Jeg vil utdype hovedårsaken til at jeg velger å slutte i jobben min i håp om endring selv om jeg har forstått at dette gjerne er i overkant optimistisk.

Stadig vekk får jeg høre at sykepleieryrket er for dårlig betalt, for lite verdsatt og at folk av den grunn velger å forlate yrket. Dette stemmer nok for mange, men det er likevel ikke årsaken til at jeg personlig velger å slutte. Årsaken er organiseringen av helsevesenet, altså New public management.

Omdiskutert modell

New public management (NPM) er allerede en omdiskutert modell. Likevel velger jeg å si noen ord om den. Samtidig vil jeg presisere at det er store forskjeller i hvordan sykepleiere, kommunehelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten rammes av NPM. Denne styringsformen er ikke en klart avgrenset modell.

NPM er et sett styringsteknikker som er ment å gi mer styring med og øke produktiviteten i offentlig styringstjeneste. Det markedsliberalistiske helsevesenet er i stor grad preget av budsjetter og pengesparing som et resultat av modellen. Det dreier seg om, blant annet, effektiv ressursutnyttelse noe som ofte innebærer kostnadskutt og budsjettdisiplin.

Skjøre pasienter i skuddlinjen

Så hva har NPM å si for sykepleierne og sykepleierprofesjonen? Jeg jobber i dag på en lungemedisinsk avdeling med et høyt tempo og press. Det er i dag flere lungesyke mennesker enn det er plass til i systemet. Dette gjør at det kun er de mest skrøpelige og marginale pasientene som får plass på vår avdeling.