En redegørelse fra sundhedsminister Magnus Heunicke (S) til Verdenssundhedsorganisationen WHO kaster nu lys over, hvilket sundhedsfagligt belæg regeringen mener at have for sin beslutning om delvist at lukke grænserne.

I redegørelsen, som Sundhedsministeriet har udleveret på forespørgsel fra Information, henviser ministeren til, at det Europæiske Center for Sygdomsforebyggelse og -kontrol (ECDC) har anbefalet EU-landene at indføre såkaldte social distancing-tiltag i kampen mod coronavirus. Det vil sige tiltag, der mindsker kontakten mellem mennesker.

Ministeren fremhæver, at ECDC i sin seneste risikovurderingsrapport skriver, at sådanne tiltag blandt andet bør omfatte »aflysning af ikkeessentielle rejser«.

Redegørelsen fra sundhedsministeren kommer, fordi internationale regler kræver, at regeringen skal retfærdiggøre tiltag, der begrænser international trafik, sundhedsfagligt over for WHO.

Der er bare ét problem. Den anbefaling, ministeren fremhæver, handler i virkeligheden om noget helt andet, nemlig tiltag på arbejdspladser, hvor ECDC blandt andet opfordrer til hjemmearbejde og aflysning af møder.

»Nej, denne sætning betyder ikke, at grænser bør lukkes,« skriver ECDC’s presseafdeling i et svar til Information.

Hvad ministeren ikke nævner med et ord i sin redegørelse er, at ECDC netop ikke anbefaler grænselukninger. Tværtimod skriver centeret i sine retningslinjer vedrørende det aktuelle coronaudbrud, at de tilgængelige videnskabelige studier viser, at grænselukninger »kun« har en effekt, hvis der er tale om en nærmest total lukning af grænsen, og hvis det hurtigt bliver implementeret i de tidlige faser af en pandemi.

I praksis giver grænselukninger ifølge centeret kun mening under »specifikke omstændigheder«, eksempelvis for »små, isolerede ønationer«.

»Den tilgængelige evidens understøtter derfor ikke at anbefale grænselukninger, som vil forårsage betydelige sideeffekter og samfundsmæssig og økonomisk forstyrrelse i EU,« lyder det i ECDC’s retningslinjer.

Retningslinjerne er fra februar, men over for Information bekræfter ECDC’s presseafdeling, at de stadig er gældende.

Ikke retvisende

Bjørn Melgaard, der har haft direktørstillinger i WHO i 11 år, mener ikke at sundhedsministerens redegørelse er retvisende. Det viser, at der reelt ikke er nogen faglig begrundelse for grænselukningen, siger han.

»Redegørelsen giver indtryk af, at der er et folkesundhedsmæssigt rationale bag beslutningen om at lukke grænserne delvist. Men det står klart, at det ikke er tilfældet,« siger Bjørn Melgaard, der i dag er pensioneret.

Han mener, at beslutningen snarere må være truffet for at vise »politisk handlekraft«. Det har han »en vis forståelse for« i den aktuelle situation. Men, tilføjer han:

»Over for WHO vil man åbenbart gerne have det til at se pænere ud.«

ECDC’s retningslinjer er på linje med WHO, der heller ikke anbefaler grænselukninger. Som Information tidligere har beskrevet, har heller ikke Sundhedsstyrelsen kunnet anbefale tiltaget, som styrelsens direktør Søren Brostrøm har kaldt en »politisk« beslutning.

Og i pressen har eksperter som blandt andre professor Lone Simonsen fra Roskilde Universitet sagt, at det ikke giver mening at lukke grænserne, når der allerede er så mange smittede i landet.

Den svenske statsepidemiolog Anders Tegnell er gået så vidt som til at sige, at tiltaget historisk set har vist sig »meningsløst«. Han undrer sig over, at den danske regering bruger ECDC’s anbefalinger som belæg for at lukke grænsen, når ECDC netop ikke anbefaler grænselukninger.

»Det bliver en lidt underlig reference at henvise til,« skriver han til Information.

Grænselukningen trådte i kraft lørdag og indebærer, at alle udlændinge nægtes indrejse, med mindre de har et »anerkendelsesværdigt formål«. Et anerkendelsesværdigt formål kan eksempelvis være, at man bor eller arbejder i landet. Transport af gods og varer påvirkes ikke.

En hastetid

Da statsminister Mette Frederiksen (S) annoncerede tiltaget fredag aften i sidste uge, begrundede hun det med, at alle de andre forholdsregler, der bliver taget, ellers ville risikere at blive undermineret. For rejseaktiviteten ind og ud af Danmark »øger risikoen for fortsat smitte«, sagde statsministeren.

Hvilket belæg hun havde for den påstand, uddybede hun ikke.

Efter at det kom frem, at Sundhedsstyrelsen ikke havde anbefalet grænselukningen, er sundhedsminister Magnus Heunicke (S) blevet spurgt til, hvad beslutningen byggede på. Men hidtil er regeringen ikke kommet det meget nærmere. Ved et pressemøde mandag forsikrede Heunicke om, at »det er ikke en mavefornemmelse, vi opererer på«.

