I förra veckan meddelade inrikesminister Mikael Damberg (S) i en intervju med SvD Näringsliv att regeringen vill införa ett kronvittnessystem i svenskt rättsväsende. ”Tittar man på hela brottsutvecklingen så är det på narkotikaområdet vi behöver flytta fram positionerna”, sade Damberg, som menar att kronvittnen är en central del i arbetet mot den organiserade brottsligheten.

På en punkt är jag överens med Damberg: Vi behöver flytta fram positionerna på narkotikaområdet. Men där tar likheterna slut.

Den illegala handeln med narkotika är det fundament på vilket en stor del av den svenska gängbrottsligheten vilar, en problematik som är närvarande i stora delar av Sverige men som kanske drabbat Malmö allra hårdast. Droghandeln används för att finansiera organiserad kriminell verksamhet och gängvåldet ökar.

”Gängbildningar i Sverige har sedan 1990-talet ökat dramatiskt” konstaterar sociologen Amir Rostami i sin avhandling ”Tusen fiender” från 2013. Samtidigt känns pushnotiser om skottlossningar numera alltför bekanta och senast i tisdags inträffade en skottlossning vid Sevedsplan i Malmö. Enligt uppgifter till Kvällsposten satt ett tvåårigt barn i baksätet på den bil som besköts.

Samtidigt har narkotikadödligheten i Sverige skjutit i höjden. Antalet dödsfall på grund av narkotika har enligt EU:s narkotikabyrå EMCDDA tredubblats under tio år från 2004 till 2015, och Sverige har i dag den tredje högsta narkotikadödligheten i Europa. Bara Estland är värre, men den estniska trenden är nedåtgående och den svenska fortsätter peka tvärt uppåt.

Det är uppenbart för alla som vill lyssna till forskningen att den svenska narkotikapolitiken fullständigt missat målet. Samtidigt som den stigmatiserar bruk av narkotika och orsakar hundratals dödsfall varje år ser den hårda lagstiftningen till att kriminella gäng kan fortsätta fylla sina fickor med sedlar från den lukrativa droghandeln. Att använda kronvittnen som lösning på det problemet är ungefär lika effektivt som att försöka släcka en skogsbrand med en vattenpistol.

Förutom att kronvittnessystemet angriper problemen från helt fel håll, är det också en reform som riskerar att sätta rättssäkerheten ur spel. Anne Ramberg, generalsekreterare för det svenska Advokatsamfundet, har vid upprepade tillfällen framfört den skepsis som finns bland advokater för förslaget om att införa kronvittnen. Ramberg anför att systemet förmodligen inte skulle öka polisens effektivitet och att det oavsett strider mot viktiga grundläggande rättsprinciper. Samma slutsats har dragits i flertalet tidigare utredningar av kronvittnessystemet.

Nej, något kronvittnessystem kommer inte att lösa varken narkotikabrottsligheten eller gängskjutningarna på Malmös gator. Inte heller höjda straff, en lösning som används titt som tätt från både höger och vänster så fort brottsligheten hamnar på tapeten, är rätt väg att gå.

I stället behöver vi politiker som vågar se nyktert på situationen och lyfta frågan om en reformerad narkotikapolitik. Genom att avkriminalisera narkotika och legalisera samt reglera försäljning av cannabis på ett liknande sätt som alkohol skulle finansieringen av de kriminella gängens verksamhet krympa avsevärt. Samtidigt skulle en sådan reform minska narkotikadödligheten och underlätta arbetet med att förebygga och hantera missbruk av narkotika.

Ofta reduceras den rättspolitiska debatten till en tävling i vem som höjer straffen mest eller vem som kan lova mest pengar till polisen. Eftersom svenska politiker verkar vara riktiga vinnarskallar skulle jag vilja introducera ett nytt lockbete: Den politiker som genomdriver en liberalisering av narkotikapolitiken kommer på ett bräde slå undan benen på gängbrottsligheten, frigöra resurser hos svensk polis och drastiskt minska den svenska narkotikadödligheten. Är inte det någonting att tävla om, så säg!

Ida Alterå (C)

Förbundsordförandekandidat Centerpartiets ungdomsförbundet och 2:e vice ordförande CUF Skåne