33 de nume sunt săpate în marmură la intrarea în Curtea Domnească din Târgoviște. 33 de domni și voievozi care au condus Țară Românească din Curtea Domnească ridicată la Târgoviște în vremea lui Mircea cel Bătrân! 33 de portrete de bărbați de stat pe care Gazeta Dâmboviței vi le prezintă din dorința de a păstra vie istoria acestor locuri.

Neagoe Basarab (n. ~1459 – d. 1521)

Neagoe Basarab a fost domnul Țării Românești între 1512 și 1521. Ȋn privința originii lui Neagoe Basarab, istoricii noştri nu sunt de acord: în timp ce unii îl consideră ca fiu legitim al lui Basarab cel Tânăr (Ṭepeluş), cu o soră Craioveştilor, Neaga, alții îl socotesc ca fiu nelegitim al acestuia, Neaga fiind nu sora, ci soția lui Pârvu Craiovescu; pe temeiul unui izvor contemporan, « Vieața patriarhului Nifon», s-a mers chiar mai departe, înlăturându-se cu totul paternitatea lui Ṭepeluş; oricare ar fi adevarul, un fapt rămâne precis stabilit: Neagoe era înrudit de aproape cu Craioveştii, fiind nepot drept lui Barbu, banul Olteniei, lui Radu şi lui Danciu. Cu ajutorul acestora şi a lui Mehmet, begul dunărean, ocupă tronul, după decapitarea lui Vlăduț.

Domnia lui Neagoe nu se deosebeşte sub raportul militar si politic; nu avem de înregistrat nici războaie, nici vreo activitate, diplomația deosebită. « Cu toți vecinii au fost împăcat », spune cronica.

A călătorit prin câteva țări din Europa centrală și prin Imperiul Otoman. La încheierea acestor călătorii, preia diverse funcții în structurile statale ale Țării Românești. Este numit succesiv în dregătoriile de postelnic la 28 ianuarie 1501, mare postelnic (decembrie 1501 – 19 iunie 1509) și mare comis (24 aprilie 1510 – 28 noiembrie 1511).

După ce a urcat pe tronul Țării Românești (23 ianuarie 1512), Neagoe Basarab a încurajat dezvoltarea comerțului și meșteșugurilor, iar pe plan diplomatic a încercat să mențină relații de prietenie cu Ungaria.

A încercat să stabilească relații diplomatice cu Veneția și Roma, și chiar să medieze conflictul dintre creștinii ortodocși și catolici. Continuă viziunea și obiectivele politice inițiate de Ștefan cel Mare și încearcă să realizeze o coaliție a statelor răsăritene împotriva expansiunii turcești. În anul 1519, Neagoie Basarab împreună cu Ștefan al IV-lea trimit un singur ambasador la Vatican prin intermediul căruia “Basarab și aleșii săi fii Theodosie și Petru și urmașii săi și Ștefan și fiii săi” promiteau că vor participa alături de ceilalți principi creștini și de papă la “sfânta expediție împotriva lui Selim, tiranul turcilor”. Țara rămâne pe perioada domniei lui vasală Imperiului Otoman.

Ȋnsemnătatea domniei lui Neagoe stă în fapte de ordin bisericesc. Neagoe Basarab a făcut donații generoase mănăstirilor ortodoxe (în Țara Românească și în toate țările din Balcani). Sub acest voievod, s-a cladit cea mai frumoasă dintre bisericile pământului românesc: biserica mănăstirii de la Curtea de Argeş. Elegant proporționată, lucrată din materiale de cea mai buna calitate, împodobită bogat, ea a stârnit admirația contemporanilor şi poate fi considerată, pe drept cuvânt, printre capodoperele arhitecturii din întreaga lume. Ani de zile au lucrat meşterii, sub conducerea vestitului Manole, până au desăvârşit acest minunat lăcaş. Sfintirea a avut loc la 17 August 1517, în prezența patriarhului din Constantinopol, a mitropolitului şi episcopilor țăriii, a patru mitropoliți din răsărit, a douăzeci de egumeni dela Muntele Athos, a tuturor egumenilor din țară şi a unui mare număr de preoți.

Sub raportul cultural, Neagoe Basarab este autorul uneia dintre cele mai vechi capodopere ale literaturii vechi ,,Învățăturile lui Neagoe Basarab către fiul sau Teodosie’’, scrisă în slavonă, dar tradusă de cineva în română (există o copie atestată în limba română din 1654).

Prin condeiul său, Neagoe Basarab, în „învățăturile” sale către fiul său Teodosie, așternuse pe hârtie nu numai principii de guvernare politică a statului, principii morale de educare a tineretului, ci și principii de guvernare a sufletului, care oferă celor ce le vor urma moștenirea adevăratelor valori, cele spirituale. Aceasta monumentală lucrare a fost creată între anii 1513-1521. În volumul „Monumenta Romaniae Vaticana” apărut în 1996, Dumitriu-Snagov a prezentat dovezile referitoare la faptul că „învățăturile” lui Neagoe Basarab au fost ulterior plagiate pentru Ivan cel Groaznic, primul cneaz moscovit care s-a intitulat “țar”. Plagiatul a fost executat de Teodor Mamalachos, ambasadorul lui Ivan cel Groaznic la Constantinopol, cu scopul ca acest document sa constituie o „întărire” doveditoare a înaltei moralități a lui Ivan cel Groaznic în procedura de recunoaștere oficială a acestuia ca bazileu de către Patriarhul Constantinopolului. În procesul de plagiere, Teodor Mamalachos a uitat sa șteargă sau să înlocuiască numele Neagoe, Teodosie, Neaga (mama lui Negoe Basarab), precum și numele fetelor voivodului: Stana, Roxana și Anghelina. Documentul semnat de Teodor Mamalachos a fost descoperit în anul 1988 de către cercetătorul italian Santo Luca, fără însă ca acesta să cunoască importanța acestei descoperiri. Studiul atent al plagiatului a fost făcut însă de Ion Dumitriu-Snagov.

Neagoe a fost căsătorit cu Elena (Despina), fiica din flori a despotului Iovan Brancovici din Serbia ; Au avut mai mulți copii, dintre care unii au murit în fragedă vârstă- trei băieți: Teodosie, Petru şi Ioan, şi trei fete: Stana, Ruxandra şi Anghelina. Teodosie a urmat pentru scurtă vreme tatălui său la tron şi a murit la Constantinopol ; Ruxandra a devenit soția lui Radu de la Afumati, iar Stana, soția lui Ştefăniță al Moldovei.

Neagoe Basarab a murit în data de 15 septembrie 1521 şi a fost înmormantat în biserica de la Argeş.

VEZI și: TÂRGOVIŞTEA CELOR 33: Vlad cel Tânăr, domnitor la 16 ani!