Lauantai-iltana pääkaupunkiseudun taksiliikennettä seuratessa käy selväksi, että kohuttu taksiuudistus on muuttanut alan täysin. Iltalehden mukana ollut kokenut taksikuski ihmettelee miten verottaja saa tiedon ”villien” yrittäjien ajoista.

Erottajan taksiasemalla riittää lauantaina iltayhdentoista aikaan takseja pitkäksi jonoksi. Valtaosa autoista on isojen taksifirmojen ulkopuolisia yrittäjiä. Monilla on kuitenkin samanlainen pieni hinnasto ikkunassa. MATTI TANNER

– Paljonko maksaa kyyti Erottajalle?

Kysymys saa hämmentyneen vastaanoton Asema-aukion taksitolpan ensimmäisessä autossa ja vastaus jää epäselväksi mutinaksi. Osoite ei selvästikään ole tuttu.

Kun kysymys on toistettu, kuuluu ratin takaa hyvin epäselvällä suomella annettu vastaus, jossa vakuutellaan noin kymmenen euron hintaa.

Hinnan selvittyä hypätään kyytiin ja auto lähtee liikkeelle, mutta pysähtyy samantien. Kuljettaja kysyy ajetaanko ”tuota vai tuota” kautta ja näyttää oikeaa ja vasenta. Asiakkaiden kertoessa, että kuski saa valita, lähdetään hetken hämmennyksen jälkeen liikkeelle.

Matka alkaa lopulta ihan oikeaan suuntaan, sillä lyhyintä reittiä rautatieasemalta Erottajalle päästäkseen on lähdettävä ensin ”väärään” suuntaan. Kuljettajan tarjoama toinen suunta olisi pakottanut joko kääntymään Mannerheimintielle liikennesääntöjen vastaisesti tai vienyt pitkälle kiertoreitille.

Heti ensimmäisissä töyssyissä ja pysähdyksissä käy selväksi, että iäkkään oloisen mustan Mercedeksen huollot ovat jääneet pahasti väliin. Etuiskunvaimentimet ovat kovilla ja takapenkillä auton kunto voisi jo hirvittää, jos ei ajettaisi hiljaista kaupunkivauhtia.

Auton sisällä asiakas saa ihmetellä matkan aikana sivulaseissa olevia pieniä keltaisia pahvilappuja, joissa on todella pienellä tekstillä hintoja ja käsinkirjoitettuna taksiyhtiön nimi. Molemmilla lapuilla on tosin kriittiset hetket menossa, sillä niiden teippikiinnitys saattaa pettää milloin tahansa.

Suunnanvaihto

Kun kuljettaja on saanut käännettyä Mersun keulan Arkadiankadulle ja alkaa eduskunnan lisärakennuksen kohdalla painaa kaasua, takapenkiltä kysellään, että: ”Eikös Erottaja ole tuolla aivan toisessa suunnassa?”

Kysymys aiheuttaa suuren hämmennyksen ja auto pysähtyy keskelle katua. Kuljettaja yrittää toistella sanaa ”Erottaja” ja päätyy lopulta kääntämään autoa. Jostain syystä kuski päättää kurvata auton vieressä olevalle Paasikivenaukion taksiasemalle. Epävarman oloinen meno jatkuu koko paikoillaan olevan taksijonon ohi ja lopulta Mersun keula kääntyy Mannerheimintielle kohti Erottajaa.

Lyhyellä matkalla Erottajalle käy selväksi, että nuorella kuljettajalla on vielä paljon haasteita suomen kielen kanssa. Jutustelutyyliin esitettyihin kysymyksiin ei ensin tule vastauksia, mutta lopulta kuljettaja saa vastattua jotain ja kerrottua muun muassa, että ilta on ollut vielä hiljainen, eikä alla ole oma, vaan jonkun muun auto.

Erottajalle saavuttaessa kuljettajalle on vieläkin epäselvä paikan sijainti. Lopulta auto saadaan pysäytettyä Erottajankadulle. Maksuhetkellä luvassa on yllätys, sillä vaikka menopelin sisustuksesta ei uskoisi, niin kuljettaja kaivaa hyvin uudelta näyttävän korttimaksulaitteen esiin ja kyydin veloitus hoituu nopeasti lähimaksulla.

Parhaat päivänsä nähneen ja hyvin ummehtuneen sisäilman omaavan Mersun takapenkiltä ulos kampeavan matkustajan olo on kuin ulkomailla käyneellä. Musta Mersu jatkaa vaivalloista matkaansa kohti Erottajan taksiaseman pitkää autojonoa.

