RIK OG KONGELIG: Aga Khan IV (t.h.) ved ankomsten til galoppløp på Ascot i London. Den muslimske ismaili-sektens leder regnes som verdens 10. rikeste kongelige. Han rår ikke over noe territorium, men over betydelig næringsvirksomhet, veldedige stiftelser − og flere hundre millioner norske skattekroner.

På en hjemmesnekret scene, i enden av et smalt klasserom i Kabul, Af-

ghanistans hovedstad, løfter den skjeggete amerikaneren Richard Hartshorne buen og stryker mykt mot strengene på kontrabassen sin. Ut av det mørke treinstrumentet og ned til de 43 mennene og den ene kvinnen i klasserommet strømmer vakre toner, opprinnelig satt sammen av den tyske barokkomponisten Johann Sebastian Bach.

Regningen?

Den skal norske skattebetalere betale.

KULTURELL GJENREISNING: Som et element i arbeidet med å gjenreise afghansk kultur, spilte den amerikanske bassisten tysk barokkmusikk i Kabul. Men hva fikk han for jobben? Foto: Aga Khan Trust for Culture

Akkurat som for boken om alternativ medisin og kurset i bygging av modellhus.

I hvert fall er det det de sier, sjefene i Aga Khan Cultural Services – Afghanistan.

Om det stemmer, kan ingen i Utenriksdepartementet i Oslo si.

For de har ikke sjekket.

Gjennom over 20 år har Norge betrodd Aga Khan-systemet 515 millioner norske skattekroner. Hva pengene har gått til, er ukjent for norske myndigheter. De har fått noen rapporter, men der er det en hel del som ikke stemmer.

VI MENN +: Vi har samlet samtlige blader og artikler, tilbake til 1951 og fram til den nyeste utgaven, på Vi Menn+. Klikk deg inn og motta et godt introduksjonstilbud!

Dyr «forståelse»

Grå himmel og fire-fem sure aprilvarmegrader gjorde det alt annet enn fristende å dvele ved fasaden til Nobelinstituttet bak Slottet i Oslo, 7. april 2005. Inne ventet en forsamling norske notabiliteter, anført av utviklingsminister Hilde Frafjord Johnson (KrF). Fra talerstolen redegjorde dagens hovedperson, prins Aga Khan, på kongelig engelsk. Han snakket varmt om betydningen av pluralisme, satsing på et aktivt sivilsamfunn og et kompetent demokrati.

Ordene var som søt musikk i ørene på tilstedeværende bistandspolitikere og -byråkrater. Her var én det gikk an å betro norske skattepenger til.

ROMSLIG AVTALE: Aga Khan og daværende utviklingsminister Hilde Frafjord Johnson signerte avtalen i 2005 som var starten på en pengeflom fra Norge til Aga Khan-systemet. Foto: Utenriksdepartementet

For Aga Khan er ikke bare prins og åndelig leder for 25–30 millioner i ismaili-sekten − en muslimsk minoritet med vesentlig større tyngde blant verdens muslimer enn hva antallet skulle tilsi. Hans Høyhet er også øverste leder for et nettverk av fond og stiftelser. Med hovedkontor i Sveits, driver stiftelsene og fondene utvikling og bistand i områder som enten er lutfattige, vanskelig tilgjengelige eller livsfarlige på grunn av krig og konflikt. Pengene hentes særlig hos vestlige regjeringer og bistandsorganisasjoner.

HØYE KRETSER: Aga Khan har tilgang til verdens ledende personer, som dronning Elizabeth II, president Emmanuel Macron, Tysklands tidligere forbundskansler Helmut Kohl, tidligere utenriksminister John Kerry og eks-president Mikhail Gorbatsjov, for å nevne noen. Foto: Kollasj: Getty Images/NTB scanpix

Aga Khan-

stiftelsene Aga Khan regnes som verdens 10. rikeste monark. Han har etablert og leder et nettverk av fond og stiftelser som står bak 1000 programmer og institusjoner med rundt

