Siim Kallase suur kõne

Ma ei tea ju, kes tulevad. Osad nimed, kes on välja käidud, on nii väikese toetusega. Tänase seisuga paistab, et Marina Kaljurand on kõige tõsiseltvõetavam konkurent presidendirallis.

Kui võrdleme erastamist Eestis ja Tšehhis, siis meil seda siiski tunnistatakse, Tšehhis arvatakse, et see läks täiesti metsa.

Populistid on kõige ohtlikumad Prantsusmaal, Jean-Marie le Pen jõudis ju presidendivalimiste viimasesse vooru. Populistide tugevus on probleemiks veel mitmes riigis.

Ütlesin välja kõik, mis mõttes oli. Enamasti kritiseeritakse mind kandiliste väljaütlemiste eest. Kui nüüd oli pehme, olin väga rahul.

Rahva otsevalimise puhul tuleks presidendikoha funktsioon üle vaadata. On ka räägitud, et riigikogu esimees võiks olla riigipea. Nende funktsioonide jagamisega on küsimus kõikjal, kus on parlamentaarne riik, aga president on rahva valitud. Soomes näiteks ei suutnud peaminister ja president kokku leppida, kes Euroopas riiki esindamas käib.

Kallas: mina olen avaliku väitluse inimene, muidu ootad kogu aeg kulissidetagust intriigi, ka kandidaat ei tea, kas lepitakse ta peale kokku või mitte. Kui mitte, siis oleks hea teada, et miks ei sobinud. Kui vaated ei sobi, siis ok.

Siim Kallas annab parajasti Delfile intervjuud: See pole esimene kord palju intervjuusid anda, kõige raskem oli, kui lennundusega tegelesin, ükskord Singapuris sain hommikust õhtuni rääkida ja kõik olid üsna vaenulikud.

Ja kõne saigi läbi.

Loodan, et ulatuslikuks väitluseks on tee avatud. Loodan, et teised, kes tahavad pretendeerida Eesti presidendi kohale, annavad endast märku ja me saame väidelda ka nende teemade üle, millest siin ei saanud rääkida.

Eestis on palju asju tehtud konsensusega. Presidendil on palju võimalusi seda korraldada.

Mul on presidendiks kandideerimiseks sügavalt isiklik põhjus. Mul on soov, et see maa oleks kõige parem maa, kus elada. Kus meie ajaloolised linnad poleks õhtuti tühjad muuseumid, vaid sumisevad elukohad. Ma ei taha, et 25 aasta pärast oleks Eesti üksik, kuri ja mahajäänud.

Ärme ela illusioonides. Ärme pea end maailma parimateks, aga ärme kannata ka alaväärtuskompleksi all.

Mulle ei meeldi riik, mis tahab mind vägisi õnnelikuks teha.

Ühiskonna eri huvide arvestamises on koht sotsiaalsel dialoogil. Euroopas on suur osa sotsiaalsest dialoogist võlts. Pole dialoogi. Kus see aga on, seal aitab see ka majandust, näiteks Saksamaal. Mõjub hästi, kui arutatakse mõlema poole õigusi ja kohustusi.

Sotsiaalsete vastuolude kasv on alati ohtlik.

Täna on erakonda kuulumine justkui midagi kahtlast. Kõige parem on justkui poliitik, kes ei kuulu erakonda. Demokraatia ründajad ründavad esimesena just erakondasid. Poliitikud peaksid alati suutma kaitsta demokraatiat, sealhulgas parlamentaarset demokraatiat.

Ühiskond peab toetama inimesi, kes teevad otsuseid ja ka nende eest vastutavad. Ei saa domineerida need, kes millegi eesti ei vastuta.

Kui tahame oma rahvastikupoliitikat muuta, siis ei piisa vaid sisserände suurendamisest. Võti on kodakondsuspoliitikas. Meie kodanike arv on kasvanud. On häid näiteid mitte-eestlastest, kellest on saanud eesti patrioodid. Meil ei ole mingit õigust teha kodanike vahel vahet nende päritolu järgi. Eestlane on Eesti kodanik.

Välismaiseks sekkumiseks pole parimat eeldust kui rahvustevaheline konflikt Eestis.

Et olla tugev välispoliitiliselt, peame olema tugevad sees. Mult välismaal küsitakse kogu aeg, kas vene vähemus on probleem. Ma ütlen, et meil on kõik hästi, aga seda ei usu keegi.

