Infoboks

Den tidligere OB- og Maastricht-spiller Sandro Spasojevic er ny klummeskribent på bold.dk, hvor han hver uge giver sit syn på aktuelle emner i dansk fodbold.

Marc Dal Hende endte for nyligt i en shitstorm, da han blev beskyldt for et homofobisk tilråb i forbindelse med FC Midtjyllands kamp mod AaB. Hovedpersonen selv har været ude og afvise påstanden på det kraftigste, men situationen har fået et af tabuerne i og omkring fodbold på danskernes nethinder.

Er der overhovedet et problem med homofobi i dansk fodbold, og hvorfor er det socialt mere acceptabelt med homofobiske tilråb sammenlignet med racistiske?

Ingen homoseksuelle?

Emnet er ekstremt ømtåleligt, men jeg synes, at det skal frem i lyset. Det er bemærkelsesværdigt, at der ud af Spillerforeningens cirka 1400 medlemmer ikke er nogen offentlige homoseksuelle, når en ældre Gallup-undersøgelse siger, at 12 procent af danske mænd føler sig homoseksuelle.

Men når man kigger på samfundet generelt og især den jargon der, desværre, finder sted i fodboldens verden - både internt og udefra fra fans og tilskuere - så bliver homofobi og racisme ikke ligestillet. Hvorfor er det ikke strafbart på samme måde at synge homofobiske sange, som det er med racistiske?

Du kan stille dig selv spørgsmålet: Ville du reagere, hvis nogen råbte "bøsse" til en spiller, efter vedkommende havde begået en svinestreg på banen?

Selvom der givetvis intet var i situationen med Marc Dal Hende, var det en kærkommen lejlighed til at få snakket om problemet. Et sådant emne har brug for at se dagens lys i endnu højere grad end det har gjort hidtil. For det er ikke et problem, der kun relaterer til fodboldens verden, men derimod samfundet generelt.

Her vil jeg gerne henvise til Mathias Zanka Jørgensen og hans udtalelse i forbindelse med sin egen, Spillerforeningens og det danske kvindelandsholds kampagne. Her sagde Huddersfield-spilleren, at fans, der kommer med homofobiske tilråb i kampene, ikke er velvidende om, at nogen bliver diskrimineret. Og hvad er så i virkeligheden værst - at de har sunget sangen, eller at de ikke klar over, at det er forkert?

Vi skal agere og ikke reagere

Det er værd at huske, at lige så vel som de racistiske sange ikke krænker hvide mennesker, så gør de homofobiske heller ikke på mennesker, der ikke ser sig selv som homoseksuelle. Derfor er begge dele stadig lige forkerte og skal dermed tages lige så seriøst.

Det er et problem, som vi er nødt til at indse, finder sted, og som der ikke kun skal tages op, når en situation opstår, for så er det allerede for sent. Hvis ikke vi agerer i tide, ender vi i worst case scenario med at reagere på eksempelvis hændelser som Justin Fashanu, der var den første professionelle, homoseksuelle fodboldspiller til at springe ud i 1990. Han tog sit liv otte år senere som følge heraf, fordi han oplevede kæmpe modgang.

Bevares, vi lever ikke i 1998 mere, og der er sket en del fremskridt på dette punkt, hvor blandt andet Spillerforeningen, Divisionsforeningen og DBU har lavet kampagner. Men på nogen punkter er det alligevel, som om vi lever som for cirka 30 år siden, hvor homoseksualitet blev set på som værende en psykisk lidelse.

Dette er selvfølgelig sat på spidsen. Her tænker du måske, at dette ikke er relevant, da det ikke foregik i Danmark? Eller at jeg lyder meget hypotetisk, idet jeg opridser et problem uden at komme med et konkret eksempel? For nej, jeg har ikke nogle specifikke sager med homoseksuelle spillere i de danske rækker af den grund, at de netop ikke tør stå frem af frygt for, hvordan de bliver modtaget.

Men jeg har i den grad oplevet homofobiske råb på og udenfor banen. Spørgsmålet er så, hvorfor skal der en konkret sag til for, at det er et problem? Det er vel et problem i sig selv, at folk ikke tør stå frem, og derfor skal det adresseres.

Men hvad kan man konkret gøre ved problemet? Ja, eksempelvis ved at have faste kampagner hvert år, der for eksempel følger op mod den måned, hvor der er Pride Festival. Her kan spillerne bære regnbuefarvede anførerbind eller snørebånd, som man før har set.

Man kan sågar også tage skridtet videre. Når nu nogle af Superliga-klubberne har hyldet deres legender ved at spille i specialdesignede trøjer, hvorfor kan trøjeproducenter som eksempelvis Hummel ikke lave et lignende tiltag for dette formål?

Pointen bag det her er nemlig, at vi er nødt til at vende problemstillingen om og sige, at det er svært at ændre på mennesker først, før man får ændret systemet.

Dette indlæg løser naturligvis ikke problemet, men det er vigtigt, at der bliver snakket åbent om det. For ligesom fodbold ikke er et spørgsmål om hudfarve, skal det heller ikke være et spørgsmål om seksualitet, og derfor skal homofobien sparkes langt ud af de danske græsbaner.