Jeanette Ellefsen (32) nærmer seg skolegården. Hun er ikke her frivillig.

Lyden av lek, latter og høye rop sender henne tilbake i tid. Skjellsordene fra da hun var skolejente ringer i ørene. Sparkingen og luggingen kjennes fortsatt. Ubevisst forbereder kroppen hennes seg på å bli angrepet.

– Jeg prøver å si til meg selv at det ikke er slik lenger. Det er ingen her som vil meg vondt.

Jeanette er ikke alene om å føle frykt. Daglig ser ansatte ved norske skoler at elever blir slått og sparket av andre. Når det skjer, er reglene klare: Det skal skrives rapport i alvorlige tilfeller. Likevel finnes det ingen nasjonal oversikt over hvor mange elever som blir angrepet.

De eneste tallene som finnes, kommer fra elevene selv. I fjorårets elevundersøkelse fortalte om lag 12.500 skoleelever at de ukentlig ble utsatt for vold og farlige episoder fra medelever.

Hvorfor vises ikke dette i tall fra skolene?

En av tre rapporterer ikke

NRK ønsket å finne ut av hvordan skoler registrerer voldelig atferd i skolen, og sendte i februar ut flere spørsmål om vold til alle norske barne- og ungdomsskoler. Kartleggingen er er ikke representativ, men over 1000 skoleansatte over hele landet har gitt NRK et innblikk i arbeidshverdagen sin.

FORTELLER OM VOLD OG MOBBING: I fjor fortalte 12.500 skoleelever at de ble utsatt for vold og farlige episoder fra medelever hver uke, ifølge den årlige Elevundersøkelsen. Illustrasjonsfoto. Foto: Eric Kama Steinberg / NRK

Aggressiv adferd og trusler skal rapporteres gjennom kommunens interne varslingssystem, men mange skoleansatte opplever at det ikke blir tatt tak i av ledelsen ved skolen eller i kommunen.

Seks av ti lærere i NRKs kartlegging vet ikke hva som skjer med rapportene de leverer til skoleledelsen.

Hele fire av fem som har svart sier at de har vært vitne til alvorlige voldshendelser mellom elever de siste fem årene. Over halvparten har måttet gripe inn fysisk i en voldsepisode eller farlig situasjon.

Det er så vanlig med vold mellom elever at man begynner å se på det som normalt... Anonym skoleansatt til NRK

Samtidig innrømmer hver tredje lærer at de ikke rapporterer videre. De forteller at det er flere årsaker til at de ikke skriver rapporter, selv om de har vært vitne til alvorlige hendelser.

Noen skylder på tidspress, andre på manglende rutiner ved deres skole eller innviklede system for rapportering. Noen tror at andre har rapportert, andre sier at de har fått beskjed om å ikke skrive rapporter av ledelsen. Noen holder kjeft av frykt for å bli sett på som en dårlig lærer som ikke har kontroll i klassen.

VOLD RAMMER: – Ikke alle elever mestrer kravene skolen stiller, og noen reagerer med vold. Konsekvensen for dem som blir utsatt er like stor uavhengig av hvorfor medeleven slår, sier Børge Skåland. Foto: Henriette Mordt / NRK

Svarene fra lærerne, overrasker ikke Børge Skåland, som har forsket på vold i skolen. Støttet av internasjonal forskning, finner han at kontroll i klasserommet er selve grunnlaget for å drive med yrkesutøvelsen.

– Da tilhører man lærerklubben. Mister du kontrollen, blir du sett på som inkompetent, sier Skåland.

Jeg har aldri hørt om at det har blitt skrevet en eneste avviksmelding på min arbeidsplass, selv om det hadde vært mye å rapportere. Alt feies under teppet, og det forventes at vi skal være lojale. Anonym skoleansatt til NRK

En holdning til vold og mobbing som går igjen er at «dette skjer ikke på vår skole». Mens ledelsen forsøker å mørklegge, snur kollegene ryggen til i frykt for havne i vanskelige situasjoner, ifølge Skåland.

– I stedet for støtte opplever du som lærer anklager eller total taushet. Hvis du rapporterer om voldshendelser, risikerer du å stemple både deg selv og skolen.