Helsingin asema-aukiolla on lauantaina alkuillasta takseista ylitarjontaa. Kaikki autot eivät mahdu aukiolle, vaan osa tukkii kadun vartta. MATTI TANNER

Kotikutoisia kupuja

– Vihdoin joku katsoo hinnastoja. Ja myös kysyy hintoja, toteaa kokenut taksiyrittäjä helpottuneena.

Pitkän linjan taksimies on lähtenyt Iltalehden oppaaksi katsomaan. miltä taksiuudistuksen jälkeinen aika Helsingin tolpilla näyttää. Tovin odottelun aikana rautatieaseman edessä olevan Asema-aukion taksiasemalla käy selväksi monta asiaa, jotka ovat muuttuneet heinäkuussa voimaan tulleen uudistuksen jälkeen.

Koska taksilupia ei ole enää rajoitettu, on liikkeellä erityisesti viikonloppuiltana todella paljon kyytiä tarjoavia niin sanottuja villejä autoja, joita vielä vuosi sitten ei näkynyt ainuttakaan. Nämä autot eivät aja isojen taksifirmojen välittämiä kyytejä.

Ennen taksit olivat lähes sataprosenttisesti varsin uutta autokantaa ja niiden katolla oli keltainen kupu, jossa luki taksin numero, paikkakunta ja Helsingissä lisäksi ajovuoron numero. Nyt autotarjonta on todella vaihtelevaa ja isojen yhtiöiden kalusto edelleen hyväkuntoista, mutta niiden rinnalle on ilmestynyt huomattava määrä hyvin vaihtelevakuntoisia autoja, joista osa on jopa arveluttavassa vireessä.

Lisäksi näiden autojen katoilla saattaa olla jonkinlainen keltainen valo, mutta siinä voi lukea mitä vaan tai olla lukematta. Jotkut kuvut ovat rikkinäisiä ja osassa ei pala valoa ollenkaan. Moni kupu palaa myös, vaikka kyytiin hyppäisi asiakkaita.

Toisaalta on hyvä, että joku valo palaa, sillä useammassa autossa on liikkeelle lähtiessäkin takavalot pimeinä ja edessä päällä vain niin sanotut päiväajovalot. Yhdessä autossa toinen etuvalokin on pimeänä.

Suurin osa kotitekoisten kupujen teksteistä näyttää itse mustalla teipillä laadituilta. Yhdessä lukee esimerkiksi sanat taksi ja Helsinki, sekä numerosarja 1234.

– Tämä on aika haastavaa, kun laki ei enää määrää mitään tuosta kuvusta. Tuollaisen auton vieressä voi sitten olla vaikkapa Taksi Helsingin auto, jossa on ollut jo vuosia ennen uudistusta tuo sama numero katolla, taksiyrittäjä kertoo.

– Ongelmia alkaa tulla sitten siinä vaiheessa, kun asiakas on vaikka unohtanut puhelimensa taksiin, ja soittaa taksitarkastajalle että tämän numeroiseen autoon on jäänyt puhelin. Kun asiaa selvitellään, todetaan ettei kyse ollutkaan Taksi Helsingin autosta, vaan jostain muusta, hän jatkaa.

Asema-aukion taksitolpalla käy selväksi, että hyvin harva taksiasiakas kyselee matkan hintaa, ennen kyytiin hyppäämistä. Matti Tanner

Harva kysyy

Täysin villi kattokupukäytäntö on vain yksi pieni esimerkki siitä, miten monien mielestä luotettavalta ja toimivalta tuntunut suomalainen taksijärjestelmä romutettiin käytännössä yhdessä yössä.

– Kyllä erikoisinta on se, ettei taksamittari ole enää pakollinen, taksiyrittäjä toteaa.

Hän ihmettelee, milloin verottaja pyytää niin sanottuja vapaita taksiyrittäjiä esittelemään kirjanpitonsa. Osalla kun ei ole taksamittaria lainkaan tai mittari ei ole EU:n vaatimaa mallia ja viranomaisten hyväksymien asentajien laittama.

– Toimiva taksamittari kertoo kuitenkin jälkeenpäin ihan kaiken. Sieltä voi ottaa ulos ihan jokaisen kyydin ja kilometrit. Jos mittaria ei ole, niin miten saadaan kirjattua ylös kaikki tiedot verottajaa varten? Tämä on erikoista, kun kuitenkin harmaata taloutta yritetään kovasti kitkeä.

Kesän uudistuksen jälkeenkin taksimatkasta on edelleen annettava asiakkaan pyytäessä kuitti, mutta se voi tarvittaessa olla vaikka käsinkirjoitettu.

Liikenne- ja viestintäministeri Anne Bernerin (kesk) voimalla ajama taksiuudistus vapautti myös hinnoittelun täysin. Ainoa sääntö on, että yli sadan euron matkasta on kerrottava asiakkaalle etukäteen.

