Ulla Tørnæs har ikke kørt spritkørsel på Helsingørmotorvejen. Hun har ikke skubbet en tamilsag ind under noget gulvtæppe. Hun har ikke bedrevet kreativ bogføring. Tørnæs har ikke hævet uberettiget EU-støtte til sit landsted, og hun har ikke givet penge til den skole, hun selv kommer fra.

Der har ikke været en enkelt graverende skandale, der har ikke været en enestående sensationel afsløring. Og alligevel er Ulla Tørnæs som undervisningsminister en skandale: En fortløbende demonstration af inkompetence og uvidenhed.

Hun har gang på gang afsløret sig selv som uduelig. Som da hun på tv kaldte det totalitært, at ekskludere den kristne skabelsesberetning fra biologitimerne i gymnasiet. Viden, fakta, hypoteser: Alt var ifølge ministeren holdninger. Samtidig har ministeren sagt, hun var tilhænger af faglighed. Faglighed, dannelse og paratviden er vigtigt.

Og alligevel har hun som minister lanceret en gymnasiereform, hvor historiefaget i det oprindelige udkast var suspenderet som obligatorisk fag, og hvor latin i den endelige version blev degraderet til valgfag. Mandag brillerede undervisningsministeren igen. I et interview med Information skulle hun forklare sin holdning til kanon. Og demonstrerede i sit svar, at hun ikke forstod begrebet kanon:

»Jeg siger ikke, at jeg ikke vil have en kanon, men det kommer an på, hvad man forstår ved en kanon. Jeg er ikke tilhænger af en centralt fastlagt kanon.« Tørnæs vil godt tillade en kanon. Bare den altså ikke er en kanon. Sagt med en konstrueret parallel: Ulla Tørnæs er ikke modstander af skoleuniformer. Så længe det ikke betyder, at folk skal gå i samme tøj.

Som det ikke var nok, afslører allerede de følgende sætninger, at hun slet intet har forstået. Adspurgt om grunden til sine reservation svarer hun: »Hvis det for eksempel er fastlagt, at man skal læse H.C. Andersen i tredje klasse og man så læser Den grimme ælling, så har man jo afskåret sig fra at tage den op i anden sammenhæng.« Da Tørnæs blev bedt om at uddybe sit ubegribelige ræsonnement, lovede hun at nedsætte et udvalg.

Ulla Tørnæs synes ude af stand til at skelne mellem konsumprodukter og litterære værker: Man kan ikke spise et æble i tredje klasse og så to år senere i gruppearbejde spise det samme æble igen. Dette er dog nok en overfortolking. Man må nok snarere forestille sig at Ulla Tørnæs tænker undervisning som tillæring af specifikke egenskaber: Det at læse en bog svarer til at lære at køre på cykel.

Og det kan man jo ikke lære to gange: Ergo kan man ikke læse den samme bog to gange. Ulla Tørnæs demonstrerer igen sin uvidenhed om sin egen ressort og sit eget ministerium: I den gymnasiereform hun selv har fået vedtaget, opfordres til at man i slutningen af gymnasieforløbet genlæser værker fra uddannelsens første år for således at reflektere over, hvad man har lært og se værket i den nye kontekst.

Den borgerlige regering har profileret uddannelse og faglighed. Den har i langt højere grad end den forhenværende regering tydeliggjort undervisning som felt for afgørende politiske prioriteringer. Det er bare ikke undervisningsministeren, der har gjort det. Det er statsministeren: diskussioner om faglighed, om kompetenceudvikling vs. dannelse, om den fleksible skole vs. faste rammer er væsentlige diskussioner for uddannelsessektoren, men også for hele velfærdssamfundet.

Det drejer sig om relationen mellem borger og institution, om hvordan man tilskynder det frigjorte menneske til forvalte sin frihed, og hvordan man skaber et samfund med lige muligheder for mennesker med forskellige udgangspunkter. Det handler også om at definere, hvad vi vil prioritere som fælles referenceramme. Men den borgerlige regering har til dette område valgt et menneske, som ikke forstår og kender den politik, hun er ansvarlig for. Som ikke forstår sin ressorts begreber og problemstillinger. Som ikke kan tydeliggøre hvad der bliver besluttet og lagt frem, fordi hun ikke ved, hvad det er.

Hun er en hån mod fagområdet, mod fagfolk, mod den danske befolkning og mod sin egen statsminister, som bestemt ikke mener, at alt er holdninger og bøger er som æbler og kanon gerne må være individuel. Hvor længe kan hun blive siddende som undervisningsminister? Hun burde tage ansvar for egen læring og søge en anden stilling.