I veckan meddelade Sverigedemokraterna att de kommer att begära att regeringens förslag om ändrade mediegrundlagar avgörs i en folkomröstning. Det är synd att liberala yttrandefrihetsvänner i riksdagen inte har varit snabbare på bollen, men bra att debatten äntligen får fart.

Regeringen vill alltså ändra i tryckfrihets- och yttrandefrihetsgrundlagarna. Flera tunga remissinstanser har haft invändningar på de olika förslagen. Eftersom det rör våra grundlagar krävs det att riksdagen röstar ja till regeringens proposition två gånger, och att det hålls ett allmänt val mellan omröstningarna. Vi ska vara glada över att grundlagarna inte lättvindigt kan ändras.

Ett av de aktuella förslagen på bordet är att vissa söktjänster, med känsliga personuppgifter, ska undantas från grundlagsskyddet. Här vill man skilja på "seriös" journalistik och annan. Formuleringar som att det enligt regeringen är "av största vikt att seriös, granskande journalistik inte på något sätt ska kunna hämmas av regleringen” får onekligen varningslampan att blinka. Vem ska avgöra vad som är seriös, eller oseriös, journalistisk?

Om låt säga Sverigedemokraterna skulle få makten skulle bedömningen förmodligen inte överensstämma med nuvarande regeringspartiers. Det finns en uppenbar fara med att knyta grundlagsskyddet till vissa medier, i stället för till själva innehållet. Försvararna av ändringen hävdar att traditionell medieverksamhet inte ska drabbas, och Journalistförbundet varnar för att det ändå kan bli så. Men oavsett vem som skulle drabbas är regeringen inne på en farlig väg, principiellt.

Intentionerna, som att värna den personliga integriteten samt att uppdatera lagstiftningen till vår digitala tid, må vara goda. Men varje risk måste noggrant övervägas. Yttrandefriheten ska förstås gälla även dem som - av staten, politiker eller för den delen liberala ledarskribenter - anses "oseriösa".

2016 var året då Sverige stolt firade världens äldsta tryckfrihetsförordnings 250-årsjubileum.

2017 blev året då politiker från höger till vänster - även SD som nu vill framstå som yttrandefrihetsförsvarare - ifrågasatte organisations- och demonstrationsrätten. Extremister, som nazister eller jihadister, har som andra rätt att framföra sina åsikter så länge de inte bryter mot lagar. I stället för att stå upp för det ifrågasatte allt från partiledare till regeringsföreträdare nuvarande ordning.

"Jag håller inte med om vad du säger, men jag är beredd att gå i döden för din rätt att säga det" kändes ovanligt fjärran.

Vi behöver påminnas om vad det var vi firade 2016.

2018 borde bli året då vi diskuterar, uppskattar och försvarar våra grundlagar - och därmed grunden för vår demokrati.