Det var när han började i årskurs två på Grämestaskolan som mamma Eva krävde att en utredning skulle göras. Hon hade redan tidigare märkt att Kevin kunde ha svårt både med kompisar och att koncentrera sig, hon anade att det kunde handla om adhd.

Utvärderingen visade mycket riktigt att han hade adhd och Aspergers. En kombination som kunde ställa till en del problem, inte minst i skolan.

– Egentligen är jag inte så förtjust i att man stoppar i sig mediciner, men det ger Kevin en möjlighet att klara skolarbetet och fungera med kompisar, säger hon.

Med sin diagnos har han annars svårt att orka med alla de intryck och förändringar som det är i skolarbetet. Kevin mår bäst när han i förväg vet vad som ska hända och dagen är inrutad.

– Men det handlar inte bara om att ge medicin. Det gäller också att förändra miljön i skolan. Att han till exempel får sitta i ett hörn i klassrummet, nära ett grupprum så han kan arbeta ensam om det skulle behövas.

Eva Larsson berättar att man använt medicin 1,5 år. Först testade man under jullovet för att se vilka biverkningar det kunde bli. Kevin blev först lite darrig och fick huvudvärk, men sedan gick det över. Nu övervägar de positiva effekterna.

Ett exempel är att han nu både spelar fotboll och basket, tidigare fungerade det sociala samspelet inte så vidare bra i lagsporter.

Medicinen är också något som han framför allt tar under skolarbetet. I dag klarar han av skolan med hjälp av lite extra resurser och mentor. Han har godkänt i alla skolämnen.

Hemma på lov och helger försöker man däremot hålla nere på medicinen.

– Kevin ska också få vara Kevin. Oftast ser jag om han börjar bli så pirrig att det behövs medicin, eller så märker han det själv.

Hon tycker det är viktigt att prata öppet om diagnoserna. Att skolkamrater och föräldrar ska veta varför Kevin har det jobbigt med koncentration och det sociala samspelet.

– En del kan tro att det bara handlar om uppfostran och att ett barn är bortskämt. Men har man ADHD som han kan det jämföras med känslan att vara jättestressad, på väg att missa ett superviktigt möte, och att tvingas leva men den oron hela tiden.

Eva Larsson säger också att skolpersonal och kamrater gör vad de kan för att hjälpa till.

– Men jag tvekar heller inte att ställa krav på skolan, säger Eva Larsson.

Läs också: Allt fler unga får medicin mot adhd