Presidentin puolue ei pärjää Yhdysvaltain välivaaleissa. Niin on ollut Franklin D. Rooseveltin ajoista. Yli 60 vuoden aikana presidentin puolue on onnistunut kasvattamaan paikkamääräänsä vain kaksissa vaaleissa.

Kun presidentin kannatus on alle 50 prosenttia, hänen puolueensa menettää keskimäärin 37 paikkaa edustajainhuoneesta. Vaikka yli puolet kansasta tukisi presidenttiä, paikkoja menee silti, keskimäärin 14.

Donald Trumpin kannatus on syksyn aikana kohonnut 47 prosenttiin.

Välivaalit ovat presidentin välitilinpäätös, mutta se ei juuri kiinnosta amerikkalaisia.

Perinteisesti välivaaleissa äänestävät vain poliittisesti aktiivisimmat: vuoden 2014 välivaaleissa äänestysaktiivisuus jäi alle 40 prosentin.

Tutkijat eivät ole varmoja, johtuuko se kaksi vuotta aiemmin järjestettyjen presidentinvaalien aiheuttamasta uupumuksesta, vai ovatko vaalit vain yksinkertaisesti liian tylsät.

Tiistaina 6. marraskuuta amerikkalaisten pitäisi kuitenkin valita 35 senaattoria, 39 kuvernööriä ja kaikki edustajainhuoneen 435 edustajaa.

Kongressin uudet voimasuhteet vaikuttavat siihen, miten hyvin presidentti Trump voi jatkaa ohjelmansa toteuttamista ja johtavatko presidentistä esitetyt syytteet tutkintaan. Vaaliasetelma on hankalampi demokraateille kuin kongressin enemmistöä hallussaan pitäville republikaaneille.

Demokraattien on puolustettava senaatissa 23:a paikkaa. Vain kahdeksalla nyt auki olevista paikoista istuu republikaani.

Demokraatit eivät välitä. He puhuvat sinisestä aallosta. Se tarkoittaa heidän vaalivoittoaan.

Gallupien perusteella enemmistö äänestäjistä kannattaa demokraatteja.

41 nykyistä edustajainhuoneen ja senaatin republikaania on ilmoittanut jäävänsä eläkkeelle.

Lisäksi naisten, nuorten ja etnisten vähemmistöjen kiinnostus vaaleja kohtaan on ollut tavallista suurempaa. Näihin ryhmiin kuuluvat kannattavat todennäköisemmin demokraatteja kuin republikaaneja.

Vähemmistöjen odottamaton äänestysaktiivisuus ratkaisi jo keväällä järjestetyt Alabaman vaalit historiallisesti demokraatin hyväksi.

Yhdysvalloissa äänestäminen ei kuitenkaan käy tuosta vain.

Ei varsinkaan niiltä, jotka eivät ole valkoisia.

Pohjois-Carolinan vaalilautakunnan jäsenillä oli paljon kysyttävää. He olivat vielä melko uusia tehtävässään.

Demokraatit olivat hallinneet Pohjois-Carolinaa kymmenen vuotta. Valtakautensa aikana he olivat helpottaneet äänestämistä osavaltiossa.

Säännöt sallivat ennakkoäänestyksen ja äänestäjäksi rekisteröitymisen vaalipäivänä. Ei haitannut, vaikka olisi äänestänyt vahingossa naapurikorttelin vaalipaikalla. Ääni hyväksyttiin silti.

Tämä nosti etenkin etnisten vähemmistöjen äänestysaktiivisuutta. Nämä ryhmät äänestävät todennäköisemmin demokraatteja.

Vuonna 2010 republikaanit saivat historiallisen voiton kongressivaaleissa ja nousivat valtaan myös Pohjois-Carolinassa.

Pian puolue alkoi uudistaa osavaltion vaalilainsäädäntöä.

Republikaanit halusivat tietää, voisiko vuoden 2008 vaaleissa äänestäneitä luokitella etnisiin ryhmiin.

Voisiko ennakkoon äänestäneet erotella vaalipäivänä äänestäneistä?

Eikö latinoille muka ole omaa kategoriaa, yksi osavaltion republikaanipoliitikko ihmetteli.

Kuten monissa etelävaltioissa, äänestäjien luokittelulla on Pohjois-Carolinassa pitkät perinteet.

Afroamerikkalaisten äänestysaktiivisuutta rajoitettiin esimerkiksi lukutaitotesteillä, äänestysverolla ja perustuslain osaamiskokeilla.

Vuonna 1965 niille tuli loppu, kun liittovaltion uusi äänioikeusasetus kielsi osavaltioilta syrjivät äänestyssäännöt. Voter Rights Act velvoitti historiallisesti rasistisia osavaltioita tarkistuttamaan vaalilakinsa liittovaltiolla.

Sitten, vuonna 2013, korkein oikeus päätti, että rasismi oli kadonnut Yhdysvaltain vaalijärjestelmästä. Se lakkautti Voter Rights Act -asetuksen.

