This article is also available in English.

Här kan du se vår uppmärksammade live-sändning som pågick medan Erik Wisterberg fortfarande wallraffade som cykelbud hos Uber. Där kunde tittarna ställa frågor om granskningen och i realtid se hur livet som cykelbudet kan se ut.

Haglet studsar mot ansiktet när jag trycker mig på cykeln uppför den branta Götgatspuckeln på Södermalm i Stockholm.

Det är kallt, blött och löning.

På min rygg sitter den stora fyrkantiga väskan från Uber Eats. Jag är på väg mot ännu ett arbetspass i min jakt på svar kring hur villkoren egentligen är för de människor som jobbar för de nya hajpade matleveransbolagen Uber Eats och Foodora.

Få stockholmare kan ha missat dem: Cykelbuden som inom 45 minuter levererar nylagad mat direkt från restaurangerna till dörren.

På kort tid har fyra aktörer inlett massiva offensiver i Sveriges huvudstad. Det handlar om tyska Foodora, amerikanska Uber Eats, finska Wolt och svenska Hungrig.se.

Både Foodora och Wolt har svenska ägarintressen i form av familjerna Stenbeck (via Kinnevik som i sin tur äger aktier i Rocket Internet) och Wallenberg (via riskkapitalbolaget EQT).

I samhällsdebatten framhålls ofta ”enkla jobb” som lösningen på problem med arbetslöshet bland lågutbildade. I näringslivet är plattformsbolagen – de som via smart teknik kopplar ihop kunder med säljare – en av de hetaste trenderna. ”Gigekonomin”, där det inte finns anställda utan bara uppdragstagare, har blivit ett begrepp.

Samtidigt har vittnesmål om "slavlöner", usla arbetsvillkor och tuffa arbetsförhållanden figurerat i en rad tidningsartiklar om de nya mataktörerna.

De har ofta stannat vid att något, eller några, cykelbud – ofta anonymt – berättar.

Men de granskade bolagen har slagit ifrån sig kritiken.

För att ta reda på hur det verkligen ligger till bestämde vi på Breakit oss för att se efter med egna ögon.

Under ett par veckors tid har jag jobbat som matbud på cykel hos de två ledande aktörerna: Foodora och Uber Eats.

Kan man beställa mat till dörren med gott samvete? 39 mil och 86 leveranser senare har vi ett svar på den frågan.

***

Uber Eats – Jakten på en dräglig lön

Arbetad tid: 18 timmar och 21 minuter

Antal pass: 7

Cyklad distans: 172 kilometer

Snittlön per timme före skatt: 39 kronor

***

Bara några dagar efter att jag via nätet anmäler mitt intresse kommer mejlet. Det är bråttom, enligt Uber Eats som uppmanar mig att skynda mig innan platserna tar slut.

”Tryck på knappen för att boka ett möte med oss så hjälper vi dig att komma igång och tjäna pengar”, står det i mejlet.

Jag bokar första bästa tid.

Två dagar senare kliver jag in på Uber Eats kontor, inrymt i ett vanligt bostadshus på Södermalm. Där väntar en handfull andra män som vill just det: tjäna pengar.

Det tar en timme för Ubers representant att berätta hur det funkar. Sedan får vi en efter en gå in i ett rum för en liten jobbintervju.

Jag är nervös. Jag har använt min riktiga identitet, och min publika roll som journalist på Breakit ligger bara en enda googling bort.

Mitt namn ropas upp, efter en lång väntan.

På andra sidan bordet sitter en rund kille i 30-årsåldern i en skrikig zickzackmönstrad skjorta. Han har ett lättsamt sätt och kallar mig för ”kompis” hela tiden.

Ubers anställde gör en bakgrundskoll på mig, som han säger grundar sig i belastningsregistret.

Efter korta frågor om varför jag vill jobba för Uber Eats kommer den sista frågan.

”Så, vill du börja köra för Uber Eats?”, säger killen i skjortan.

Det är dock en fråga jag vill ha svar på först. Hur mycket kommer jag att tjäna?

”De som kör mycket, kanske 50 timmar i veckan kan tjäna 10.000 kronor”, blir svaret.

