– Kritikerne av FIRE-bevegelsen peker på at man bidrar mindre til det samfunnet som har gitt utdannelsen som igjen gir dere muligheten til å spare. Hva tenker du om det?

– Vår plan er jo nettopp å klare oss selv, uten statlig hjelp, i og med at vi sparer først.

– Men hvis du blir alvorlig syk og innlagt på sykehus, for eksempel, så er jo også du avhengig av velferdsstaten for å overleve?

– Ja, men man skatter av formue og avkastning, også, vi skal ikke bli nullskatteytere. Dessuten tror jeg samfunnet trenger ulike former for bidrag. Frivillig arbeid og muligheten til å ta seg av sine egne barn i større grad enn de fleste har mulighet til i dag, tror jeg også er en god investering for fellesskapet.

«Fascinerende, men ikke min stil»

– Det er ingenting galt med regnestykket til «Carl», men jeg ville nok tatt høyde for litt lavere avkastning enn fire prosent, og dessuten prisstigning.

Ståle Øksnes, direktør for fond i KLP, har aldri hørt om FIRE-bevegelsen, men har tatt en kikk på Carls budsjett og spareplan presentert på bloggen hans, Moneymow. Her viser Carl et eksempel på hvordan han sparer en drøy tredjedel av månedslønnen, og hvordan han har tenkt å øke dette til mer enn halvparten i løpet av kort tid. Øksnes tror flere unge er blitt opptatt av å forvalte sparepengene sine på en fornuftig måte.

– Vi merker helt klart en større interesse fra unge mennesker som ønsker å spare penger i fond.

– Men ikke for å slutte å jobbe tidlig?

– Det har jeg i hvert fall ikke hørt noe om, men det er klart at økt oppmerksomhet rundt pensjonssparing generelt er grunnen til at flere har fått øynene opp for pengeplassering.

Dette er absolutt fascinerende, men jeg synes ikke det passer spesielt bra i Norge. Trond Døskeland, økonomiprofessor ved Norges Handelshøyskole

Trond Døskeland, økonomiprofessor ved Norges Handelshøyskole, har heller ikke hørt om FIRE, men tar seg tid til å lese seg opp før vi ringer ham.

– Dette er absolutt fascinerende, men jeg synes ikke det passer spesielt bra i Norge.

Han peker på at skattesystemet er progressivt, slik at høy lønn blir hardt skattet. Da er det bedre å fordele inntektene over flere år, mener han.

– Pensjonssystemet er tilsvarende. Pensjon fra folketrygden og arbeidsgiver favoriserer arbeid over mange år med ikke for høy lønn. Man får bare pensjon av lønn opp til en viss grense. Så hvis man står på og får høy lønn, får man bare uttelling for første del av lønnen.

– Men nå planlegger jo disse menneskene å klare seg uten statens pensjonsutbetaling i ganske mange år?

– Ja, men generelt er det først fra midten av 40-årene, og mot pensjonsalder, man sparer ordentlig til pensjon. I tiden før er man i investeringsfasen der hus og barn er viktige satsingsområder. Hvis man lever sparsommelig i disse årene, kan det være at man sparer seg til fant, og investerer feil. Kjøper for lite hus, lar være å skaffe seg barn og så videre.

Døskeland synes også det er viktig å understreke at det å spare målrettet i aksjer ikke er risikofritt, selv om fondssparing er med på å minske denne risikoen.

– Med et par suksesshistorier kan man få det til å høres ut som om det er det letteste i verden, men det finnes mange som taper mye på aksjesparing. Man skal faktisk ha et visst nivå av kunnskap.