Что выполнил Порошенко? 22 августа 2018, 16:53 Этот материал сейчас доступен только на украинском языке

Президентский срок Порошенко потихоньку заканчивается

Зараз ми бачимо, як під завісу каденції Петра Олексійовича до політичної реальності повертається багаторазовий політичний невдаха, але при цьому фантастично живуча людина – Віктор Медведчук. Це повернення із забуття, куди, насправді, Медведчука мала відправити українська незалежність 1991 року, майдан 2004-го чи Революція Гідності 2014-го, все ж сталося. Такий підсумок, у вигляді кума Путіна, п’ятого року правління власнику «Рошену» і п’ятого року війни з Путіним є надзвичайно знаковим.

Власне, це вже є приводом підвести певні риски і підбити бухгалтерські суми. Хотілося б говорити не про те, що президент не виконав, а що він виконав. Мова, звісно, про реальну, а не уявно-декларовану програму.

Отже, у кривавому тумані весни 2014-го – чи очікували виборці Порошенка іншої політики, ніж зараз? Думаю, ні. Адже вони знали, за кого голосували. Перш за все вони обрали найпоміркованішого з регіоналів. Тобто можна казати, що прихід Порошенка до влади – це етап реваншу Партії Регіонів. Порошенко перебував у складі цієї партії, тривалий час працював в різних урядах під контролем Януковича та Азарова. І по суті, виборці вибирали когось максимально поміркованого з тих, добре знайомих урядів. Ним виявився міністр уряду крадіїв, колега банди мародерів, котрих так безуспішно тягає (точніше, в основному не тягає) нині Генпрокуратура.

Дивно було очікувати якоїсь принципово нової політики від Порошенка

Ще раз зафіксуємо – у 2014-му 50% з лишком виборців обрали щось середнє між антимайданом і майданом. Це не фігура мовлення. Саме так і було. На Майдані Порошенко саме і був посередником між таборами влади та повсталого народу. Думаєте, він зовні демонстрував лояльність до Майдану?

Так що дивно було очікувати якоїсь принципово нової політики від Порошенка. І те, що він продовжив керувати країною так, як керував нею раніше, будучи з колегами разом у численних урядах Януковича – це було, власне, його невербальною передвиборчою обіцянкою. Яку він сумлінно виконав.

Далі, Росія. Нагадаю, Порошенко, разом з Медведчуком, кумом Путіна, входили до керівних органів СДПУо. По-друге, Порошенко завжди стверджував, що буде миритися з Росією. Не казав про активні бойові дії або хорватський сценарій.

Отож, його примирлива і пасивна позиція щодо силового протистояння Росії була очевидна ще до виборів. Голосували за нього якраз за ці чесноти «голуба». І Порошенко, власне, схвалив Мінськ, «мир» на умовах агресора. Чи можемо ми судити його з те, що від нього очікували виборці? Адже вони саме тому за нього, за такий мир, голосували.

І те, що за роки правління Порошенка Медведчук перетворився на важливу персону, збагатився на мільярди ти приріс телеканалами – це досить очікувана лінія поведінки двох політичних та, ймовірно, бізнесових партнерів, Порошенка і Медведчука.

Так що основні речі, за які у особі Порошенка голосував електорат – збереження системи Кучми в управлінні країною та замирення з Москвою здебільшого на її умовах – нинішній президент виконав. Все, що він не виконав (не-продаж бізнесу, плата по 1 тис грн. за день АТО тощо), є дріб’язком порівняно з виконанням головних своїх історичних місій. Схвалених виборцями.

Це називається «демократія», як про неї зневажливо писали у Древній Греції.