For syv år siden, en decemberdag i 2010, inviterede Politikens journalist Olav Hergel mig til Askerød ude på Vestegnen. Der var en flok drenge, han syntes, jeg skulle møde.

De var vrede på mig, de drenge. Jeg bildte mig ind – og jeg bilder mig stadig ind – at det ikke var så personligt. At det nok mest var, fordi de så mig som repræsentant for det officielle Danmark.

Et Danmark, de ikke følte gav dem en fair chance. Gang på gang oplevede de at blive bedømt ud fra deres postnummer og baggrund, ikke ud fra, hvem de selv var.