KS: – Urovekkende at en av tre ikke melder fra om vold Foto: Siv Sandvik / NRK Ekspandér faktaboks – Det er alvorlig at 8 av 10 lærere i denne undersøkelsen sier at de har opplevd voldsepisoder eller farlige situasjoner i klasserommet de fem siste årene, sier avdelingsdirektør for arbeidsgiverpolitikk Anne-Cathrine Hjertaas i kommunenes interesseorganisasjon KS. Hun sier at enhver voldsepisode eller farlig situasjon i klasserommet er alvorlig og skal følges opp. – Det handler både om å ivareta elevenes læringsmiljø og de ansattes arbeidsmiljø. Det er derfor svært viktig at denne typen hendelser blir rapportert og registrert. Det forebyggende arbeidsmiljøarbeidet er den aller viktigste innsatsfaktoren. Som arbeidsgiver har kommunene et ansvar for så langt som mulig å sikre at arbeidstakere ikke utsettes for vold, trusler eller andre uheldige belastninger. De nye bestemmelsene som trådte i kraft 1. januar 2017 tydeliggjør arbeidsgivers ansvar for å kartlegge, forebygge, gi opplæring og følge opp vold og trusselsituasjoner. NRK: Hvorfor tror dere at denne registreringen er så mangelfull og praktiseres så ulikt rundt om på skolene? – Det er urovekkende at 40 prosent i denne undersøkelsen sier de ikke har meldt fra om hendelser de har opplevd. Det kan være mange årsaker til dette. KS har ikke godt nok grunnlag for å spekulere i hva de kan være. NRK: Hvordan jobber dere med å sikre at voldshendelser blir registrert? – Kartlegging av risikofaktorer i arbeidsmiljøet og registering av hendelser er viktig for å kunne jobbe med forebygging og opplæring. Det er arbeidsgiver lokalt som har ansvaret for det. – Det finnes noe nasjonal statistikk om dette. Nasjonal overvåking av arbeidsmiljøet (NOA) fører statistikk på trusler og vold blant lærere. Tallene deres viser at 12,4 prosent av grunnskolelærere sier de har blitt truet eller utsatt for vold i løpet av de 12 siste månedene. For lektorer er tallet 5,3 prosent. NRK: Hva må til for at det skal bli bedre? Bør det innføres samme rapporeringssystemer som finnes i helsevesenet? – Arbeidsmiljøloven, den nye forskriften om trusler og vold og internkontrollforskriften gir virksomhetene et godt grunnlag for å kartlegge, risikovurdere, forebygge og følge opp vold og trusler om vold. KS mener ikke at er behov for flere nasjonale retningslinjer eller systemer for å fange opp denne utfordringen, men heller at arbeidsplassene bruker det regelverket vi har til å jobbe godt og systematisk med dette. Arbeidstilsynet har veldig gode nettsider som tydeliggjør hvordan arbeidsgivere kan jobbe systematisk med forebygging og oppfølging av hendelser. Det finnes også ulike veiledere, for eksempel partenes veileder Trusler og vold på arbeidsplassen, sier Anne-Cathrine Hjertaas i KS.

– Voldshendelser «forsvinner» i systemet

MANGLER KOMPETANSE: Det største problemet er at skolene mangler ressurser og kompetanse til å takle de mest utagerende elevene, mener Erik Torp, som er styremedlem i Foreningen Mobbing i skolen. Foto: Privat

På Stjørdal utenfor Trondheim sitter Erik Torp på hjemmekontoret sitt. Etter at han er ferdig med dagjobben som biolog, bruker han flere timer i uka på å bistå familier med barn som opplever vold og mobbing. De siste to årene har det blitt sju saker.

For å sikre barn en trygg skolehverdag, er det viktig at alle voldshendelser blir registrert og analysert.

Meldingene settes inn i en perm på skolen, og når skoleåret er over blir innholdet makulert. Anonym skoleansatt til NRK

– Vold og trusler er et problem i norsk skole. Det første vi må gjøre er å avdekke det. Det må være klare rammer rundt rapporteringen. Saker som ikke blir meldt, har aldri skjedd.

Sammen med kollegene i foreningen Mobbing i skolen registrerer Torp at flere foreldre ringer og forteller at barna deres utsettes for grov vold. Det dreier seg om kvelertak, slag og drapstrusler.

– Det virker som om skolesystemets holdning er at «dette er bare barn», og dermed er det ikke så alvorlig om de utsettes for slag og spark. Noen skoler har også holdningen «jo yngre barna er, jo mer bør de tåle».

Det er ikke tid. Situasjoner glemmes....muligens våkner man klokken 03.00 med hjertebank og angst Anonym skoleansatt til NRK

En slik holdning mener foreningen er fullstendig uakseptabel.

– Et barn risikerer å bli varig traumatisert etter én eneste voldsepisode på skolen, og derfor bør slike saker ha høy prioritet, mener Torp.

