Foto: Octav Ganea/ Inquam Photos

Florin Iordache e un tip bonom. Genul de vecin căruia i-ai lăsa cheile de la casă să-ți ude mușcatele. Ca să constați la venirea din vacanță că ți-a vândut mușcatele cu casă cu tot.

Felul în care acest ministru cu aer de contabil inofensiv pune în practică programul alternativ de guvernare descrie o tipologie de soldați gata oricând să se arunce în aer dacă Partidul le dă ordin. „Aștept ordonanțele dumneavoastră!” este firul roșu dintre Cabinetul 1 și Văduvele Negre ale Partidului. Misiunea lor: să se arunce în aer când șeful Partidului are nevoie.

Nu contează câte pagube produc instituțiilor și societății (uneori chiar acesta e scopul), câtă vreme șeful are o necesitate urgentă.

A avut Victor Ponta o urgență cu plagiatul? L-a trimis în misiune pe Liviu Pop, să schimbe legi și comisii, ca să facă negrul alb. A avut același Victor Ponta o problemă cu votanții din diaspora? I-a activat pe Titus Corlățean și pe Teodor Meleșcanu să execute un atentat la democrație. A avut Liviu Dragnea o nevoie cu prim-ministeriatul? L-a sculat din adormire pe Victor Ciorbea, să atace la CCR, după 16 ani de la promulgare, o lege care-l jena. Au vrut domnii directori de școli picați cu nota 2 să revină pe post după ce Partidul a câștigat alegerile? L-a trimis Partidul pe Pavel Năstase să-i reinstaleze, în disprețul celor care și-au câștigat prin concurs postul. Florin Iordache e recidivist: a mai fost trimis într-o misiune similară în „marțea neagră”, când Partidul a încercat un blitzkrieg instituțional ca să-și rezolve o problemă politică.

Azi, același Florin Iordache a fost la un pas să deschidă pușcăriile, să grațieze dintr-o ordonanță 2500 de condamnați și să dea o amnistie mascată prin redefinirea în Codul penal a abuzului în serviciu. A terminat în crucea nopții „2 ordonanțe”, pe care le-a trimis „în dezbatere publică” în această dimineață și pe care n-a mai apucat să le bage pe ordinea de zi suplimentară a Guvernului din cauza descinderii președintelui Iohannis la Palatul Victoria. Dar pentru că dl. Iordache este un fanatic al executării ordinului, nu e decât o chestiune de timp până când va deschide beciul și va carota toată legislația penală. După care se va putea retrage într-un post cald.

De ce are nevoie dl. Dragnea de aceste acte de terorism instituțional este de la sine înțeles. Condamnat definitiv într-un dosar, riscă pușcăria dacă va suferi o condamnare în cel de-al doilea. Pentru a-și rezolva o problemă personală, e în stare să demoleze instituții și legi. De ce există atâta susținere în coaliția de guvernare și în Ministerul Adevărului, care seară de seară toarnă în capul telespectatorilor că trăiesc într-un sistem opresiv, că trebuie să stea cu pijamalele la ușă, că pot fi săltați oricând și băgați la beci? Pentru că fiecare are pe cineva înăuntru.

Ministrul Iordache s-a detonat live după ședința de guvern: „Avem 2 ordonanțe de urgență. Le-am terminat aseară”. Măștile au căzut. Premierul Grindeanu s-a văzut pus în situația de a recunoaște că la el modificările au ajuns aseară, semn că planul a fost discutat în cerc restrâns. Probabil între 2 oameni: șeful și executantul.

În final 2 întrebări:

De ce atâta grabă? De unde urgența acestor ordonanțe? PSD are o majoritate confortabilă în Parlament să dea orice legi dorește. Are această urgență legătură cu grijile personale ale dlui Dragnea privind cel de-al doilea dosar, în care e judecat pentru instigare la abuz în serviciu și fals intelectual?

De ce nu le-a spus dl. Dragnea votanților PSD în campanie că vrea să deschidă pușcăriile? I-a fost frică să nu câștige alegerile cu 85 la sută, cât a scos Partidul cu Ion Iliescu la alegerile din 1990? Cred că dl. Dragnea are datoria să le spună votanților săi adevărul: și despre cine le dă suta de lei în plus la salariu și la pensie, dar și despre cine le-o fură.