Сто години след откриването на свещения град на инките в Перу Мачу Пикчу – през 2011 г., властите въвеждат ограничения в достъпа на многолюдните тълпи от туристи, които са нанесли необратими щети на района. Земята е силно ерозирала на места, има опасност от свлачища, екосистемата в планината е застрашена. Ограниченията са наложени след дългогодишен натиск от страна на ЮНЕСКО, която предупреждава, че мястото на практика ще бъде унищожено. От друга страна е натискът на местните власти и туристическите агенции, които настояват до древния град да се изгради магистрала. Перуанското министерство на културата в крайна сметка се вслушва в гласа на природозащитниците и взима драстични мерки, за да ограничи пагубното влияние от безконтролния достъп до Мачу Пикчу.

Историята с Мачу Пикчу, случила се на 11 470 километра от София, се повтаря с много по-бързи темпове и на много по-близко разстояние на място, което според българските закони е с една от най-високите степени на защита – Национален парк "Рила". От построяването му през 2009 г. досега спорният лифт от хижа "Пионерска" до хижа "Седемте рилски езера" качва по близо 2000 души всяка събота и неделя (през лятото, според груби изчисления). Езерата са място, което никога не е било населено и допреди 2009 г. е посещавано от не повече от 1000 души на месец (осреднени данни на дирекция "Национален парк Рила").

Рила не ни е мила

Изграждането на лифта е съпроводено с протести на природозащитници заради съмнения за неговата законност, както и заради притесненията от засиления човешки натиск. През 2009 г. прокуратурата образува досъдебно производство срещу длъжностни лица, участвали в реализацията на проекта, но точно преди месец го прекратява с мотива "липса на доказателства", научи "Капитал" от източници от държавното обвинение. Решението е взето въпреки данните за съществени нарушения на Закона за устройство на територията, Закона за опазване на околната среда и Закона за собствеността при изграждането на лифта, както и за заблатяване на езерата, ерозия и унищожаване на естествени местообитания в района на седемте рилски езера. "Разследваното деяние има реално значими и измерими финансови, материални, културни и морални щети, които практически са невъзстановими или са възстановими в дългосрочен аспект при пълното отстраняване на направените щети", пише в съдебно-екологичната експертиза по производството, изготвена от специалисти по хидробиология, екология, зоология, ботаника от биологическия факултет, БАН, Национален природонаучен музей и др.