Ash nazg durbatulûk,

Ash nazg gimbatul,

Ash nazg thrakatulûk

Agh burzum-ishi krimpatul.

Slik lyder diktet om Tolkiens kraftringer i såkalt svart tale. Den engelske oversettelsen vi alle husker fra Lord of The Rings går slik:

One Ring to rule them all,

One Ring to find them,

One Ring to bring them all,

And in the darkness bind them.

Også på internett er det i ferd med å bli mørkt. Den stadige strømmen av overvåkingsskandaler har kraftig økt bevisstheten om verdien av å kunne holde sin kommunikasjon privat. Dette har fått flere utslag. Store teknologiselskaper som Apple har gjort opprør mot overvåkingen ved å kryptere løsningene sine på en slik måte at de ikke selv holder nøkkelen. Det er umulig å beordre Apple til å låse opp en iPhone. De vet ikke hvordan det gjøres. Enhver liten gatepusher sitter nå på krypteringsløsninger som for få år siden ville kostet millioner og vært forbeholdt store selskaper. For politimyndigheter verden over har dette skapt noe i retning av full panikk. Man vet at politiet er bekymret når de trekker pedofilikortet. Det er jo tross alt bare når de skal ha utvidede fullmakter de er opptatt av barn. Når fullmaktene er oppnådd brukes de stort sett til å etterforske drugs. Det gir bedre oppklaringsstatistikk. Myndighetene både i USA og andre land har lenge kjempet mot krypteringen. Det er selvfølgelig å kjempe mot vindmøller. Denne måneden måtte også det hvite hus gi tapt og akseptere at krypteringstrenden ikke lar seg stoppe.

Det er ikke bare selve telefonene som krypteres og slik “går mørke”. Kommunikasjonen man utfører med dem gjør det samme. Datalagringsdirektivet vi kranglet om for noen år siden virker søtt passé. Ideen den gangen var å registrere såkalt metadata. Altså hvem du ringer til og lokasjon etc. Rent praktisk ville det bety at myndighetene ville vite at du befant deg midt på Puddefjordsbruen i Bergen klokken 03;35 natt til mandag da du ringte selvmordskrisetelefonen. De ville også vite at samtalen varte i 16 minutter, at din neste samtale var 45 minutter senere til din mor og at hennes telefon litt senere befant seg hjemme hos deg. Men myndighetene ville ikke vite hva dere snakket om.

Nå er dette i praksis ikke lengre mulig. Stadig flere apper til telefonene (eksempelvis Telegram og Signal) sikrer at man kan gjennomføre både samtaler og sende meldinger uten at noe annet enn at det har skjedd datatrafikk kan registreres. Alle de kriminelle er av det åpne nettet. De eneste myndighetene klarer å lagre dataene til er meg og deg. De finner ut av utroskap og selvmordsforsøk. Alvorlig kriminalitet klarer de ikke.

Det skumle mørke nettet

All denne krypterte kommunikasjonen er ille nok for verdens politimakt. Men det er bare en liten del av den lysslukingen som nå foregår. En like viktig del er det vi kaller for det mørke nettet Eller Darknet — for å fremstå som en av kidsa kaller jeg det for Darknet. Det høres tilstrekkelig skumnmelt ut.

Darknet er egentlig ikke noe mer spennende enn anonym nettbrowsing. Det er helt vesentlig å legge til rette for at opposisjonelle i alt fra Saudi Arabia via Iran til Kina har mulighet for å kommunisere anonymt på internett. Skjebnen til Raif Badawi som må tåle 1000(!) piskeslag i Saudi Arabia for å ha blogget om demokrati og menneskerettigheter er et godt eksempel på det. Det finnes tusenvis av andre.

