Izvor: N1

Viši sud u Beogradu rehabilitovao je komandanta Jugoslovenske vojske u otadžbini generala Dragoljuba Dražu Mihailovića i vratio mu građanska prava koja su mu bila oduzeta u političko-ideološkom procesu komunističkog režima 1946. godine.

Sudija Aleksandar Trešnjev rekao je da je sud usvojio zahtev za rehabilitaciju i poništio presudu kojom je Mihailović 15. jula 1946. godine bio osuđen na smrt, a dva dana kasnije streljan. Na ovu odluku, shodno Zakonu o rehabilitaciji ne postoji pravo žalbe, tako da je ona konačna.

Objavljivanje presude pratio je veliki broj medija, kao i publike.

U publici su, između ostalih, bili princ Aleksandar Karađorđević, predsednik Srpske radikalne stranke Vojislav Šešelj, pripadnici ravnogorskog pokreta, Obraza, Žene u crnom, i drugi zainteresovani, među kojima je bilo i onih u narodnim nošnjama, kao i sa četničkim obeležjima.

Ispred Palate pravde došlo je samo do jednog, manjeg incidenta, kad je neimenovani muškarac vikao na sve okupljene: "Niste normalni, izazvaćete ponovo krvoproliće".

Sud je utvrdio da je sporna presuda doneta u nezakonitom procesu iz političkih i ideoloških razloga. Prvi zahtev za rehabilitaciju podneo je Mihailovićev unuk Vojislav Mihailović 2006. godine, a kasnije mu se pridružilo još nekoliko udruženja i stranaka.

Predlogu za rehabilitaciju pridružili su se 2009. godine Srpska liberalna stranka, sa Kostom Čavoškim na čelu, Udruženje pripadnika Jugoslovenske vojske u otadžbini, Udruženje političkih zatvorenika i žrtava komunističkog režima, profesor međunarodnog prava Smilja Avramov i drugi.

Mihailoviću nije bilo omogućeno pravo na odbranu

Sudija je u obrlazoženju naveo da suđenje Mihailoviću nije bilo fer, da su branioci uspeli samo pet puta da ga kontaktiraju pre suđenja. Pored toga, kako je naveo Trešnjev, Mihailović je tek četiri dana pre podizanja optužnice video branioce i nije imao uvid u dokaze, a dosta ih je i falsifikovano.

Kako je sudija rekao, Dragoljub Mihailović je tokom suđenja često prekidan od strane publike i nije mogao da govori i naglasio je da su mu sudili pripadnici Narodnooslobodilačke vojske, protiv kojih se borio. Optužnica je napisana na više od 2.155 strana, Mihailović je imao samo osam dana da se pripremi, a suđenje je trajalo svega 29 dana, što je nerazumno kratak rok.

Pristalice Četničkog pokreta ispred zgrade suda Izvor: Tanjug Pristalice Četničkog pokreta ispred zgrade suda Izvor: Anadolija Pristalice Četničkog pokreta ispred zgrade suda Izvor: Tanjug/Nemanja Jovanović Pristalice Četničkog pokreta ispred zgrade suda Izvor: Tanjug Pristalice Četničkog pokreta ispred zgrade suda Izvor: Tanjug Pristalice Četničkog pokreta ispred zgrade suda Izvor: Anadolija Pristalice Četničkog pokreta ispred zgrade suda Izvor: Tanjug/Nemanja Jovanović Pristalice Četničkog pokreta ispred zgrade suda Izvor: Tanjug/Nemanja Jovanović

Posebna Komisija utvrđuje tačnu lokaciju na kojoj je streljan, jer se pretpostavlja da su njegovi posmrtni ostaci prebačeni na drugu lokaciju. Mihailović, inače, nema grobno mesto.

U nedostatku drugih dokaza o Mihailovićevoj smrti, rešenjem Prvog osnovnog suda u Beogradu 2013. godine kao datum smrti Mihailovića utvrđen je 17. jul 1946. godine, pošto je sud utvrdio da je tog datuma streljan.