Jag frågar om han menar 10.000 kronor i veckan, eftersom jag fått veta att löneutbetalningarna sker veckovis.

”Nej, i månaden”, svarar killen i zickzackskjortan.

Uber Eats betalar ingen fast timlön. I stället genererar varje leverans ett belopp utifrån en matematisk formel.

Några minuter senare står jag på Högbergsgatan med en sprillans ny Uber Eats-väska på ryggen. För att få den måste jag skriftligen godkänna en depositionsavgift på 500 kronor, som ska kvittas mot framtida intäkter.

Cykeln får jag stå för själv, samt en helt nödvändig powerbank till mobilbatteriet. Jag börjar skuldsatt.

***

Hjärtat slår hårt när jag står på Norrmalms torg och för första gången går ”online” i Ubers app.

"Nu kör vi", tänker jag och är beredd på ett hetsigt lunchpass under vad som enligt Uber Eats ska vara en av de allra bästa tiderna att köra på.

Jag står i en av de "hotspots" som Uber Eats via en karta rått mig att jobba i.

Klockan är 11.00.

Tiden går. Hela tiden är min blick låst på mobilskärmen. Efter en halvtimmes väntan får jag min allra första order.

Jag tar mig snabbt till den trendiga restaurangen Hawaii Poke på Mäster Samuelsgatan, hämtar upp två skålar mat och packar dem i min stora väska.

Maten ska till Sveavägen.

Nio minuter senare har jag, med ett genuint leende över att ha klarat min första riktiga leverans, lämnat över kassen med mat till en kvinna på en reklambyrå.

Hungrig efter mer slänger jag mig på cykeln och drar ut på Sveavägen, tillbaka mot de heta kvarteren i skärningspunkten mellan Östermalm och City.

Sen börjar en lång väntan.

Jag cyklar, precis som rekryteraren sagt, runt till alla hotspots. Östermalm. Kungsholmen. Fridhemsplan. Södermalm.

Så håller jag på tills klockan blir 13:30. Jag får inga körningar. Mitt första pass är ett ekonomiskt fiasko.

Jag är kall in i märgen och bestämmer mig för att vänta till löning då marknaden borde vara hetare.

***

Den 25 april – en av de där dagarna då det snöade, regnade och haglade om vartannat – testar jag igen. För att locka ut så många cyklister som möjligt har Uber Eats skickat ut ett sms.

”Hej Erik! I dag garanteras du 300kr/timme i inkört belopp när du levererar med Uber Eats mellan 11.00-13.00 & 17.30-20.30. Hoppas vi ses online!”.

Det låter för bra för att vara sant, tänker jag när regnet smattrar mot min hjälm.

Och så är det. Meddelandet skulle på journalistspråk kallas ”hårdvinklat”. Andra skulle nog säga ”vilseledande”.

När jag granskar det finstilta, som finns inne i Ubers app, visar det sig att det garanterade beloppet bara betalas ut under vissa villkor. Det viktigaste är att jag ska klara en leverans per timme under lunchruschen och 1,5 per timme under kvällen.

Vi ska också stanna vid begreppet ”inkört belopp”. Det funkar såhär :

Varje körning genererar en viss summa baserat på upphämtning, kilometertaxa samt avlämning.



Uber tar 30 procent av detta belopp.



Mellanhanden PaySalary, som formellt anställer Uber Eats cykelbud, drar sedan av arbetsgivaravgift samt en administrativ avgift på 3,3 procent.



Lagstadgad semesterersättning på 12 procent adderas.



På detta dras skatt, 30 procent.



Konkret: Om jag får garantin på 300 kronor innebär det en timlön efter avgifter, men före skatt, på drygt 150 kronor plus semesterersättning.

***

Tillbaka på gatan. Vidrigt väder och löningsdag borde ge massor av körningar, tänker jag och cyklar uppför Götgatan. Efter en halvtimme kommer min första order. Jag hämtar på Hornsgatan och levererar på Östgötagatan.

Efter två timmar har jag kört tre ordrar, vilket innebär att jag klarar garantin under mitt lunchpass.

När jag står online och redo vid Medborgarplatsen för mitt kvällspass är skorna kalla och våta. Kläderna hann aldrig torka helt, trots att jag cyklat i fullt regnställ.