Täna on küsimus erinevates väärtustes siin- ja sealpool piiri. Egiptuse ja Iisraeli rahu hinnaks oli okupeeritud ala tagastamist. Ka Venemaaga rahu eeldab okupatsiooni lõpetamist. Piirileping Venemaaga on meile vajalik, sest selle puudumine võimaldab väita, et meil on territoriaalsed pretensioonid Venemaale.

Venemaa välispoliitika tagajärjeks on katastroofilises olukorras olev Abhaasia. Lõuna-Osseetia, Transnistria, Ida-Ukraina ja grusiinid ja ukrainlased on muutunud vaenlasteks. Peame kartma ebastabiilsuse süvenemist Venemaal. Venemaa aken läände on suletud. Meie tahaksime olla see aken, aga tingimusel, et me oleme vaba riik.

Meie suur naaber Venemaa. Mida toob tulevik. 25 aastat tagasi kutsiti Venemaa G8 kohtumistele. Euroopa pidas 27 tippkohtumist ELi juhtide ja Venemaa vahel. Täna see kõik lõppenud, Venemaa isolatsioonis, majanduse olukord on kehv.

Väärtuste ja vabaduste kaitsmine vajab jõudu. Vajame uut sisejulgeoleku alast kontseptsiooni Euroopas. Kui küsid, et mida teha uue terrorirünnaku ära hoidmiseks, siis selle koha pealt Euroopas dilemma julgeoleku, andmekaitse ja inimõiguste vahel. Kõige tähtsam inimõigus on elu. See küsimus on Euroopas väga tundlik.

Me ei tohi olla oma liitlaste jaoks probleem. Ajaloos on olnud palju juhtumeid, kus liitlassuhteid on üritatud kuritarvitada ja see on alati halvasti lõppenud. Me peame olema osa lahendusest.

Valimisdiskussioonis USAs kõlab üleskutse vähendada oluliselt USA panust maailma julgeoleku tagamisel. USAs on esimesest maailmasõjast olinud leer, mis ei soovi USA sekkumist maailmas. USA on aga meile kõige olulisem liitlane. Välisministrina ei õnnestunud mul kunagi kohtuda Briti, aga õnnestus alati kohtuda USA välisministriga.

Teine küsimus on haridus, nii sisu kui muu maailmaga ühildumise osas. Kui Tony Blair tuli võimule, siis tal üks abiminister pani lapsed eliitkooli. Avalikkus oli pahane ja nõudis tagasiastumist. Minister oli nõus. Blair ütles seejärel, et iga vanema soov on saada oma lastele parimat haridust. Parim haridus on tänase päeva üks võtmeküsimus.

Globaalne e-äri mängib riikidest sõltumatult suurt rolli ja kõik küsivad, kuidas nii on. Euroopa Komisjoni paberid räägivad samuti, et tuleb vähendada takistusi, sealhulgas muuta maksupoliitikat.

Suurt edu on võimalik saavutada globaalsete toodetega. Digimaailm on kõikjal, see muudab radikaalselt kõiki ärimudeleid.

Riiklik ettevõtlus, kuitahes veetlev see ka ei tunduks, jõuab paratamatult korruptsiooni, seisakusse ja bürokraatiasse.

Tuleb edasi minna valitud teed pidi, pole olulist alternatiivi. Vajame suuremat eraalgatust. See viib meid ka edasi.

Presidendi keskne poliitika pole majanduspoliitika, aga hoiakud on olulised. Eesti rahva muinasjuttudes leitakse pott kuldrahaga, aga muinasjutt meid edasi ei vii. Meid viib edasi inimeste algatusvõime ja kohusetunne. Kõik, mis seda toetab, viib seda edasi. Keelamine, käskimine ja võrdsustamine ei vii majandust edasi. See kõik on mingil määral vajalik, aga see pole liikumapanev jõud.

Euroopa Liidu võimalik nõrgenemine või lagunemine toob kaasa kahepoolsete kokkulepete tähtsuse tõusu. Venemaa on alati üritanud ajada asja liikmesriikidega eraldi. Nad on minu transpordiajastu käigus, meeletu vastuseis oli ajada vastuseis Euroopa Liiduga, alati taheti eraldi rääkida. See pole ainult Venemaa, vaid ka paljude Euroopa riikide koridorides on sama meeleolu. Balti riigid ei suutnud enne sõda eriti milleski kokku leppida ja ka praegu on ühistegevusega probleeme.

