Alle hører det, men ingen gør rigtig noget ved det: Homofobiske tilråb og diskriminerende sprogbrug er et velkendt problem i sportshallen og på stadion på både elite- og amatørplan. Sådan bør det naturligvis ikke være, fordi det ekskluderer homoseksuelle, biseksuelle og transpersoner fra at deltage i sportsarrangementer på lige vilkår med heteroseksuelle.

Der er desværre alt for mange eksempler på, at ikkeheteroseksuelle diskrimineres i sportens verden. Både fans og spillere. I fodboldsporten, der går for at være temmelig rå og ’machoagtig’, er man fortsat langt bagud på dette område. Det skyldes ikke mindst, at fodboldbranchen er et svært miljø at springe ud i. For eksempel kender vi ikke til aktive spillere inden for professionel herrefodbold i hverken England eller Danmark, der er stået frem som homoseksuelle.

Det er måske heller ikke så overraskende, når man tænker på, hvordan homoseksuelle tidligere er blevet omtalt af andre spillere. I 2009 omtalte den daværende OB-målmand, Arek Onyszko, eksempelvis homoseksualitet som »fucking klamt«, mens den italienske landsholdsspiller Antonio Cassano nogle år senere gjorde sig bemærket for en kommentar om, at han ikke håbede, at der var bøsser på landsholdet. Det er heller ikke ualmindeligt, at man som fodboldspiller bliver kaldt ’svans’, eller at 25.000 fans råber ’bøsserøv’ efter dig under kampen, hvilket understreger, at homofobisk sprog er et stort problem i fodbold – men formentlig også i mange andre sportsgrene.