Når læger skal diagnosticere borgere med psykiske lidelser, står de ofte i et svært dilemma. Lidelserne kan nemlig være så slemme, at borgeren har behov for en pause fra arbejdsmarkedet, men ikke slemme nok til, at der skal sættes en bestemt diagnose på.

Uden diagnosen vil borgeren med stor sandsynlighed ikke få tildelt sygedagpenge, og derfor må lægen vurdere, om han skal give en diagnose, som borgeren egentlig ikke har. Det skriver Kristeligt Dagblad.

Læs også : Prisen for henviste patienter er banket ned

Det er en af de største problemer ved diagnoser, lyder det i en ny rapport fra Det Etiske Råd. For når psykiske diagnoser som depression flyttes over i andre systemer som det kommunale, får de pludselig afgørende betydning for, hvilken hjælp borgeren kan få, siger Steen Vallentin, formand for rådets arbejdsgruppe om anvendelse af diagnoser og lektor på institut for ledelse, politik og filosofi på Copenhagen Business School.

- Ifølge lovgivningen må en diagnose ikke være tungen på vægtskålen i tildelingen af sociale ydelser, men diagnoser er med tiden blevet et let kriterium at træffe beslutninger ud fra i kommunerne, siger han.

Efterlyser helhedstænkning

Rapporten fra Det Etiske Råd bygger blandt andet på nyere forskning og workshops med fagpersoner og patienter, hvor der ifølge Steen Vallentin er udtrykt ønske om mere helhedstænkning i anvendelsen af diagnoser.

- Vi kan ikke forvente, at man i det sociale system uden videre skal have fuld tillid til, at borgerne fejler det, de siger, de fejler, men man kan prøve at skabe en bedre dialog mellem socialrådgivere, sagsbehandlere og sundhedssystemet.

Ud over egne workshops har Det Etiske Råd også hentet viden fra en større undersøgelse fra Det Nationale Forskningscenter, som

Formand for Danske Regioners psykiatri- og socialudvalg Charlotte Fischer (R) mener, det er vigtigt at slå fast, at læger i deres udredning af borgere skal holde sig til en strengt lægefaglig vurdering.