44-vuotias Joni Dickhoff avaa kotiovensa hyväntuulisena. Hän asuu yksin kerrostalokaksiossaan Jyväskylän Lohikoskella. Vastaus siihen kuinka kauan hän on asunnossaan asunut kestää hetken. Dickhoff hakee hieman sanojaan samalla kun kuivaa hiuksiaan suihkun jäljiltä.

– Muutaman vuoden, saa Dickhoff lopulta sanotuksi.

Dickhoff on kotoisin pieneltä keskisuomalaiselta paikkakunnalta, Petäjävedeltä. Kotona hänen änkytyksestään vaiettiin. Dickhoff ei edes tiennyt puheessaan olevan mitään vikaa ennen kuin koulussa kova maailma löi vasten kasvoja. Koulukaverit kiusasivat häntä.

– Kolme ensimmäistä luokkaa meni ihan hyvin, ei ollut kiusaamista. Mutta kun aloitin kolmannella toista kertaa, niin kiusaaminen alkoi.

Titta Puurunen / Yle

Pahin kiusaaja oli oma luokanopettaja, joka jätti Dickhoffin luokalleen ilman mitään erityistä syytä. Mies ei osaa arvioida pahensiko kiusaaminen änkytystä.

– Ei lapsi ajattele sitä sillä tavalla, hän vain tajuaa, että on paha olo.

Vasta aikuisiässä Dickhoff tajusi änkyttävänsä luettuaan siitä internetistä.

Änkytyksen syyt yksilöllisiä

Änkytykseen ei toistaiseksi ole löydetty mitään yleistä syytä. Taustalla on usein monia eri asioita. Usein änkyttävät lapset ovat kielellisesti erittäin taitavia, mutta motorinen kehitys voi olla hitaampaa. Monta asiaa saattaa kasaantua samalle ihmiselle.

Änkytykseen erikoistunut puheterapeutti Sirpa Hovinen kertoo, että syyt ovat myös hyvin yksilöllisiä.

– Suvussa voi olla änkytystä, ja änkyttävä lapsi on usein herkkä. Lapsi on saattanut myös joutua säikähtämään jotain tai elämään liittyy jokin muu iso muutos.

Jos pitää selittää jotakin jollekin tai jos pitää nopeasti puhua tai soittaa puhelimella, niin siinä on kova paikka. Joni Dickhoff

Joni Dickhoffin lapsuudessa 70-luvulla ei pienellä kylällä puheterapiaa ollut tarjolla. Aikuisena änkytystä on hankalampi enää korjata. Änkytys on raskas taakka kantaa ja se syö itsetuntoa.

Yllättäen vaikeinta Dickhoffille on tutuille ja läheisille puhuminen, mutta myös kaikki muut sosiaaliset tilanteet ovat hänelle haastavia.

– Jos pitää selittää jotakin jollekin tai jos pitää nopeasti puhua tai soittaa puhelimella, niin siinä on kova paikka.

Työpaikat kiven alla

Työn saanti on änkyttäjille hankalaa. Myös Joni Dickhoff kärsi pitkään työttömyydestä. Hän opiskeli ja teki välillä hanttihommia.

Kymmenisen vuotta sitten Dickhoff sai pitkään jatkuneesta työttömyydestä tarpeekseen ja marssi työvoimatoimistoon. Hän kieltäytyi lähtemästä paikalta ennen kuin häntä autettaisiin työpaikan löytämisessä.

Miehen periksi antamattomuus palkittiin ja hän sai oikeuden tuettuun työharjoitteluun. Työpaikka oli kuitenkin itse hommattava.

– Menin reippaasti puhumaan lähikaupan myymäläpäällikölle ja hän palkkasikin minut saman tien, kertoo Dickhoff yhä silmin nähden iloiten.

Titta Puurunen / Yle

Dickhoff on jäänyt sille tielle. Nykyisin hän toimii K-kaupassa vakituisena myyjänä ja on työssään hyvin pidetty. Töissä änkyttäminen myös helpottaa.

– Kun laittaa työvaatteet päälle, niin olen myyjä ja silloin on toinen rooli. Siinä en ole minä itse ja en änkytä yhtä paljon, Dickhoff pohtii.

Puheterapia tepsii lapsena

Mahdollisimman varhain aloitettu puheterapia tuottaa hyviä tuloksia ja harva lapsi palaa uudestaan terapiaan. Lapsen kohdalla puheterapiassa keskitytään vanhempiin, sillä heidän on hyvä esimerkiksi rauhoittaa omaa puhettaan.

– Vanhempien toiminnalla on iso rooli. On tärkeää, että lapselle annetaan aikaa, sanoo puheterapeutti Sirpa Hovinen.

Lapsen änkytys voi olla vanhemmille kipeä asia.

Vanhempien toiminnalla on iso rooli. On tärkeää, että lapselle annetaan aikaa. Sirpa Hovinen

Suomessa on puheterapeuttipula ja jonotusajat ovat pitkiä. Moni hakeutuukin nopeamman avun toivossa yksityiselle vastaanotolle. Puheterapeuttien asiakasmääriä ei tilastoida, mutta koko väestöstä arviolta 50 000 kärsii änkytyksestä (siirryt toiseen palveluun) (Suomen änkytysyhdistys ry).

Änkytys ilmenee yleensä 2–5 vuoden iässä ja on pojilla 3–4 kertaa yleisempää kuin tytöillä.

Änkytys syö miestä

Änkyttäjä tuntee usein häpeää ja puhevika syö itsetuntoa. Joni Dickhoff kertoo, että häntä on monesti pidetty änkyttämisen vuoksi yksinkertaisena. Se satuttaa.

Dickhoffille uusien ystävyyssuhteiden solmiminen ja kumppanin löytäminen on ollut vaikeaa. Valoisa luonne ja huumori auttavat kuitenkin jaksamaan.

– Välillä on ollut jotakin pientä vipinää, mutta sitä oikeaa ei ole vielä löytynyt. Änkyttäminen ei ole varsinainen valtti baaritiskillä, Dickhoff sanoo veikeästi virnistäen ja katselee ulos parvekkeelta keväiseen metsikköön.

Titta Puurunen / Yle

Lukemista ja luonnossa kävelyä harrastava Dickhoff saa kullanarvoista vertaistukea muilta Suomen änkytysyhdistyksen jäseniltä. Yhdistyksen tehtävänä on muun muassa edistää änkyttäjien keskinäistä yhteydenpitoa sekä tehdä änkytystä tunnetummaksi yhteiskunnassa.

Dickhoff haaveilee rakkaudesta ja siitä, että voisi jonain päivänä tutustua helpommin toisiin ihmisiin. Kommunikointiin kanssaan miehellä on neuvo valmiina.

– Kuuntele loppuun saakka, älä keskeytä, äläkä arvaile. Kommentoi lopuksi sitä mitä minä sanoin, eikä sitä miten minä sanoin.