Jag har dock kunnat värma mig på Breakits redaktion i ett par timmar. Många av de andra Uber Eats-buden har varit ute hela dagen.

Jakten på det ”garanterade” beloppet tar mig, via en leverans till Hornstull, till Fridhemsplan. Jag cyklar ned mot Phil's Burger, en av de restauranger som säljer mest via cykelbud. Appen ger leveransen till det cykelbud som är närmast den aktuella restaurangen.

Inga beställningar kommer.

Däremot kryllar gatorna av män med Uber Eats-ryggsäckar och cykel. Vissa har moped.

"Jag kom hit för att få garantin, men det är väldigt många andra som gjort det", säger ett Uber Eats-bud till mig på knackig engelska.

Han har inte fått några körningar alls när klockan närmar sig 19.00. Då blir lönen noll kronor i timmen.

I ett sista försök cyklar jag tillbaka till Medborgarplatsen. Där får jag till slut napp. Klockan är strax efter 20.00.

En exklusiv tryffelburgare, vars doft får min mage att skrika, åker ned i min väska. Jag är hungrig, kall och kissnödig. Det blir ett besök på restaurangens toalett innan jag ger mig ut på gatan.

Tänk om personen som beställt inte är hemma. Då får jag behålla maten. Så blir det tyvärr inte. Med ett forcerat leende önskar jag smaklig spis till mannen som ska äta upp den väldoftande burgaren.

Jag har jobbat i drygt sex timmar och cyklat 50 kilometer genom det värsta tänkbara vädret.

I appen står det att jag dragit in 453 kronor (efter Ubers avgift). På det ska min arbetsgivaravgift, PaySalarys avgift och skatt dras bort.

***

Mina veckor som Uber-bud fortsätter med mycket väntan och enstaka körningar. De levererar jag snabbt, i tron att appens algoritm favoriserar snabba cykelbud.

Mellan mina uppdrag träffar jag på många andra. Vi har samma ryggsäck på oss, och gott om tid att prata, men en avgrund skiljer oss åt.

Jag är på gatan helt utan ekonomisk press. Breakit betalar min lön. Mina nya bekanta, många av dem träffar jag på flera gånger, cyklar för att försöka tjäna ihop till mat och boende.

Många av dem är nyanlända och är på jakt efter bättre framtid. Jag träffar mycket få som kan prata svenska.

Jag träffar bara en person som verkar vara nöjd med hur Uber Eats fungerar för de som levererar maten. Han kommer från en av de forna Sovjet-staterna – och hoppas kunna plugga i Sverige.

Nu är han ute i kvarteren kring Medborgarplatsen varje dag, sju dagar i veckan på skraltig cykel. Appen premierar de som är online länge, menar han.

Vanligen startar han arbetsdagen klockan 10.00 och jobbar till 22.00. På söndagar blir passen kortare.

”Jag hoppas kunna få ut 6.000 kronor den här månaden”, säger Uber Eats-budet.

Funkar det bra för dig?

”Ja, det är bra”.

De flesta av de andra buden delar dock min egen uppfattning. Det går inte att få ut en dräglig lön på Uber Eats. Leveranserna är för få. Många av dem vill i stället börja jobba för Wolt eller Foodora, som betalar bättre.

Mina sju pass på Uber varade tillsammans i 18 timmar och 21 minuter. Totalt cyklade jag drygt 17 mil. På det tjänade jag 712 kronor före skatt.

Det motsvarar en timlön på knappt 39 kronor i timmen.

***

Foodora: Kan du förtjäna de rosa kläderna?

Arbetad tid: 24 timmar och 5 minuter.

Antal pass: 6

Cyklad distans: 219 kilometer

Snittlön per timme före skatt: 168,3 kronor

***

Foodoras rekryterare spänner ögonen i den unga killen och ställer frågan inför oss andra:

”Varför söker du ett jobb som cykelbud om du inte gillar att cykla snabbt?”.

Det känns som en klassisk härskarteknik – att välja ut en person ur gruppen och ställa honom eller henne mot väggen inför de andra. Den unge killens svar på hur långt han brukar cykla varje dag, och på vilken tid, tillfredsställer inte Foodoras representant.

