Kvinnorna på det skyddade boendet lämnade sina föräldrar, syskon, vänner, partners, jobb, sin stad. Precis allt som många andra ser som sin trygghet.

– Jag har inga siffror men jag kan tänka mig att ungefär 75 procent av våra placeringar har med hederskulturen att göra, säger Annica Nygren, föreståndare på boendet.

Här kan du läsa hela Gefle Dagblads granskning av Hederskulturen

I huset bor det 11 tjejer och de har bott där mellan två och sex månader. Eftersom alla lämnat sina egna familjer har de tillsammans skapat en ny.

Ayla bestämde sig för att lämna sin man efter många år av misshandel.

– Till slut blev jag som en robot och sa ja till allt. Det kändes hemskt att aldrig kunna göra vad jag ville eller kunna säga vad jag tyckte, säger hon.

Hennes man tog emot beslutet genom att försöka döda henne.

– Jag fick inte lämna min man för att familjen och kulturen inte accepterade det. Den dagen jag sa nej började mitt stora helvete, säger hon.

På sjukhuset sa den kvinnliga läkaren att allt skulle bli bra tack vare Aylas enorma inre styrka. Hon fick opereras med minimal bedövning eftersom hennes blodtryck var så lågt.

Under mordförsöket vägrade hon ändra sitt beslut med omtanke för sina barn.

– Om jag blev dödad så skulle han aldrig få vårdnaden över dem. Det viktigaste var att de kom bort från våldet, säger hon.

Nu är det många som jagar henne för att hedern ska kunna upprättas. I olika städer går de runt med bilder och frågar efter henne. Flera gånger har hon fått flytta och i hennes ansikte syns spåren efter mordförsöket.

– Många gånger, speciellt när jag känner mig trött och att jag inte orkar mer, hör jag läkarens röst. Att jag är stark och inte ska tillåta honom att förstöra mitt liv, säger hon.

I huset är det mycket glädje och skratten hörs med jämna mellanrum. En kvinna som i höstas kom till dem har fött sitt första barn och bebisen får enorma mängder kärlek från sin nya stora familj.

Två tonårstjejer, Nedim, 19 år och Anya, 17 år, som båda har flytt från våldet i sina tidigare familjer har tillsammans skapat en stark relation.

Nedim växte upp med fysisk bestraffning och trodde att det var normalt.

– Men att bli slagen var inte det jobbigast, utan det var värre vad de sa. En smäll går över och den har jag inte med mig i dag längre. Orden däremot, säger Nedim.

Hon hamnade på familjehem men rädslan för sin gamla familj fanns kvar. Hennes bror ville kontrollera henne och den gamla familjen fanns inte långt borta.

– Fast jag bodde i familjehem så visste jag vad de tyckte var okej och då fick man anpassa sig. Jag kände mig övervakad hela tiden, säger Nedim.

Bredvid henne i soffan sitter Anya. Hon kom till Sverige från Syrien i somras. I hela tonåren har hon blivit misshandlad av sin pappa. Nedim hjälper till att översätta.

– Han slog mig för att jag pratade med mina vänner. Fortfarande vet jag inte varför. Man blir ledsen och förändras och tänker att ingen tycker om en. Jag är rädd för att min familj ska hitta mig. Då vet jag inte vad som kan hände, säger Anya.

Föreståndaren Annica Nygren trodde inte att behovet var så stort innan hon öppnade upp verksamheten.

– Tyvärr så är det väldigt många som behöver skyddat boende så vi får säga ifrån var och varannan vecka. De flesta som kommer är ganska akut. Socialtjänsten ringer samma dag och vill placera, säger hon.

17-åriga Ines vill bli stylist. Men hennes pappa ville att hon skulle bli något viktigare.

– Han kunde misshandla oss jättegrovt. Inte så man hamnade på sjukhuset men det kunde vara med knytnäven, pinnar, bälten och så vidare. Det har han gjort sen vi var små, säger hon.

Ju äldre hon blev desto mer kontrollerad blev hon.

– Han kunde gå igenom min dator, min telefon och kolla vem jag skriver med och så. Även vem jag fick prata med och vem jag gick med till matsalen, säger Ines.

I sommar var det tänkt att de skulle åka till Nordafrika för att besöka släktingar. För Ines innebar resan en oro.

– Jag var jätterädd att han skulle gifta bort mig där. Tänk att vi träffade några kusiner och så säger han att vi ska gifta oss. Usch, säger hon.

Han hade tidigare försökt att gifta bort hennes storasyster.

– Men då stack hon iväg så det gick åt helvete, säger Ines.

Resultatet hade blivit lika om han försökt gifta bort Ines.

– Oavsett om det skulle hända så skulle jag göra vad som helst för att få stopp på det. Jag skulle aldrig låta det hända, säger hon.

Tjejerna på det skyddade boendet har gett hederskulturen fingret. De ville inte längre vara offer utan i stället tog de kontrollen över sina liv.

Runt det stora matbordet sitter alla samlade. Kaffetermosen skickas runt och jag frågar Ayla.

Hur ser du på framtiden? Kommer du hitta ett sätt att leva vidare på ett ganska normalt sätt?

– Det kanske är fel att säga så här men jag vet att någon gång kommer jag att bli mördad. Men det betyder inte att jag ska sluta kämpa. Jag måste försöka gå vidare eftersom de som hotar mig vill att mitt liv ska bli stängt, säger hon.

FOTNOT:

Tjejerna i reportaget har egentligen andra namn.

Gefle Dagblads granskning av hederskulturen i Gävle:

Gävleadvokaten vill kriminalisera hedersbrott: "Handlar om de här flickornas rätt till mänskliga rättigheter"

Hederskulturen är närvarande runt Helges: "Ett hej till en kille kan innebära att någon rapporterar till familjen"

Hon vill stötta killar att ta avstånd från hedersförtryck: "Vi släcker mest bränder"

Fatimas familj hotades av släkten efter skilsmässan

Kuratorerna ser förtrycket i skolan: "Vissa elever är klockade"

Sara låstes in när hon vägrade bli bortgift

Svårt att lämna hedersförtryck – måste bryta med hela släkten

Ny granskning av kvinnoförtrycket i Gästrikland: "Det pratas knappt om det här"

Gullberg: GD granskar hederskulturen och flickorna som vill bli fria