Det er mange internasjonale intitiativ for å sikre muligheten for slik anonym kommunikasjon. Et av de viktigste er det såkalte TOR Project. TOR kan forstås som The Onion Router, eller løkruteren. Løkruting fungerer på akkurat den måten det høres ut som. Data på nettverket er pakket inn i lag på lag med kryptering. De krypterte dataene sendes rundt gjennom en serie av nettverkspunkter som kalles Onion Routers (eller for å glede Språkrådet — løkrutere). Hver av disse ruterne peller vekk et lag kryptering, finner neste ruter og sender dataene videre. Ruterne vet ikke hvem senderen eller mottageren av dataene er. Det er skjult lengre ned i lagene. Kun hvem datapakken kom fra i det umiddelbart foregående ledd og hvem den sendes til i det umiddelbart neste er synlig for hver nettverksnode. Først når det aller siste laget er skrelt av og pakken er dekryptert havner den hos sin mottager. I tillegg til å anonymisere selve trafikken kan man også sette opp servere som kun er synlig for kommunikasjon på dette nettet og som ikke forteller hvor eller hvem de er. Der vanlige nettsider har et “etternavn” på .no, .com eller lignende vil disse ha et etternavn som er .onion og de vil kun synes om man bruker en nettleser ment for TOR-trafikk.

Løkruting ble utviklet av det amerikanske militæret — nærmere bestemt marinen — for å beskytte militær kommunikasjon mot overvåking. Etter at den amerikanske marinen slapp TOR-koden fri i 2006 etablerte forskerne bak TOR project som en ideell stiftelse, støttet blant annet av Electronic Frontier Foundation.

Gjennom å bruke TOR-nettleseren er man relativt trygg på selve surfesiden. De med større behov bruker i tillegg VPN og en del har også rett og slett et helt kryptert operativsystem på en liten minnepinne slik at kommunikasjonen aldri kommer innom den PC man faktisk bruker.

Onionserverne er også godt skjult. Det er ikke overraskende at dette oppsettet har medført opprettelsen av regelrette markedsplasser for drugs. Det hele startet med den såkalte Silk Road i 2011. Silk Road ble opprettet av amerikaneren Ross William Ulbricht.

Silk Road nettsiden slik den så ut — en helt åpen markedsplass

Å handle drugs er ikke noe særlig hyggelig for brukerne. Det ligger i sakens natur at handelen må skje med kriminelle som ofte er langt nede i kjeden og derfor både har incentiv til å lure deg hva gjelder produktets kvalitet og også kan være truende og ubehagelige. Det er også en risiko ved selve transaksjonen. Kanskje må du ned på en av byens åpne russcener for å kjøpe. Steder hvor politiet fort kan finne ut hvem du er og også bøtelegge deg.

Her slapp man alt det. Silk road var et slags Ebay for drugs. Silk Road tjente store penger på å ta en liten prosentandel av hver handel. Den samme transaksjonsgebyrmodellen MasterCard og Visa har blitt rike på. Kjøpere og selgere kunne møte hverandre anonymt. Betaling foregikk med BitCoin (mer om det siden) og det ble for alle praktiske formål ikke lagt igjen spor. Den eneste inkriminerende utveksling var en kort kryptert utveksling av mottagerens postadresse. Adressen ble så skrevet på en konvolutt, slettet fra systemet og drugs ble sendt via ordinær postgang.

Ebay-modellen medførte at kundene ga leverandørene karakterer og anmeldelser. Som på Ebay og på Tripadvisor mistet du kunder om anmeldelsene var dårlige. Kom varene i dårlig skjult forpakning ble det kritikk. Derfor tok det ikke lang tid før så og si alle leverandører hadde anskaffet vakumpakkingsutstyr, slik at narkotikahunder ikke ville finne noe om de sniffet på post. Leverte man dårlig kvalitet ble det dårlige anmeldelser. Dette sammen med at markedsplassmodellen gjorde dealeren på gatehjørnet som selv er rusmisbruker overflødig (det er han som blander ut stoffet ditt med potetmel for å få spedd på inntektene ) medførte en voldsom forbedring i stoffkvalitet. Enkelte idealister så på akkurat det som så potensielt livreddende (folk dør stort sett ikke av de de drugs de tror de kjøper — de dør fordi de får noe annet som for eksempel PMMA istedenfor MDMA) at de foretok stikkprøvekjøp av leverandørene på Silk Road, labtestet produktene og postet labresultatene på diverse nettbaserte diskusjonsforum. Det britiske Psychedelic Society har laget en egen nettside om hvorfor det å bruke Darknet for å få tak i drugs er de rette å gjøre for brukerne.