Det är eftermiddag den 18 april och vi är nere i Foodoras cykelgarage på Östermalm i Stockholm. Det är ”onboarding” för nya cykelbud. Det är jag, två unga killar och en till medelålders man som har samlats i det smutsiga garaget.

Alla har vi gått igenom en telefonintervju, och bedömts som lämpliga kandidater. Vi går ganska snabbt direkt till kärnan: Cykeltestet. Bara om jag klarar det kommer jag få jobbet.

Mitt namn ropas upp först, och jag får dra en liten papperslapp ur en rosa Foodora-hjälm.

På lappen står adressen "Sveavägen 34" och restaurangnamnet "Flames".

Rekryteraren ger mig de enkla instruktionerna.

”Cykla dit, ta en selfie framför Flames och kom tillbaka hit”.

Min puls höjs direkt. Jag vet inte hur lång tid jag har på mig. Men jag vet att vår granskning faller om jag inte klarar cykeltestet.

Jag knappar in adressen i Google maps, slänger mig på cykeln och susar på väg ner mot Strandvägen.

Det går fort.

Jag cyklar mot rött framför Dramaten och svänger in på Birger Jarlsgatan. Förbjuden vänstersväng upp mot Kungsgatan, det struntar jag också i.

Ett par minuter senare tar jag två selfies för säkerhets skull. Istället för att ta samma väg tillbaka tar jag Tunnelgatans smala gångtunnel tillbaka under berget som skiljer Norrmalm och Östermalm.

Pulsen är riktigt hög – nu av ansträngning.

Jag visar selfien, försöker att dölja min uppenbara andfåddhet, och får en tumme upp.

Det tog 8 minuter. Deadline var 14 minuter.

”Hur kom du tillbaka så fort?”, säger rekryteraren.

”Jag kan den här stan”, säger jag och berättar om gångtunneln – vilket imponerar.

Jobbet är mitt.

Vi skriver kontrakt, här anställs jag direkt av Foodoras svenska dotterbolag, på plats. Min lön kommer att bli 70 kronor i timmen plus 20 kronor per leverans. På helger är det ingen timlön, men 75 kronor per leverans. Allt är före skatt, men före lagstadgad semesterersättning på 12 procent.

Rekryteraren berättar att jag kan räkna med att tjäna runt 120-150 kronor i timmen på vardagar, och mellan 150-300 kronor i timmen på helger.

Till skillnad mot Uber sker arbetet här på schemalagda pass.

Rekryteraren avslutar med att säga att vi nu ska visa att vi förtjänar att bära Foodoras karaktäristiska rosa kläder.

Några dagar senare hämtar jag ut en rosa t-shirt, en vattentät jacka, en hjälm och en powerbank på Foodoras huvudkontor.

***

Det är torsdag kväll den 27 april när jag drar på mig min nya jacka för första gången. Jag tar cykeln och åker till garaget för att hämta upp en av de rosa väskorna.

Vädret är betydligt bättre än de föregående dagarna då jag cyklat för Uber. Körsbärsblommorna klär Kungsträdgården i rosa.

Före passet har jag förhört mig i Foodoras chattgrupp om vilka områden som är bäst.

”Hos Foodora är alla områden bra. Du kommer att få ordrar i ett flöde”, svarar en cyklist ur mitt team snabbt.

Så fort mitt pass startar – upphämtningen av väskan och cykelturen mot startpunkten Gamla stan sker utanför arbetstid – dyker min första beställning upp.

Någon minut senare kommer en till. Det är en så kallad "dubbelbeställning".

Först hämtar jag husmanskost på restaurangen längst upp i varuhuset NK, och sen bär det av till Vigårda i Mood-Gallerian. I appen ser jag direkt att jag har ungefär tio minuter på mig att leverera. Jag susar förbi Kungsträdgården och börjar mitt fyratimmarspass för Foodora.

Min Foodora-kollega hade rätt. Hela kvällen får jag beställning efter beställning. Kontrasten mot Uber Eats är total, och efter två timmar börjar jag fundera på om jag kommer att klara kvällen, eller om jag kommer att dra skam över Foodoras rosa färger.

