Pokud mě nějaký čas sledujete, tak asi víte, že jsem se dosud vyhýbal nástinu potenciálních politických řešení problémů, které všichni v současné společnosti cítíme, a jestli ne, tak žijeme na Marsu – takovým z vás upřímně závidím a zároveň vám to moc přeju. Ale k věci: balil jsem info do vzletných frází, snažil jsem se probouzet apel na ty nejlepší stránky naší historie a jasně, jsem trochu hysterickej, zároveň takovej poloumělec a rád si ujíždím na jisté teatrálnosti. Stále jsem čekal, kdy politici začnou reálně komunikovat s veřejností, ale s výjimkou pár lidí se to ne zrovna děje a i když nepochybuji, že máme ve veřejných funkcích i lidi relativně na svém místě, komunikace nám úplně nejde. No, tak to zkusme teď, i když to bude obsáhlejší.

Úvodem říkám, že nejsem v žádné veřejné funkci. To znamená, že nemám ani dostatečná data, která jsou třeba, abych spoustu věcí dokázal informovaně posoudit, tudíž upozorňuji, že vše v tomto článku jsou jen mé názory podepřené mým vzděláním, výchovou a osobními zkušenostmi, ničím víc, a můžete mi dát nějaký feedback, jakkoli to rozvinout, jakkoli to posunout do politické dimenze nebo taky ne. Nechci se dělat důležitým, ale obávám se, že konstruktivní debata by mohla být příjemnou změnou oproti tradičnímu nadávání si do idiotů, na což jsme tady v té naší líbezné kotlině celkem mistři.

Takže jak věci vnímám a co s nimi:

– Jsme zranitelná země, jejíž demokratická tradice připomíná přerušovanou soulož. Když už to vypadá, že bychom se mohli učit mít za sebe zodpovědnost a starat se sami o sebe, přijede nějaký nacista nebo bolševik a začne nás tady popravovat, korumpovat a poštvávat jeden proti druhému. Nestarat se o věci veřejné se zdá relativně v pohodě (a jak se dnes ukazuje, je to velká chyba) v době, kdy nám je jedno, že nahoře někdo krade a dole vlastně taky, protože se máme všichni tak nějak fajn až na ty desetitisíce nejslabších spoluobčanů, kteří nás bohužel nezajímají, ať už to jsou Romové nebo bezdomovci. Dneska se s rostoucí bezpečnostní krizí v Evropě ukazuje, že všechny problémy, které neřešíme, jen hrneme před sebou, ačkoli jsme s nimi mohli mít už dávno zkušenosti. A to platí fakt pro každého. To není o politicích. Uvědomme si už jednou zatraceně, že my jsme stát, my jsme společnost, my jsme součástí civilizace, světa i té EU. Nikde nesedí nevyměnitelní lidi a demokracie se musí brát vážně, jinak o ni prostě a jednoduše přijdeme, protože v každé společnosti jsou hajzlové, co čekají na to, až jim rádi dáme moc, protože odmítáme řešit své problémy.

– Tak to by bylo takové entrée a teď k věci. Ohrožení tak nějak cítíme asi všichni. Co se týče mě, tak nemusím mít rád zahraniční americkou politiku a nemusím mít rád ani EU. Můžu obojí kritizovat zcela legitimně a legálně a je to dobře. EU i USA kašlou na spoustu věcí a spoustu věcí je tam i tady prostě špatně. To je součást života do háje, vždycky jsou některé věci špatně, čímž je nechci bagatelizovat. Ale vzpomeňme si, že tam, kde je EU, se NIKDY neválčilo (ok, až na nějaké historické techtle mechtle o Kypr) a Američan nám Čechům NIKDY nezkřivil vlas na hlavě. Jiným jo, já vím. Nám ne, k nám se choval vždy slušně. To neznamená, že ho nemáme kritizovat a lézt mu do zadku, nebo že s ním musíme ve všem souhlasit. To znamená, že v zájmu USA i EU je NAŠE česká bezpečnost. Nijak tím neobhajuji americké války o zdroje ani civilní oběti amerických válek a vždy s nimi budu nesouhlasit jako s jakýmikoli jinými oběťmi násilí.

