Tako pravi Slovenka Silvia Güllsdorf, projektna direktorica najnovejšega volva S80. Pred 36 leti se je po srednji šoli ločila od družine, od desetih bratov in sestra v Nunski Grabi pri Ljutomeru, in je odšla na Švedsko. Pri Volvu je začela kot delavka za proizvodnim trakom. Potem pa sta pridnost in sposobnost Prlekinjo gnali naprej: delavska nadzornica, nato proizvodna tehnica pri volvu serije 700 v dveh švedskih tovarnah.

Ob tem se je tehnično izobraževala, postala je članica inženirske skupine, odgovorna za notranjost, električne in klimatsko napravo v seriji 850, to pa je bil prvi volvo, ki so ga povsem izdelali na tujem - v belgijskem Ghentu. Nato je skrbela za kakovost izdelkov s sodelovanjem s strankami in prodajalci. Sledilo je imenovanje za tehnično projektno voditeljico druge generacije XC70, ko je opravila to nalogo, pa je postala odgovorna za konceptna nova vozila Volvo, ki so jih razvijali. Tako je sodelovala tudi pri razvoju izredno atraktivnega volva SCC (Safety Concept Car), pred dvema letoma pa je postala projektna voditeljica druge generacije S80.

Volvo S80 je zapeljal med kupce, ta naloga je tudi končana. Kaj vas čaka zdaj?

Projekt volvo S80 še ni povsem končan. Avto je zapeljal na evropske trge, a zdaj ga moramo poslati na prodajno pot še v Ameriki. Potem pa me čakajo novi delovni izzivi: pri Fordovi luksuzni skupini (PAG - kamor sodijo Land Rover, Jaguar in Aston Martin) bom skrbela za predstavitve in tržno uvajanje novih modelov teh znamk.

Sedanjo prodajo modela S80 nameravate potrojiti - s ciljem pri 65.000 avtih na leto - kar ne bo mogoče zgolj s sicer nadvse zvestimi kupci Volva?

Res so naši kupci zelo lojalni. A teh za uresničitev ciljev ni dovolj: to pomeni, da jih bomo skušali prevzeti drugim znamkam, konkretneje - od desetih naših kupcev jih bo moralo biti skoraj sedem novih, med njimi tudi bistveno mlajši kot doslej.

"Vaš" volvo S80 kaže nekaj skandinavske tradicije, a je usmerjen tudi naprej?

Res je v njem še zaznati tradicijo, zlasti tisto, po kateri je bil Volvo vedno znan: varnost, kakovostna izdelava, zdržljivost. Toda želeli smo si narediti sodoben avto in se prilagoditi tudi mlajšim kupcem, ki so danes vsi vezani na računalnike.

Novincu ste namenili zmogljivejše motorje, s tehniko poudarili dinamičnost, sicer sodobnejša oblika pa le skriva skandinavsko enostavnost in funkcionalnost?

Mislimo, da mora biti avto načeloma tehnološko sodoben, a za voznika še vedno enostaven, da mu ne otežuje vožnje, ampak jo poenostavlja, skratka, da je človeku prijazen in da se avto takoj z njim ujame. Sploh ni pomembno, da ima veliko gumbov in lučk, nasprotno, zagotoviti mora čim manj stresno - tega je že sicer v življenju preveč - vožnjo s preprostim in varnim upravljanjem.

Govorite, kot da naj bi nas avto sproščal?

Saj nas mora. Ogromno ljudi preživi v avtu veliko časa, tega pa vsem primanjkuje, zlasti za sprostitev. Zato si želimo, da avto ne bi bil le prevozno sredstvo, ampak prijeten otoček, kjer bi se voznik in sopotniki spočili, da bi po vožnji vstali iz avta bolj sproščeni, kot so vanj sedli. K temu naj jim pomagajo tudi sodobne avdio in video naprave, pa komunikacijski sistemi. Ampak ne zato, da bi jih spodbujali k večnemu pogovarjanju med vožnjo.

Ste Slovenka na pomembnem položaju v Volvu. Ob vas je še precej ljudi različnih narodnosti. Je ta ljudska pestrost tudi ustvarjalno učinkovita?

Praksa že tako kaže. Različni pogledi uslužbencev obeh spolov, narodnosti, kultur, veroizpovedi se zdijo na prvi pogled bolj zapleteni. Res je voditi strokovno razpravo nekaj težje, a je zagotovo bolj ustvarjalna. Ko se dogovorimo, iz te mešanice nastane neka esenca, ki zanesljivo uspešno vodi k skupaj dogovorjenemu cilju.

Bi se vrnili v Slovenijo, tovarna Revoz je lahko za vas pravo ustvarjalno okolje?

Vse je odvisno od vabila oziroma ponudbe (smeh). Vedno velja, da nosi človek v srcu kraje, v katerih je pognal korenine. Tako bi svoje izkušnje in znanje rade volje delila s sodelavci v novomeški tovarni. Ja, mislim, da bi bilo to zelo zanimivo.