Det er uværdigt at udsætte sine medborgere for uretmæssig mistænkeliggørelse, og jeg er personligt en af dem, der bliver gal over dette tilbagevendende afstands-cirkus. Men ind til videre har vreden ikke hjulpet mig spor og debatten kører i ring år efter år. Så må jeg jo hellere i gang med at tage afstand.

Der er ikke noget nyt i at fremtrædende politikere efterspørger, at muslimske medborgere tager afstand fra terrorisme, når den begås i Islams navn. Der er heller ikke noget nyt i, at disse efterspørgere ikke forstår, at når muslimske medborgere gang på gang bliver vrede over at blive afkrævet afstandtagen fra handlinger de aldrig kunne drømme om at begå og afstandtagen fra personer de aldrig kunne drømme om at identificere sig med, så er vreden i sig selv den største demonstration af aktiv afstandtagen, som man kunne ønske sig.

Det er uværdigt at udsætte sine medborgere for uretmæssig mistænkeliggørelse og jeg er personligt en af dem, der bliver gal over dette tilbagevendende afstands-cirkus.

Men ind til videre har vreden ikke hjulpet mig spor og debatten kører i ring år efter år. Så må jeg jo hellere i gang med at tage afstand, so here goes:

Som dansk muslim tager jeg afstand fra enhver grusom og barbarisk handling foretaget i Islams navn, herunder alle Daesh’s (Islamisk Stat) terrorangreb, senest i Frankrig og Afghanistan.

Som farsi-talende tager jeg afstand fra den unge iransk-tyskers handling, da han gik amok ved et indkøbscenter i München og dræbte 9 personer.

Som kvinde tager jeg afstand fra holdningen om, at feminisme i dag kun bør handle om kvinder og kvinders rettigheder. Også mænd bliver undertrykt, socialt kontrolleret og holdt nede – i feminismens navn er kampen for dem mindst lige så vigtig.

Som økonom tager jeg afstand fra Anders Fogh Rasmussens alt for lempelige finanspolitik i 00’erne, der gjorde, at finanskrisen ramte Danmark langt hårde end den burde.

Som embedsmand og offentligt ansat tager jeg afstand fra de 45 offentligt ansatte, der er involveret i den mest omfattende sag om bestikkelse af danske offentligt ansatte i nyere tid.

Som mor tager jeg afstand fra de mødre, der på fordømmende vis har fortalt mig, at jeg bør arbejde mindre og prioritere familien højere. De glemmer at barnet har en far, der i lige så høj grad som jeg kan drage omsorg og give kærlighed. Og de glemmer, at den løsning, der virker for dem i deres familie ikke nødvendigvis er den samme, som vil fungerer i min.

Som rødhåret tager jeg afstand fra flere af Udlændinge-, Integrations- og Boligminister Inger Støjbergs tiltag rettet mod flygtninge, herunder ’skræmmeannoncer i udenlandske aviser’, smykkeloven, udskydelse af retten til familiesammenføring, m.fl.

Der er formentlig langt mere her i verden jeg kan tage afstand fra, men foreløbig er min liste 7 punkter lang. Og nu vil jeg gerne se din liste?