Innvandringsevangeliet går mot slutten | Helge Lurås

Helge Lurås

26. mars 2016 21:15 Sist oppdatert 27. desember 2016

3102b00f-ef6e-bd9d-cd08-aa7533bd234c.jpg Evan Lamos

Hvor mange ikke-etniske nordmenn kan vi klare å absorbere før vi får svenske eller belgiske tilstander?

Kronikk

Dette er en kronikk. Meninger i teksten står for skribentens regning.

«Vi må leve med terroren», sa Magnus Randstorp fra den svenske Forsvarshögskolantil Dagens Næringsliv etter hendelsene i Brussel denne uken.

Det som da blir viktig, er hvordan vi, som er ofrene, «responderer på terroren».

Vi må «stå sammen», og vi må for all del ikke «koble flyktningstrømmer med terror», oppfordrer han oss.

Fremmedgjøring og parallellsamfunn

Anklagene i Europa retter seg innad. Mer enn 160 mennesker er døde i to terrorangrep som kan knyttes til folk med opphold og statsborgerskap i Belgia.

Alle kjenner navnene nå: Abdelhamid, Omar, Saleh, Najim, Mohammed, Ibrahim, Khalid. Deres utenforskap ligger i navnet, i hudfargen, i deres religion.

De og deres foreldre er ikke blitt mottatt på en skikkelig måte. Innvandrerne blir diskriminert, de får ikke jobber, de blir ikke engang innkalt til intervju.

Det har oppstått parallellsamfunn. Gettoer hvor nesten alle fra majoritetsbefolkningen har flyttet ut. I disse enklavene er det andre verdier og identiteter som rår. Politiet, myndighetene og Vesten er fiendene.

Man har andre helter, ulike konspirasjonsteorier. Det er samhold, det er et samfunn, men det er ikke vårt.

Det har oppstått parallellsamfunn. Det er et samfunn, men det er ikke vårt.

I Norge tror man at det er annerledes. Til NRK kan PST-sjef Benedicte Bjørnland fortelle at vi ikke har «de parallellsamfunnene med grobunn for ekstrem islamisme vi ser ute i Europa».

Ikke ennå, i det minste.

Realitetsbenektelse fra politikere

Randstorp og andre som kommenterer, er i godt selskap med mange politikere, som fortsatt benekter eller unnlater å påpeke det åpenbare.

Nivået på terrortrusselen er en konsekvens av innvandring, inkludert den som tar sin opprinnelse i asylinstituttet.

Og enda mer spesifikt: Den kan kobles til innvandring fra muslimske land. Jo flere som kommer utenfra, desto større grobunn for parallellsamfunn.

Nivået på terrortrusselen kan kobles til innvandring fra muslimske land.

Innvandringsliberalismen er blitt preket fra en dreiebok som begynte med å påstå at det var en berikelse for Europa. Faktum som så smått begynte å peke motsatt, ble først benektet eller bagatellisert. Og når det heller ikke lot seg gjøre, kom det påstander om at man simpelthen ikke kunne stoppe det.

Det er umulig å bygge murer, folk vil komme uansett.

Og når murer faktisk viser seg å virke, henviser man til moral. Vi har en plikt til å hjelpe, og å hjelpe innebærer å ta imot.

Populisme eller sunn fornuft?

Den politiske eliten er nødt til å våkne opp og ta ansvar, ellers vil de bli feid til siden av folk som snakker «rett fra levra».

Donald Trump ser ut til å ha forstått det. Det er klart at man kan bygge murer. Det er klart at man kan diskriminere mot prospektive innvandrere som bekjenner seg til islam.

Den politiske eliten er nødt til å våkne opp og ta ansvar

I Sentral— og Øst-Europa har de også forstått det. De vil ikke ha parallellsamfunn.

Derfor vil de heller ikke ha en stor innvandring, og i sær ikke fra muslimske land.

Folk i Vest-Europa tenker også sitt. Hege Storhaug, som beskriver islam som en «landeplage»,selger 50000 eksemplarer av en bok som eliten nok hadde planer om å tie i hjel.