Yleinen mielipide oli, että laki oli ollut niin toimiva, ettei syrjintää enää tapahtunut: Valkoisessa talossakin istui musta presidentti.

Kaksi tuntia korkeimman oikeuden ratkaisun jälkeen Texas ilmoitti ottavansa käyttöön tiukat henkilöllisyystodistuksia koskevat säännökset, jotka asetus oli aiemmin kieltänyt.

Myös Pohjois-Carolinan vaalilautakunnan ”juridinen päänsärky” oli ohi. Osavaltio kiristi omia lakejaan. 16-sivuinen vaalilaki venähti 57-sivuiseksi.

Se lyhensi ennakkoäänestysaikaa viikolla ja tiukensi henkilötodistusvaatimuksia.

Lisäksi osavaltio poisti mahdollisuuden rekisteröityä äänestäjäksi vaalipäivänä.

16- ja 17-vuotiaat eivät enää saaneet rekisteröityä äänestäjäksi etukäteen ajokorttihakemustensa yhteydessä.

Piirikunnat eivät enää saaneet pidentää vaalipäivän äänestysaikaa. Ennen niin oli tehty, kun äänestyspaikalle ilmestyi odottamattoman pitkä jono.

Kansalaisoikeusjärjestöt haastoivat osavaltion oikeuteen.

”Jos afroamerikkalaiset äänestäisivät republikaaneja, ennakkoäänestysaika olisi pidetty ennallaan. Ei se ole syrjintää.”

Tutkinta paljasti, että Pohjois-Carolinan republikaanit olivat tietoisesti pyrkineet estämään afroamerikkalaista vähemmistöä käyttämästä äänioikeuttaan.

Laki oli syrjivin sitten etelävaltioiden rotuerottelulakien, oikeus katsoi. Uudistukset kohdistuivat afroamerikkalaisiin ”kirurgin tarkkuudella”.

Osavaltion republikaanit sanoivat, ettei laki ollut rasistinen, vaan sen tavoitteena oli estää vaalivilppi.

Totta kai päätös oli myös poliittinen, pohjoiscarolinalainen republikaanikonsultti Carter Wrenn myönsi.

Republikaanit halusivat suojella valtaansa. Jos laki vaikeuttikin joidenkin ryhmien äänestämistä, kyse ei ollut rasismista.

”Jos afroamerikkalaiset äänestäisivät republikaaneja, ennakkoäänestysaika olisi pidetty ennallaan”, Wrenn sanoi.

”Ei se ole syrjintää afroamerikkalaisia kohtaan. He vain joutuivat tämän keskelle, koska äänestävät demokraatteja.”

Oikeus oli eri mieltä. Se käski republikaaneja heittämään lakinsa roskakoriin.

Viime vuosina osavaltiot kaikkialla Yhdysvalloissa ovat ottaneet käyttöön uusia, syrjiviä säädöksiä.

Liittovaltion ihmisoikeuskomissio arvioi raportissaan, että lait vaikuttavat etenkin vähemmistöjen mahdollisuuksiin käyttää äänioikeuttaan. Ne vaihtelevat äänestyspaikkojen vähentämisestä tiukkoihin henkilötodistussääntöihin.

Yhdeksän osavaltiota hyväksyy ainoastaan tietynlaisen kuvallisen henkilötodistuksen.

Afroamerikkalaisilla ja latinalaisamerikkalaisilla äänestäjillä on muita harvemmin tällaisia todistuksia, ja heiltä kysytään papereita äänestyspaikoilla muita useammin.

Yhdysvalloissa äänestäjäksi on rekisteröidyttävä. Äänestäjärekistereistä vastaavat osavaltiot. Aika ajoin ne siivoavat äänestäjälistoja poistamalla kuolleet, muuttaneet ja ne rekisteröityneet, jotka eivät ole äänestäneet tarpeeksi usein. Äänestäjä voi luulla rekisteröityneensä, ja huomata vasta äänestyspaikalla, että hänen äänioikeutensa on evätty.

Monissa osavaltioissa äänestyspaikkoja on suljettu ja äänestysaikoja rajattu. Vaalipiirin ainoa äänestyspiste saattaa sijaita huonojen kulkuyhteyksien päässä eikä sen edessä ole ainuttakaan parkkipaikkaa.

Vuonna 2008 Indianan osavaltio veti Barack Obaman vaalivoitosta omat johtopäätöksensä ja lakkautti väkiluvultaan suurimman Marionin piirikunnan kolmesta ennakkoäänestyspisteestä kaksi. Afroamerikkalaisenemmistöisen piirikunnan väkiluku on yli 900 000.

Äänestysaktiivisuus laski piirikunnassa vuosien 2008 ja 2016 välillä noin 26 prosenttia. Esimerkiksi Tampereen 230 000 asukkaalla oli vuoden 2018 presidentinvaaleissa 18 ennakkoäänestyspistettä.

Sen sijaan republikaanien valkoiselle kannatusalueelle, Hamiltonin piriikuntaan, avattiin kaksi uutta ennakkoäänestyspistettä. Alueen äänestysaktiivisuus nousi 63 prosenttia.

