Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Lillestrøm-Vålerenga 2-0 (2-0)

LILLESTRØM (Dagbladet): Har du tippeligaens beste spiss i den ene enden og den beste keeperen i den andre har du X-faktorer som kan ta deg langt. Sper du inn ekstrem kontringsstyrke, ditto duellkraft og en grunnleggende vilje til å ta defensive løp får du en ryggrad vanskelig å knekke. Og når alt dette blandes med Frode Kippes ro og rutine, en stadig mer solid sentral midtbane og trener Runar Kristinssons evne til å gjøre mange individualister til et taktisk skarpt kollektiv, vel, da har du Lillestrøm.

Et strålende fotballag.

HVOR LANGT DET rekker er avhengig av sommeren og det som skjer i det internasjonale overgangsmarkedet. Får Lillestrøm beholde det laget som startet sesongen kan Runar Kristinssons mannskap fort bli en kopi av Bob Bradleys to Stabæk-årganger (2014 og 2015). Der økonomien ikke tillater enkle løsninger, men alt handler om å skru sammen et lag av det du har til rådighet.

Slik Bob Bradley gjorde på Nadderud.

Og slik Runar Kristinsson synes å være i ferd med på Åråsen.



LILLESTRØM 2016 HAR mange ferdigheter. En av dem er taktisk klokskap. For det var ingen grunn til å fortsette kjøret mot Vålerenga etter at Fred Friday hadde gitt Lillestrøm 1-0 (8), en scoring som både forklarer og beviser lagets duellstyrke.

Det var smartere å vente ut fienden.

DET KUNNE SELVFØLGELIG kostet dem et baklengsmål hadde det ikke vært for et par alldeles strålende redninger fra Arnold Origi. Vålerenga har nemlig utviklet et godt spill mot en lavtliggende motstander i etablert forsvar. Det er ikke mange lag i Norge som evner å skape gode målsjanser når omgivelsene er som trangest. Men så lenge Origi holdt LSK i tet levde Vålerenga under en onstant kontringstrussel.

Og selvfølgelig ble det 2-0 på en av dem.

JEG HØRER LSK-TRENER Runar Kristinsson si at lagets hans ikke er så veldig gode på kontringer. Grunn: De scorer ikke så mange mål når det gires om og fem eller seks mann kjøres til pumpene. Men det er mer falsk beskjedenhet enn faktum. Lillestrøm har nemlig alle de egenskapene et lag trenger for å kjøre en motstander i senk.

KRISTINSSONS BESKJEDENHET FORTELLER imidlertid hva laget hans har gå på i denne delen av spillet. De kommer ofte og godt. Og når de begynner å score flere mål vil det som er bra bli veldig mye bedre. Og nettopp derfor, fordi det er lett å se scoringer i veldig mange av spillets faser i denne LSK-utgaven, det er ikke lenger bare trøkk og dødballer som gjelder på Åråsen.

Ja, du får selvfølgelig det også - det viste 1-0 scoringen.

Men du får også veldig mye mer.

MED MARIUS LUNDEMO tilbake fra skade begynner Lillestrøms sentrale midtbane å sette seg. Det hjelper også. Det som imidlertid må lukes bort er balltap på egen halvdel, og da snakker jeg ikke om tilfeldige balltap, sånne som skjer i kampens hete, men balltap fordi ballfører ikke er orientert i forhold til omgivelsene. Det skjedde to ganger før pause - først ved Bonke Innocent og så ved Malaury Martin - og begge gangene endte det med store VIF-sjanser og ekstrem-redninger fra Arnold Origi.

Lillestrøm er med andre ord sårbare.

Men samtidig også så gode at det er fullt mulig, de allerede gitte forutsetningene tatt i betraktning, å se dette laget i kvalifiseringsspill for Europa League neste sommer.