Vapaaheitoilla on ratkaistu koripallomestaruuksia. Nyt tutkijat ovat selvittäneet tarkimman heittotyylin, mutta pelikentillä sitä ei nähdä.

Susijengi kohtaa lauantaina kivikovan Italian neljännevälieräottelussa Istanbulissa. Kun kotiyleisön tuki jää Hartwall Arenan lehtereille, pitää susijengin haalia kaikki keinot Italian kaatamiseen. Olisiko alakautta heittämisestä eli mummotyylistä apua vapariviivalla Istanbulissa?

Olisi, vastaavat tutkijat.

Viime keväänä brittiakatemia The Royal Societyn julkaisemasta tutkimuksesta (siirryt toiseen palveluun) selviää, että heittotarkkuus paranee alakautta heitettäessä. Heittoradoista kerättyä dataa ja matemaattisia laskelmia verranneet tutkijat päätyivät tulokseen, että hidas ja kaareva lentorata on useimmiten tarkin.

Tämä pätee niin roskakoriin viskattuun paperimyttyyn kuin mökillä heitettyyn tikkaan tai EM-kentällä heitettyyn koripalloon.

Alakautta heitettäessä pallo saa suuremman kaaren kuin yläkautta heitettäessä. Tällöin pallo lähestyy koria suuremmassa kulmassa, mikä parantaa todennäköisyyttä onnistua heitossa. Lisäksi hitaassa ja kaarevassa heitossa pienet virheet heittokulmassa eivät kertaannu niin paljon kuin suoremmissa heitoissa, tutkijat lisäävät.

Jotta alakautta heittämisestä on hyötyä, pelaajan täytyy hallita heittokulma ja -nopeus, tutkijat huomauttavat. Sunnuntaiheittelijöiden kohdalla merkittävää eroa heittotyylien välillä ei siis synny.

Mummotyylillä NBA:n kärkiheittäjäksi

Tieteellisistä perusteluista huolimatta alakautta heittäminen ei ole juurtunut koripalloon. Ammattilaisliiga NBA:ssa alakautta heittäjiä on ollut vain muutamia.

Koripallolegenda Wilt Chamberlain heitti vapaaheittonsa 60-luvulla yhden kauden ajan alakautta. Chamberlain ei ollut kummoinenkaan vapaaheittäjä, mutta mummotyylillä hän onnistui parantamaan vapaaheittoprosenttiaan yli kymmenellä prosenttiyksiköllä.

Chamberlain kuitenkin palasi seuraavalla kaudella perinteiseen tyyliin.

– Tunsin itseni hölmöksi – nössöksi, Chamberlain kertoi myöhemmin omaelämäkerrassaan.

NBA:n tunnetuin alakautta heittäjä on 60- ja 70-luvulla pelannut Rick Barry. Barry ei välittänyt heittotyylistään saamasta kuittalusta, vaan upotti mummotyylillä koreja vapaaheittoviivalta lähes 90 prosentin tarkkuudella. Lopettaessaan uransa vuonna 1980, Barryn vapaaheittoprosentti oli liigan paras.

Nykyään Barryn poika Canyon pitää perheen perinnettä yllä vapaaheittoviivalla. Suomeen ensikaudeksi pelaamaan saapuvan Canyon Barryn vapaaheittoprosentti oli yliopistosarjassa viime kaudella huimat 88. Vain kourallinen NBA-pelaajia pystyi viime kaudella parempaan.

Canyon Barry upotti vapaaheitot 88 prosentin tarkkuudella viime kaudella Floridan yliopiston paidassa. AOP

Möttölä ei lämpeä erikoiselle tyylille

Ensimmäisenä suomalaisena NBA:ssa pelannut Hanno Möttölä ei ole aiemmin kuullut tieteellisiä perusteluita alakautta heittämisen puolesta. Hän kuitenkin sanoo suoraan, miksi alakautta heittäminen ei ole yleistynyt koripallossa.

– Siinä joutuisi kuluttamaan aikaa kahden eri heittotyylin opettelemiseen. Luonnollisesti pelissä et saa alakautta yhtään heittoa ilmaan puolustajaa vastaan, Möttölä toteaa.

Täysin erillisen heittotyylin opetteleminen vapaaheittoja varten olisi pois muusta harjoittelusta.

– Rehellisesti sanottuna ei ole tullut mieleenkään harjoitella alakautta heittämistä, NBA:ssa 155 ottelua pelannut Hanno Möttölä naurahtaa.

Möttölä kertoo nähneensä kerran kentällä alakautta heitetyn vapaaheiton. Silloin italialaispelaaja joutui turvautumaan mummotyylin loukkaantuneen ranteensa vuoksi. Eikä vapaaheittoprosentti noussut Möttölän mukaan kummoiseksi.

Nykyään Möttölä valmentaa nuoria koripalloilijoita. Selvää on, että hänen opissaan ei vapaaheittoja heitetä alakautta.

– Mulle ei tule yhtään hyvää syytä mieleen, miksi pitäisi heittää alakautta.