Utdanningsforbundet: – En kultur for at vi ordner opp i saker på lavest mulig nivå Foto: JARL MORTEN ANDERSEN Ekspandér faktaboks – Det er en viss kultur for at vi ordner opp i saker på lavest mulig nivå i skolen. Da er det en viss risiko for at saker som skulle vært rapportert inn, ikke blir det. Da får ikke de det angår den hjelpen de trenger, sier Tormod Korpås. Som rektor og leder for Utdanningsforbundets lederråd taler han på vegne av Utdanningsforbundets over 8.600 ledermedlemmer. Korpås er tydelig på at skolen verken kan eller skal løse alle problemer internt. – Det har vi verken kompetanse eller rett til å gjøre. Vi må kunne be om, og forvente støtte utenfra. I dette ligger også at skole og skoleeier må ha et godt samarbeid med relevante instanser som barnevern, politi og primærhelsetjenesten. – Mobbing og vold er så ødeleggende for enkeltmennesker at vi aldri kan tillate oss å bagatellisere eller bortforklare. Vi må selvsagt akseptere at både media og storsamfunnet vil kikke oss i kortene når det gjelder mobbing. – Må registreres – I dag har ikke rektorene rapporteringsplikt videre dersom hun eller han mener at saken er løst. Burde man sett på denne ordningen? – Det er helt avgjørende at faktiske voldsepisoder blir rapportert, og at skoleledelsen tar hendelsene på alvor og iverksetter nødvendige tiltak. Det må kunne dokumenteres at saken er håndtert på en forsvarlig måte overfor så vel lærere som elever. Straffbare forhold skal anmeldes til politiet, helst av skolen eller kommunen. – Utagerende elever må korrigeres Også for utagerende elever er skolesamfunnets unnfallenhet og manglende rapportering et stort problem som kan få alvorlige følger, mener Korpås. – Uten korreksjon er det fare for at eleven lærer at vold og trusler er hensiktsmessige midler for å nå sine mål. Elevene skal lære å bli velfungerende sosiale vesener. Derfor må lærerkollegiet og ledelsen stå samlet om å korrigere elever når de benytter trusler og vold som et middel for å oppnå det de vil. Konsekvenser for læring Vold, trusler og trakassering får konsekvenser for læringsmiljøet. – Dersom elever ikke føler seg trygge, er det håpløst å få til læring. Det får også konsekvenser for arbeidsmiljøet. Lærerne skal også ha et rettsvern og være trygge på skolen. Man kan ikke bagatellisere vold og trakassering selv om de det kommer fra er mindreårige. Dette er noe skolen må ta på dypeste alvor. Gjennomfører undersøkelse Utdanningsforbundet vet ikke hvor stor problemet med vold i skolen er, og gjennomfører nå sin egen undersøkelse for å få fakta på bordet. – De siste årene har media meldt om stadig flere episoder med vold og trakassering. Vi er redd for at dette er hendelser som ikke blir godt nok belyst. Det er viktig for våre tillitsvalgte at vi får fakta på bordet slik at vi kan ivareta medlemmene våre best mulig, sier Korpås.

Brent seg fast

For Jeanette Ellefsen var det ikke snakk om én hendelse, men mange små og store situasjoner over flere år. Likevel har noen episoder brent seg inn over tid.

VONDE MINNER: Fortsatt får Jeanette Ellefsen vondt i magen når hun tenker på barndommen sin. – Jeg var veldig ensom, forteller hun. Foto: Privat

I dag husker hun ikke hva som var foranledningen. Det kan ha vært at hun vendte blikket i gal retning. Plutselig får hun et hardt slag i magen. Hun har blitt slått i magen mange ganger før, men denne gangen blir pusten slått ut av henne.

Elever uten impulskontroll har sløyd og skolekjøkken hvor det er kniver. Anonym skoleansatt til NRK

Jeanette var sikker på at noe inni henne var blitt ødelagt, og at hun var alvorlig skadet. Hun ble kjemperedd.

Til tross for alt hun ble utsatt for, gikk hun alltid på skolen.

Men å gå i konstant beredskap, full av stress og utrygghet dag etter dag, år etter år gjør noe med deg. For Jeanette slapp det aldri taket.

NRKs kartlegging viser at flere lærere mener at skolene ikke har kompetanse til å håndtere alvorlige voldshendelser.

I Jeanettes tilfelle hadde foreldrene møter med skoleledelsen, og det ble også arrangert møte mellom henne og mobberne. Ledelsen og Jeanettes daværende lærer ved skolen hun gikk på, ønsker ikke å kommentere hennes historie.

Tiltakene stoppet ikke plagingen. Selv følte hun det ble verre. Hun følte at de voksne ikke trodde på henne. Det føltes vondere enn det medelevene gjorde mot henne.