– V čím zájmu nicméně naše bezpečnost není, je Putinovo Rusko. Sovětský svaz bojoval s Hitlerem o východní Evropu takřka všude, za Jelcina se snažil udržet si Čečensko (to jsme ještě tak nehrotili, je to daleko a navíc jsme tomu nerozuměli a nerozumíme), ale co by nás už sakra mělo zvednout ze židle, je prostý fakt, že lidi, co nás okupovali v roce 1968, nainstalovali nám sem v roce 1948 kolaborantský prokremelský režim, ve kterém se nikomu nežilo dobře (až na prospěcháře a úplný trouby – sorry, lidi), posledních pár let okupují Gruzii, Ukrajinu, celý problém v Sýrii vznikl přes jimi nainstalovaného diktátora Assada (dohledejte si to kdekoliv) a chovají se vůči celému západnímu světu nepřátelsky minimálně od momentu, kdy se Ukrajinci postavili Janukovyčovi. Běžní Rusové kámoši mohou být, měli by být a my bychom měli kámošit s nimi, ale Putin kámoš není, je to bývalý agent KGB, naučil se tam ty největší svinstva, jaké si umíte představit, a ty vehementně používá v zahraniční politice. Je to zdaleka nejmocnější sráč ze všech sráčů, co kde jsou, a nejvíc ohrožuje naši bezpečnost, protože jak pan Vladimír sám přiznal, pád SSSR byla „geopolitická katastrofa“, chtějí ho zpátky, což znamená, že a) mají imperialistické choutky nám nepřátelské b) chtějí zpět studenou válku (a kdo o ni něco ví, ví, co to bylo za svinstvo) a c) mají své zájmy i u nás, které prosazují tak, jak jsou zvyklí – skrz tu nejsprostší politickou korupci. Zdravím na Hrad, na ministerstvo vnitra a zejména na ministerstvo financí. Ahoj, Andreji a Miloši.

– Naši bezpečnost samozřejmě ohrožuje i mezinárodní džihád a přátelé muslimové prominou, džihád jste si nechali ukrást, momentálně to slovo v mozcích většiny lidí v Evropě neznamená „duchovní boj o to být lepším člověkem“, ale snahu porobit si vše v dosahu a pokud chtějí muslimové v Evropě budoucnost, musí bojovat za liberální, sekulární a humanistický islám, který je v souladu s hodnotovým vývojem evropského prostoru, sorry. Ta výzva je i na vašich ramenou, liberální Evropané ji nevybojují bez vaší pomoci.

– Za studené války si mocnosti udělaly ze zemí blízkého a středního východu bojiště, Rusové a Američané instalovali režimy, dělali převraty, jedni exportovali bolševismus a druzí kapitalismus (proč, to je zajímavé, to si taky najděte, na to tu nemáme čas) a u toho pohnojili kde co, protože se prostě fakt střetli s jinými kulturami, o nichž tady víme povšechně s výjimkou pár arabistů, cestovatelů a hlavně diplomatů skutečně všichni velké kulové a měli bychom odborníkům naslouchat s posvátnou úctou. Pro jistotu: odborník není ani geolog ani entomolog. Odborník je kurník vystudovaný expert na islám a arabský svět.

– To poslední, co potřebujeme, je nechat se vtáhnout do přímé války s jakoukoli společností. Poměr člověka k člověku je vztah a vztah je základ jakékoli integrace, to si snad spočítá i středověký trhovec. Čím víc budeme kámošit s Rusy a muslimy, co zde už jsou, tím víc o nich budeme vědět, tím víc budeme znát potenciální rizika a tím větší prostor budeme mít, abychom na ně působili hodnotami, které považujeme za správné – humanismem, tolerancí, liberalismem a nenásilím, protože jsme se jako společnost dohodli už poměrně dávno (bude to více méně pár set let), že zabíjet se tady v té kotlině prostě nechceme a hotovo. Čili máme jedinou šanci, a to je zkusit to po dobrém. Pokud to nezkusíme takto, jednoduše přijímáme hodnoty, které nechceme a stáváme se tím, čemu se bráníme. Jelikož kromě války o zdroje, vodu a všechno možné, jsme na té úplně obyčejné občanské úrovni v boji o hodnoty. Které považuji za důležité já osobně, to dávám najevo dostatečně už X měsíců.

