»Hvordan kan jeg være frafalden? Jeg har aldrig følt mig som muslim.«

27-årige Waleed al-Husseini er en af de meget få mennesker, der er født ind i et muslimsk samfund og står frem som ateist. I fredags udkom hans bog om den bogstaveligt talt smertefulde proces, »Allahs Fængsel«, på dansk, og Berlingske har besøgt ham på Forlaget Pressto i København.

Waleed al-Husseini voksede op på i det palæstinensiske selvstyre på Vestbredden. Han var kvik og klarede sig godt i skolen, men han begyndte allerede som barn at stille spørgsmål ved den religion, som han mente gennemsyrede alle aspekter af et samfund, der på papiret skulle være sekulært. Ingen kunne besvare hans kritiske spørgsmål, så han læste alle de religiøse tekster, han kunne finde, blot for at blive chokeret over deres indhold.

Som ung mand blev han ateist og oprettede en række blogs og internetfora, hvor han stillede spørgsmål ved den religiøse lære - dog under pseudonym, da han godt var klar over, at frafalden muslim var det værste, man kunne være.

Selv om al-Husseini var forsigtig, fandt myndighederne frem til ham. Han blev i 2010 arresteret af sikkerhedstjenesten og udsat for forhør, der varierede fra samtale og hårde ord til søvnberøvelse, psykisk og fysisk tortur, gennem næsten et år.

Efter internationalt pres blev han løsladt, indtil hans sag skulle for retten, og den unge mand benyttede lejligheden til at flygte gennem Jordan til Frankrig, hvor han i dag lever i eksil og er medstifter af og formand for Rådet for Eksmuslimer i Frankrig (CEMF).

Waleed al-Husseini er ikke en mand, der lægger fingrene imellem, hverken på sine religionskritiske blogs, i sin bog eller når han taler. Derfor foregår alle hans offentlige arrangementer også under massiv tilstedeværelse af politibetjente med automatvåben.

Han vil dog ikke kaldes islamofob og understreger, at der har været forsøg fra indvandrerkritiske dele af højrefløjen på at kapre CEMFs dagsorden, hvilket foreningen tager afstand fra.

»Ærlig talt handler det ikke om islam som religion. Det er jeg ligeglad med. Det er mellem dig og din gud. Hvad vi bør bekæmpe er islamisk fascisme, altså politisk islam.«

Waleed al-Husseini kæmper med egne ord en kamp for alle menneskers frihed, for kvinders ligestilling og for udbredelse af den sekularisme, som hans nye hjemland, Frankrig, er bygget på. Og den største trussel mod de værdier, er islam som politisk instrument, mener han. Derfor er han også imod retten til at bære det muslimske tørklæde, hijab, i det offentlige rum.

»Især i Frankrig er Hijab blevet et redskab for politisk islam for at vise, hvor mange følgere, man har. Ligesom når man har bøn på gaden.«

Men er du også imod en kvindes ret til at bære det?

»Ja. Hør her, jeg kan ikke acceptere, at nogen ønsker at være slave. Hijabbens betydning er, at kvinden skal dække sig til for ikke at friste mændene. Hun er en andenrangsborger i forhold til manden. Man kan ikke ønske ligestilling og tale for hijab. Selv i frihedens navn. Frihed betyder ikke, at folk skal have lov til at leve som slaver, hvis de vil.«

De arabiske lande er over en bred kam blevet mere religiøst konservative i dag end tidligere, mener Waleed al-Husseini. Tanken om at skabe en europæisk form for islam virker ikke, fordi satellit-TV og internettet er med til at ensrette den form for islam, der dyrkes i Mellemsøsten og i Europa, siger han. Eksempelvis ved at man kan bo i Frankrig eller Belgien, men søge svar hos en imam i Qatar, der aldrig har sat sine ben i Europa.

»Jeg ser ingen moderate muslimer. Selv de, der kalder sig moderate, er det ikke. Vi skal ændre folks måde at anskue de religiøse tekster på. Se på, hvordan de kristne begyndte at tolke Biblen på en ny måde uden at behøve at ændre i teksten. Det bør muslimerne også gøre.«

Du mener ikke, at der er moderate muslimer?

»Kun enkelte få. Ingen samfund. Sig mig: hvor mange muslimer tror på kønnenes ligestilling? Hvor mange på retten til at begå blasfemi, til at være homoseksuel. Hvor mange er imod flerkoneri? For mig er det fint at være moderat, hvis man dermed mener, at ens tro er mellem en selv og Allah.Jeg er ikke imod at folk tror, men imod islams etik. Jeg mener, hvorfor bor jeg nu i Frankrig?«

I takt med, at man i Europa tillader kulturelt isolerede enklaver, der vokser sig større og større, kommer politisk islam til at fylde mere og mere,« mener al-Husseini.

»Vi lever i ekstreme tider. Frankrig, Tyskland og Sverige er de farligste lande i Europa, fordi de tillader parallelsamfund, der skaber grobund for ekstremisme.«

Han advarer imod at lade stå til, mens religionen kommer til at fylde mere og mere. Og selv om han understreger, at han ikke er efter islam som religion, skal man ikke være bange for at blive kaldt for islamofob, når man forsvarer sekularisme.

»Her (i Europa, red.) bruger man udtryk som racist og islamofob – i Mellemøsten siger man forræder, zionist eller vantro. Man bruger de ord for at få folk, der ellers lytter til dig, til at vende sig bort fra dig. Det er den samme strategi med forskellige ord,« siger al-Husseini, der – ikke overraskende – bakker 100 procent op om muhammedtegningerne.

»Islam er ideer. Og ideer bør man kunne kritisere. Også i form af en tegning. Hvis man er utilfreds med en tegning, står det en frit for at svare, men ikke med en Kalashnikov. Muslimer kritiserer i et væk andre religioner, men finder sig ikke selv i kritik.«

Waleed al-Husseini vil med egne ord altid kæmpe videre for de sekulære værdier, han elsker, men hvis de skal overleve, må brugen af religion som politisk instrument stoppes, inden det er for sent.

»Jeg tror, at om ti-15 år vil det se lige så slemt ud i Danmark, som det gør i Frankrig. Jeg håber, at jeg tager fejl, men jeg tror det.«