En kold februaraften i 2010 satte Jaleh Tavakoli og hendes mand sig til rette på to sorte klapstole på forreste række i Korsgadehallen på Nørrebro.

I skødet havde hun en båndoptager og en liste med kritiske spørgsmål til aftenens taler, den kontroversielle amerikanske imam Sheikh Khalid Yasin, som blandt andet mener, at homoseksualitet bør straffes med døden.

De nåede dog aldrig at høre ham, for da Jaleh Tavakoli satte sig, kom en gruppe mænd, og bad hende finde en anden stol. Arrangementet var kønsopdelt, fortalte de, og hun sad i mændenes afdeling.

»Folk har ikke lyst til at sidde sammen med en kvinde,« siger én på den videooptagelse fra episoden, som findes på Youtube. »Sådan er islam bare. Der er kvindeopdeling. Kvinder og mænd.«

Jaleh Tavakoli nægtede at rejse sig. Det var kønsdiskrimination, sagde hun og først, da hun følte sig fysisk truet, forlod hun salen og ringede til politiet. Det chokerende var dog ikke sammenstødet med de kønsdiskriminerende mænd – det havde hun prøvet før. Det værste var reaktionen fra hendes daværende parti, Enhedslisten, som hun repræsenterede på Københavns Rådhus.

»I stedet for at tage klart afstand fra diskrimination og trusler blandt muslimer, blev jeg skældt ud for at sætte muslimer og Nørrebro i et dårligt lys,« siger Jaleh Tavakoli, der beskriver episoden som et klokkeklart eksempel på venstrefløjens berøringsangst over for islam.

»Der er stadig berøringsangst. Historisk set har venstrefløjen ellers været dem, der har kritiseret religion og dens undertrykkende magtstrukturer. Men når det kommer til islam, tør man ikke beskæftige sig med det. Man finder på undskyldninger og siger: ’Islamisk Stat har ikke noget med islam at gøre.’ Nå, har det så noget med julemanden at gøre eller hvordan?«

»Venstrefløjen svigter moderne muslimer, kvinder og homoseksuelle i de muslimske miljøer, når den ikke kritiserer religionen, og det kan jeg ikke acceptere. Det er et svigt, som ikke er til at bære,« siger Jaleh Tavakoli.

Kort efter episoden på Nørrebro meldte hun sig ud af Enhedslisten.

Parallel til Køln

I disse dage er den gal igen. Debatten om unge indvandreres seksuelle overgreb mod kvinder på domkirkepladsen i Køln viser tydeligt, at venstrefløjen tøver med at fordømme kvindeundertrykkelse, når undertrykkerne er brune, mener Jaleh Tavakoli.

»Det er en form for racisme. Hvide mænd er åbenbart stærke nok til at håndtere kritik, men det er brune mænd ikke,« siger hun.

Selv om forbindelsen mellem mellemøstlig indvandring og overgrebene i Køln er åbenlys, er sammenhængen fortsat en »offentlig hemmelighed« på venstrefløjen, mener hun.

»Almindelige generaliseringer er ikke i orden, når det handler om flygtninge og indvandrere. Men muslimske lande har en anden kultur og moral i forhold til seksualitet og omgang mellem kønnene. Mange steder er det sådan, at hvis der sker en kvinde noget – hvis man bliver taget på, mishandlet eller voldtaget – så er det hendes egen fejl. Hun er selv ude om det. Kvinders seksualitet er begrænset og forbundet med skam,« siger Jaleh Tavakoli.

Det er netop den kultur, der udfoldede sig på domkirkepladsen i Køln nytårsnat.

»Når der kommer flygtninge og indvandrere fra en sådan kultur og med en sådan religion, så er der selvfølgelig en større tendens til, at de her problemer opstår.«

Jakob Dall

Flugten til Danmark

Jaleh Tavakoli kom til Danmark fra Iran i 1991, da hun var ni år gammel. Faderen var medlem af et af kommunistpartierne og måtte flygte fra Teheran, da præstestyret dræbte flere af hans partikammerater. Familien endte i et socialt boligbyggeri i Tåstrup. De første år var hårde. Jaleh Tavakoli talte ikke dansk, forældrene skændtes, og hun savnede sine fætre i Iran.

»Jeg var sur over det, kan jeg huske. Det tog et par år, før jeg følte mig hjemme.«

Forældrenes politiske engagement smittede af på hende. Som 12-årige læste Jaleh Tavakoli marxistiske tekster, og da USA invaderede Irak i 2003, meldte hun sig ind i Enhedslisten, hvor hun kom i hoved-bestyrelsen og på stemmesedlerne til folketings- og europaparlamentetsvalg, inden hun i 2009 blev valgt til Københavns Borgerrepræsentation. I dag føler hun sig politisk hjemløs.

»Jeg er stadig på den værdipolitiske venstrefløj og går ind for seksuel frigørelse, dyrevelfærd, homoseksuelles rettigheder, ytringsfrihed og religionskritik,« siger Jaleh Tavakoli.

