Hot, utpressning och trafficking är redan förbjudet. Koppleri är förbjudet, liksom ocker.

Organiserat tiggeri betyder knappast något annat än att tiggare organiserar sig vad gäller resor, boende, eventuell delning av inkomster och andra liknande saker.

Juridikprofessorn Mårten Schultz påpekade i en välskriven krönika (SvD 30/4) den grundlagsskyddade föreningsfriheten, som ger alla rätt att "sammansluta sig med andra för allmänna eller enskilda syften".

Är det så att förbudsivrarna vill ändra grundlagen? Vill de förbjuda människor att samåka om syftet med resan är att tigga? Vill man förbjuda dem att dela husvagn eller att skjutsa varandra? Ge varandra goda råd? Såvitt det går att utläsa av exempelvis Ask och Tobé (DN 30/4) vill man inte förbjuda den enskilde att sträcka ut en mugg och be om några kronor.

Det förekommer kriminalitet i samband med tiggeriet. Det finns tyvärr alltid personer som vill utnyttja fattiga och utsatta, som därmed blir lätta offer för exempelvis utpressning eller människohandel. Men det är alltså redan förbjudet. Problemet är att dessa utsatta offer för denna kriminalitet inte sällan har dåliga erfarenheter av polisen, eller är för rädda för att anmäla. Utredningsläget är krångligt. Det är svårt att lagföra dem som utnyttjar tiggarna för mindre ädla syften.

Och det mesta tyder, trots nya avslöjanden, på att de allra flesta tiggarna som kommer hit gör det på eget bevåg utan annan organisering än släktingar emellan. Flera av dessa faller offer för organiserad brottslighet.

Frågan är om denna kriminalitet skulle bli enklare av ny lagstiftning? På vilket sätt skulle den skydda de utsatta tiggarna? Vore det inte effektivare att satsa på att upprätthålla redan befintliga lagar?

Dessa frågor, och frågan om vad termen "organiserat tiggeri" egentligen betyder måste besvaras för att kunna föra en konstruktiv debatt i ämnet.

Läs också:

Jag är så trött på tiggeridebatten

Självklart är tiggeriet organiserat