Dela via: Facebook

Twitter

LinkedIn

Ja, vad har hänt med FI egentligen?

Den rosa revolutionen. För efter EU-valet blev det tämligen dött och efter riksdagsvalet, när det stod klart att FI bara landade på 3,1 % har det varit tvärtyst. Inte ett ljud.

För så här självsäkra var FI innan valet. De skulle minsann skriva historia.



Soraya Post är som Feministiskt Initiativs Alice Bah Kuhnke. Hon blev helt enkelt värvad till partiet. Post var vänsterpartist och människorättsaktivist, eller snarare främst romsk aktivist, och drev 4 korvkiosker i Göteborg när Kristin Tran, en av grundarna av FI, började tjata på henne att gå med. Till slut gick hon med. I november 2013. Ni läste rätt, bara 6 månader före EU-valet. Det var också då hon läste deras partiprogram för första gången.

Klippet nedan kommer från en intervju i Jusektidningen.

Hon belönade Kristin Tran med att ta med henne till Bryssel när FI i valet fick ett eget mandat.

Direkt efter att Post blev vald kom det fram att hon lät sin dotter sluta skolan som 11-åring på 90-talet och gifte bort henne som 16-åring. Och anmärkningsvärt nog – hon fick inte en enda följdfråga av Niklas Orrenius som gjorde intervjun i DN där detta kom fram.

Så mycket för den feminismen. Men då satt alltså Post redan säkert. Att detta inte kom fram före EU-valet får vi tacka etablerad media för som helt sonika struntade i den kritiska granskningen utan lät sig charmas av “det rosa tåget”. Om det har något med att göra att de bland media har många anhängare privat låter jag vara osagt. Faktum kvarstår att de inte granskades en millimeter.

Klippet är hämtat från intervjun i DN

Vad har hon då pysslat med sedan dess?

Ja, hon inledde starkt med att nästan direkt göra alla besvikna genom att rösta FÖR den nya ordföranden för EU-kommissionen, Jean-Claude Juncker, en kristdemokrat som röstat nej ny jämställdhetsstrategi och nej till EU-lagstiftning mot våld mot kvinnor. Något som alltså FI tycker är otroligt viktigt. Men Post motiverade beslutet att inte protestera med:

“Jag har inget intresse av att bara sitta i opposition”

Det blev ramaskri i de rosa leden.

Klippen nedan är hämtade från Feministiskt Perspektiv.

Vad har då Post gjort sedan hon klev in genom dörrarna i Bryssel och inledde så här starkt?

Jag kollade in på Europaparlamentets svenska hemsida. Hon har inte medverkat i några förslag till resolutioner före den 16 december, de övriga är som ni ser för 2015.

Hon har yttrat sig fyra gånger i parlamentet enligt sin egen hemsida. Den 18 september om EUs årsrapport om mänskliga rättigheter och demokrati, två gånger den 22 oktober – om kommissionens brist på jämställdhet och om den gemensamma polisinsatsen “Mos Maiorium” samt den 13 januari om människosmuggling.



Post sitter faktiskt inte ens i Jämställdhetsutskottet. Utan hon sitter istället i Utskottet för medborgarnas fri-och rättigheter, Underutskottet för mänskliga rättigheter och i Delegationen för förbindelserna med länderna i Centralamerika. Hon har inte heller skrivit några debattartiklar mer än en gemensam med Fredrick Federley och Cecilia Malmström. Om man vill kolla vad Post själv skriver kan man kika in på hennes Facebooksida.

Till exempel kan man läsa att hon vill spela teater. Rock n roll, för att citera henne själv.



Man kan också läsa att en redovisning om vad hon pysslar med kommer att läggas upp. Detta skrev hon den 19 juli. Den stora redovisningen lyser fortfarande med sin frånvaro. Vi får väl alltså helt enkelt återkomma till feministen som egentligen är vänsterpartist och som driver i huvudsak romska frågor i EU , röstar på, enligt partiet hon företräder, kvinnofientliga gubbar och inte ens sitter i jämställdhetsutskottet.

Vad pysslar då resten av FI med kan man undra? Ja, de kom ju tack och lov inte in i riksdagen. Men däremot kom de in i Stockholm stad. FI jobbar ju för jämställdhet och på deras hemsida kan man läsa att givetvis är även män välkomna.

