– Första gången det hände Marit var hon bara sju år gammal. En taxiförare klappade henne i stjärten. Jag ringde taxibolaget men de avfärdade mig med att chauffören bara ville vara snäll. Till slut trodde jag på det de sa, men i dag hade jag aldrig köpt den förklaringen.

Det berättar Majken Bäckström, mamma till Marit som i dag är en bit över 20 år.

Tillsammans med Anette Söderlind Fritzson har hon valt att gå ut och berätta om de sexuella ofredanden som deras funktionshindrade döttrar råkat ut för när de åkt taxi.

De vill belysa problemet och få Länstrafiken och polisen att agera mer kraftfullt mot den här typen av övergrepp – som de tror har ett stort mörkertal.

– Vi är övertygade om att våra döttrar inte är ensamma om att råka ut för det här. Chaufförerna som gjorde detta mot dem är fortfarande kvar i tjänst. De blev aldrig åtalade eller dömda, säger Majken och Anette.

Majkens dotter Marit har vid ytterligare två tillfällen blivit sexuellt ofredad. För tre år sedan visade en taxiförare en film för Marit med sexuellt innehåll. Tredje gången Mari drabbades var nu i maj då en chaufför lade en hand på låret, nära hennes underliv.

För Anettes dotter Emmas del skedde första övergreppet i början av det här året, när hon åkte skolskjuts.

– Emma kom hem till sitt boende efter skolan och var jättearg. Hon sa att taxiföraren som körde henne till skolan hade tagit henne på brösten och innanför trosorna, berättar Anette.

Senare kom det fram att chauffören gett sig på Emma ytterligare två gånger den veckan.

Det låg en tanke och plan bakom övergreppen.

– Chauffören ljög om att han skulle tanka bilen. I stället gick han runt bilen, öppnade dörren där Emma satt och började ta på henne.

Vid åtminstone ett av tillfällena fanns en annan pojke, också han med en utvecklingsstörning, med i bilen. Men pojken har stora svårigheter att kommunicera och kunde inte höras av polisen.

Anette och Majken är helt säkra på att deras döttrar verkligen har varit utsatta för övergrepp.

Anette förklarar:

– Det ingår inte i Emmas sätt att vara att hitta på sådana här saker. Sedan är allt så detaljerat beskrivet av henne att det blir trovärdigt. Emma har heller ingen erfarenhet av sexuella handlingar.

Händelserna har präglat de unga kvinnorna starkt. Marit har svårt att möta män i vissa situationer och när hon ska åka taxi tänker hon alltid på vilka kläder hon sätter på sig. Hon vill inte visa för mycket av sin kropp.

Och när Marit väl sitter i en taxi lägger hon alltid fram mobiltelefonen så att den finns till hands. I ena handen gömmer hon ett överfallslarm.

– Vi pratar inte om ett land i krig, vi pratar om Sverige 2016, säger Majken upprört.

Emma fortsätter att åka taxi till skolan eftersom hon är garanterad att slippa köras av chauffören som antastade henne. Däremot får hon inte åka färdtjänst längre, eftersom hon då kan stöta på föraren igen.

– I stället skjutsar jag henne, säger Anette.

Hon och Majken är besvikna på Länstrafiken som upphandlar de taxiresor personer med funktionshinder har rätt till.

Kritiken kan sammanfattas så här:

Länstrafiken har inte hört av sig till vare sig Anette eller Majken efter händelserna.

– Man kan ju tycka att de borde ha ringt och frågat hur Marit och Emma mådde efteråt. Men vi har inte hört någonting, säger Majken och Anette.

Länstrafiken har enligt Majken pratat om en utbildning där förarna får lära sig mer om funktionsnedsättningar, men inget händer.

Länstrafiken saknar en handlingsplan för hur man ska agera när situationer som dessa uppstår.

– Till exempel borde Länstrafiken ha sett till att vi fick träffa förarna öga mot öga, säger Anette och Majken.

De inser att det kan vara svårt att avskeda förare som inte blivit fällda för något brott. Samtidigt kan de inte acceptera att ingenting händer efter att deras döttrar råkat så illa ut.

– Om ord står mot ord och ärendet läggs ned då har förövaren vunnit. Är det så Sverige tänker, att man får göra vad man vill mot den här gruppen människor? Som det är nu är det så lagen fungerar, säger Majken. Fotnot: Marit och Emma heter egentligen något annat.

Läs också: Länstrafiken svarar

Emmas brev

Emma skrev av sig sin ilska efter händelserna i våras. Så här skriver hon i brevet, där hon också ritat en bild av skolbussen.

”Förbannad

sur

snuskgubbe

dra härifrån

för jag vill inte

man får inte

göra så

arg

jag sa nej”