Debatten om innvandring ruller og går i sosiale medier, og i ukjent selskap ansikt til ansikt er temaet så ømtålig at det knapt ytres et ord. Hvem vet hvordan den andre stiller seg til saken.

Integrering og innvandringsstopp

Det er vanlig å mene at strenge innvandringsrestriksjoner nesten automatisk virker negativt på integreringen. Og i noen grad må det være slik.

Logikken i en streng innvandringspolitikk er jo at innvandring er et problem, noe uønsket, som må begrenses. Det blir dermed også vanskelig å ikke betrakte de som allerede har innvandret, som et problem.

Og å være et problem, er noe ganske annet enn å bli betraktet som en berikelse.

Men som fjellvettregelen sier: Det er bedre å snu i tide. For Norges del er det kanskje riktig at vi ikke ennå har parallellsamfunn.

Faktum er at innvandring allerede blir erkjent som et problem av praktisk talt enhver nordmann

Men hvorfor ikke hos oss, men derimot i Belgia, Frankrike og Sverige? Er vi verdensmestre i integrering, mer åpne og inkluderende? Eller har vi bare opplevd innvandring i et kortere perspektiv, samtidig som vi har hatt god økonomi og stort behov for arbeidskraft? Og hvor lenge varer i så fall det?

Faktum er at innvandring allerede blir erkjent som et problem av praktisk talt enhver nordmann fra topp til bunn i samfunnssjiktet .

De fleste av oss liker ikke konsekvensene av det hva gjelder vår egen moral, egoisme og nasjonalsjåvinisme, men i praksis står vi der, nesten alle som en. Norge er vårt, og bare noen få kan få komme for å bli her, «hos oss».

Hvor mange tåler vi?

Innvandringen må begrenses sett i forhold til alle som ville kommet om de bare hadde fått lov. Vi må derfor begynne å tenke i antall, i antall per år og i et langt perspektiv.

Hvor mange ikke-etniske nordmenn kan vi klare å absorbere før vi får svenske eller belgiske tilstander?

Er noen kategorier innvandrere vanskeligere å integrere enn andre? Og bør det i så fall få konsekvenser for hvem vi skal slippe inn?

I hvilken grad vi må «leve med terroren» eller med økt overvåkning, flere tabu, høyere kriminalitet, dårligere velferdstilbud og så videre, er faktisk noe som kan påvirkes.

Det er et spørsmål om politikk, og om ansvar snarere enn bortforklaringer.

Jeg tror folks tålmodighet er i ferd med å ta slutt. Innvandringsevangeliet går mot slutten, og det er å foretrekke at paradigmeskiftet heller kommer innenfor «det gode selskap» snarere enn utenfor, der de instinktive kreftene virkelig kan gå amok.

Få med deg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter

Flere meninger om terroreangrepene i Brussel?

Denne av kommentator Frank Rossavik er mye lest:

Les også Det må bli slutt med aksepten for parallellsamfunn

Det er også denne av medieviter Kjetil Aarseth:

Les også Be for Brussel. Be for Paris. Be for Boston. Nei, ikkje be! Gjer noko!

Spaltist Andreas Halse:

Les også Terroren kommer fra ett sted, og det er ikke fra arbeiderklassen

Les også Mohammad Usman Rana

:

Les også Islam er ingen dødskult

Flyktning og forfatter

Les også Iyad El-Baghdadi:

Les også Disse terroristene er ikke «de andre», og de kommer ikke «utenfra»

Journalist Elise Kruse svarer Aarseth:

Les også Ikke la deg skremme av den religiøse undertonen i ordet «bønn». Be i vei for Brüssel!

Arnlaug Høgås Skjæveland, leder i Humanistisk Ungdom:

Les også Det at vi ikke tror, gjør oss ikke til bedre mennesker. Det må vi ateister lære oss.

16 år gamle Milan Aran:

Les også Du som frykter at alle svarte er terrorister. Til og med du må stå side om side med muslimer i dag.

Psykolog Arnstein Mykletun:

Les også Terror er helt forkastelig, men ikke noe å være redd for

Kommentator Helene Skjeggestad: