Pesticidi su otrovi. Rukovati bilo kojom vrstom otrova, pa tako i s pesticidima može samo znalac. Do ove godine svatko tko je to želio mogao je u poljoljekarnama kupiti pesticid najveće otrovnosti, a da nikome nije trebao polagati računa za što mu to treba i je li osposobljen za pravilnu upotrebu. Još krajem 2012. godine Ministarstvo poljoprivrede je na osnovi direktiva EU-a donijelo "Pravilnik o uspostavi akcijskog okvira za postizanje održive uporabe pesticida".

Sumljiva rabota

Temeljem toga pravilnika poljoprivrednici – korisnici pesticida morali su u školske klupe, na izobrazbu o održivoj uporabi pesticida. Uvjeti za upis na tu vrstu izobrazbe, tečaja u trajanju od dva-tri dana, bili su poslovna sposobnost i najmanje završena osnovna škola polaznika.

U cetinskom kraju provedeno je na desetke takvih tečajeva. Provodili su ih djelatnici Poljoprivredne savjetodavne službe i privatne tvrtke registrirane (i) za tu djelatnost. Danas se može sa 100-postotnom sigurnošću ustvrditi da je to bila izobrazba koju su uspješno završili svi upisani kandidati – koji su platili ili za koje je plaćeno po 380 kuna. Ali dok su se na jednoj strani, bez iznimke kada je riječ o djelatnicima Poljoprivredne savjetodavne službe, istinski trudili da polaznici njihovih tečajeva doista usvoje osnovna znanja, oni drugi su se trudili samo zgrabiti što više novca.

Tako je u jednoj općini cetinskog kraja u jednoj grupi tečaj pohađalo 250-300 polaznika, a testiranje koje je predstavljalo ispit održano je u sportskoj dvorani. Kako se, nakon dvodnevnog predavanja na kojemu se nije provjeravala nazočnost kandidata ispit odvijao kazao nam je jedan od polaznika.

Evo njegove priče: - Sjeli mi u dvorani na stolice u gledalištu. Kako nas je bilo više negoli je kapacitet gledališta, donijeli su dodatne stolice i postavili na parket. Ispred nas za jednim stolom sjedila su dvojica ispitivača. Podijelili su nam testove. Prije toga smo upozoreni da ako nemamo vlastite, uzmemo i olovke. Kad su utvrdili da baš svi, a bogami bilo nas je oko 300, imamo testove i olovke, počeo je ispit kroz koji nas je vodio jedan od one dvojice ispitivača.

Na svako pitanje bilo je ponuđeno po nekoliko odgovora. Taj ispitivač je najprije zatražio da prestanemo s međusobnom pričom, a onda je počeo: prvo pitanje, jeste li svi pronašli, jeste, zaokružite odgovor pod b. Drugo pitanje, e tu zaokružite odgovor pod a. Treće pitanje, zaokružite odgovor pod d. Četvrto pitanje...

Evo s ovim pitanjem, ako ste sve zaokružili kako sam vam rekao, imate 60 posto točnih odgovora, a to je dovoljno za prolaz. Ostalo rješavajte sami. I zapamtite, svi ćete prema prijavama koje smo već napravili dobiti kartice na osnovi kojih ćete u poljoljekarnama moći kupovati sve potrebne pesticide.

Daj kune

Ako je netko došao na ispit, a do sada nije prijavljen, a to znači da nam nije platio, tome se ispit neće priznati. Ako se prijavi i plati, hoće. Eto, tako ti je bilo kod nas, a kako je bilo na drugim mjestima ne znam. To nam je ispričao poznanik polaznika tečaja. Unatoč tomu, brojni poljoprivrednici, među njima i oni kojima je poljoprivreda osnovni posao, iz raznoraznih razloga nisu pohađali spomenute tečajeve, pa su danas onemogućeni nabavljati zaštitna sredstva.

Tako na jednoj strani imamo "stručnjake" s iskaznicama kojima dokazuju da su znalci, pače "profesionalni korisnici" mada se neki od njih s pesticidima nikada nisu susreli, a na drugoj osobe koje su godinama, čak desetljećima, uredno upotrebljavale pesticide, u pravilu savjetujući se s istinskim stručnjacima, a danas samo zbog toga što nisu zadovoljili formu ne mlogu do potrebnih zaštitnih sredstava. A mi se onda pitamo tko nas truje i zašto nas truju!?