Det låter ju kanon. Men när man kollar närmare på vilka som faktiskt jobbat åt FI tornar en liten annan bild fram. På partikansliets kontaktinformation för press hittar jag…..bara kvinnor.

Och kollar man just i Stockholm stad kommunfullmäktige hittar man……kvinnor.

nbsp;

I höstas utlyste man fyra tjänster för att jobba som tjänstemän med FIs politiker i Stockholm stad. När rekryteringsprocessen var över hittade man följande personer:

Kvinnor.

Nu kanske jag har missförstått något men om man säger sig jobba för ett mer jämställt samhälle jobbar man för ett samhälle där kön inte ska spela någon roll. FI i synnerhet pratar ofta om exempelvis kvotering som en lösning på mer jämställd representation. Men har alltså 100 % kvinnor som representanter och anställda. Detta visar rätt tydligt tycker jag att FI inte riktigt “walk the talk”, som man brukar säga. Och pratet om män ekar tomt. De är ett parti av kvinnor för kvinnor. Punkt. Män – go fuck yourself.

Nu har alltså FI tre personer i Stockholm stadshus. Tre kvinnor. Vad vill då FI i Stockholm driva för politik? Jag har som bekant redan tidigare intresserat mig för FIs politik, då den nationella politiken. FI Stockholm har en egen hemsida och där kan man läsa följande översikt.



Där kan man direkt konstatera att de inte har ett enda avsnitt om företag eller tillväxt. De skriver också att höger-vänsterskalan är inget de förhåller sig. Men på ett annat ställe står det att de stödjer en röd-grön regering. Och de stödjer således fackpampen Löfven, en vit medelålders heterosexuell man (deras favoritgrupp i samhället) och inte den unga kvinnan Batra (gift med den “rasifierade” David Batra, en utsatt grupp i samhället enligt FI) i kampen om statsministerposten 2018. Bra att veta hur deras feminism praktiseras tycker jag som väljare.

Det finns faktiskt ingenting om ekonomi heller. Något som däremot finns med är att alla dagis ska utgå från genus och HBTQ-perspektiv bl a och genomsyras av normkritik. Genuspedagoger for everyone alltså. Hurra!



Alla ungdomar upp till 21 år, antar att spannet är ca 14 – 21 år eller något liknande, ska erbjudas sommarjobb. Alla. I hela Stockholm. Det blir några hundra tusen sommarjobb alltså.

Staden ska också fixa praktikplatser till ungdomar upp till 25 år. Nu kallar jag 25-åringar för unga vuxna och inte ungdomar men okej.



Rätt till heltid och 6 h arbetsdag – här kommer de gamla socialistiska idéerna fram. Som även Miljöpartiet har.

Alla skolor ska ha feministiskt självförsvar, en heltidsanställd (det är ju ett krav, se ovan) som jobbar bara med diskriminering och all utbildning ska vara könsmakts- genus- hbtq etc. Baserad på normkritik. Inte en rad om….tja….kunskapskrav.

Alla barn på dagis ska lära sig om samlevnad. Ordet sex är struket tydligen, det står i det officiella programmet men helt otippat fick de kritik för det, bland annat i en intervju med Schyman i Aktuellt inför valet.

Jag har två 3-åringar. Mitt fokus är att de ska lära sig att inte äta snor, vakna när de är kissnödiga, äta med bestick och sluta säga dumma bajsmamma. Lära sig om relationer och samlevnad – nej tack. Rita, måla och lära sig bokstäver – ja tack.



FI vill också tydligen avskaffa maxtaxan och göra dagis helt gratis. För alla. Även miljonärer. Mmm. En dagisplats kostar idag 10 000 kr per barn och månad ungefär i verklig kostnad. Föräldrar betalar ca 1000 kr. Och det är alltså för mycket.

Inte en enda läxa ska någonsin delas ut i Stockholm från nollan till nian. Se där, lite gammal politik från Vänsterpartiet har dammats av. Igen.

Alla barn i hela staden ska också få åka gratis till skolan. Även om man bor på gångavstånd.

Alla idrottshallar i hela staden ska ha HBTQ-omklädningsrum.