Plagg efter plagg åker av och ned i sidofacken på min stora Foodoraväska. Jag svettas rejält – och distansen börjar kännas i benen.

När klockan närmar sig 20:30 börjar jag gå på autopilot. Jag slutar tänka. Maträtt efter maträtt åker i min väska och hem till kunderna. Vissa körningar tar mig längst bort på Kungsholmen.

Vid passets slut får jag en liten lucka, och kan pusta ut.

Rekryteraren har sagt att vi måste acceptera leveranser, även om de kommer fem minuter innan våra arbetspass tar slut.

Jag står i Vasastan i skymningen och hoppas innerligt att den sista kvarten inte ska innehålla någon ny leverans.

Men likt en objuden gäst kommer den fem minuter i tio. Den är ganska lång. När jag hämtat upp maten på restaurangen och lämnat av den hos kunden nära Stockholms stadion slutar mitt arbetspass i samma ögonblick som jag bekräftar att rätten är levererad.

Klockan är 22:08 och jag är två kilometer från Foodoras garage. Jag har blivit tillsagd att alltid lämna av Foodoraväskan där efter mitt arbetspass. Det innebär ungefär 15 minuters arbete som jag inte får betalt för.

När jag kliver ur garaget är jag mör, men stolt över att jag klarat av 13 leveranser på drygt fyra timmar.

Kvällen borde generera en lön på 561 kronor, motsvarande 130 kronor i timmen.

***

Redan tidigt i min Foodora-karriär, får jag ett flertal mejl och telefonsamtal från bolaget. Ett av samtalen kommer från rekryteraren, som av allt att döma är min närmaste chef.

I cykelgaraget berättade han snabbt om de mätpunkter som Foodora använder på sina anställda.

Eftersom vår aktivitet hela tiden registreras av appen, inklusive GPS-data, kan företaget mäta exakt hur alla cykelbud presterar.

Min chef berättar över telefon att han kommer att ha regelbundna samtal med mig kring dessa datapunkter. Det ska hjälpa mig att förbättra mina svagheter, säger han.

Som jag uppfattar det mäts bland annat:

Snitthastighet under leveranserna



Tid för att acceptera varje beställning



Tid från att man anländer till kundens adress till att leveransen är slutförd



Det är tydligt att Foodora försöker bygga en stolthet bland cykelbuden kring att prestera.

I mejlkorgen kommer en dag ett stort ”scorecard” där både teamen och enskilda cykelbud rankas efter Foodoras mätetal. En tjej i mitt team ”Road RuNNers” är bäst i hela Stockholm, vilket genererar en stor respons i vår chattgrupp.

Bäst i Sverige den veckan var Uppsala-teamet ”Fierce Cheetas”.

Foodora jobbar också med tävlingar för att sporra oss.

Priset i den stora team-tävlingen ”RC Challenge” är en budget för ett team-event.

”Likt varje fotbollsspelare drömmer om att vinna Champions League, varje hockeyspelare Stanley Cup och varje golfare ett par majors drömmer varje cykelbud om att vinna RC Challenge med sitt team”, skriver Foodora i ett mejl till mig.

Det räcker inte med att vara snabb, heter det.

”Det finns inget mer förödande för ett teams chanser än att inte dyka upp till sitt pass, att spendera för lång tid hos kunderna eller att ha en för lång reaktionstid”.

Den som har missar ett pass får en varning. Efter tre varningar åker man ut.

Kontrakten skrivs månad för månad, vilket i praktiken ger Foodora möjligheten att löpande välja vilka anställda som ska vara kvar.

***

Mina pass på Foodora fortsätter i högt tempo, med minst tre leveranser i timmen. Kungsholmen och Östermalm dominerar. Ibland är jag på Södermalm.

Efter mina två veckor som Foodora-bud börjar jag kunna vägarna till de flesta restaurangerna. Stora aktörer som Phil's Burger och Vapiano återvänder jag till många gånger under mina pass.

I väntan på att en pizza ska bli klar på Vapiano kommer tre till Foodora-bud och hämtar mat.

Det är hundratals människor som bär de rosa kläderna, enligt ett meddelande har nära 300 personer tillgång till cykelgaraget.