Pikkujoulukauden ollessa viime vuoden lopulla kiivaimmillaan taksilla matkustajia patistettiin jopa alaa valvovan Traficomin puolesta pyytämään kuittia kyydistä ja aivan erityisesti teroitettiin kysymään hintaa etukäteen.

Ainakaan Helsingin Asema-aukiolla taksia kaipaavilla ei vielä näy olevan asia muistissa. Pidemmän seuraamisen aikana voi todeta, että vain hyvin harva edes yrittää ottaa selkoa monien autojen kyljistä löytyvistä sekavista hinnastoista. Hinnan kysyminenkin näyttää tapahtuvan vain poikkeustapauksissa. Suurin osa taksiasemalle saapuvista vain hyppää suoraan jonossa ensimmäisenä olevan auton kyytiin.

– Aikamoista. Suomalaiset ovat niin tottuneet, että taksiin voi luottaa. Harva vielä oikeasti mieltää tätä uutta tilannetta, taksiyrittäjä toteaa.

Syksyllä pääkaupunkiseudulla nähtiin jo runsaasti uuden vapaan hinnoittelun tuomia räikeitä esimerkkejä. Lyhyt taksimatka, josta ennen selvisi parilla kympillä, saattoi yhtäkkiä maksaa lähemmäs sata euroa.

Lasit huurussa

Erottajan taksiasemalla autojono on pitkä. Se ulottuu Esplanadin kulmalta yli yhden korttelin ja jatkuu pitkälle kohti Iso-Roobertinkatua. Nopeat hintakyselyt jonon etupään viiteen autoon tuottavat kaikki saman tuloksen: kyyti Asema-aukiolle maksaa kymmenen euroa.

Kaikki jonon kärjessä olevat autot ovat isojen yhtiöiden ulkopuolisia yrittäjiä. Jokaisen sivulasista löytyy kuitenkin hyvin samannäköinen pieni hinnasto, jossa mainitaan, että minimimaksu matkasta on kymmenen euroa.

Jonon keulilla olleen mustan Audin takalasissa on vaihtoautoliikkeen mainos. Keltaisessa kattokuvussa ei lue mitään. Sisällä autossa voimakkaasti tummennetut takalasit ovat täysin huurussa. Kuljettaja ei tällä kertaa ihmettele, vaan suuntaa määrätietoisesti kohti annettua osoitetta.

Auto on sisältä siistissä kunnossa, vaikka ilma on tunkkainen. Taustapeilissä heiluu muovinen kaulakoru. Sen sijaan kuljettajakorttia, taksilupaa tai yrityksen nimeä ei sisällä näy, vaikka niiden pitäisi periaatteessa olla nähtävillä.

Matka sujuu hiljaisissa tunnelmissa, sillä kuljettaja ei juurikaan vastaa kysymyksiin. Muutama hyvin lyhyt vastaus tulee hataralla suomen kielellä.

Perillä Asema-aukiolla auto on pakko pysäyttää kadun laitaan, sillä taksiasema on autoista tukossa. Niin kuin se on ollut jo pidemmän aikaa. Aukiolle jonottavat taksit tukkivat myös kadun liikennettä.

Nopea tarkistuskierros taksijonossa kertoo, että valtaosa autoista edustaa muuta kuin isoja taksiyhtiöitä.

– Näiden niin sanotusti villien taksien on pakko tulla tänne tai muille keskeisille tolpille, jotta he saavat kyytejä. Heillä kun ei ole tätä, taksiyrittäjä sanoo ja näyttää ratin vieressä olevaa isoa Taksi Helsingin datalaitetta.

Lentokentällä taksikuskit saattavat joutua odottamaan pitkään, ennen kuin pääsevät varsinaiselle taksiasemalle. MATTI TANNER

Tolpat tukossa

Nopea kierros Helsingin keskustassa ja sen liepeillä tuo saman tuloksen. Kaikki taksitolpat ovat iltakymmenen aikaan täynnä autoja. Asiakkaitakin on, mutta vielä harvakseltaan.

Harjutorin kohdalla sijaitsevalla Helsinginkadun taksiasemalla jono on myös pitkä. Autoista noin puolet edustaa isoja taksiyhtiöitä. Pienen seurannan aikana kaksi Taksi Helsingin autoa poistuu yhtäkkiä jonosta keskeltä.

– He saivat varmaan kyydin datan kautta. Se tarjoaa sitä automaattisesti ensimmäiseksi näihin tolpalla oleviin autoihin, taksiyrittäjä kertoo.

Matkalla Helsinki-Vantaan lentokentälle aiemmin harvakseltaan piippaillut datalaite innostuu, asiakkaita olisi tarjolla Pohjois-Helsingissä ja Vantaalla.

– Jos vain mahdollista on, niin kuittaan aina kyydin täällä lentokentän liepeillä, mieluummin kuin itse kentällä, yrittäjä kertoo.

Perillä selviää, miksi lentokenttä ei ole kokeneiden taksikuskien suosikkipaikka. Terminaalialueen reunalla sijaitsee taksien oma selvittelyalue.

Myöhään lauantai-iltana alueella on kymmeniä takseja lukuisissa jonoissa. Iso näyttötaulu kertoo jatkuvasti mistä jonosta ja mikä auto saa ajaa puomille, jatkaakseen matkaa kohti varsinaisia taksiasemia. Jonot muodostetaan taksiyhtiöiden mukaan. Kaikilla isoilla yhtiöillä on omansa ja niihin kuulumattomat ovat omassaan.

– Nyt täällä ei ole mitään ruuhkaa. Eilen olin täällä ja jonot ulottuivat tuonne kauas tästä alueesta. Paikalla oli satoja takseja. Tämähän on hankala paikka, koska pois lähteminen kesken kaiken ei oikein onnistu, taksiyrittäjä kertoo.

– Tuo jonoja tyhjentävä laite puomeineen myös toimii aivan liian hitaasti. On hassua, että monesti asiakkaat ihmettelevät, että miten vähän takseja kentällä on ja silti täällä on kymmeniä autoja jonoissa, hän jatkaa.

Lähitaksin ja Airport taksin autot ovat ensimmäisenä vastassa lentokentän terminaalista ulos tulevaa matkustajaa. Kaistajärjestelyissä seuraavana tulevat Taksi Helsingin autot ja viimeiseksi isojen yhtiöiden ulkopuoliset autot. MATTI TANNER

Eivät laskeneet

Matkalla lentokentältä takaisin keskustaan on aikaa pohtia taksiuudistusta. Kun lakien uudistusta valmisteltiin, perusteltiin sen tarvetta muun muassa hintojen pudottamisella.

– Ministeri Berner ja liikenneministeriön virkamiehet pitivät varmana, että taksien hinnat putoavat kun kilpailu vapautetaan. Lisäksi oli vahva luotto, että suomalaiset alkavat ajamaan paljon enemmän taksilla kun hinnat laskevat. Me kuskit ihmettelimme, että miten se voi olla mahdollista, taksiyrittäjä sanoo.

Hän toteaa, että jos taksiyritystä haluaa pyörittää rehellisesti ja myös tienata sillä jotain, niin hintoja ei voi pudottaa yhtään.

– Jotta tuollainen muutos kansan taksin käytössä nähtäisiin, niitä pitäisi pudottaa todella paljon.

Taksiyrittäjä ihmettelee, miten pudotus voisi onnistua, jos taksimatkan hinnasta laskee pois autojen maksut kalliine vakuutuksineen, veroineen ja polttoaineineen.

– Lisäksi on sitten kaikki verot, sosiaaliturvamaksut ja muut henkilöstökulut. Jotain palkkaakin pitäisi kuljettajalle jäädä.

Isot pääkaupunkiseudulla toimivat taksiyhtiöt muuttivat kyllä syksyllä hinnoittelujaan, mutta käytännössä hinnat nousivat erityisesti ruuhka-aikoina.

Asema-aukion takseista valtaosa on lauantai-iltana ns. ”villejä” yrittäjiä. MATTI TANNER

Pudotustaistelu

Kokenut yrittäjä uskoo, että alalla on nyt menossa parin vuoden mittainen pudotustaistelu, jossa erityisesti isoilla yhtiöillä riittää resursseja rajuunkin vääntöön. Lisäksi kuljettajien jo pahasti romahtanut ammattitaito tulee laskemaan lisää.

Kuljettajan paikallistuntemus, ajotaidot, palvelualttius, ja hyvä kielitaito saattavatkin tulevaisuudessa olla erikoisuus, josta asiakas joutuu maksamaan ylimääräistä.

– On vaikea ymmärtää, että miksi meidän luotettavana pidetty taksijärjestelmä romutettiin, yrittäjä toteaa samalla kun selvittää tietä läpi katua tukkivan Asema-aukion jonon.

– Olisi kyllä kiva kuulla ministeri Bernerin, liikenneministeriön virkamiesten ja kilpailu- ja kuluttajaviraston kommentit siitä menikö tämä nyt niin kuin he väittivät.

Rautatieaseman ja taksien välissä keskellä jalankulkualuetta seisoo poliisiauto. Yrittäjän mukaan poliisit ovat paikalla erittäin usein, mutta taksien villiin menoon he eivät puutu.

– Heillä ei taida olla resursseja, eikä välttämättä edes tietotaitoa asiasta.