Pernille Vermund fra Nye Borgerlige opfører sig som en trold i en russisk fabrik for fake news.

Læs Pernille Vermunds modsvar i bunden af dette indlæg.

Jeg har personligt været udsat for et par konkrete angreb, men hvorfor skulle det være særtilfælde? Det er sandsynligvis bare toppen af isbjerget.

Falske historier og misbrug af oplysninger uden for sammenhæng er åbenbart blandt partiets arbejdsmetoder. Vi skal beskytte os, og offentligheden skal være opmærksom på fake news fra den yderste højrefløj.

Jo tættere vi kommer på valgdagen, jo værre vil det udvikle sig.

Karsten Hønge. Vis mere Karsten Hønge.

Pernille Vermund og Nye Borgerlige har ingen bundgrænse, når det kommer til omgang med sandheden og trang til at manipulere.

For ganske nylig slog Pernille Vermund en historie op på Facebook, hvor hun citerede mig for en udtalelse fra et debatmøde, hvor vi begge havde deltaget.

På mødet kom jeg med en helt åbenbar humoristisk bemærkning, og mange i forsamlingen grinede.

»Skal du kalde mig skolelærer? Jeg har sgu haft et rigtigt arbejde,« svarede jeg ordstyreren, da han bemærkede, at jeg havde siddet stille og disciplineret som en skolelærer med fingeren oppe for at få ordet.

Pernille Vermund og Nye Borgerlige har ingen bundgrænse, når det kommer til omgang med sandheden

Min kommentar kom efter en debat om nedslidning, hvor min egen faglige baggrund som tømrersvend blev nævnt. Jeg fremhævede et par gange i debatten, at man kan blive nedslidt på andre måder end gennem fysisk arbejde.

Jeg nævnte præcist lærerfaget som et job, hvor man risikerer at brænde ud psykisk, og at der derfor skal gives værdige muligheder for at trække sig fra arbejdslivet.

Rammerne for debatten var uhøjtidelige. Det foregik i Skuespilhuset en fredag eftermiddag, og ved bordene sad publikum med kaffe, vin og øl. Scenen var indrettet som en stue med sofa, lænestole og standerlamper.

En passende ramme for uhøjtidelige bemærkninger, som da også afspejlede sig i flere indlæg. Det er jo slet ikke nødvendigt at fortælle, at jeg selvfølgelig respekterer lærerfaget, for alt andet vil jo være hen i vejret som SF’er.

Det er jo slet ikke nødvendigt at fortælle, at jeg selvfølgelig respekterer lærerfaget

Men hvis jeg ikke gjorde det og ønskede at håne lærerne, er det nok ikke særlig smart at gøre det lige op til et valg og foran 200 mennesker.

Jeg er jo ikke komplet imbecil, vel. Politik må til gengæld ikke blive så trist, at der ikke er plads til et lille grin.

Efter mødet står Pernille Vermund bag et opslag på Facebook, hvor hun proklamerer, at jeg bruger lærerfaget som skældsord og håner lærere.

Det kaster massevis af 'likes' og kommentarer af sig, og de hygger sig på den ekstreme højrefløj. Hun får også sin personlige rådgiver og partimedlemmer til at puste til ilden på Facebook. Andre bekræfter heldigvis den humoristiske sammenhæng, men det stopper ikke højrefløjsaktivisterne.

Det kaster massevis af 'likes' og kommentarer af sig, og de hygger sig på den ekstreme højrefløj

Jeg skriver om hændelsen for at vaccinere en lille smule mod fordrejninger af den politiske debat. Pernille Vermund gør alt for at bringe sig selv i centrum og har åbenbart ingen anstændighed, når hun hænger andre mennesker ud. Væk med hæderlighed og almindelig ordentlighed.

Pernille Vermund har altid travlt med at udskamme andre og belære os alle om, hvad det vil sige at være dansker. Samtidig står de for en rå og brutal kultur med fake news og underlødige angreb på politiske modstandere. Det er udansk, udemokratisk og forsimpler den politiske debat. Sådan lyder varedeklarationen på Nye Borgerlige.

Her er Vermunds svar

Nye Borgerliges formand Pernille Vermund har fået mulighed for genmæle i forhold til Karsten Hønges kritik. Hun har sendt følgende modsvar ind til B.T.

»Hvis Karsten Hønge selv synes, at han er morsom, så fred med det. Det synes jeg ikke. Jeg har flere venstreorienterede venner, som er gode at nyde et godt grin med, så det er ikke fordi, jeg mener, at alle socialister er drøvtyggere.

Men hans bemærkning forleden om, at hvervet som skolelærer ikke er et rigtigt arbejde, var bare dum. Den var ikke sjov.

Hans påståede joke fik da heller ikke taget til at rejse sig. Den faldt sådan set ret hurtigt til jorden, som den lidt flade smådumme kommentar, den var.

Jeg kommer som arkitekt rigtig ofte på byggepladser, og jeg er vant til skurvognshumor. Der kan være grovkornede vittigheder og indforstået drilleri mellem faggrupper. Sådan har det altid været på byggepladser, og det er der ikke noget galt i. Man griner såmænd ikke så meget af hinanden mere med hinanden.

Dansk humor er fin. Det kan vi ikke få for meget af.

Men heller ikke Hønges blogindlæg her i avisen emmer jo af humor. Tværtimod strømmer fnysende forargelse læseren i møde. Karsten Hønge svinger sig nærmest op i en selvretfærdig rus ved at ophøje en kritik af hans manglende humor til ’Fake news’ og ’udemokratiske metoder’.

Herregud, Karsten. Du har sagt noget dumt. Jeg påpeger det og ironiserer lidt over det. Kom over det. Det vil ske igen. Det gør det ofte for jer socialister.«