En lördagskväll på Södermalm träffar jag en mycket vältränad ung man som kör ett dubbelpass.

Han började vid lunch och ska sluta vid niosnåret. Efter fem timmar har han klarat 21 beställningar, vilket genererar en timlön på närmare 300 kronor i timmen.

Hur kan de boka in honom på ett så långt pass, undrar jag.

”Jag kör ett dubbelpass. Jag har jobbat länge för Foodora, så de vet vad jag klarar av”, säger min Foodora-kollega.

På Uber träffade jag inte någon som jobbat mer än någon månad. På Foodora har flera jag träffar jobbat mer än ett halvår.

Själv klarar jag fyra beställningar per timme ibland. Men oftast blir det tre.

På helgerna innebär det en timlön på 225 kronor före skatt. På vardagarna drar jag oftast in strax över 130 kronor i timmen.

Det börjar likna något.

Med lite ångest i bröstet tar jag mig an mitt längsta pass, 4 timmar och 45 minuter.

När det är över känner jag mig inte direkt som en fotbollsspelare i Champions League. Kontrasten mot tristessen under passen för Uber Eats är dock påtaglig.

***

Det har blivit lördag den 6 maj, och mitt sista pass för Foodora är bara minuter bort. Via telefonen håller jag kontakt med Stefan Lundell, Breakits medgrundare och min chef. Jag har övertalat honom att ställa upp som cykelbud denna lördagskväll.

Egentligen hade jag tänkt cykla alla pass själv. Men för att vi ska få ihop tillräckligt med arbetspass innan deadline för den här artikeln har jag bett honom att hjälpa till.

Vi installerar appen på Stefans telefon på någon minut.

På köpet får vi en jämförelse: Samma kväll med både Uber och Foodora.

Det visar även att jag i praktiken kan låta vem som helst använda mitt Uber-konto, vilket reser en del frågor kring vilken kontroll företaget har över vilka som faktiskt cyklar.

Vid det här laget har jag vant mig vid att cykla över fyra mil per pass och i högt tempo leverera maten till kunderna, utan spill och dräll.

I stort sett alla mina pass på Foodora har slutat med sena beställningar, vilket gjort dem längre än väntat.

Passens längd känns inte längre som ett problem – förutom att jag måste lämna väskan. Det känns som att Foodora stjäl lite av min tid varje dag.

Många kollegor känner samma sak, och struntar därför i det.

Vid tiden för mitt sista arbetspass har Foodora börjat med en aggressiv kampanj: Kunderna betalar ingenting för leveransen – vilket borde innebära ännu fler körningar.

När jag gör mina 14 leveranser den kvällen har stressen släppt. Jag har lärt mig att vila lite på restaurangerna när det finns tid kvar innan upphämtning – och trycka på när väskan är full med mat.

Vid 20:45 träffar jag Stefan Lundell utanför Breakits redaktion, och kollar av hans Uber-app som går på mitt konto.

Vi gör en jämförelse.

På drygt fyra timmar har jag tjänat 1050 kronor före skatt.

Stefan fick bara två leveranser under sina dryga tre timmar online för Uber Eats. Det ger en lön före skatt, men efter Ubers och Paysalarys avgifter, på drygt en hundralapp.

När jag cyklar hemåt funderar jag på frågan som ledde mig till denna granskning: Kan man beställa hem mat med rent samvete?

Min förhoppning är att den här texten ska hjälpa dig att själv svara på den.

Erik Wisterberg, före detta cykelbud på Foodora och Uber Eats.

_______________

LÄS MER: Därför granskar Breakit de nya matapparna​

LÄS MER: Foodora förlorar på varje körning – utslagning väntar i matkriget

LÄS MER: Video: Så här såg det ut när vi cyklade för Uber – live på Facebook



Vet du mer? Tipsa Breakit – du kan vara anonym: tips@breakit.se

Fotnot 1: Timlönerna i denna artikel är angivna i brutto (före skatt) exklusive semesterersättning för att de ska kunna jämföras exempelvis med kollektivavtalsenliga löner.

Fotnot 2: Efter att Breakits veckor för Uber tog slut den 6 maj har företaget "förbättrat garantierna för alla som levererar" med "snällare krav". Läs mer om det här.