En time og tyve minutter. Tre retter, en halv liter cola og regningen betalt.

Og så var det restaurantbesøg ellers ovre.

Så hurtigt kan det gøres - og det passede min medspiser og mig rigtig fint. Vi bliver hurtigt rastløse, hvis vi skal vente for længe på maden, og det kom vi da sandelig heller ikke til på restaurant Marco Polo i Vestergade.

Fire minutter efter den søde tjener tog imod bestillingen landede vores forretter på bordet. Tynde skiver af kalv med tunsauce, kapers, løg, salat samt balsamico glacé til mig og varmrøget laks med abrikos/ingefær/tomatsalsa, salat samt citroncreme til min kæreste.

En ganske smagfuld omgang synes vi begge.

Udgangspunktet for vores restaurantbesøg denne lørdag aften var fejringen af vores årsdag, og vi gik efter et sted med en afslappet, hyggelig stemning samt no-nonsense mad, uden grannåle-havskum og porre-aske. Det levede Marco Polo fint op til.



Hyggeligt men koldt

Bordbestillingen havde vi klaret via internettet, og det fungerede fint. Med det samme vi trådte ind i restauranten, blev vi mødt af smilende tjenere, som hurtigt viste os vej til vores pladser.

"Uha ja, det er godt nok koldt udenfor i aften," hyggesnakkede hun, da vi skuttede os i restaurantens varme. Eller det vil så sige - faktisk var der temmelig koldt indenfor, så bare arme passede ikke super godt til stedet.

Vi fik plads i et mindre lokale med udsigt til det åbne køkken, hvor kokken med urokkelig ro langede retter over disken.

Placeringen var både god og dårlig. I forhold til nogle af de andre borde sad vi ikke helt så tæt på de andre gæster, men til gengæld sad jeg og gnubbede arm mod en murstensvæg på grund af trang plads.

Tomandsbordene var også meget små og uden plads til de store armbevægelser - men sådan er det nok efterhånden mange steder.

Derudover var restauranten hyggelig med afdæmpet musik, fritlagte spær, rå murstensvæg og sjove, gamle, originale lofter.



Effektivitet hele vejen

Hele oplevelsen på restaurant Marco Polo bar præg af effektivitet - det ville måske afskrække nogle, men vi kunne lide det.

Tjenerne var meget opmærksomme: Bestillingen blev taget prompte, de beskidte tallerkner blev hurtigt taget af, og regningen nåede tjept frem.

Og flere gange blev vi spurgt, om alt var, som det skulle være. Min medspiser er ikke så begejstret for denne "anmassende høfligheds-konverseren", men jeg kan nu meget godt lide det.

Som nævnt indledningsvis var maden ligeledes effektiv - fire minutters ventetid til forretten, 23 minutter til hovedretten og igen fire minutter til desserten.

Måske får man lidt en fornemmelse af, at der bare skal nogle mennesker igennem hurtigst muligt - meeen ville man sidde længe på restauranten, kunne man jo bare spise lidt langsommere og snakke lidt mere, end vi gjorde.



En meget reel menu

Til hovedret fik min kæreste grillet filet af kalvekød, serveret med dagens kartoffel, pancetta, årstidens grøntsager, balsamico glacé og rødvinssauce, mens jeg fik langtidsbraiseret lammeskank i hvidvin, serveret med årstidens grøntsager, dagens kartoffel, balsamico glacé og rosmarinsauce af lammesky.

Begge dele smagte skønt. Kalvekødet havde en rigtig fin smag af grill, og den meget store lammeskank blev serveret på benet og faldt perfekt fra hinanden af mørhed. Mums!

Kartofler og grøntsager var dog ikke noget at råbe et særlig stort hurra for - meget standard to gulerødder, en buket brocolli og kartofler vendt i lidt krydderurter.

Til dessert fik vi begge chokoladekage toppet med hvid chokolademousse serveret med vaniljeis og bærkompot. Det var en fin og reel afslutning på en fin og reel menu.

En restaurant-oplevelse uden så mange dikkedarer - lige præcis det vi gik efter.