Nå kunne plutselig kundene noenlunde stole på at de fikk det de ville ha til den kvaliteten de hadde blitt lovet uten å trenge å henge med kriminelle. Kapitalismen gjorde det den alltid gjør. Brakte kjøper og selger sammen og reduserte transaksjonskostnadene.

Siden ble stengt av FBI i 2013 etter to års drift. Den ble ikke stengt fordi Amerikanske myndigheter skjønte noe av Silk Road, men fordi de kom over Ulbricht i forbindelse med telefonavlytting av andre kriminelle.

Da Silk Road ble stengt ble det ansett som et knusende slag mot online drugdealing. Silk road hadde 13 000 produkter i porteføljen (vesentlig mer enn vår hjemlige Kolonial.no) og sto for over 70% av den internasjonale handelen. Bare noen få måneder senere var Silk Road 2.0 på bena. De ble også tatt. Da dukket på ca en måned to mindre sites opp — Evolution og Agora. Evolution forsvant (av seg selv ikke fordi de ble tatt) og det gikk to uker før selgere og kjøpere var over på Agora. Da Agora la ned virksomheten tidligere i år var vi nede på dager før kunder og selgere var over på nye markedsplasser. Economist har en god oppsummering frem til og med Agora (grafen tar ikke med seg den siste utviklingen)

Å ta ut markedsplasser har ingen effekt. De andre spretter opp som paddehatter.

Situasjonen på markedet er nå at markedsplassene har mange flere og har blitt stadig mer profesjonalisert og sikrere. Handelsnivået er høsten 2015 vesentlig høyere enn det var i august 2014. Feilene til dem som har blitt tatt har medført læring og produktutvikling hos de kriminelle og også hos kundene. Brukervennligheten har også økt — eksempelvis i form av sider som DeepDotWeb som monitorerer de ulike markedsplassene og gir dem karakterer samt hjelper folk til å finne dem. I dette markedet som i alle andre spretter det altså opp aktører som tjener sine penger på å redusere transaksjonskostnadene. På nettbaserte forum — både slike man kan få tilgang til med en vanlig nettleser og slike hvor man må bruke TOR — diskuteres de ulike leverandørenes kundeservice, produktkvalitet og sikkerhet.

Det hele er et fascinerende skue i kapitalisme at work. Situasjonen nå levner ingen tvil om at handelen med drugs er den neste store industrien som skal få sin forretningsmodell snudd på hodet av et teknologiske racet etter at plateindustrien, filmindustrien og pornoindustrien allerede er totalt forandret.

Myndighetene kan ikke svare

Myndighetene vet ikke hvordan de skal svare på utfordringen. hverken i Norge eller internasjonalt. Drugs er en vesentlig større industri enn terrorisme. I 2007 ble verdien av den illegale narkotikahandelen estimert til absurde 320 milliarder amerikanske dollar. Siden den gang har det bare økt og økt.

2007. I 2013 var drugs estimert til 435 milliarder dollar. Veksten er fortsatt ekstrem.

Akkurat som hackere ikke lengre er trettenåringer på gutterommet er det ikke lengre enkeltpersoner som Ubrbicht som styrer markedsplassene. Dette er profesjonelle mennesker med tilgang på flere ressurser og bedre ansatte en politiet. Det ligger i kriminalitetens natur at kriminelle alltid ligger et skritt foran politiet. Men denne utviklingen medfører sjumilsstøvler.

På grunn av all denne tunge krypteringen og anonymiseringen er det å avsløre disse markedsplassene en utrolig ressurskrevende jobb for politiet. Det krever deres beste datakyndige folk (folk som da ikke har tid til å etterforske annen alvorlig kriminalitet som barneporno), og de klarer stort sett bare å ta amatørene.