Han tilføjede dog, at hvis man »efterspørger en evidensbaseret gennemgang af de enkelte tiltag, så kan det ikke leveres«.

»Det kan ikke leveres, fordi det er en hastetid, vi er i,« sagde Magnus Heunicke.

Statsminister Mette Frederiksen har ligeledes betonet, at der ikke er tid til at vente på yderligere evidens.

»Hvis vi skal afvente evidensbaseret viden i forhold til corona, så kommer vi ganske enkelt for sent,« har hun sagt.

Når regeringen ikke desto mindre har været nødt til begrunde grænselukningen sundhedsfagligt over for WHO, skyldes det, at Danmark ligesom 195 andre lande er bundet af et internationalt regelsæt ved navn International Health Regulations (IHR). Reglerne fastslår, at et land ikke må indføre tiltag, der er »mere restriktive for international trafik og mere indgribende for personer end rimeligt tilgængelige alternativer, der ville sikre det passende niveau af sundhedsmæssig beskyttelse«.

En beslutning om at iværksætte tiltag, der begrænser international trafik – såsom en grænselukning – skal ifølge IHR-reglerne været baseret på tre ting.

For det første »videnskabelige principper«.

For det andet »tilgængelig videnskabelig evidens for en risiko for menneskers helbred eller, hvis en sådan evidens er utilstrækkelig, den tilgængelige information, inklusive den fra WHO og andre relevante mellemstatslige organisationer og internationale organer«.

Og for det tredje »tilgængelig specifik vejledning eller rådgivning fra WHO«.

Det er altså ikke umiddelbart nok at argumentere med, at vi ikke har tid til at vente på yderligere videnskabelig evidens, sådan som regeringen har gjort det i den danske offentlighed. Inden for 48 timer efter en grænselukning er sat i værk, skal landet sende en redegørelse til WHO, hvor man informerer organisationen om »det folkesundhedsmæssige rationale og den relevante videnskabelige information for det«. Det er den redegørelse, Information har fået udleveret.

Hvis WHO ikke mener, at Danmark har tilstrækkeligt vægtige argumenter, kan organisationen ifølge IHR-reglerne bede regeringen genoverveje beslutningen. Desuden kan andre lande, der påvirkes af grænselukningen, indlede en dialog med henblik på at finde en »gensidigt acceptabel løsning«. Opnår man ikke enighed, kan der blive indledt en formel mæglingsproces med WHO for bordenden.

Epidemi af grænselukninger

Adspurgt om Danmark har brudt de internationale regler, svarer den svenske statsepidemiolog Anders Tegnell:

»Ja, sådan kan man absolut tolke det, men det er jo ikke mig, der bestemmer, det er den danske regering og WHO.«

Han understreger samtidig, at der er »mange lande, som bryder aftalen nu«, og at det er WHO’s eksperter, der må vurdere, om den danske regerings redegørelse er tilstrækkelig til at begrunde beslutningen om at lukke grænserne.

Den tidligere WHO-direktør Bjørn Melgaard mener, det er svært at forestille sig, at WHO skulle vælge at skride ind over for Danmark.

»Hvis Danmark var gået alene, var det måske en anden sag. Men der er jo nærmest en epidemi af grænselukninger i øjeblikket, så jeg tvivler på, at WHO vil følge op på det. De kan se, at det ikke vil føre til noget,« siger han.

Information har stillet Sundheds- og ældreministeriet en række spørgsmål til sagen, heriblandt om det ikke er vildledende at udlægge ECDC’s anbefalinger på den måde, det sker i redegørelsen. I et kort skriftligt svar skriver ministeriet:

»Grænselukningerne indføres som en del af en række initiativer, der har til hensigt at begrænse smitten af coronavirus ved at reducere antallet af sociale kontakter, herunder ved at begrænse antallet af personer, der indrejser i Danmark.«

I forhold til proportionalitetsprincippet i IHR-reglerne, der groft sagt betyder, at et tiltag ikke må være mere indgribende over for personer eller den internationale trafik end nødvendigt, henviser ministeriet til, at det fortsat er muligt at rejse ind i Danmark, hvis man er dansk statsborger, har bopæl i Danmark eller i øvrigt har et anerkendelsesværdigt formål. Ministeriet understreger også, at varer og tjenester ligeledes kan flyttes over grænserne.

Information har spurgt WHO, om de mener, at oplysningerne i sundhedsministerens redegørelse er tilstrækkelige til at retfærdiggøre den delvise grænselukning. Det svarer organisationen ikke på. I stedet oplyser WHO i et skriftligt svar, at de har modtaget redegørelser fra en række lande.

»Efter at have vurderet den information, vi har fået, gennemgår WHO begrundelsen og kan bede lande om at genoverveje,« skriver WHO til Information.