God nok for Norge | Maryam Iqbal Tahir

Maryam Iqbal Tahir Jurist og journalist

25. jan. 2020 11:05 Sist oppdatert 25. januar 2020

En tydelig rørt Abid Raja overtok fredag kulturdepartementet etter Trine Skei Grande. Til høyre står departementsråd Kristin Berge. Bak henne Knut Aastad Bråten, statssekretær for Raja. Olav Olsen

Det koster å viske ut store forskjeller på én generasjon. I går var Abid Raja ikke alene om å gråte.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Abid Raja er løvetannbarnet som ble statsråd. Han vokste opp i en kommunal bolig i Iladalen med en mor som var analfabet og en far som jobbet på en spikerfabrikk.

Han har vært åpen om sin vanskelige oppvekst med mobbing på skolen og vold i hjemme. Han har også bodd på barnehjem og vært del av en kriminell gjeng. Det siste i verden man ville trodd i hans oppvekst, var at han skulle bli kultur- og likestillingsminister.

At Raja gråt seg gjennom første dag på jobb, viser hvor stor hans klassereise har vært.

Abid Raja mottok mange gratulasjoner da den nye regjeringen ble presentert utenfor Slottet fredag. Morten Uglum

«Du var den gladeste statsråden på slottsbakken i dag, er det en drøm som nå går i oppfyllelse?» spurte en av de fremmøtte journalistene.

En ellers svært snakkesalig Abid Raja ble stille. På Twitter hadde det i forkant blitt spøkt med at ingen ville bli statsråd like mye som Raja, og avisene hadde delt bilder av at han dagen før hadde prøvesittet statsrådsstolen.

«Jeg er takknemlig for at mine foreldre ble tatt imot i Norge på 70-tallet. Jeg tror ikke majoritetssamfunnet nødvendigvis vet hvor stor takknemlighet de fleste minoriteter føler. Det er en veldig lang vei å komme til Norge til å faktisk blir akseptert i Norge og være god nok for Norge», svarte Raja.

Maryam Iqbal Tahir er fra Holmlia i Oslo. Hun har master i rettsvitenskap, bachelor i journalistikk og to-årig master i retorikk og språklig kommunikasjon. Hun har tidligere jobbet som seniorrådgiver i Forsvarsdepartementet og som journalist i Dagsavisen. AFTENPOSTEN

Abid Raja sa noe som mange minoriteter kjenner seg igjen i: følelsen av at man må bevise at foreldrene ikke innvandrer til Norge forgjeves. Forskere kaller det innvandrerdrivet.

Postdoktor i sosiologi Are Skeie Hermansen har undersøkt hvordan det har gått med norske innvandrerbarn som ble født mellom 1973 og 1982 når de ble voksne.

Hans undersøkelse viser at de fleste innvandrerbarna har gjort det mye bedre enn sine foreldre både når det gjelder lønn og utdanningsnivå. De gjør det også like bra som etnisk norske barn som vokste opp i samme nabolag og hadde tilsvarende sosioøkonomisk familiebakgrunn.

Det Hermansen anser som mest oppsiktsvekkende, er at innvandrerbarna har rykket såpass mye nærmere majoritetsbefolkningen på bare én generasjon.

Det er mange flinke barn av innvandrere som har jobbet mot statistikken. Sittet ekstra lange timer med lekser, tatt ekstra mange utdannelser, jobbet ekstra flere timer frivillig. Som på samme måte som Raja ikke har vokst opp med bøker, teaterbesøk, kulturelle referanser og nettverk. Noen av dem har til og med vokst opp i fattigdom.

Derfor var det sterkt at Raja, et av de første voksne innvandrerbarna, snakket om det å være god nok for Norge. Han erkjente at veien til statsrådsposten hadde vært enorm lang.

Det koster å viske ut store forskjeller på én generasjon.

I går var han ikke alene om å gråte.

De som vet, de vet.