Olen kogu aeg olnud euroopameelne, aga tundub, et Euroopa on justkui meid ära tüüdanud. 25 aastat tagasi oli meil eesmärk saada osaks Euroopast. Lennart Meri tegi kaelamurdvaid konstruktsioone, kus ta tõestas, et Eesti on alati olnud Euroopa osa. Täna oleme harjunud sellega, et meie oleme osa Euroopast ja Euroopa osa meist. Oleme harjunud sõnavabaduse ja liikumisvabadusega. Oleme osaks võtnud Euroopa suhtumise inimesse.

Inimesed on oma eluga Eestis üsna rahul. Eriti hästi suhtuvad Eestisse need, kes on elanud mõnda aega välismaal. Räägitakse, et Eesti on valmis. Aga iga asi, mis on valmis, hakkab kuluma. Paigalseis on tagasiminek.

Noorte hulk väheneb. Majanduskasv on madal. Välismaised otseinvesteeringud vähenevad. Venemaa 25 aastat tagasi oli hoopis teistsugune. Kui tollal üritasime astuda NATOsse, siis küsiti, et miks me sinna tahame, see on külma sõja aegne institutsioon. Täna on olukord hoopis teine. Selles mõttes on meil hästi läinud. Üldse on meil hästi läinud.

Eesti presidendivalimised toimuvad paar kuud peale Suurbritannia referendumit Euroopa Liidu asjus, paar kuud enne USA presidendivalimisi ja järgmisel aastal valimised Prantsusmaal ja Saksamaal. Mis juhtub, kui maailm on järgmisel aastal hoopis teistsugune ja halvem?

Kas mul pole muud teha? Jah, aastaid juba on, elu läheb edasi. Elu läheb ikka edasi. Ei ole nii, et elu lõppeb ühel hetkel ära ja siis on ükskõik. On lapsed ja lapselapsed ja on küsimus, mis neist saab? 25 aasta pärast, mis neist saab? Kas see on mulle oluline. See on motivatsioon, et mõjutada Eesti tulevikku, mitte, et poleks midagi muud teha.

Ükski Eesti presidendiks pretendeerija pole seni kasutanud võimalust pidada programmiline kõne. Kandideerin, kui keegi mind esitab. Olen valmis selles protsessis osalema.

Kallas: tekkis mõte, et peaks ühe kõne, et selgitada oma mõtteid ja ideesid.

Kallas: isegi kui räägin merelaevandusest ja väävlidirektiivist, küsitakse mult Eestis alati, kas ma hakkan Eesti presidendiks.

Kallas hakkab lõpuks rääkima.

Sissejuhatuseks tutvustatakse Rahvuskultuuri fondi.

Kallas saabus ja hakkas rääkima.

EKRE on Tammsaare parki püsti pannud "Kallase infotelgi" Siim Kallase tutvustamiseks presidendikandidaadina. Tõenäoliselt pole Kallas ise nõus selle pildiga, mille EKRE temast jätab.

LP võtab vaatluse alla kolm isikut, kes on seni kõige selgemini väljendanud iha saada Eesti riigipeaks. Lahkame nende võimalusi ja anname häid näpunäiteid.https://epl.delfi.ee/news/lp/moni-nipp-presidendiks-purgijaile?id=74246751

Enam kui pool aastat tagasi teatas endine Euroopa Komisjoni asepresident Siim Kallas, et ei kavatse kandideerida Eesti presidendiks. Pool aastat hiljem esitab ta rahvale kõne presidendiameti vastutusest ja Eesti proovikividest. Mis seisab selle meelemuutuse taga?https://www.delfi.ee/news/paevauudised/eesti/interaktiivne-meelemuutuste-graafik-kuidas-kallas-ikkagi-otsustas-eesti-presidendiks-kandideerida?id=74247941

Selleks et aidata Reformierakonna tagatoal ja juhatusel otsustada, kumb siis ikkagi kandidaadiks seada – kas Siim Kallas või Marina Kaljurand –, panime pretendendid olulisemate parameetrite põhjal võrdlusse.https://epl.delfi.ee/news/lp/marina-kaljurand-vs-siim-kallas?id=74248411

Kui praegu tundub, et rahvale tahetakse kuidagi eriti jõhkralt kotti pähe tõmmata ja kandidaadid selguvad kuskil tagatubades, siis tegelikult on presidendivalimised alati olnud täis ratsukäike, pettemanöövreid ja poliitilist tsirkust. https://epl.delfi.ee/news/lp/tsirkust-koigile-ehkki-rahvas-valida-ei-saa-on-etendusi-jagunud-kuhjaga?id=74248849

Siim Kallas peab täna kell 14 Estonia teatris kõne, kus ta tõenäoliselt teatab, et kandideerib presidendiks.