Den største aksjonen mot omsetning på Darknet noensinne skjedde i november 2014. Den såkalte “Operation Onymous” krevde politiressurser på et nivå ingen tidligere har sett. Europol, FBI, Department of Homeland Security og 16 nasjonale politiorganisasjoner gikk etter lang tids koordinert etterforskning til angrep mot hele Darknet i koordinerte aksjoner over hele verden. Først ble det hevdet at over 400 sider var tatt ned. Wired beskrev litt starstruck og sjokkert aksjonen som at:

Now the full scope of that international law enforcement crackdown has been revealed, and it’s a scorched-earth purge of the Internet underground.

Fasit ble 17 arrestasjoner, minimale beslag og at handelen var i gang igjen noen få timer senere. Sikkerhetshullet myndighetene benyttet seg av er kun et problem om man er uforsiktig når man driver sine servere. Det er nå for lengst tettet og hele aksjonen er på mange måter glemt. FBIs største suksess ble selve demonstrasjonen på deres maktesløshet.

Norsk politi er ikke på langt nær så dyktige og ressursrike som FBI. Når FBIs etterforskning knapt nok gir resultater er det ikke så rart at norsk politis resultater grenser til det patetiske. I en stor aksjon i juni ble fire personer pågrepet i Oslo og Skien, med en oppfølging på 9 personer til i Bodø og Salten i august. Politiet kunne fortelle( pressemelding 1):

Kripos har de siste dagene pågrepet fire personer for produksjon og salg av narkotika. Flere av de siktede anses som sentrale i norsk sammenheng når det gjelder salg av narkotika via det mørke nettet. Etterforskningen har vært utfordrende, blant annet på grunn av kryptering og anonymisering. Dette har vært en prioritert sak

(og pressemelding 2:)

Personene vi har pågrepet har drevet omfattende kjøp og salg av narkotika. Det er en tid- og ressurskrevende etterforskning som ligger bak pågripelsene i Salten denne uka,

Pressemeldingene begikk en kraftig underdrivelse og en kraftig overdrivelse. Underdrivelsen er at det var en “tid- og ressurskrevende etterforskning” som var “prioritert”. Kripos drev knapt med annet så lenge etterforskningen varte. Overdrivelsen er at de har tatt noen som er “sentrale i norsk sammenheng”. Det var interessant å følge diskusjonstråden på det norske freakforum i etterkant.

Freakforum er et forum for … vel hva kan man si? Freaks? Er det noen man skal lytte til når det gjelder informasjon om hvordan de mørke deler av internett funker er det freaks. Det vet alle som har sett The Girl With The Dragon Tatoo. Først brukte folk en stund på å finne ut hvem det var som var tatt siden alle de store leverandørene raskt var online med beskjed om at “heisann vi er open for business”.

Når man da forsto hvem det var var det som om det gikk et oppgitt sukk over forumet. Gjengen som ble tatt var kjent for å være elendige på sikkerhet. De brukte samme krypteringsnøkler flere steder. Den ene av dem Alpha&Omega hadde sitt virkelige navn oppgitt i krypteringsbasen til MIT den andre “DeepLove” bandt krypteringsnøkkelen sin til epostadresser som han brukte for å debattere under fullt navn om aksjekurser på Hegnar.no. Sikkerheten var så dårlig håndtert at til og med Adresseavisen (et par måneder før Kripos) hadde funnet ut hvem det var:

Samme dag ble den samme krypteringsnøkkelen bundet til to andre e-postadresser av personen som registrerte den. Den ene adressen viser til et alias som har blitt brukt på flere finansforum og blogger. Adresseavisen kan følge aliaset helt tilbake til innlegg i 2009. Ved å gå gjennom tekstene, og følge opp spor derfra, går det frem at aliaset tilhører den 29 år gamle mannen i svart. Den andre e-postadressen bærer 29-åringens for- og etternavn. For å kunne lese kryptert informasjon som sendes til en av de tre e-postadressene, måtte mannen i svart og DeeepLove sitte på den samme, private dekrypteringsnøkkelen.