Hun er ateist, og selv om familien netop har fejret jul, var det uden juletræ.

»Jeg er veganer, så jeg ville have det lidt dårligt med at tage livet af et træ for at holde jul,« griner hun.

Når hun alligevel ikke passer ind blandt de røde, skyldes det synet på islam. Mens nydanske debattører med et venstreorienteret udgangspunkt ofte kritiserer Dansk Folkepartis tone og hylder multikulturalismen, har Jaleh Tavakoli en anden holdning: Hun leverer en sønderlemmende islamkritik og opfordrer til et internt opgør i de muslimske miljøer.

»Muslimske kvinder er jo undertrykt. Selvfølgelig er de det. De bliver tvunget til at dække sig til, og de må ikke have sex før ægteskabet. Nogle må ikke kigge det andet køn i øjnene og ikke gå uden for en dør,« siger hun.

Alt for mange af de nydanske meningsdannere, som kunne påvirke unge muslimer til at gøre op med islam, bortforklarer religionens undertrykkende rolle, mener hun.

»Det, der pisser mig mest af ved flere fremtrædende nydanske debattører, som taler om tolerance og tonen, er, at de selv har lavet et oprør. De lever et frit liv, har kærester, går ikke med slør og er ikke undertrykt. Men de vil ikke forholde sig til de mennesker, der bliver undertrykt hver eneste dag.«

»De vil ikke tale om, at den muslimske kultur undertrykker homoseksuelle og kvinder. De siger: ’Det er vand på Pia Kjærsgaards mølle, så det skal vi ikke tale om’. Men hvis vi ikke skulle tale om det i Danmark, hvem skulle så? Man kan ikke gøre det i Syrien eller Iran.«

En krigsgal pædofil

Selv lægger Jaleh Tavakoli sjældent fingre i mellem. Hun har flere gange kaldt profeten Muhammed »pædofil«og »krigsgal,« og indtil tidligere i år var hun medlem af Lars Vilks Komiteen, som afholdt det skæbnesvangre møde på Krudttønden den 14. februar i år. Hun sad selv i lokalet, da Omar Abdel Hamid El-Hussein affyrede 28 skud mod bygningen.

»Vi har haft et terrorangreb, og alligevel taler folk stadig om, at han (Omar El-Hussein, red.) bare var en forvirret ung mand, og at man skal tale om hans sociale baggrund. Det kan man jo altid gøre, for der er forskellige ting, som spiller ind, men man tør ikke tale om det, han selv motiverede sit angreb med, og det han i årevis er blevet hjernevasket med,« siger hun.

»Der er jo problemer med religiøs ekstremisme, og jeg har desværre fået ret, for det er blevet et større og større problem. Folk er blevet klogere, men det går meget langsomt. På venstrefløjen handler integrationsproblemer stadig om, at folk er fattige, føler sig udenfor og er marginaliserede. De snakker ikke om islams magt over mennesker,« siger Jaleh Tavakoli.

Venstrefløjens naivitet skyldes blandt andet, at de har så travlt med at lægge afstand til Dansk Folkeparti, mener hun. Al for mange religionskritikere kaldes racister og udsættes for »DF-shaming,« hvor holdninger stemples som et knæfald for Dansk Folkeparti.

»Hvis DF siger ét, mener venstrefløjen, at de hellere må noget andet. Selv når det kommer til dyrevelfærd, har man i mange år nølet, fordi det er noget, DF også går ind for,« siger Jaleh Tavakoli.

»Shaming virker; det virker på venstrefløjen og på os brune debattører. Det holder folk fra at blande sig, for man vil ikke kritisere religion, hvis man bliver kaldt racist og beskyldt for at håne mennesker.«

Hun har selv betalt en høj pris for at deltage i debatten. Der har været volds- og dødstrusler, og hendes adresse er hemmelig. Hun holder sig også væk fra Nørrebro, hvor folk råber efter hende på gaden – engang fik hun kastet salat i hoved på en restaurant.

– Hvorfor bliver du ved?

»Jeg kan ikke lade være. Jeg føler et ansvar og en forpligtigelse til at gøre opmærksom på problematikken. Hvis vi ikke kritiserer det, så kommer vi jo ingen vegne.«

Folketingsmedlem Pelle Dragsted (Ø), der var pressechef for Enhedslisten, da Jaleh Tavakoli meldte sig ud, kan ikke genkende det billede, hun tegner. Han erkender, at nogle på venstrefløjen tidligere har negligeret de muslimske miljøers kvindefjendske handlinger, men understreger, at det aldrig har været den dominerende holdning i partiet.

»Det er et fortegnet billede, at Jaleh Tavakoli skulle have været i opposition til den generelle holdning i Enhedslisten,« siger Pelle Dragsted. »Enhedslisten er meget optaget af at bekæmpe reaktionære holdninger – også når de kommer fra muslimske miljøer.«