– Naši politici musí být v Evropské unii slyšet. My Češi máme pocit, že EU je nějaký zlý nepřítel, co nám zakazuje pomazánkové máslo, a jistě, tady i tam sedí byrokrati a tady i tam sedí lidi různí. Jenže teď se fakt potřebujeme. V uplynulých letech pro nás Němci, Rakušani a další leccos udělali, držme trochu při sobě, i když mluvíme jinými jazyky a máme mírně odlišnou minulost. Kulturně jsme si prostě blízcí, to snad cítí většina naší populace – máme rádi buřty, pivo a fotbal (i když teda mě osobně tyhle věci fakt nezajímají). Nebo bychom si aspoň blízcí být chtěli. Politici musí umět komunikovat v Bruselu i tady s našimi občany, bavit se s nimi o řešeních, protože komunikace je naprostej základ a bez ní se nedostaneme prostě nikam. Pokud nebudeme komunikovat, můžeme se na celou demokracii vykašlat, a to nedoporučuju, protože demokracie je tak nějak ten nejzákladnější důvod, proč se nestřílíme. Ne že by byla bezchybná, ale je to systém, který nabízí tak nějak nejvíc svobody a hlasu všem. Jasně, nikdo nemá absolutní svobodu si dělat, co chce a bez odpovědnosti, ale zase nikdo není utlačovanej (pokud se většina lidí nezačne chovat jako sprostí magoři, k čemuž máme občas bohužel trochu nakročeno), a to je furt celkem fajn bilance.

– Oplotit se je kravina. Zkusili jsme to v padesátých letech a jen nevzdělanec si nepamatuje, kam to vedlo. My musíme krotit uprchlickou vlnu jinde. Podílet se na mírových řešeních v Sýrii, hlavním ohnisku uprchlické krize, a to prostě dohodou nad kulatým stolem – od toho jsou větší páni, ale musíme se dohodnout a vzít do té debaty i Írán i Rusko. Musíme ve spolupráci se státy v severní Africe a na blízkém východě, včetně těch, které nás mají sklony občas vydírat, zatýkat a soudit pašeráky lidí. To jsou totiž hajzlové, kteří ohrožují všechny. Uprchlíky, nás, prostě všechny. A bez nich by se ty statisíce lidí do Evropy prostě nedostaly.

– Pokud někdo zneužívá uprchlické krize, aby se zařadil mezi Syřany a další lidi prchající před válkou, co už tu jsou (Eritrejci apod.) k opravdu pouhé ekonomické migraci, čili lidi, co se připojili k uprchlíkům na balkánské cestě (např. přímo z balkánských zemí), tak ty prostě musíme vracet, protože naši pomoc víc potřebují jiní. Tu máš na vlak a zpět do Černé Hory nebo Srbska, zkus to přes azyl nebo práci, ale nezneužívej utrpení jiných lidí, no offense. Lidi, které mezi sebe vezmem, a měli bychom je samozřejmě prověřovat a brát je v počtech, o kterých víme, že je zvládneme, prostě zvládnout musíme. To znamená neopakovat chybu Francouzů, kteří umožnili vzniku ghett. Lidi musí být rozděleni po republice tak, aby ta ghetta nevznikla a ostatní se s nimi prostě musí bavit. Samozřejmě platí, že každý vztah je oboustranný proces – kdo nebude chtít respektovat právní stát a bude ostatním lidem kurvit život, tak tu prostě nemá co dělat.

– To znamená i rozumět tomu, co to je za lidi. O Syřany nemám žádný strach. Ze všeho, co o nich vím, mi vychází, že to fakt není nijak vzdálená kultura. Ti lidi jsou v šoku z války, co se jim objevila v zemi (a kterou rozpoutal promoskevský režim a posléze se do ní přidali mezinárodní džihádisti, které si „vychovala“ USA tím, že nemá stabilní zahraniční politiku, vždy začne řešit problém, změní vládu a pak z toho problému vycouvá). Jsou to fakt oběti a mějme s nimi sakra soucit. Neříkám, že jsem z toho nadšený nebo že to není výzva, ale ze zkušenosti vím, že se Syřany se dá fakt úplně v klidu bavit a mnoho z nich tu už máme, například kvůli výměně studentů už za bolševika, mnozí z nich tu dnes podnikají nebo jsou v kultuře a sakra, ten radikální islám furt nikde. Někteří jiní mají pojetí islámu, které je z kulturně centrického hlediska naší společnosti fakt někde na úrovni středověku, například někteří Afghánci. A to zase z toho důvodu, že žijí desítky let ve válečném stavu, za který opět oni sami tak úplně nemůžou, protože jsou součástí větší hry mocností. My jsme součástí větší hry byli vždy a bohužel vždy budeme, protože je nás pár mega a tak jsou naše hlavní zbraně vzdělání a mravní integrita. Když si nás nikdo nekoupí, tak nám nic zásadního nehrozí. Asi tak. Další řešení je stát se součástí potenciální Evropské federace, což mně osobně přijde jako dobrý nápad, ale samozřejmě chápu kohokoli, komu to jako dobrý nápad nepřijde.