Det var ikke Kripos evne til å komme seg gjennom dyp kryptering som fikk disse small-timerne tatt (selv om Kripos brukte opp hele sin datakapasitet på saken og derfor ikke hadde noe til overs for etterforskning av for eksempel barneporno). Det var skurkenes totale dumskap. Som brukeren Slashdot oppsummerte det:

Når dei har såpass elendig OPSEC at journalister, som ikkje har dei tilgangane politiet har, greier å nøste opp i det er det neppe veldig ekstremt vanskelig for politiet heller å nøste opp i det. Politiet har trass alt meir inngripande tiltak som avlytting, stansing av post, og ransaking i verktøyskassa si.

De andre leverandørene i dette markedet er neppe i nærheten av så dumme. Akkurat som internasjonalt profesjonaliseres markedet og sikkerhetshullene tettes. Når Kripos bruker halvannet år og hele sin kapasitet på et par potheads med ungdomsskolenivå på sikkerheten. Hvor store ressurser vil da ikke gå med på å klare å fakke neste generasjons Gjermund Cappelen? de store leverandørene. Det finnes flere av dem i det norske markedet.

Etterhvert som sikkerhetsutfordringen blir sterkere og sterkere for lovgiver, og det begynner å sige inn at denne utviklingen er ustoppelig kommer mottiltakene. Mottiltakene må i sin natur designes på samme måte som mottiltak mot terror. For å kunne stoppe de få må Staten innskrenke friheten for de mange. Allerede har Staten hysterisk forbudt postordreimport av legemidler. Et forbud de har måttet gjøre så vidt at det rammer import av D-vitamin. Så har regjeringen måttet bevilge nesten 100 millioner for å ansette 120 nye tollere som skal åpne posten din for å sjekke at det ikke ligger en D-vitaminboks der. Slik fremstår man handlingskraftig ved grensen mens narkotikaen jo flyter med innenlands post. Det er selvfølgelig viktig å fremstå handlingskraftig også innenlands, så fra i år snuser en haug med narkotikahunder rundt på Østlandsterminalen på Lørenskog, der rundt 60 prosent av norsk post håndteres. Erfaringene fra arbeidet skal etterhvert evalueres. Det kan bli spennende å lese evalueringen. Ikke minst siden forsendelsene jo går vakumpakket og de stakkars hundene derfor ikke finner noe som helst.

Det finnes ingen måte å stoppe selve det fysiske forsendingsleddet på uten å gå til det skritt å kontrollere post uten mistanke enten som stikkprøver eller som rutinemessig gjennomlysning. Da er vi inne på selve kjernen i retten til privatliv. Den Europeiske Meneskerettighetserklæring er i sin helhet inntatt i norsk rett gjennom menneskerettighetsloven. Artikkel åtte slår fast at “Enhver har rett til respekt for sitt privatliv og familieliv, sitt hjem og sin korrespondanse.” Dette er en vesentlig menneskerettighet. Det kan være mange grunner til at du ikke ønsker at myndighetene skal lese din korrespondanse annet enn at det er drugs i den. Å bryte denne retten for å forebygge kriminalitet er tillatt. Men kun om det er “nødvendig i et demokratisk samfunn”. Det eneste som kan stope narkoposten er å kontrollere all den posten som ikke inneholder drugs. Det er neppe i tråd med menneskerettighetene.

Fremover

Dette går bare en vei. Darknet is going mainstream. Det finnes så mange andre gode grunner for å bruke kryptering og anonymisere sin trafikk at det vil stadig flere gjøre. Konsekvensen av det er at håndhevelseskostnaden for forbudet vil øke eksponensielt. Både målt som andel av budsjettene, men ikke minst målt i hvor store inngrep vi som vanlige borgere må tåle for at Staten skal kunne fakke de få de klarer. Inngrep i form av forsøk på avlytting og overvåking og inngrep i form av innskrenkinger i personlig autonomi. Allerede er det på høring forslag fra legemiddelverket som vil hindre pensjonister som bor deler av året i Spania å ta med legemidlene sine frem og tilbake over grensen på tross av at de har både legeerklæring og resept.

