Az autópálya belső sávjában 110-zel haladó tanulóvezető „nem takarodott el az útból”, ezért (szabálytalanul) jobbról megelőzte őt egy skodás, majd szinte az orra előtt vágott be elé és nyomott egy satuféket – áll a KTI beszámolójában.

A tanulóvezető ijedtében beletaposott a fékbe és jobbra rántotta a kormányt. Sajnos mögötte – úgy 150-es tempóval – érkezett egy motoros, és féktávolságon belül volt, amikor tanulóvezető megijedt a satuzástól, és a motor elé kormányozta a kocsiját. Természetesen az ütközésben elhunyt motoros felelőssége fel sem merült, hiszen 130-cal haladva sem tudta volna elkerülni az ütközést.

…és egy friss példa a napokból: vajon tudta a skodás, hogy börtön járhat a manőverért?

A bíróság első fokon a „büntetőfékező autóst” mondta ki bűnösnek a balesetért. Mivel a történtek után nem állt meg, sőt gázt adott és elhajtott a helyszínről, a bíróság jogerősen halált okozó közúti veszélyeztetésért és segítségnyújtás elmulasztásáért mondta ki bűnösnek, és 2 év 8 hónap börtönbüntetésre ítélte, valamint 5 évre eltiltotta a gépjárművezetéstől.

Kövesd, hogy képben legyél!



Másodfokon súlyosbította az elsőfokú ítéletet és a közúti veszélyeztetés bűntettének alapesete helyett

halált okozó közúti veszélyeztetés bűntettét állapított meg [régi Btk. 186. § (2) bekezdés c) pont], és a 2 év 8 hónap időtartamú börtönbüntetést 5 évre emelte.

Itt akár véget is érhetne a történet, de a vétkes sofőr a Kúriához fordult. Azt remélte, enyhítik a büntetését, de a Kúria – érthető módon – nem így döntött. Mi több, úgy ítélte meg, hogy a sértett halála kapcsán a terheltnek nem hanyag gondatlanság (negligentia), hanem tudatos gondatlanság (luxuria) róható fel, ezért nem változtatott az ötéves szabadságvesztés időtartamán.

Szóval csak óvatosan, „Kedves Büntetőfékezők”, mert elég egy rossz mozdulat, hogy öt évre börtönbe kerülj. Hogy milyen hosszú idő ez a rácsok mögött, azt az egyik rab mondása mutatja igazán: „Tudod, mi itt a sitten csak úgy mondjuk: még két olimpiánk van bent – azt mégis könnyebb feldolgozni, mint az öt évet…”



Megosztom: