Izvor: N1

Diplomata Nebojša Vujović, učesnik pregovora u Dejtonu, smatra da je Dejtonski sporazum svim stranama doneo dobro, a da je "Dejton 2" nemoguć, "mission impossible" i da tu "ni Tom Kruz" ne bi mogao da pomogne. Komentarišući mirovne pregovore o Kosovu 1999, kaže da Rambuje niko ne bi smeo da potpiše.

Dejton je svima doneo dobro, potvrdio je vodeću američku, svetsku ulogu, potvrdio je i Evropljane, jer su i oni imali ulogu - sporazum je (zvanično) potpisan u Parizu, samo parafiran u Dejtonu - nama je doneo obustavljanje patnji i stradanja, doneo je neka nova pravila, omogućio vidljivost i postojanost dva entiteta u BiH, i postavio uslove da ljudi, uz dobru veru i volju, to sve implementiraju u praksi, ukratko kaže o pregovorima gost Pressinga.

Vujović je, u svojoj knjizi "Poslednji let iz Dejtona - pregovori iza zatvorenih vrata", poštujući rok za državnu tajnu od 20 godina, opisao dešavanja u američkoj bazi Rajt Peterson u kojoj je dogovoren Dejtonski sporazum. Dodaje i da je uvek bolje sa distance dati jedno istorijsko svedočenje. Podsetimo, Vujović je bio šef Misije SRJ u Vašingtonu 90-ih godina.

U Dejtonu su svi papiri išli preko njega, kaže. Bio je na mestu političkog savetnika šefa delegacije - Slobodana Miloševića.

Vujović priča da su svi u Dejton stigli pod direktnom palicom SAD, a da su "Evropljani bili veći statisti od nas". "Pregovore su vodili i usmeravali američki funkcioneri, samo (tadašnji američki predsednik Bil) Klinton nije bio, svi su bili... Ali, njegov duh je bio prisutan". Smatra da bi i on (Klinton) došao sigurno, da je znao da će Dejton biti potpisan.

Prenosi da su sve delegacije bile prisluškivanje, a i da je srpska prisluškivala. "Amerikanci su slušali sve", dodao je.

Kao primer tadašnje tehnologije, naveo je da su mu, dok je čekao na neke mape i bio u uredu kod generala Veslija Klarka, pokazali satelitski snimak - najpre zemaljsku kuglu, pa onda u krupnom planu Evropu, Balkan, BiH i na kraju Goražde... Zatim su, kako prenosi, zumirali jedan balkon na kojem je stajala jedna baka, kojoj je mogao da, kako kaže, vidi bore. "Klark mi je rekao - vidite kako mi pratimo sve šta se dešava u BiH. I kad vam kažemo da se negde dogodilo vojno nasilje, mi to i dokumentujemo", preneo je.

Krajišnik pao kad mu je preneo da su data brda oko Sarajeva

Govoreći o pregovorima u Dejtonu, ispričao je kako je izgledao trenutak kad je Slobodan Milošević muslimanima dao brda oko Sarajeva.

"Bila je to jako duga noć, i oko 4.15 poslednji put je došao Voren Kristofer da govori s Miloševićem, i rekao mu - blizu smo, došao sam da prenesem predlog muslimana da uzmu dva brda oko Sarajeva, Grbavicu i Vogošća - da je to njima bilo simbolički važno, jer su Srbi pucali na Sarajevo sa njih... Milošević je rekao - u redu, ali da to bude poslednji zahtev (muslimana)", prenosi Vujović. Kako kaže, Kristofer mu je na to odgovorio da ne može da garantuje da će to biti poslednji zahtev muslimanske strane, ali da će biti poslednji koji on prenosi.

Smatra da je Milošević, iako je dao taj deo, tih pola procenta, da je time zapravo očuvao Republiku Srpsku, jer "Alija Izetbegović više nije imao šta da traži, jer su se svi njegovi zahtevi potpuno iscrpeli".

Međutim, Vujović je bio taj koji je dobio zadatak da tu odluku prenese vođi delegacije RS Momčilu Krajišniku. Kaže da je on bukvalno pao, kad mu je rekao.

Tuđman bio kooperativan

Vujović navodi da je Miloševiću nastojao da pomogne, i da je od nekadašnjeg predsednika vladao strah u celoj srpskoj delegaciji.

"On je bio čovek koji je mogao da nosi teret, i iako je imao unutrašnju slabost, to nije pokazivao", naveo je govoreći da mu je on lično donosio "ozbiljne probleme" - kao što su neke mape, zahteve francuskog predsednika Žaka Širaka i ultimatum ako se ne oslobode dva francuska pilota da će potpuno blokirati SRJ... Dodaje da mu je Milošević tu i tamo postavljao po neko pitanje tipa "šta misle tvoji američki prijatelji", "šta misle u Vašingtonu"...

Govoreći o hrvatskoj delegaciji, kaže da je Franjo Tuđman bio vrlo kooperativan, da je došao u Dejton kao na izlet, i da su se oni brzo složili da sa Miloševićem potpišu sporazum, u manje od tri dana. I da nije bilo tog zajedničkog Miloševićevog i Tuđmanovog pritiska, mišljenja je gost N1, muslimani ne bi ni prihvatili sporazum. Tim sporazumom su oni prebacili pritisak na muslimane, dodaje. "Oni su imali jezik kojim su se dobro razumeli", rekao je o odnosu Tuđmana i Miloševića, konstatujući da su obojica bili kooperativni.

"Muslimani su sve dobili, a ponašali se se kao deca kojoj treba bejbisiter", kaže, dodajući da su oni znali da je Amerika bila na njihovoj strani, da im Vašington jeste dosta toga završio, ali i da su i oni mogli biti kooperativniji. Oni nikada nisu bili zadovoljni, niti su poštovali fer plej, to je Holbruk pokušavao da rešava, ali nije uspeo, pa je dolazilo čitavo američko rukovodstvo, dodao je.

"Milošević me gađao papirom predloga sporazuma o Kosovu"

Osnovni američki cilj je bio da se, po isteku ratnog sporazuma, i obaveze Nemačke da drži američke i NATO vojnike, pronađe nova bazu za te trupe, kaže gost Pressinga. I Bosna je bila najbolja destinacija za 35 - 40 000 vojnika iz Nemačke, dodao je.

Postojao je i plan, koji je Miloševiću bio predočen, da američke trupe budu na Kosovu, kaže Vujović. Dodaje da je plan podrazumevao da se Kosovu dodeli šira autonomija, ali ne i nezavisnost, da Kosovo ostane pod srpskim grbom. Oni su hteli da se deo trupa tamo pošalje, i mi smo tim odbijanjem i neshvatanjem, ispustili jednu istorijsku priliku, naglašava.

Naime, taj dokument - nacrt sporazuma, američka strana poslala je Miloševiću baš preko Vujovića.

"Seo je, pročitao, to je trajalo 15 minuta... Nije komentarisao... Pocrveneo je i ustao, zgužvao papire, gađao me... Pogodio me direktno u lice. Ja sam se sagao, pokupio papire i izašao", prepričava taj trenutak.

Kaže da je Milošević bio izuzetan taktičar, ali mnogo slabiji strateg. Dodaje da mu je kasnije sam objašnjavao da bi ga, da je pristao na taj plan, kad bi se vratio u Beograd - "sačekali na nož", da je to bila konferencija o BiH, a ne o Kosovu...

Glavna igra je bila, ocenjuje, da se NATO sačuva, "da ne ode u biblioteku", da ode u Bondstil, što je i urađeno. "Svakako smo dobili Bondstil, uz batine", rekao je misleći na bombardovanje.

Bombardovanje i "žuto svetlo" Rusije

Govoreći o 1999. godini i bombardovanju, ispričao je da je pre nego što se sve to desilo poslao telegram (iz Vašingtona) u Beograd u kom je preneo da mu je ruski šef diplomatije Igor Ivanov, nakon sastanka sa Madlen Olbrajt, rekao: Prekosutra je glasanje u UN, Amerikanci će dobiti ono što traže. On mu je naznačio tada da će Rusija pustiti "žuto svetlo" za bombardovanje.

Ispričao je da je kada je razgovarao sa diplomatom Henrijem Kisindžerom poslednji put (američkim državnim sekretarom iz 70-ih i političkim analitičarem) 1998. godine i pitao ga šta sledi u SRJ, da mu je on kratko odgovorio: "Ispustili ste šansu u Dejtonu. Ovi će vas udariti".

Možda je 1998. godina bila poslednja šansa, ali je 1995. postojala ozbiljna šansa za Kosovo, dodaje.

Komentarišući mirovne pregovore o Kosovu u Rambujeu, tokom februara 1999. godine, kaže da to niko ne bi smeo da potpiše.

"Rambuje je bio jedna igra, jedna ozbiljna kapitulacija. A Kumanovo je bilo druga priča. Poslednja ozbiljna šansa je bila u Dejtonu, kad je (lider kosovskih Albanaca) Ibrahim Rugova došao i čekao nekoliko dana u hotelu da ga američka delegacija uključi", istakao je.

Upitan o tome koliko je Rusija pomagala Srbiji oko pitanja Kosova i u vreme bombardovanja, podsetio je na "žuto svetlo", ali i ispričao detalje s jedne večere u Kumanovu.

Kaže da je tada, u žučnoj raspravi sa Miloševićem, ruski pregovarač u vreme bombardovanja Viktor Černomidin svukao čaše sa stola i rekao da će Srbija izgledati kao ravna ploča ako ne prihvati zahteve.

O pregovorima u Kumanovu Vujović piše svoju drugu knjigu.

"Amerikanci su ostvarili ono što su hteli 1995. Možete da zamislite šta bi bilo bez njih, ko bi zaštitio Srbe i manastire... Nisu oni tamo iz ogromne ljubavi prema Albancima", naveo je.

Holbrukovo pismo, uloga Jovice Stanišića u Dejtonu...

O pismu glavnog posrednika i pregovarača u Dejtonu Ričarda Holbruka u kojem se Radovanu Karadžiću navodno garantuje da neće biti izveden pred Haški sud ukoliko se mirno povuče s vlasti u RS, kaže da je to bio Holbrukov "manipulativni potez".

Uloga Ričarda Holbruka tamo je bila robusna, ucenjivačka, buldožerska, kazao je. "Hteo je da kaže da je on taj bez koga nema rešenja, što je i opisao u svojoj knjizi", dodao je.

Upitan o ulozi haškog optuženika Jovice Stanišića u Dejtonu, kaže da je on bio izuzetno konstruktivan, racionalan. "I kad nam je bilo jako teško pod velikim pritiskom, činio je sve da nas oslobodi tog pritiska..."

U Dejtonu je odigrao izuzetnu ulogu, navodi. Istakao je njegov rad na oslobađanju američkog novinara Dejvida Roda, što je bila velika prepreka, jer su svi zvaničnici američki zvali zbog toga, zatim ulogu u oslobađanju taoca "plavih šlemova" koje su bosanski Srbi vezali za bandere 1995.

Kaže da je bio sa Stanišićem kad je išao na sastanke sa CIA i sa Džordžom Tenetom, nekadašnjim direktorom te američke službe i da zna koliko su ga cenili kao čoveka koji je pomagao u tim pregovorima. Ali, politički, on je bio unapred osuđen, istakao je.

U Stejt departmentu su govoriili za njega da je plavooki, hladnokrvni ubica, na osnovu informacija koje su dobijali od muslimana da njegovi ljudi rade ovo i ono, a mnogo su toga i nameštali, kaže. Ali on nije bio deo problema, već deo rešenja problema koji su bili u njegovoj nadležnosti, naglasio je Vujović. Znam koliko je napora uložio da oslobodi francuske pilote, što je tražio (predsednik Francuske) Žak Širak koji je zvao Slobodana Miloševića zbog tog i pretio vetom na podizanje sankcija protiv SRJ i blokadom, kazao je Vujović.