Det finnes kun en fornuftsbasert løsning på dette. Det er å innse at om narkotikakrigen hadde vært annen verdenskrig leder vi de tyske styrkene, og det er februar 1945. Fortsatt littegrann tid igjen til det er over, men sluttresultatet har vært klart lenge. Så lenge at det nå etterhvert også må begynne å sive inn fra frontlinjen og til generalene.

TL;DR Take me to the candy shop

Jadda jadda. Fint og flott det der, men hvordan kjøper jeg drugs på Darknet sånn rent praktisk?

I strid med FNs anbefalinger, sunn fornuft og god folkehelsepolitikk er ikke bare omsetning av drugs straffbart i Norge. Også kjøp, besittelse og bruk er det. Det innebærer at det å benytte seg av Darknet for å anskaffe drugs er FORBUDT. Du har ikke lov. Fy! Fy! Fy! En guide skal der for på ingen som helst måte tolkes som en oppfordring til straffbare handlinger, kun som en illustrasjon av hva politiet har å slite med, og hvordan de FÆLE folka som bestiller drugs går frem.

Men først en disclaimer:

Narkotika er djevelens verk og medfører umiddelbart total fortapelse. Om du i det hele tatt befinner deg i samme rom (eller egentlig samme by) som en som tar så mye som et trekk av en joint kommer du straks til å bli tungt narkoman og hoppe ut av vinduet i full psykose med en heroinsprøyte kirurgisk fastmontert i armen mens du roper høyt “Jeg fikser’e ikke Pelle! Jeg fikser’e ikke!!!” Du må heller aldri glemme at enhver befatning med drugs også umidelbart vil fritere store deler av hjernen din. Dette er hendig illustrert her:

Det sagt. Å kjøpe på Darknet er skremmende enkelt.

Min guide er en tilpasning fra guiden til Psychedelic Society i UK — de har også bilder. Deres guide går til en side som heter Nucleus. Den er nok mer interessant i UK enn i Norge. Her bruker nok folk andre markedsplasser (men hva vet jeg?).

Du trenger dette:

Penger

Datamaskin

Tilgang til internett

Criminal intent

Trinn en: Last ned TOR. Dette gjør du fra TORproject. Dette trinnet bør du forresten utføre helt uavhengig av om du har tenkt å kjøpe drugs. Jo flere som bruker TOR jo bedre! Bruk TOR i resten av browsingen.

Trinn to: Skaff deg noen Bitcoins. Som sagt er det da altså slik at markedsplassene bruker en kryptert nettvaluta som heter BitCoins. Kjøp deg noen BitCoins. Som med TOR; gjør det uansett. BitCoins er en flott sparemulighet (uten å gå i detaljer er BitCoins deflatoriske altså de blir mer verd over tid, mens pengene du har i banken er inflatoriske og blir mindre verd over tid). Dette finnes også mange flotte investeringsmuligheter emd BitCoins som feks BTCJam. BitCoins kjøper du på et nettsted som hete LocalBitCoins. Der er det en selger som heter Sturle. Denne personen er fra Norge og verdenskjent i BitCoinkretser. Kjøp noen coins av ham (det er andre selgere der også om du kan styre deg for folk som skriver nynorsk). Du trenger et sted å ha BitCoinsene dine (rett og slett en adresse for dem). Hive er et brukervennlig alternativ. Klarer du å håndtere en iPhone klarer du å håndtere Hive.

