Paikallisten suomalaisten mielestä Tallinna kehittyy kahteen suuntaan: väkivaltaa ja turvattomuutta on vähemmän kuin ennen, mutta suullinen soimaaminen ja herjaaminen ovat lisääntyneet. Suomalaiset korostavat, ettei Tallinnassa tarvitse pelätä henkensä tai terveytensä edestä.

Margus Samelin haastattelu Tallinnan matkailusta

Tallinnassa vuodesta 1996 asunut Tapio Reini on yksi niistä suomalaisista, joiden mielestä henkinen ilmapiiri on Virossa muuttunut viimeisen parin vuoden aikana, ja tuo muutos heijastuu myös asenteissa suomalaisiin.

Reini, 59, tuli Tallinnaan ravintolahommiin keittiöpäällikkönä, mutta päätoimittaa nykyään Viron suomenkielistä SSS-radiota.

− Enää Virossa ei arastella sanoa sitä ääneen, jos suomalaiset eivät syystä tai toisesta miellytä. Suusanallista soimaamista ei enää kaihdeta, Reini pohjustaa.

− Huomaan sen omissakin hommissani. Tallinnalaisten ravintoloiden ja yökerhojen omistajat saattavat todeta minulle, etteivät he edes halua suomalaisia asiakkaita. Tallinnalaisen rengaskaupan omistaja sanoi minulle, ettei hänkään halua suomalaisia asiakkaita, sillä he valitsevat talvirenkaita liian kauan eli ovat vaikeita.

Kuluttamisen ja ostamisen kulttuuri on Virossa ja Suomessa erilainen. Virossa suomalainen saatetaan kokea hankalaksi asiakkaaksi, sillä hän haluaa tietoja kirjallisina, esittää liian paljon kysymyksiä ja myös harkitsee liian kauan – ja tinkii.

Mostphotos

Laskelmointia ja kyräilyä

Reinin mukaan suhtautuminen suomalaisiin oli Tallinnassa mutkattomampaa 1990-luvulla. Silloin suomalainen ja virolainen saattoivat olla kavereita keskenään, vaikka taloudelliset lähtökohdat olivat usein varsin epäsuhtaiset.

− Eniten minua surettaakin se, ettei enää haluta olla kavereita keskenään. Mukaan on tullut laskelmointia ja kyräilyä. Ollaan monista asioista eri mieltä, eikä virolainen halua sitä mitenkään peitellä.

Reini korostaa, ettei suomalainen joudu Tallinnassa pelkäämään henkensä tai terveytensä edestä. Asenteiden koveneminen näkyy ja kuuluu puheissa.

− 90-luvun Tallinnassa saivat suomalaiset turpaansa, mutta enää kyse on yksittäistapauksista. Taskuvarasporukoitakin Tallinnassa on nyt vähemmän kuin 90-luvulla, jolloin ne toimivat täysin avoimesti.

Reinin mukaan kasvava määrä virolaisia on unohtanut tai ainakin haluaa aktiivisesti unohtaa sen, miten uusi Viro on rakennettu Suomen ja muiden Pohjoismaiden avustuskuormilla ja neuvoilla.

− Tämä on fakta. Ei virolaisten tarvitse nöyristellä suomalaisten edessä, mutta ei jaloille auttamista pidä kieltääkään. Viron nuoret sukupolvet eivät taida edes tietää suomalaisten osuudesta Viron jälleenrakentamisessa, sillä kukaan ei heille siitä kerro.

Tapio Reini työskenteli aiemmin ravintola-alalla. Andres Teiss

Vähemmistöjä herjataan

Reinin mukaan Viron ilmapiirin muuttuminen johtunee Viron poliittisen kulttuurin kehittymisestä epätoivottuun suuntaan.

Virossa suureen suosioon noussut Viron konservatiivinen kansanpuolue EKRE hyökkää avoimesti vähemmistöjä kohtaan, ja siinä sivussa osansa saavat suomalaisetkin.

− Virossa on kasvanut vääränlainen nationalismi. Nyt alkaa olla muotiasia se, että vähemmistöjä kuten homoseksuaaleja herjataan ja kyseenalaistetaan. Tämä heijastuu ulkomaalaisiinkin.

Reini sanoo, etteivät edes EKREn vaatimukset lehdistösensuurista herätä Virossa sellaista vastalausemyräkkää kuin voisi olettaa ja toivoa. Sekään ei virolaisia juuri hetkauta, että poliitikot jäävät kiinni karkeista valheista ja jatkavat sen jälkeen töitä muina miehinä, ja entistäkin suosituimpina.

− Korostan, ettei suomalaisen tarvitse Virossa pelätä väkivaltaa. Se joka ei osaa viron kieltä ei varmaankaan edes huomaa täällä mitään muutosta, Reini toteaa.

− Virolaisten kannattaisi ehkä kuitenkin miettiä sitä, millainen kuva Tallinnasta ja Virosta välittyy ulkomaille, ja kuinka houkutteleva ja todenmukainen se kuva on. Itse näen, että Virossa kuljetaan nyt vähän väärään suuntaan.

Sihinää ja puhinaa

Intiasta talvehtimasta palannut Wilma Schlizewski, 60, on yksi Tallinnan näkyvimpiä suomalaisia. Hän pitää omaa romukauppaansa ja kesäterassiaan Tallinnan rautatieaseman vieressä ja tapaa päivittäin satoja virolaisia ja suomalaisia.

Myös Schlizewski on huomannut, miten paikallisten asenteet suomalaisia kohtaan ovat kiristyneet parin vuoden aikana.

