I foråret udkom Sundhedsstyrelsen med anbefalinger om vegansk kost til børn op til to år, efter at flere efterhånden vælger den plantebaserede livsstil.

Vi lever selv plantebaseret, da vi gerne vil skubbe på en positiv udvikling i forhold til klimaforandringerne. Det er også rart, at vi ikke bidrager til dyreproduktion, og så er det rart at spise grønnere. Det har været en længere proces for os at overgå til vegansk kost, men den opvejes mange gange af det, der følger med.

Vi lever lige nu i overensstemmelse med vores værdier på i hvert fald klimaområdet. Værdier, som vi håber, at vores datter vil blive glad for og føre videre i sit liv.

Umulige anbefalinger

Hidtil har Sundhedsstyrelsen nægtet at komme med anbefalinger til vegansk kost, da de ikke kan anbefale vegansk kost til små børn.

Årsagen lader til at være, at det er besværligt at oplyse om plantekost, og at kosten virker fremmed i dansk madkultur, mere end det handler om forskningen på området. Forældre, der ønsker en vegansk diæt til deres børn, er derfor henvist til uofficielle kilder for råd og vejledning. Det er utrygt.

I foråret anbefalede Sundhedsstyrelsen så, at hvis man endelig kaster sig ud i plantekost til sine poder under to år – hvilket de ikke anbefaler – skal man sørge for tre ting: Give tilskud af B12-vitamin, amme, indtil barnet er to år og rådføre sig med en klinisk diætist.

Det er kærkommet med anbefalinger fra en officiel myndighed. Men det har vist sig, at ét punkt er umuligt at følge i praksis.

Lad os tage de tre råd:

Tilskud af B12-vitamin. Det er nemt at sørge for, det har vi styr på.

Amning i to år. Det kan måske blive lidt akavet, men da barnet også får anden mad, er det altså ikke noget med at sidde med et alt for stort barn i storcenteret og hive brysterne frem. Der findes også både brystpumper og sutteflasker, så det skal vi nok kunne klare.

Til gengæld har man et problem, hvis man ikke kan amme. Her er der modermælkserstatning, men der er ingen godkendte produkter uden komælk på det danske marked. Man er altså henvist til usikkerheden, da man i så fald skal købe produkter, der ikke er godkendt af danske myndigheder.

Og så er der den kliniske diætist. Sundhedsstyrelsen kan ikke selv pege på en diætist og opfordrer os til at spørge egen læge. Han kan ikke hjælpe os, og det kan sundhedsplejersken heller ikke. Vi kender tilfældigvis selv en diætist, der har spurgt sit netværk, men ingen kan hjælpe, da de ikke er specialiseret i plantebaseret kost.

Vi har selv fundet frem til Maria Felding, der har udviklet en folder om plantebaseret kost til småbørn sammen med Dansk Vegetarisk Forening. Vi tvivler dog på, at hun kan sige mere, end hun allerede har skrevet i folderen, hvis vi rådfører os med hende. Hun er heller ikke uddannet specifikt i vegansk kost og spædbørnsernæring. Derudover er det utilstrækkeligt, hvis der kun er én i Danmark, man kan rådføre sig med.

Anbefalingen er altså umulig at følge i praksis. Hvis der endelig kommer kliniske diætister, der er tilstrækkeligt uddannet, kan man også stille spørgsmålet, hvor mange forældre, der har mulighed for at betale det beløb, det koster at følge anbefalingen om egenbetalt rådgivning fra et ellers gratis sundhedssystem.

Skader vi vores barn?

Vi har altså forholdt os til Sundhedsstyrelsens og Dansk Vegetarisk Forenings anbefalinger. Vi har også læst de svenske og engelske anbefalinger, da deres sundhedssystemer anerkender plantebaseret kost til spædbørn. Og så har vi fået en norsk diætists anbefalinger.

Alligevel efterlever vi ikke de danske anbefalinger og kan ikke med ro i maven sige til familie og venner – og ikke mindst til vores datter – at der er officielt styr på den kost, vi giver hende.

Der er bekymringer nok, når man har sat et lille menneske i verden. Kosten er ingen undtagelse, og vi vil naturligvis ikke skade vores datter. Vi forstår godt rationalet i, at Sundhedsstyrelsen ikke kan anbefale plantebaseret kost. Men retningslinjerne er med til at sprede frygt blandt småbørnsforældre og deres omgangskreds.

Vi har hørt om andre, der er opflasket vegansk, og det giver ro at vide, at der findes sunde og raske plantebørn derude. Forhåbentlig bliver det nemmere med tiden, hvis flere bevæger sig den vej. Men det kræver godt nok et omfattende forarbejde og en god portion tro på egne intentioner og evner at holde fast i sine idealer her.

Det kunne være mere trygt med officielle retningslinjer i ryggen. Derfor vil vi opfordre Sundhedsstyrelsen til at finde en klinisk diætist – gerne flere – de kan pege på eller eventuelt revidere retningslinjerne. Vi bidrager gerne med erfaring og den viden, vi selv har fundet frem til.