Trinn tre: Finn deg en markedsplass. Dette kan være litt tricky. Det finnes mange leverandører der ute. Det varierer litt fra leverandør til leverandør hvilken markedsplass de er på (og historikken som man ser fra Economist sin oversikt over viser jo at det kan variere også over tid). Her kan du titte innom en fin liten nettside drevet av et par idealister som heter DeepDotWeb. På denne siden finner du to ting. For det første er det på høyre side en fargekodet liste over en masse markedsplasser som er grønn om de er oppe og går. Øverst på den listen står “Top Marketplaces”. Så lenge du ikke skal rett inn på siden til en leverandør er det her du skal. Darknet fungerer som internett forøvrig. Skal du finne selgeren din går du på finn.no eller ebay.com ikke på nesteningenbrukerdettestedet.no. Det er også en link på siden til noe som heter Grams. Grams et forsøk på å lage et Google for Darknet.

Trinn fire: Opprett en konto. Finn et marked eller to, eventuelt tre du har lyst til å utforske. Opprett konto på disse og titt deg rundt. Ikke vær han fyren fra Adresseavisen. Ikke kall deg selv for det samme kule nicket du bruker på å diskutere på VG.no. Bare ikke gjør det. Du får ingen kred for kule nick. Bare vanskelig sporbare. Kall deg for “1y3u5t8ryfghkj” eller noe sånt.

Trinn fem: Overfør BitCoins til markedet ditt. I din kontoinformasjon på markedet du har opprettet konto ligger din pengeadresse. Ofte vil det kalles “My Wallet”, men kan gå under andre navn også. Der er det en adresse. Kopier den. Gå så til BitMixer. Bitmixer er en tjeneste som anonymiserer hvor man sender sine BitCoins. Om noen skulle finne din BitCoinlommebok en gang vil de aldri se at pengene gikk inn på et marked. Det stopper på BitMixer. Hos BitMixer legger du inn den adressen du kopierte fra markedet som forward adresse (se etter den store grønne knappen midt på siden). Dette gir deg en ny adresse som er den du klipper inn i Hive (Husker Hive? Lommeboken din.) Shazam! I løpet av et kvarter er det pæng på konto.

Trinn seks: Kjøp stuff. Nettmarkedene fungerer som alle andre nettbutikker. Browse kategorier. Legg i handlekurv og trykk kjøp.

Ikke gjør dette; det er her du bryter loven og havner i evig fortapelse. Frem til akkurat dette punktet har du kun fått stillet din faglige nysgjerrighet. Jeg mener det! Ikke gjør det. Riktignok kommer ikke politiet til å klare å finne deg om du følger instruksjonene her, men du kommer til å gå resten av livet og vite at du gjorde det. Gradvis kommer det til å etse seg inn et stort svart hull hvor samvittigheten din en gang var. Det er like ille som å laste ned copyrightet musikk. Ikke kjøp drugs og ikke last ned musikk:

Trinn syv: Krypter adressen din. Gå tilbake til leverandørens side / produktsiden på markedsplassen din og kopier leverandørens offentlige såkalte PGP-nøkkel. Gå så til siden Hanewin på nett. Den ser slik ut:

Hanewin klipp og lim

Bytt ut innholdet i den øverste tekstboksen med den kopierte nøkkelen og klikk på “Get Public Key Information”. Skriv postadressen din inn i den nederste tekstboksen og klikk på “Encrypt Message”. Nå kommer det frem noe som ligner veldig på den svarte talen fra Lord of The Rings som vi begynte med. Det er kryptert tekst. Kopier den krypterte teksten og lim inn der hvor markedsplassen din skal ha deg til å putte inn adressen din. Konfirmer ordren og du er ferdig.

Trinn åtte: Vent. Vi har ennå ikke kommet så langt i Norge at leveranse skjer med droner. Du må derfor vente på postgang. Det kan jo ta en stund. I mellomtiden kan du lese om hva de syntes var god drugkundeservice i gamle dager da de syntes det å ha femti kilo hasj på lager var imponerende.

Du kan også høre på en passende sang

Et annet godt tips er å øve på hva du skal si når du faktisk blir bustet og politiet står på døren

Men hva du enn gjør. Don´t do drugs. Not even once.