Alla idrottsföreningar ska också, förutom ett tredje omklädningsrum, betala resa till alla barn som deltar. Oklart hur detta ska gå till. Om de ska tvingas köpa in bussar, ge föräldrarna bensinpengar eller helt sonika ta sin egen bil och åka runt stan och plocka upp alla som ska spela fotboll eller dansa framgår inte.

FI Stockholm har även valt att ta med några andra av mina favoriter från sitt partiprogram. Till exempel den här, att alla äldre ska få bo centralt så att de har nära till allt. Ja, vem vill inte bo centralt liksom?

De vill också tvinga alla barn med särskilda behov, allt från autistiska barn till utvecklingsstörda, att gå i vanliga skolor istället för de specialskolor och trygga miljöer med mindre klasser och specialutformade lokaler de går i nu. Gissar att deras föräldrar, som kämpat för att få rätt utbildning till sina speciella barn, hoppar av glädje av detta.

Här kommer en annan favorit – 15-minutersstaden. Vi bor i landets största stad. Men FIs politik är att alla ska ha 15 minuter till allt. Fullständig service, jobbet, dagis, skolor, rubbet. Låter det som en dröm? Det är det. Det ironiska är att det finns mer än gott om ställen i landet där det, utan någon FI-politisk intervention, redan är 15 minuter till allt. Kallas landsbygd. Sex miljoner människor idag bor utanför storstäderna. De flesta just i små och medelstora städer. Men nix, nu ska vi modellera Stockholm till småstadslivet.



Förbjud byggandet av gallerior och köpcentrum och alla centrum ska ägas “av det offentliga”. Ännu lite mer av Vänsterpartiets gamla politik alltså, här en skärva planekonomi.

Nu älskar jag i och för sig att odla. Men återigen, vi bor i landets största stad. Menar FI att vi ska odla potatis i Vasaparken? Ska man tvinga fastigheter att fräsa upp den lilla gården och odla bönor, eller hur ska vi göra det här då?

Alla bussar, T-bana, tvärbana och pendeltåg ska vara gratis. Det finns det faktiskt en till grupp som driver. Planka.nu. Det är en jättebillig reform. Som inte skapar ett enda problem. Och kollektivtrafiken är redan dimensionerad för att 900 000 boende i Stockholm stad alla ska kunna åka med den samtidigt.

Och hur ska det gå med alla bilar, tänker ni då kanske? Det har FI redan löst genom att förbjuda alla bilar i hela stan. Vad stadskärnan innebär är lite oklart men antingen menar de Sergelstorg och Stureplan eller så menar de helt sonika allt innanför tullarna. Vilket blir mer logiskt om alla ska cykla eller åka buss. Kommer bli trångt annars.

Några andra kul grejer de slängde med i sin Stockholmspolitik är att förbjuda alla djur på Cirkus. Och att djurrätt ska ingå i undervisningen på dagis.

Hur ska då alla dessa önskningar finansieras? Ja, som jag nämnde ägnas alltså inte så mycket text till det. Eller tanke. I vanlig ordning är ekonomi inte intressant. FI verkar tycka att sådant löser sig. Faktum är att jag bara på ett enda ställe hittar en mening om kostnader. Och det är det här meningen:

Enda tolkningen jag kan ge är att ingenting annat än mäns våld kostar något i samhället.

Nu har det alltså gått snart ett halvår sedan alla dessa kvinnor, för det är ju bara kvinnor, installerade sig i Stockholm stadshus. Vad har de åtstadkommit hittills? Ja, en sak som de kanske fått vara med och bestämma om är den feministiska snöröjningen vi Stockholmare har att se fram emot den här vintern.



En annan sak de säkert är glada för men tyvärr inte fått vara med och bestämma om är landets första HBTQ-certifierade simhall. Den ligger nämligen i Sundbyberg och det är en annan kommun. Men FI i Stadshuset kämpar säkert på med målet att införa detta även på Eriksdalsbadet. Kämpa.

Något annat verkar de inte hunnit med. Men jag är säkert inte ensam om att se fram emot dem driva några av de fantastiska förslag de har i sitt kommunalpolitiska program.

Vi får helt enkelt hålla kontakten och se hur det går med den rosa revolutionen.

/ Rebecca Weidmo Uvell