80 000 ansatte – i hovedsak i u-land. Nettverket bruker rundt 9,5 milliarder årlig på utviklingsprosjekter i samarbeid med andre aktører – som den norske stat. I tillegg har Aga Khan-systemet virksomheter innenfor turisme, luftfart, industri, finans og medier som drives kommersielt. Årlig omsetning: Drøyt 40 milliarder kroner. Tidligere utviklingsminister Hilde Frafjord Johnson uttaler følgende til Vi Menn: − Aga Khan Foundation var av de fleste utviklingsministre og institusjoner som FN og Verdensbanken på denne tiden anerkjent som en likesinnet bistandsaktør. I motsetning til en del andre islamske regimer og aktører forfektet lederen, Aga Khan selv, liberale verdier både internt og i multilateral sammenheng.

Samtidig står Aga Khan for en betydelig kommersiell virksomhet, blant annet en kjede på 36 hotellanlegg i luksusklassen, flyselskap, medier og finans. Prinsen regjerer ikke over noe landområde, men regnes blant verdens ti rikeste kongelige.

OASE: Serena Hotel i Kabul er Aga Khans luksusoase i den afghanske hovedstaden. Hotellet er en del av ismaili-sektlederens kommersielle virksomhet.

Aga Khan reiste i april 2005 hjem fra Norge med et «memorandum om forståelse», høytidelig signert av bistandsminister Frafjord Johnson og ham selv. «Forståelsen» skulle være utgangspunkt for et samarbeid: Aga Khan skulle endre utvalgte geografiske regioner og løfte samfunn ut av fattigdom, isolasjon og sårbarhet til stabilitet og levedyktighet. Norge skulle betale.

− Den norske regjering ser på Aga Khan Development Network som en likesinnet utviklingsaktør, sa Hilde Frafjord Johnson.

I dag sier hun:

− Bakgrunnen for at vi ønsket et nærmere samarbeid var Aga Khans kvalitetsmessig gode og anerkjente arbeid innenfor sosial sektor (utdanning/helse) i flere land der vi hadde bistandsprogrammer den gangen.

− Denne avtalen bygger på et 20 år langt forhold og gir et rammeverk for fremtidig vekst, sa Aga Khan i 2005.

Kultur og luksus

Og så skjøt pengeflommen fra norske skattebetalere fart. Men hva slags fattigdom var det egentlig som ble bekjempet?

Norad fører oversikt over hvor norske bistandspenger går. Av statistikken fremgår at Norge har utbetalt Aga Khan-organisasjoner 533,6 millioner kroner i årene 1960–2018.

515 av disse millionene ble betalt ut i årene 1999–2018. Etter inngåelsen av avtalen i 2005 har årlig utbetaling variert. De siste 20 årene har den styrtrike prinsens organisasjoner i gjennomsnitt mottatt 75 000 kroner dagen fra Norge.

Utbetalingene har gått til prosjekter i Afrika, tidligere Sovjet-republikker og Pakistan.

Viktigere enn behovet

Et drøyt halvår etter at bistandsminister Hilde Frafjord Johnson signerte «forståelsen» med Aga Khan, måtte hun flytte ut av kontoret. Ny utenriksminister var Jonas Gahr Støre (Ap). Han skulle bidra sterkt til at flommen av norske skattekroner til Aga Khan-systemet i Afghanistan skulle øke. Og det kraftig.

I desember 2007 besluttet Stortinget at Norge årlig skulle bruke 750 millioner kroner på bistand i Afghanistan.

Men det var ikke behovene i Afghanistan som var det viktigste. Det var norske politiske hensyn.

− Som aktiv deltager i den militære operasjonen i landet, mente jeg – og mener jeg fortsatt – at vi hadde et særlig ansvar for å bidra også med sivil bistand. Den sivile bistanden var en viktig del av innsatsen for å hindre at Afghanistan igjen skulle bli et arnested for terrorisme, skriver Støre i en e-post til Vi Menn.

− Over tid ble bistandsvolumet i seg selv det viktigste målet, oppsummerte senere det regjeringsoppnevnte uavhengige Afghanistanutvalget, ledet av tidligere utenriksminister Bjørn Tore Godal (se faktaboks nederst).