Landets statsminister tycker att det har varit overkligt att hantera flyktingkrisen, att det är ännu mer overkligt att folket – allmänheten – upplever att utvecklingen går åt fel håll ”trots att alla siffror pekar åt rätt håll”. Stefan Löfven lever i overkligheten, tillsammans med overklighetens folk.

Landets allmänhet tycker att det är overkligt att se hur regeringen och landets statsminister har hanterat flyktingkrisen, att det är ännu mer overkligt att Stefan Löfven – statsministern – inte förstår att det är en overklig känsla när regeringen går från den ena extremen till den andra utan att passera gå. Den svenska allmänheten lever i overkligheten, tillsammans med overklighetens statsminister.

Kampen om verkligheten pågår, där statsministern lever i annan verklighet där alla siffror pekar åt rätt håll och där folket ser sina egna kurvor peka åt ett motsatt håll. Statsministern är oförmögen att förstå att känslan av en minskande trygghet hos allmänheten är ett resultat av deras verklighet, och ingenting som är overkligt för de som ser resultatet av att allt fler poliser lämnar sina arbeten – ”alla siffror pekar åt rätt håll”. Stefan Löfven förstår inte att allmänheten drar sin egna slutsatser av sin bild av verkligheten där man inte kommer till tandläkaren de närmaste två-tre åren då det har kommit andra med ett – rent krasst – större behov av tandvård till bygden. Men ”alla siffror pekar åt rätt håll” i det som hos statsministern är verkligheten och det som hos allmänheten då måste vara overkligheten.

När politikern fjärmar sig från folket, från allmänheten och inte förstår varför folket och allmänheten upplever en totalt motsatt verklighet till den som ser själv från ett hörnrum på Rosenbad så är det ett tecken på att politikern är hopplöst förlorad. Politikern är beroende av folkets röster, och folket lägger i stor utsträckning sina röster på dem som ser på verkligheten med samma ögon som de gör. Man kan som politiker välja att sitta och yra om en flykting-haussad BNP-utveckling som är för stunden men som kommer se helt annorlunda ut när den totala ekonomiska aktiviteten, summan av konsumtionen av varor och tjänster i flyktingkrisens spår. Det är då man idiotförklarar folket, allmänheten och försöker få dem att tro att framför oss alla ligger en höghastighetsjärnväg av guld förbi gröna skogar av granar som inte kan brinna.

Stefan Löfven och hans regering kan försöka intala allmänheten att alla siffror pekar åt rätt håll, när de som jobbar och sliter i verkligheten upplever sin egen verklighet – och inte för allt i världen kan få den verkligheten att gå ihop med det Stefan Löfven säger. I allmänhetens värld är Stefan Löfven lika vilse som imbecill, hans regering är lika hopplös som inkompetent. Att någon nykter betraktare ur allmänheten skulle tro en sekund på Stefan Löfvens ord om vad som är verkligt och overkligt finns inte. Det finns en anledning till att förtroendesiffrorna för landets politiker pekar åt fel, trots att Löfven säger att alla siffror pekar åt rätt håll. Det finns en anledning till att politikerföraktet växer till sig dag för, sekund för sekund, och den orsaken står att finna i ett gäng politiker som skall försöka sig på att dressera allmänheten till att förstå vad som är verkligt och inte.

Statsminister Stefan Löfven och hans regering lever i overkligheten, och det är inget annat än en försvarsmekanism för att orka med vardagens vedermödor med att styra ett land där ”alla siffror pekar åt rätt håll” – som siffrorna för mord, som siffrorna för väntetiden på akuten, som siffrorna som visar antalet No Go-zoner, som siffrorna för antalet nedbrända skolor, som siffrorna på antalet socialsekreterare som säger upp sig, som siffrorna för för överfallsvåldtäkter, som siffrorna för skolresultaten, som siffrorna för för sexuella trakasserier på badhus och allmän plats, som siffrorna på polisens uppklarningsprocent, som siffrorna som visar på kötiden till tandläkaren, som siffrorna som visar på kötiden på Essingeleden eller Lundbyleden, som siffrorna som visar på…?

Verklighetens folk möter overklighetens regering.