– Každému, koho vezmeme mezi sebe, je třeba jasně říct, že u nás se respektuje náš právní řád a naše ústava. Že náš právní řád vychází z liberálních a humanistických hodnot. To znamená, že můžeš být muslim a můžeš si víru vyznávat v souladu s naším právním řádem, protože prostě máme svobodu vyznání, ale máme i mnoho jiných svobod a pravidel, které budeš prostě respektovat – u nás posloucháme ženský, sexuální menšiny mají plná práva, Romové i všichni ostatní patří do české společnosti. A teď by bylo zároveň dost fajn, milí Češi, kdyby podobná výchova platila i pro nás a to, co chceme po muslimech, jsme začali aktivně praktikovat i my – například, že se chováme k ženám nebo Romům jako k rovnoprávným bytostem, just saying. Už je na čase a pokud jde o mě, dost mě to letos probralo. My se tu desítky let tváříme, že jak nejsme vyspělí a pokrokoví, ale přitom vytrvale pliveme na ty historicky méně privilegované. S tím je třeba skončit. Je legitimní otázka, jak chceme zvládnout integraci třeba byť jen tisíce Afghánců, když jsme nedokázali za X let zabránit vzniku sociálně vyloučených lokalit, regulérních romských ghett, a má odpověď je tato: právě proto se nemůžeme zaměřit jen na uprchlíky. Musíme si všímat všech skupin lidí, které jsme jako společnost přehlíželi, a pracovat s nimi na vzájemném porozumění. I když nás sem tam pár věcí může šokovat. Ale upřímně, mě dost často šokují i aspekty chování některých etnických Čechů. Máme si vážit vzdělaných Romů, muslimů i lidí z jiných menšin, kteří jsou věrni naší zemi, naší Ústavě a chtějí nám pomáhat s problémy, kterým česká společnost čelí.

– Není to jednoduché a nevím, jak to může skončit, ale upřímně, zvládli jsme mnohem horší věci a kdybychom nebyli za těch posledních 20 let tak zpohodlnělí, tak si dneska neděláme do gatí. Když se na to věci řešit vybodneme, vím zcela jistě, co nastane: diplomatický rozkol se západem, který necháme v průseru a umyjem si nad ním ruce. Řeknem si, že nemáme uprchlíky, oplotíme se nebo budem prostě kverulovat, vytvoříme nesmyslná bezpečnostní opatření, protože smysluplná jsou moc náročná na přemýšlení a čas. Výsledkem bude v takovém případě rostoucí korupce z východu, zejména z Číny a Ruska. Opět, problém není, že to jsou Číňané a Rusové (nebo Saúdové), ale jde o export hodnot jejich vládnoucí třídy. A dokud jsou to hodnoty totalitní, tak se NESMÍME nechat korumpovat jejich kapitálem, nebo si sem importujeme totalitu, pochopte to. A tím se jednoduše ztenčuje prostor na planetě, kde lidi můžou trochu svobodně dýchat.

– Nesmírně nebezpečnou pro naši společnost jsou všechny ty škrtnuté mešity a bloky a jiné tiskoviny proti islámu stejně jako xenofobní výpady proti Rusům nebo Ukrajincům. I ten nejposlednější blbec by si měl spočítat, že ceněním zubů na všechny bez rozdílu si jen vytváříme skutečné nepřátele. My musíme rozlišovat chování jednotlivců a když už na někoho musíme cenit zuby, ceňme je na ty, co nás skutečně ohrožují. Neochota komunikovat je prvním krokem k násilí. Násilí je prvním krokem k občanské válce. Občanská válka je prvním krokem k instalaci totality. Totalita je prvním krokem k tomu, aby nás sežrala zrůda, z jejichž pout nás někdo jiný bude muset tahat a vysvobozovat. A to je něco, co už jsme si vyzkoušeli. Zkusme jít pro změnu nevyšlapanou cestou. Ta vyšlapaná totiž vede do prdele.