Tutkijoiden mukaan lapsille pitää uskaltaa puhua rahasta ja köyhyydestä, sillä lähes jokainen suomalaislapsikin törmää köyhyyteen jossain vaiheessa esimerkiksi koulussa tai kaveripiirissä.

Luokkatietoisuus on sana, jota ei aivan ensimmäisenä liitä lapsiin. Sitä suomalaislapset kuitenkin ovat – luokkatietoisia, sanoo köyhyystutkija ja sosiaalityöntekijä Minna Rantalaiho.

– Nekin lapset, joiden perheessä ei ole taloudellisia ongelmia, joutuvat pohtimaan suhdettaan sellaiseen lapseen, jolla ei ole rahaa samalla tavalla. Luokkatietoisuus on hyvin läsnä kaikkien lasten arjessa tällä hetkellä.

Lapset ajattelevat, että köyhät lapset ovat laiskoja ja passiivisempia kuin muut. Mia Hakovirta

Suomalainen köyhyys on pitkittynyt ja syventynyt 90-luvulta alkaen. Turun yliopiston sosiaalipolitiikan professorin Mia Hakovirran mukaan myös lapset elävät yhä pidempään köyhyydessä. Professorin mukaan joka kymmenes suomalaislapsi elää köyhyydessä.

Tästä syystä moni lapsi kohtaa köyhyyttä arjessa, vaikka omalla perheellä menisikin taloudellisesti hyvin. Hakovirta laskee, että lähes joka luokalle mahtuu yksi tai kaksi köyhää lasta.

– On tietysti asuinalueita, joilla ei välttämättä ole vähävaraisia perheitä, mutta laskennallisesti joka luokkaan mahtuu yhdestä kahteen köyhää lasta, jos luokalla on parikymmentä oppilasta.

Suomessa köyhäksi määritellään ihminen, jonka tulot ovat alle 60 prosenttia suomalaisten mediaanitulosta.

Suomalainenkin köyhyys näkyy

Suomalainen köyhyys näyttää erilaiselta kuin globaali köyhyys, johon olemme uutiskuvissa tottuneet, mutta on kuitenkin hyvin tunnistettavaa, kertoo Mia Hakovirta.

– Perheet joutuvat säästämään välttämättömästä, ihan ruuasta ja vaatteista. Köyhemmissä perheissä lapsilla ei ole varaa harrastaa.

Lapset ja raha ovat edelleen hieman tabu. Minna Rantalaiho

Lapset kiinnittävät huomiota köyhyyden merkkeihin, vaikka eivät suoranaisesti tietäisikään kavereidensa perheiden taloudellisesta tilanteesta. He kiinnittävät huomiota esimerkiksi vaatetukseen, käytettävissä olevan taskurahan määrään ja tietoteknisiin laitteisiin.

Lapset tekevät tovereidensa perheiden varallisuudesta hyvin pitkälle meneviä päätelmiä.

– Lapset ajattelevat, että köyhät lapset ovat laiskoja ja passiivisempia kuin muut. Heillä on huonompi itsetunto eikä heillä ole kavereita. Näkemys köyhyydestä ja köyhistä lapsista on stereotyyppinen ja leimaava, sanoo Hakovirta.

Etenkin joulu nostaa lasten silmien eteen sen, minkälaista on olla köyhä: perhe ei välttämättä pysty juhlimaan joulua eikä lapsi saa lahjoja kuten ikätoverinsa.

– Lapsi varmasti miettii siinä kohtaa, että kuka minä olen ja miksi minun tilanteeni on tällainen. Jos lapsi jää sen kanssa yksin, kyllä se varmasti vaikuttaa. Kun hän menee takaisin kouluun, hän miettii, miten hän siellä on ja mihin keskusteluihin uskaltaa lähteä, kun ei ole saanut sitä hittituotetta, mikä muilla on, Minna Rantalaiho sanoo.

"Lapset ja raha ovat tabu"

Tutkijoiden mukaan köyhyydestä ei juuri puhuta lasten kanssa.

– Lapset ja raha ovat edelleen hieman tabu. Minulla on sellainen olo, että lapset ovat aika yksin asian kanssa. Tämän kanssa on vaikea lähteä liikkeelle lasten kanssa ihan tuosta vain. Se vaatii, että itsellä on turvallinen olo, kun lähtee keskustelemaan asiasta lapsen kanssa.

Rantalaihon mukaan lasten kanssa pitäisi puhua, vaikka talouden epävarmuus ei koskettaisikaan juuri omaa perhettä. Hän kannustaa aikuisia osoittamaan kiinnostusta lapsen omia ajatuksia kohtaan.

– Kuuntelee, mitä hän kertoo ja alkaa keskustella siitä syvemmin. Lapset tulevat itse puhumaan, jos heillä on sellainen olo, että voivat avoimesti puhua.

Hän kannustaa myös kouluja ottamaan suomalaisen köyhyyden puheeksi.

– Kiva koulu -hankkeeseen voisi rakentaa tällaista materiaalia.