Når nøden er størst, er det oftest ens nærmeste, der træder til med en hjælpende hånd. Men der er langt mellem de hjælpende hænder til regeringen fra dens nærmeste venner. I medierne hagler kritikken ned over regeringen fra både opposition og det parlamentariske grundlag, Enhedslisten, mens der også er uro i regeringspartiernes bagland. Det er samtidig så som så med opbakningen fra interesseorganisationer eller den røde regerings traditionelle gode venner i fagbevægelsen. I stedet kommer rosen fra uventet kant: Den borgerligt-liberale tænketank Cepos har vist sig som en af regeringens mest trofaste støtter.

Senest har Cepos’ cheføkonom Mads Lundby Hansen rost regeringen for at invitere de økonomiske vismænd til at overvåge de statslige finanser:

»Heldigvis har Thorning sagt, at hun overtager Løkkes sanktionsmekanisme. Lægges hertil vismændenes overvågning af kommunerne, så er der lagt et fornuftigt budgetspor,« sagde Mads Lundby Hansen til Berlingske Nyhedsbureau den 11. marts.

Også når det blandt andet gælder reformen af fleksjob- og førtidspensionsordningerne, en kommende reform af skatteområdet, eller Socialdemokraternes interne partidebat om, hvordan velfærdssamfundet skal se ud i 2032, har Cepos fundet de rosende gloser frem.

Men hos Socialdemokraterne giver politisk ordfører Magnus Heunicke ikke meget for de rosende ord fra den blå tænketank:

»Jeg anser Cepos for at være en ganske perifer organisation, der er placeret langt væk fra den politiske realitet – og efter valget er de markant længere væk. Vi er fundamentalt uenige med Cepos om, hvordan vi skal forandre vores samfund. Når vi vil forandringen, er det for at bevare et solidarisk velfærdssamfund, og det vil Cepos jo ikke,« siger Magnus Heunicke.

– Men hvordan kan I være så uenige med Cepos, når de roser jer hele tiden?

»De bruger det som et trick i den offentlige debat, at folk, som virkelig kæmper for et stærkt fællesskab og solidariske løsninger, er liberalister. De har gjort det med John Lennon, og nu gør de det med os,« siger Heunicke.

Ordføreren vil dog på et punkt gerne roses af Cepos.

»Hvis Cepos kvitterer for, at der rent faktisk foregår en debat om fremtidens velfærdssamfund i regeringen, så kan vi godt tage imod det, fordi det gør der hos os. Men det har intet på sig, at vi på nogen som helst måde skulle være borgerlige. Og at det skulle være speciel borgerlig politik at have styr på økonomien. Vi fører overhovedet ikke borgerlig politik. Der er stor forskel på alle områder. Vi skaber job, og vi skaber et mere retfærdigt samfund. Det er alt sammen noget, Cepos kæmper imod. Cepos har fået alt for meget opmærksomhed i flere år. De har ikke nogen som helst spændende bud på, hvordan vi skal løse fremtidens udfordringer,« mener Magnus Heunicke.

Stof til eftertanke

Tidligere kæmpede interesseorganisationer, fagbevægelse og centrum-venstre tænketanke om at komme hurtigst muligt ud i nyhedsstrømmen for at bakke op om S og SF’s politiske udspil. Men sådan er det ikke længere. Og det undrer ikke Enhedslistens gruppeformand Per Clausen.

»Når man konsekvent roses for at føre en borgerlig og liberalt orienteret politik, som regeringen bliver rost for, bør det give stof til eftertanke. Cepos er jo så begejstrede for alt, hvad regeringen siger og gør,« siger han.

Nogle af dem, som regeringen kunne forvente at få skulderklap af, er Arbejderbevægelsens Erhvervsråd. Men direktør Lars Andersen afviser, at fagbevægelsens tænketank har ladet regeringen i stikken.

»Jeg har ikke set Cepos rose regeringen for kickstarten og vækstpakken. Heller ikke afskaffelsen af fattigdomsydelserne. Det har vi. Men jeg tror, Cepos bliver ret skuffet i fremtiden. Jeg tror ikke, at der i sidste ende vil være meget at juble over for dem, når det kommer til konkret politik,« siger Lars Andersen. I det hele taget mener han, at Cepos kun roser for at komme i medierne.

»Det er et led i deres strategi, hvor de kører parløb med Venstre. Cepos mener enten, at det er godt, fordi det er borgerligt, eller også er det tosset, hvad regeringen gør. Det, tror jeg, er helt bevidst fra Cepos’ side,« siger han.

– Hvorfor roser I ikke regeringens udspil og politik, hvis I mener, de foreslår og gør det rigtige?

»Det kræver jo også, at medierne er interesserede i at høre, hvad vi har at sige. Vi bruger ikke rigtigt det med at sende pressemeddelelser ud. Det lader vi Cepos om. Vi er jo ikke sat i verden for at hjælpe regeringen. Vi laver analyser på en række områder. Det er vi bedst til,« siger Lars Andersen.

Enhedslistens Per Clausen er dog klar til at overtage Cepos’ plads. Men kun hvis regeringen begynder at føre rød politik, slår han fast.

»Vi hjælper regeringen hver eneste gang, den foreslår noget fornuftigt. Når regeringen foreslår, at kontanthjælpsmodtagere kan holde ferie, eller giver arbejdsløse bedre muligheder for at få uddannelse, så roser vi regeringen til skyerne. Men når de foreslår ting, vi ikke kan være med til, er vi nødt til at fortælle regeringen det og spørge, om de ikke er ved at få de helt forkerte venner.«

– Tror du, regeringen tænker over, hvilke venner de har?

»Det håber jeg, de gør. Den politiske linje, som regeringen lægger nu, hvor man lægger op til en række forlig med de borgerlige partier, vil føre til sociale forringelser for rigtig mange mennesker i dette land, men det vil også med sikkerhed gøre, at regeringen ikke kan vinde næste valg. Vælgerne valgte VKO-flertallet fra. De valgte ikke, at den nye regering skulle gennemføre deres politik – endda i samarbejde med dem,« siger Per Clausen.

Perifære Cepos

Magnus Heunicke understeger, at regeringen ikke bekymrer sig om, hvem der bakker op, og han forudser, at Cepos vil få det svært:

»Vi er optaget af én ting, og det er at gøre det rigtige for Danmark. Vi står med en masse udfordringer på grund af den økonomiske krise. Det løser vi blandt andet ved at skabe job, og mens vi gør det, ved jeg godt, at Cepos febrilsk leder efter en platform, hvor de kan være interessante, og det bliver efterhånden sværere og sværere for dem. I denne regeringsperiode forudser jeg et mere og mere perifert Cepos. Måske har de nogle krampetrækninger, hvor de prøver på at gøre sig interessante, men det bliver svært for dem.«