Man kan stadig møde mennesker, der i ramme alvor taler om at ’tage ja-hatten på’, ’tænke ud af boksen’, og at vi i fremtiden skal ’leve af ideer’. Det kan der være gode opportunistiske grunde til. Man kan stadig komme langt, hvis man fremstiller sig selv som fremsynet og fuld af dynamik.

Afsenderne af denne klumme har imidlertid altid haft en grundlæggende sympati for dem, der tager nej-hatten på. For dem, der er kritiske og siger tidens strømninger imod, selvom det kan koste. Nej, ikke al kritik er frugtbar, nej-hatten kan være indskrænket og reduktionistisk, og forandring er ikke nødvendigvis et onde. Men grundlæggende skriger tiden, især de sidste 20 års uddannelsespolitik, på, at man siger fra og siger stop.

Men det er ikke det, der sker rundtomkring. Sidste uges mest iøjnefaldende eksempel var nok Michael Zieglers forløsning som uddannelsesapostel, da han i Weekendavisen erklærede, at hans kommune, Høje-Taastrup, vil bruge 420 millioner kroner på at bygge »fremtidens skole«. Den skole er snart blevet bygget mange gange, og nu skal der så bruges en halv milliard mere. Denne gang til Læringshuset Nærheden (nej, det er ikke en joke).

FlowFactoryFlowFactorys