Minä olen. Timo Soini. Suomen keisari. Presidenttiyttä en tarvitse.

Minä kirjoitan. Lyhyitä virkkeitä. Plokiini.

Miksi? Kysyvät ne. Jotka eivät tiedä.

En voi vastata. Että pidän perussuomalaisia. Liki lukutaidottomina. Vaikka pidän.

Sen sijaan vastaan. Sananlaskulla. Jossa ei ole. Mitään mieltä. Niin kuin. Aina teen.

Ei lukemalla mies uimaan opi. Veteen on mentävä.

Tiedättekö. Mitä Timo Soini tekee. Kun hallitus päättää. Ottaa viimeisetkin pois köyhimmiltä?

Timo Soini. Kirjoittaa plokin. Täysin muusta asiasta.

Timo Soini. Kirjoittaa plokin vihreistä.

Se on Soinin. Eli minun. Strategia. (Korjaan: Ratekia.)

Kun on potkinut potkittua. Kun oma ahneus. Paikkaan historiassa. On se mitä enää. On jäljellä. Kun on sokaistunut. Virka-autonsa puhtaasta pinnasta. Heijastuvasta peilikuvastaan.

Silloin on oltava ryhdikäs. Silloin on Soinin sanottava kuin Jeesus (jos eläisi, ei pitäisi homoista):

Älkää minua katsoko. Katsokaa vihreitä. Vihatkaa niitä. ”Punavihreä kupla”. Hokekaa sitä. Niin kuin se olisi ajatus.

Meillä perussuomalaisilla. Meillä ei ole ratkaisuja. Siksi tarjoan teille. Vihaa. Vihaa naapuria kohtaan. Muuta minulla ei. Ole teille antaa.

Sillä vihalla minä olen tässä. Sitä vihaa yritän lietsoa. Jotta ette huomaisi. Että teillä on puheenjohtaja. Joka toimii. Niin kuin mies. Jota teidän kuuluisi vihata.

Kevät keikkuen tulevi.

Pienet ihmiset. Vai Timo Soini? Pienet ihmiset. Vai Timo Soini?

Joskus on suoraselkäisimmänkin miehen valinta tehtävä. Silloin on valinta suoraselkäinen kuin mies itse. Valinta on Timo Soini, Soinin Timo.

Hallitus teki päätöksen. Annetaan työttömälle. Mahdollisuus. Mahdollisuus antaa. Teoista kaunein. Työnäyte.

Nyt työttömän kelpaa. Kissanpäivät. Saa tehdä työtä. Ei saa lomaa, palkkaa. Ei eläkettä, työterveyspalveluja. Mutta saa sitä parasta. Tehdä työtä.

Suomalaisen suhde työhön. Kaunis kuin olutlasiin upotettu. Makkara. Ei se turhia tarvitse. Herrojen kotkotuksia rahat, lomat, terveys. On ilman niitä ennenkin eletty. Ja eletään.

” Timo Soini. Kirjoittaa plokin. Täysin muusta asiasta.

Kun päätös oli julkistettu. Kirjoitin plokiini. En kirjoittanut työttömistä. En petetyistä lupauksista. En vallan sokaisemista. Kirjoitin punavihreistä. Että siellä se vaara on. Kertaus on opintojen äiti.

Pieni ihminen. Sinusta voi tuntua nyt lohduttomalta. Ei ole sinulla rahaa. Ei terveyttä. Ei eläkettä. Unohda epäolennainen. Sillä vaara. Suurin vaara, joka sinua uhkaa. Suomalaisen yhteiskunnan suurin ongelma. Se on tuo kalliolaisessa kahvilassa. Tofua (korjaan: tovua) imeskelevä. Veretön kulttuuri-ihminen.

Timo Soini on puhunut. Kansa kuunnellut ja uskonut. Ei Soinia vaimenneta. Maailma on, miltä Soinista näyttää.

Ei se lapsi ikinä itse kävele, jota aina talutetaan.

Kirjoittaja on kirjailija ja käsikirjoittaja.