Organisationen af Islamiske lande, OIC, som repræsenterer 56 muslimske lande, med en permanent delegation i FN, udtalte i forbindelse med Mumbai terrorsagen i 2008, at det er forkert at kæde terrorister sammen med islam.

Den fredelige muslim har intet at gøre med terrorister, sagde de, hvilket jeg kun kan tilslutte mig, men jeg må indrømme, at jeg ikke er helt så sikker mere, når det kommer til, hvorvidt islamistiske terrorister kan kædes sammen med islam. Dette er en erkendelse, der piner mig at skrive, da jeg selv er muslim.

Mange spørger, med rette, i denne tid, om islam skaber terrorister, og selv om jeg mener, at islam ikke er hele svaret, må jeg bedrøvet erkende, at det heller ikke kan udelukkes. Det er her, en del af svaret bør søges.

Sjældent når vi dog så langt i vores søgen. Selv om en terrorgruppe kommer til offentlighedens kendskab via en terroraktion og selv præsenterer sig som muslimer, reagerer langt de fleste muslimer per refleks ved at forsøge at forklare det uforklarlige fremfor at forholde sig til den virkelighed, der udspiller sig lige for øjnene af dem.

Læs også: Kampen mod den store satan

Den virkelighed, der bliver sværere at forklare: Nemlig, at vi per dags dato har flere terrororganisationer, der legitimerer deres brutale fremfærd ved ikke alene at kalde sig muslimer, men også ved at referere til islamiske tekster som deres drivkraft. Jeg vil heller ikke kendes ved dem, men er det så os, eller dem, der har misforstået noget?

Islam glorificerer jo martyriet, og dette (mis)bruger terrorister til at hjernevaske mennesker til forestillingen om et evigt liv i paradis forud for en terrorhandling. Hvis ikke etableringen af et kalifat var beskrevet i islamiske tekster og terrorister som f.eks. IS anvendte islamiske tekster til at legitimere deres brutale fremfærd, til at tage krigsfanger, tvangskonvertere alle til islam, til at betale jizya eller dø, ville det så stadig være så eftertragtet for disse terrorister at miste livet i kamp mod alt det, de betragter som ugudeligt?

Hvor henter de deres legitimitet fra?

De er ligeglade med eget og andres liv. Det er drømmen om det hinsides, der driver dem. Belønningen, som intet verdsligt kan konkurrere med, fordi selve døden er vigtigere end livet – og her er det ikke muligt at komme uden om religionens betydning.

Vi taler jo ikke bare om en enkelt eller to terrororganisationer, der harmløst prædiker en ideologi, vi kunne tie ihjel. De er udtryk for en beskidt politisk-ideologisk krig, der koster liv. Vi har ikke råd til at besvare død med tavshed.

Vi taler om mennesker, som begår uret, undertrykkelse, spreder uro, angst, død og ødelæggelse, som nu IS i Irak og Syrien, Al-Nusra i Syrien og Libanon, Al-Qaeda, spredt lidt over det meste af Mellemøsten og Centralasien, Boko Haram i Nigeria, Al- Shaabab i Somalia, Hizbollah i Libanon, Islamisk Jihad i Syrien, Lashkar Tayibbeh i Pakistan, Jemaah Islamiyah i Indonesien, Taleban i Afghanistan mfl. Hvor mange eksempler har muslimer brug for, før de griber til handling?

Læs også: Verden er træt af muslimer

Hvis de, ganske rigtigt, ikke er så mange ud af verdens 1,5 milliarder muslimer og alligevel kan forvolde så stor skade, hvilken nytte gør det store tavse flertal da, når så få, kan ødelægge så meget? Det ser jo alligevel ud til, at det er de ekstreme, der sætter dagsordenen. For de fredelige og på de fredeliges vegne.

Der påhviler muslimer et stort arbejde. Hvad er det for tekster, disse terrorister enten har forstået eller misforstået, som muslimer bør gøre krav på? Hvordan forebygges brug/misbrug af disse tekster?

Danmark har gennem historien været foregangsland på områder som demokrati, menneskerettigheder og tolerance. Det kan vi blive igen til gavn for menneskeheden på længere sigt. F.eks. har vi flere fremtrædende muslimer, der opmuntrer til fredelig sameksistens, som fremhæver og opmuntrer til dyrkelse af det spirituelle i islam. De læser, forstår og fortolker teksterne fredeligt. En fortolkning, der i den grad er brug for i verden af i dag. Kunne vi ikke investere i disse brobyggende muslimer, ved at hjælpe dem med at fremme deres fortolkning, som alternativ til den fortolkning, der for tiden præger store dele af den muslimske verden, og som misbruges på det groveste af terrororganisationer uden respekt for liv?