− En halua tätä mitenkään ylidramatisoida, mutta jokin on muuttunut. Saan nykyään päivittäin varsin värikästä palautetta ulkonäöstäni ja persoonastani, joka ei tunnu kaikkia täällä miellyttävän. Valitettavasti ikävän huomion kohteeksi joutuvat suomalaiset asiakkaanikin, hän kertoo.

Schlizewskin mukaan suomalaisia harvemmin kritisoidaan Tallinnassa päin naamaa, eikä heille huudeta pää punaisena.

− Kyse on enemmän sellaisesta sihinästä ja puhinasta ja silmien pyörittelystä, oman inhon esilletuomisesta, jota saattaa tulla eteen ihan missä vain, kuten kuntosalilla. Välillä joku virolainen ohikulkija sitten aina räjähtää ja haukkuu maanrakoon Suomen ja kaikki suomalaiset. Onneksi tällaista ei kuitenkaan satu aivan joka päivä.

Virolaisissa lehdissä on julkaistu juttuja ulkomaalaisista, jotka ovat joutuneet muuttamaan Tallinnasta pois jouduttuaan rasistisen vainon kohteeksi. Schlizewski ei kuitenkaan tiedä, että yhdenkään suomalaisen kohdalla tilanne olisi kehittynyt niin pitkälle.

Wilma Schlizewski on yksi tunnetuimpia Tallinnassa asuvia suomalaisia. Pasi Liesimaa/IL

Vaikea puhua avoimesti

Schlizewski on nähnyt Tallinnassa sitäkin, miten suomalaisia on pahoinpidelty tai yritetty pahoinpidellä, tai heitä on tönitty. Yleensä kyse on ollut baareissa sattuneista välikohtauksista.

− Näistä jutuista on tosi vaikea puhua ääneen, sillä heti joku aina huomauttaa, että nyt oli suomiporo taas kännissä ja sai ansionsa mukaan. Aivan kuin se olisi hyvä syy pahoinpidellä joku, että hän on ottanut ehkä pari olutta!

Schlizewskin mukaan virolaisten olisi nyt syytä ottaa aikalisä ja pohtia joukolla sitä, millainen kuva Virosta ja Tallinnasta halutaan antaa ulkomailla. Tämä pätee myös niihin suomalaisiin, jotka työkseen myyvät Viroa esimerkiksi matkailumarkkinoinnin muodossa.

− Ei saisi olla niin, että näistä asioista avoimesti puhuva joutuu heti hyökkäyksen kohteeksi, kuten nyt tapahtuu.

Kari Savolaisen mielestä Tallinnan turvallisuusongelmat liittyvät liikenteeseen ja rattijuoppouteen. Albert Truuväärt

Enää en pelkää

Vuodesta 2012 Tallinnassa asunut Kari Savolainen kuuluu puolestaan heihin vironsuomalaisiin, joiden mielestä Viro on kehittynyt pelkästään hyvään suuntaan.

Savolaisen mukaan Tallinna on ulkomaalaiselle ja suomalaisellekin nykyään jo yhtä turvallinen kuin mikä tahansa muu eurooppalainen suurkaupunki.

− Siitä pitää antaa kiitos Tallinnan poliisille, joka tekee parhaansa alimitoitetuista voimavaroistaan huolimatta. Tallinnan keskustan ongelmapaikat on rauhoitettu, kuten Viru-hotellin vieressä sijaitseva Tammsaaren puisto, joka oli huumediilereiden alue.

Rauhatonta Tallinnassa on Savolaisen mukaan lähinnä vain lähiöissä kuten etenkin Lasnameällä, jossa on tavallista törmätä narkomaaneihin.

− Vanhan kaupungin niin kutsutussa Bermudan kolmiossa eli Suurkarja-kadun alkupäässä sattuu ja tapahtuu viikonloppuiltoina etenkin, jos on tukevasti humalassa, mutta Tallinnan kaupunki on onneksi rajoittanut alueella olevien anniskeluravintoloiden aukioloa, hän kertoo.

− Nykyisin en enää pelkää kävellä Tallinnan kaduilla viikonloppu-iltaisin.

Alkoholilla osuutta asiaan

Savolaisen, 60, mukaan Tallinnassa yhä esiintyy turisteihin ja suomalaisiinkin kohdistuvaa väkivaltaa ja ryöstöjä, mutta silloin on yleensä alkoholilla osuutta asiaan. Hän ei koe, että suomalaiset olisivat Tallinnassa erityisesti maalitauluina.

− Humalassa toikkaroiva turisti voi houkutella muuten kaidalla polulla pysyvät paikalliset kokeilemaan ryöstöä tai pahoinpitelyä.

Savolainen ei itse ole kokenut, että suomen puhuminen yleisellä paikalla vaikuttaisi turvallisuuteen millään tavalla. Itse hän tosin puhuu viroa.

− Vanhemmat virolaiset puhuvat suomea tai ainakin ymmärtävät sitä ja nuorempien kanssa pärjää englannilla. Tallinnassa näkee nykyisin turisteja ympäri maailmaa ja kuulee kaikenlaisia kieliä, eikä suomikaan enää särähdä paikallisten korvaan ainakaan negatiivisesti.

Savolaisen mukaan Tallinnan todelliset turvallisuusongelmat liittyvät liikenteeseen ja rattijuoppouteen. Hän kertoo matkustaneensa taksissa, jonka jalkatilassa pyöri olutpulloja. Eipä aikaakaan, kun kuljettaja sihautti niistä yhden auki ja antoi mennä.