Det føles som å kaste bort tiden å skrive en avviksmelding som ingen gidder å lese, eller gjøre noe for å løse problemet. Anonym skoleansatt til NRK

TALLENE MÅ PÅ BORDET: – En stor andel av ungdommene mellom 15–17 år vi snakker med forteller at de ofte utsettes for fysisk vold av medelever, sier Arna Beate Hansen i Troms konfliktråd. Foto: Marit Garfjeld / NRK

Stygge kommentarer, trusler, slag og spark er blitt helt vanlig, ifølge Konfliktrådet. Her havner noen av voldsepisodene som skjer i skolen. I fjor behandlet landets 22 råd 2.574 saker som handlet om vold, mobbing og krenkelser.

Arna Beate Hansen, som leder konfliktrådet i Troms, tror at langt flere barn utsettes for vold fra medelever enn skolene rapporterer om.



– Samtaler med ungdommer tyder på at mange voldshendelser aldri rapporteres videre fra skolen. Skal vi bli satt i stand til å hjelpe, må disse hendelsene rapporteres, mener hun.

«Redningen»

Mobbingen på barneskolen gikk så langt at Jeanette som 12-åring tenkte på å ta sitt eget liv. Men det samme året skjedde det noe som skulle endre livet hennes – nærmest over natta.

Klassen fikk en ny lærer – en ung lærerstudent.

SJETTEKLASSING: Jeanette har tenkt mye på hvorfor akkurat hun ble hakkekylling. – Jeg var omsorgsfull, men kanskje jeg var for påtrengende. Foto: Privat

Første gang han kom inn i klasserommet, ble hun redd den ruvende skikkelsen. Høyden hans virket truende på den vesle jenta, og instinktivt tenkte hun at han kom til å bli venn med mobberne. Men det ble motsatt. Han så henne.

Sakte, men sikkert fikk den unge jenta mer trygghetsfølelse. Den nye læreren ga henne troen på at det ikke var henne det var noe galt med.

– Han ble på en måte en helt. Det er han den dag i dag.

Mobbing kan gi PTSD

På et treskilt over TV-en hjemme på sitt nye hjemsted Fauske står det «Life Gets Better». I dag har Jeanette et godt liv med mann, hund og jobb som hjelpepleier.

Det har tatt henne mange år å komme dit. En psykolog har hjulpet henne på vei. Men fortsatt er ikke alt bra. Mange av Jeanettes barndomsminner er i dag helt borte.

FAKKELTOG FOR ODIN: Da 13 år gamle Odin tok sitt eget liv etter år med mobbing i 2014, var Jeanette Ellefsen med og arrangerte fakkeltog på Fauske. – Jeg har kjent på den samme desperasjonen som Odin gjorde. Jeg tenkte at ting hadde blitt bedre på 20 år. Men så får du rett i trynet at det ikke er det. Foto: Privat

Mange sliter lenge etter at mobbingen tar slutt. Forskere ved Universitetet i Stavanger har funnet ut at en tredjedel barn og unge som har blitt utsatt for fysisk og psykisk mobbing hadde høy forekomst på PTSD-symptomer, altså tegn på posttraumatiske stresslidelser.

Jeanette Ellefsen er en av dem. Det tok mange år før hun klarte å snakke om de vonde årene på barneskolen.

Det er veldig vage rutiner på dette på min skole. Vi har aldri blitt informert om dette i plenum. Det er en stille konsensus om at «barn er barn» og man må tåle litt guttestreker. Lærerne må selv ta initiativ og vurdere hendelsene. De blir heller ikke fulgt opp i etterkant. Anonym skoleansatt til NRK

For å ta tak i problemene måtte hun først få dem på avstand. Først da hun flyttet vekk fra byen hun vokste opp, søkte hun hjelp. Hun vet at terapien ikke vil fjerne de vonde minnene, men den lærer henne å håndtere dem.

– Jeg har tenkt mye på hvordan jeg kan snu de dårlige erfaringene til noe positivt. Jeg har kommet til at bagasjen min har gjort meg til den jeg er i dag. Mobbingen har gitt meg en erfaring som jeg kan bruke for å hjelpe andre, sier Jeanette, og legger til;

– I dag har jeg det fint.

BØR SKÅNES: – Det tas altfor lite hensyn til elever som ikke har en utagerende oppførsel i skolen. De burde ha blitt skånet for elever som kan være farlige, mener Jeanette Ellefsen. Det tok mer enn 20 år før Jeanette klarte å snakke om de vonde årene på barneskolen. I dag har hun det godt med samboer og valpen Storm. Foto: Susanne Lysvold / NRK