Valheiden vetovoima

Venäjän federaation presidentti Vladimir Putin vieraili Kultarannassa ja puhui sekavia.

Muistutan teitä, että Venäjä on tehnyt päätöksen ja toteuttanut sen: me olemme vetäneet Suomen ja Venäjän rajalta joukkomme 1500 kilometrin etäisyydeltä, […]

Venäjän federaation presidentti Vladimir Putin lehdistötilaisuudessa heinäkuun 1. päivänä 2016. Lähde: HS.fi.

Putinin lausunto on hyvä esimerkki siitä kuinka Venäjän johto voi toistella puolitotuuksia ja valheita ja saada niillä aikaan hämmennystä ja hölmön hyväntahtoista pyrkimystä ymmärtää mitä oikein tarkoitettiin. Tämä antaa Venäjälle mahdollisuuden pitää aloite ja voittaa aikaa kaikissa tekemisissään. Jokaista kohdetta käsitellään erikseen taitavasti.

Krim

Räikein esimerkki Venäjän valheiden verkon laajuudesta ja vaikuttavuudesta oli Krimin valtaus. Venäjän johto väitti kivenkovaa, ettei Venäjän joukkoja ole Krimin niemimaalla (aluetta koskevan sopimuksen ulkopuolisilla alueilla) ja puhui paikallisista joukoista ja kohteliaista miehistä. Suomessa silloinen ulkoministeri Erkki Tuomioja tuki Venäjän näkemystä, kutsui koko operaatiota voimannäytöksi ja esitti arvionsa, että mitään avointa konfliktia tuskin syntyy. Tämä tapahtui vielä sen jälkeen kun paikan päällä oli aukottomia todisteita Venäjän asevoimien erikoisjoukkojen läsnäolosta.

Ei ole mitään merkkejä sellaisesta (Venäjän sotilaallisesta interventiosta), eikä myöskään mielestäni mitään sellaista, mitä he voisivat voittaa sellaisella menettelyllä – päinvastoin.

Ulkoministeri Erkki Tuomioja, torstaina helmikuun 27. päivänä 2014. Lähde: Iltalehti.

Tuomioja toki heräsi todellisuuteen paria päivää myöhemmin; lauantaina maaliskuun 1. päivänä Tuomioja myönsi käynnissä olevan ”Krimin sotilaallisen haltuuntoton”. Viitatun blogimerkintänsä asiasta Tuomioja on kuitenkin jostain syystä poistanut.

Aleksanteri-instituutin tutkimusjohtaja Markku Kangaspuro väitti vielä maaliskuun 4. päivänä, että Venäjä ei aio liittää Krimiä Venäjään ja samaa toisti hänen esimiehensä:

Venäjällä on oletettu olevan meneillään sotilaallinen operaatio Krimillä, vaikka todellisuudessa ne ovat olleet paikallisia joukkoja. [Putin] ei oikeastaan puolusta Janukovitshia, vaan demokraattisia pelisääntöjä. Silloin kun sitoudutaan demokraattisiin pelisääntöihin, ja tehdään demokraattisista pelisäännöistä sopimuksia, niiden pitäisi myöskin pitää.

Aleksanteri-instituutin johtaja Markku Kivinen Ilta-Sanomille maaliskuun 4. päivänä.

Samansuuntaista toisteli valtiosihteeri emeritus Risto Volanen, joka vielä maaliskuun 7. päivänä puhui kummia

Viikon alussa myönteisestä kehityksestä kertoivat mm. presidentti Putinin ilmoitus sotaharjoituksen loppumisesta, ulkoministeri Steinmeierin ja Etyjin puheenjohtajamaa Sveitsin neuvottelu sekä Naton neuvoston varsin maltillinen linjaus. […] Eilen näkyivät ensin ulospäin venäläiset tapahtumat Krimillä, Yhdysvaltojen vahvat äänenpainot sekä kummankin puolen mitaltaan pienet mutta periaatteessa merkittävät sotilaalliset viestit ja toimet.

Risto Volanen blogimerkinnässään ”Sittenkin askel huonompaan”

Itselleen sopivaan aikaan Putin myönsi Krimin valtauksen, jolloin Aleksanteri-instituutin Kangaspuro perusteli Krimin liittämisen oikeutusta.

Krim on ollut vasta 20 vuotta Neuvostoliiton hajoamisesta johtuneen virheen vuoksi Venäjästä irrallaan ja siihen asti se on aina kuulunut Venäjään, ja siten olennainen osa.

Kangaspuro Ylelle maaliskuun 18. päivänä 2014.

Vuotta myöhemmin, Krimin palauttamisen vuosipäivän alla julkaistussa pitkässä videohaastattelussa Putin myönsi sotatoimet ja kertoi jopa käynnistäneensä ne jo helmikuun 23. päivänä 2014. Suosittelen katsomaan tämän dokumentin kokonaan.

