På tisdag ska IT-minister Mehmet Kaplan (MP) ta emot ett betänkande från Digitaliseringskommissionen. Ett av dess förslag är alltså att staten ska ge stöd till kvinnor som väljer att studera på mansdominerade IT-utbildningar.

De kvinnliga studenterna ska få hela studielånet avskrivet när de tar examen. Dessutom ska studiebidraget ”nollställas” så att de kan få bidrag för en ännu en utbildning om de skulle ångra sig. Utredaren verkar nämligen mena att kvinnor tar en ”risk” när de söker sig till den mansdominerade IT-branschen.

Förslaget beräknas kosta skattebetalarna strax över en miljard kronor. Men kostnaden är inte det stora bekymret här. Det är idén att välja ut grupper – kvinnor i det här fallet - och särbehandla dem, i syfte att uppnå ”perfekt” statistik.

Vad blir nästa steg? Att ge män som vill studera till förskollärare, barnmorskor eller hästskötare samma förmåner?

Talande nog saknades någon som helhjärtat försvarade förslaget när det debatterades i torsdagens SVT Debatt. Det skulle ha varit en ickefråga, om inte självaste IT-ministern hade varit så positivt inställd till idén. På en presskonferens i veckan sa Mehmet Kaplan: ”Ett sånt här incitament är mycket intressant att titta på”. Tidigare har högskolor och universitet ägnat sig åt såväl kvotering som positiv särbehandling i ansökningsprocessen. Många såg det som ett sätt att ge invandrare och kvinnor en skjuts. Men när det visade sig att det var män som gynnades vid antagningar till exempelvis eftertraktade läkarutbildningar växte kritiken.

Tobias Krantz (FP), som var utbildningsminister i alliansregeringen, påpekade att det är orättvist att ambitiösa kvinnor drabbas av kvoteringen (Dagens Nyheter, 12/1 2010). Därför skulle det en gång för alla bli stopp på särbehandlandet.

Så blev det dessvärre inte. I våras visade stiftelsen Centrum för rättvisa att hälften av landets statliga universitet och högskolor fortfarande har öronmärka platser utifrån könstillhörighet (Dagens Samhälle, 12/3).

Varför är det så svårt för universiteten att hålla tassarna borta? Gissningsvis menar man – vilket även IT-ministern tycks göra - att höjden av rättvisa är uppnådd när det är hälften kvinnor och hälften män på alla utbildningar. Statistiken blir således viktigare än att undvika att diskriminera människor.Då har man missförstått vad rättvisa är. I samma stund som staten särbehandlar positivt, gör den sig skyldig till att särbehandla negativt och därmed diskriminera.

Det är märkligt hur många debattörer och politiker från den svenska vänstern som så entusiastiskt anammat idén om särbehandling. Så har det inte alltid varit i historien.

För att citera den socialdemokratiska statsministern Per Albin Hansson: “Det goda hemmet känner icke till några privilegierade eller tillbakasatta, inga kelgrisar och inga styvbarn.”

Att universitet och IT-företag försöker nå ut till och välkomnar kvinnor är bra. Att staten väljer ut kelgrisar och delar ut privilegier, är varken ”mycket intressant” eller bra. Det är bara uselt.

Läs också: Yta och vänster är inte mångfald

Följ Expressen Ledare på Facebook för tips om fler ledare!