Ebavõrdsus on tõesti üks Eesti Vabariigi suuremaid probleeme, tekitades üldist ebaõiglustunnet, solvumist ja kõrvalejäetusetunnet. Need emotsioonid ei ole Eestis paraku kanaliseerunud probleemi lahendamisele, vaid tekitavad ühiskonnas irratsionaalset tigedust ja hõõrumist. On selge, et tänases (võimaluste) võrdsusetuse olukorras ei saa me rääkida ei toimivast rahvusriigist ega ka põhjamaisest rahvakodust. Pigem tekib tahtmine võrrelda Eesti valitud suunda Ukraina, Venemaa või Ladina-Ameerika riikidega.