Transportminister Ole Birk Olesen (LA) har kastet sig ud i en meget ejendommelig ansvarsfraskrivelse. Den begyndte på Folkemødet i juni, hvor ministeren i et interview med Ingeniøren erklærede, at klimaet ikke er hans ansvar. Som transportminister skal han alene sørge for, at danskerne og deres varer kommer ubesværet fra A til B.

Siden har ministeren haft rig lejlighed til at gentage sit budskab. Han bliver igen og igen konfronteret med, at den danske transportpolitik er kørt af klimasporet, først og fremmest fordi vi får flere biler og kører stadigt mere i dem. Forbruget af benzin og diesel stiger, selv om bilerne bliver mere brændstofeffektive.

Naturligvis går det stik imod den langsigtede ambition om at gøre Danmark fri af fossile brændsler, og ifølge forskerne kan vi slet ikke vente med at vende udviklingen, hvis vi skal undgå den værste globale opvarmning og mere ekstremt vejr i nær fremtid. Det virker, som om Ole Birk Olesen lukker øjnene, når billederne fra Houston og Bangladesh ruller over skærmen.

I stedet har han sammen med regeringen foreslået at sænke regi­streringsafgiften yderligere. Det forslag vil med statsgaranti føre til flere biler på vejene igen næste år, og kun få af dem bliver formentlig elbiler. For selv om ministeren selv synes, det er så dejligt at køre i sin elbil, at han er overbevist om, at flere nok skal hoppe med på den vogn, så viser alle erfaringer med nye teknologier, at staten skal hjælpe markedet i gang. Denne regering har gjort det modsatte ved at lægge afgifter på elbiler og lette skatter på deres fossile konkurrenter. Med en gennemsnitlig levetid på 17 år vil de biler fylde op på vejene frem til 2033. Opgaven med at leve op til EU’s krav om at sænke udslippet fra landbrug og transport rundt regnet 20 pct. i 2020’erne ser stadigt mere uoverkommelig ud.

Ole Birk Olesen står i spidsen for landets største klimaproblembarn. Mens andre sektorer har sænket klima­belastningen, går det den forkerte vej for transporten. Det er direkte uansvarligt over for de kommende generationer, når ministeren benægter sit ansvar.

Det er nøjagtig ti år, siden en borgerlig regering iværksatte kampagnen ‘1 ton mindre’. Den argumenterede for, at klimaet er dit, mit og vores allesammens ansvar. At vi for at tøjle klimaet er nødt til at yde hver vores bidrag. Man kan diskutere, om kampagnen var en succes, for de fleste danskere flyver stadig på ferie og spiser røde bøffer uden alt for dårlig samvittighed. Men vi får i hvert fald ikke befolkningen med, hvis landets øverste ledere stikker hovedet i busken.

Det gælder ikke kun transportpolitik. Lige nu raser spørgsmålet om skatters og afgifters indflydelse på klimaet, særligt når det gælder produktion af strøm og varme. Den tidligere klimakommissær Connie Hedegaard, der i sin tid var ansvarlig for ‘1 ton mindre’-kampagnen, kritiserede allerede for et år siden her i bladet regeringen for at glemme klimaet i sine reformer. Det har ikke ændret sig. Ikke et eneste sted i de nye vækst- og skatteudspil er klimaet nævnt. Det er regeringen nødt til at gøre bedre, hvis Danmark skal have en chance for at bevare sit ry som grønt foregangsland. Transportministeren kan passende gå forrest.