Yleensä demokratiassa äänestäjät valitsevat edustajansa. Yhdysvalloissa edustajat valitsevat äänestäjänsä.

Yhdysvaltain perustuslain mukaan jokaisella 18 vuotta täyttäneellä on äänioikeus, jota ei voi rajoittaa etnisen alkuperän, iän tai sukupuolen perusteella.

Mutta vaikkapa vankeustuomion perusteella voi.

Moni osavaltio on tehnyt niin.

Jotkut ovat poistaneet rikoksentekijöiltä äänioikeuden määräajaksi, toiset pysyvästi. Äänioikeus on evätty yhteensä yli 5 miljoonalta amerikkalaiselta.

Vuoden 2000 presidentinvaaleissa Florida laati listan 50 000 rikollisesta, jotka pitäisi poistaa äänestäjälistoilta. Vasta myöhemmin selvisi, että joukkoon oli päätynyt myös 20 000 viatonta.

Lähes 54 prosenttia listalle joutuneista oli afroamerikkalaisia. Osavaltion väestöstä afroamerikkalaisia on alle 15 prosenttia.

Lisäksi osa vaalipiirien äänestyslaitteista oli epäkunnossa. Rikkinäisiä laitteita oli etenkin osavaltion köyhillä alueilla.

Ääniä katosi, ja niitä etsittiin ja laskettiin uudestaan 36 päivää vaalipäivän jälkeen.

Kaikista osavaltion hylkäämistä 179 855 äänestä yli puolet oli afroamerikkalaisten antamia. Tummaihoisen äänestäjän lipuke hylättiin kymmenen kertaa todennäköisemmin kuin valkoisen.

Lopulta republikaanien presidenttiehdokas George W. Bush voitti osavaltion runsaalla 500 äänellä. Floridan kuvernööri oli hänen pikkuveljensä Jeb Bush.

Demokratiassa äänestäjät yleensä valitsevat edustajansa. Yhdysvalloissa edustajat valitsevat äänestäjänsä.

Osavaltioiden vaalipiirit piirretään uudelleen kymmenen vuoden välein väestönlaskun yhteydessä.

Joissakin osavaltiossa äänestysalueista päättää itsenäinen ja puolueeton elin, mutta useimmissa uudet rajat piirtää vallassa oleva puolue.

Varmistaakseen asemansa se voi pilkkoa kilpailevan puolueen kannattajat useaan eri piiriin, joissa he jäävät vähemmistöön.

Menettelyä kutsutaan gerrymanderingiksi. Se on saanut nimensä Massachusettsin kuvernööriltä Elbridge Gerryltä, jonka kehittämässä vaalikartassa yksi piiri näytti salamanterilta.

Viimeksi vaalipiirit piirrettiin vuonna 2012. Tuolloin republikaanit olivat saaneet haltuunsa monta perinteisesti tasaväkistä osavaltiota.

Puolue väänsi niiden vaalipiirien rajat niin edulliseen asentoon, ettei vaalikartta ole koskaan näyttänyt demokraattien kannalta yhtä lohduttomalta kuin nyt.

Vaikka demokraatit voittaisivat kaikki edustajainhuoneen ja senaatin paikat alueilla, joissa Hillary Clinton sai 2016 enemmän ääniä kuin Trump, puolue ei välttämättä silti saisi enemmistöä edustajainhuoneeseen ja voisi menettää jopa viisi paikkaa senaatissa.

Yhdysvaltain korkein oikeus päätti vuonna 1986, että gerrymandering on perustuslain vastaista.

Käytännössä oikeus ei kuitenkaan ole puuttunut kieroon piirrettyihin äänestyskarttoihin.

Se ei ole kyennyt määrittelemään yksiselitteisesti, missä menee liian vakavan manipuloinnin raja. Jonkinlaisen aavistuksen se sentään on saanut. Pohjois-Carolinasta.

Elokuussa 2018 korkein oikeus tuomitsi Yhdysvaltain raskaimmin ”gerrymanderoidun” osavaltion vaalikartan perustuslain vastaiseksi.

Pohjois-Carolinan väestö jakautuu suunnilleen puoliksi demokraattien ja republikaanien kannattajiin. Äänestysalueet on kuitenkin piirretty niin, ettei demokraattien äänestäjillä ole mitään mahdollisuuksia. Osavaltion 13 edustajainhuoneen edustajasta 10 on republikaaneja.

Pohjois-Carolina oli joutunut vaalipiiriensä vuoksi pulaan aiemminkin. Alueoikeus päätti jo vuonna 2011, että osavaltion vaalikartta oli lainvastainen, sillä äänestysalueiden rajat syrjivät etnisiä vähemmistöjä.

Osavaltio joutui piirtämään uuden kartan – sen, jonka korkein oikeus on nyt tuominnut laittomaksi.

Välivaalien kannalta päätös tuli liian myöhään. Pohjois-Carolina on ilmoittanut, ettei se ehdi piirtää uusia karttoja ennen vaalipäivää.