressemeddelelse mandag morgen.

Emil Cronjäger supplerer: »Det er selvfølgelig usikkert om en eventuel genåbning af sagen vil lede til, at Fernanda får politisk asyl i Danmark, men dette er en lille sejr på vejen. Det, at myndighederne har flyttet udvisningen af Fernanda viser, at de anerkender den livsfare, det er for hende at vende tilbage. Det eneste vi ikke forstår, er bare, hvorfor man så ikke går hele vejen og giver hende asyl med det samme. Men vi er optimistiske, da vi mener, at Fernandas sag blev fejlbehandlet i første omgang, og at en genoptagelse er nødvendig for at opfylde såvel dansk lovgivning som internationale konventioner«.

Selv siger Fernanda, at hun ikke orker at kæmpe mere. Hun kom til Danmark som en stærk kvinde, der tog sagen i egen hånd. Gennem mange år har hun kæmpet for andre transkønnedes liv, men til sidst måtte hun tage en svær beslutning i forsøget på at redde sit eget: »Jeg har indstillet mig mentalt på at rejse tilbage, selvom det er frivillig tvang, og selvom jeg ved, mit liv er i fare i Guatemala. Jeg kan simpelthen ikke holde ud at kæmpe mere, årene som flygtning i Danmark har været utrolig hårde. Det har været så meget op ad bakke; jeg er bare 26 år, men har allerede klaret mig igennem mere brutalitet, ydmygelse og uretfærdighed, end noget menneske burde opleve på et helt liv«.

Fernanda taler langsomt, og hendes øjne er tomme. Om den nærmeste fremtid siger hun: »Mit liv i Guatemala bliver et liv i skjul. Hvis jeg skal holde mig mere eller mindre sikker, må jeg aldrig mere vise mig som politisk aktiv eller risikere at blive afsløret som transkønnet. Det bliver ikke noget liv, det bliver ren bare overlevelse. Amnesty siger, at det er i modstrid med menneskerettighederne at sende flygtninge tilbage til et land, hvor de er nødt til skjule sig. Men, jeg ved ikke, jeg kan bare ikke mere«.

Foto: Mette Kramer Kristensen