Hvis det er uvidenhed, der præger verdens muslimer, vil det så i sidste ende ikke gavne os alle at fremme danske muslimers fredelige version af islam?

Læs også: Glædelig Eid til alle muslimer!

Når den muslimske verden kan sende prædikanter til vores breddegrader, må vi også kunne sende fredelige fortolkere til deres del af verden. Vi kan stadig være foregangsland for det gode fremfor at lade os rive med af den optrappende grøftegravende retorik, der p.t. præger verdensbilledet. Det skylder vi os selv og de fredelige muslimer, som gerne vil leve i fred og ro, og som desværre er fanget i ideologiers og ekstremisters hadefulde retoriske krydsild.

Men, lige her og nu er vi nødt til at gøre noget. Vi kan ikke tillade os at slubre aftenkaffen i os til billeder af magtesløse mennesker, der i bogstaveligste forstand bliver slagtet eller solgt som slaver på slavemarkeder anno 2014.

Det glæder mig, at regeringen har afsat yderligere to millioner kroner til akut nødhjælp til de strandede eller fordrevne flygtninge i det nordlige Irak, da den type hjælp er presserende lige nu og her, men det er også vigtigt politisk at lægge pres på det internationale samfund og få sat en stopper for IS’ brutale fremfærd.

I disse minutter, disse timer og disse dage, begås der drab, forbrydelser og overgreb på shiamuslimer, kristne, tyrkmenere, yazidier, assyrer og selv sunnimuslimer, der ikke er enige med IS. Flere hundrede kvinder meldes savnet samtidig med, at de tyrkiske, arabiske, kurdiske og vestlige medier melder om slavemarkeder i år 2014. Kan vi tillade os at afslå samtlige meldinger som værende islamofobiske, inklusiv de muslimske af slagsen?

Hvad mere skal der til, før muslimer vågner af dvalen og fornægtelsessøvnen?

Læs også: De der kan og vil

Det strider imod et humanistisk livssyn at forholde sig tavs til de overgreb, der begås mod børn og især kvinder. Hver eneste af ovennævnte terrororganisationer er først og fremmest menneskefjendsk, dernæst kvindefjendsk i en grad, der hverken er menneskeheden eller det 21. århundrede værdigt.

Problemet er, at almindelige muslimer er så mainstream, så klagende, så beklagende, så passive og i så evig (selv)fornægtelse ansigt til ansigt med terror, overgreb og uretfærdighed, begået i eller forsøgt legitimeret i islams navn, at det er svært at sætte ord på, endsige handling.

Hvilket forhold ønsker muslimer, at ikke-muslimer skal have til islam, når terrorister gang på gang vover at råbe »Allahu akbar«, før de skærer hovedet af eller med selvmordsbomber dræber uskyldige mennesker, uden at en mur af fredelige muslimer rejser sig og råber NEJ!?

Organisationen OIC understreger over for de vestlige medier, at de bør holde op med at kæde terrorister sammen med islam, da disse ikke repræsenterer islam. Hvor kunne jeg ønske, at de ville bruge kræfterne, hvor kræfterne kunne gøre en forskel i stedet for at diktere vestlige medier, hvad og hvordan de kan eller skal skrive, når det er egne trosfæller, der leverer materialet, som medierne skriver om.

Hvis medierne gengiver terroristerne som muslimer, så er det altså, fordi terroristerne selv præsenterer sig som muslimer, hvorfor det påhviler verdens fredelige muslimer aktivt at gøre krav på både titel og tro, ikke vestlige medier at afholde sig fra at omtale dem, som de præsenterer sig selv.

OIC mener, at de, som henviser til, at gerningsmændene handler på vegne af islam, hjælper dem ved at tilbyde dem begrundelse, anker og forudsætning. Noget de hverken har eller fortjener.

Det er her, at OIC efter min mening, er helt forkert på den. Medierne tilbyder dem ingenting. Det er den muslimske verden, der tilbyder dem alt ved ikke at slå ned på det én gang for alle og kræve deres religion tilbage.

For hvis de ikke er rigtige muslimer, hvem er så de rigtige muslimer? I så fald, træd frem sammen med mig og gør krav på din religion!