Krimistä olisi pitänyt oppia todistetaakan merkityksettömyys. Absoluuttisen totuuden puuttuessa ja toisen osapuolen hämärtäessä tapahtumia tärkeää ei ole todistelu kansainvälisen oikeuden tyhjillä areenoilla, vaan päätösten tekeminen vajavaisen tiedonkin varassa.

Itä-Ukraina

Itä-Ukrainassa Venäjä on jatkanut samaa monisyisen ja sotkuisen valheiden verkon levittämistä. Sosiaalinen media, suomalainen ja kansainvälinen mieliavaruus on myrkytetty. Todisteista huolimatta putinversteherit toistelivat ja toistelevat edelleen Venäjän johdon sanomaa siitä, että Itä-Ukrainassa ei ole joukkoja. Sotatoimien alettua Itä-Ukrainassa ulkoministeri Tuomioja jatkoi oikeuskelpoisten todisteiden hakemista ja vielä elokuussa tarkkuuskivääreihin maanpuolustuksen selkärankana luottava kansanedustaja kaipasi todisteita Venäjän läsnäolosta Ukrainassa.

Putin on myöntänyt, että Venäjän asevoimien joukkoja on Itä-Ukrainassa; Venäjä käy sijaissotaa (proxy war) Ukrainassa.

Emme ole koskaan sanoneet, etteikö siellä olisi henkilöitä, jotka harjoittavat tiettyjen kysymysten ratkaisemista, mukaan lukien sotatoimien alalla.

Venäjän federaation presidentti Vladimir Putin, joulukuun 17. päivänä 2015.

Suomi

Suomessa Putinin [1500 kilometrin] lausuntoa selittelivät parhain päin vuorollaan ja toinen toisiaan kehuen Volanen ja Pekka Visuri. Visuri toivoi Suomen Geopoliittisen seuran blogimerkinnässä ”Venäjän joukkoja vedettiin Suomen lähialueilta” faktapohjaisuutta keskusteluun, samalla kun hän itse toi pöytään tarkoitushakuista tai (toivottavasti) yksinkertaisesti vanhentunutta ja tarkastamatonta tietoa.

Helsingin sanomat perkasi Putinin puheista faktat ja asiavirheet ja nosti ne selvästi ja näkyvästi esille.

Visurin statuksen – Volasen sanoin ”professori, eversti” – huomioiden hänen esittämiensä väitteiden tarkoitusperä ei ole relevantti. Virheellinen tieto esitettynä ex cathedra hyväksytään auktoriteetin totuutena ja leviää laajalle. Se johtaa harhaan poliittisia päättäjiä ja tarjoaa Venäjälle tukea ja hyökkäyspinta-alaa sen informaatiovaikuttamisessa kohteitaan vastaan.

Helsingin Sanomien ja Ylen kyseenalaistettua Putinin puheen faktoja, Visurin tueksi tuli Volanen, joka kysyi ”Ovatko Sanoma ja Yle turvallisuusriski?”. Volasen kirjoitus nousikin esille ”vastamedia” Vastavalkean sivuilla, missä onkin huhtikuusta 2016 alkaen julkaistu laajemmalle yleisölle Volasen blogimerkintöjä.

Kangaspuron ja laajemmin Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutin Venäjää koskeva selittelyä perkasi Suomen Kuvalehti artikkelissaan viikko sitten.

Silti Suomessa vanhan kaartin turvallisuuspoliittinen eliitti puhuu lämpimästi milloin Minskin tulitaukosopimuksen noudattamisesta, pakotteiden asteittaisesta purkamisesta, kahdenvälisten suhteiden ylläpitämisestä ”aktiivisen vakauspolitiikan” viitekehyksessä. Kyseenalaisia arvioita ja harhaanjohtavia tietoja antaneet Tuomioja, Volanen ja Visuri ovat toki kokeneita ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla, mutta on perin kummallista, että toistuvasti virhearvioita ja viestinnässään kansainvälistä oikeutta rikkovan Venäjän pussiin pelanneita henkilöitä vieläkin pidetään mukana turvallisuuden isoilla areenoilla, kuten esim. Kultarannassa (Kivinen 2014–2015, Tuomioja 2013–2016, Volanen 2015–2016, Visuri 2014–2016).

Turvallisuuspoliittisen keskustelun moniäänisyys ei edellytä ”vastamedialle” kirjoittavien, värittyneitä näkemyksiä jakavien ja valtamediaa uhkaksi kutsuvien henkilöiden kuuntelemista jurakaudelta periytyvän ansioluettelon perusteella.

//James

Tässä esittämäni mielipiteet ovat omiani, eivätkä ne välttämättä heijasta puolustusvoimien tai muun viranomaisen virallista kantaa.