Suomessa ilmestyy paperilla enää kaksi pornolehteä.

Rivo ja Ménage à trois.

Eivätkä nekään vastaa mielikuvaa perinteisistä "miestenlehdistä".

Molemmat ovat queer-feministis-taiteellisia kokeilulehtiä, kertoo Turun yliopiston mediatutkimuksen professori Susanna Paasonen.

Toistakymmentä vuotta pornoa tutkineen Paasosen mukaan pornolehtien kulta-aikaa Suomessa oli 1980-luku. Pari vuotta sitten haudatut jallut ja kallet kuluivat tuolloin käsissä. Yhden numeron painos saattoi olla jopa 100 000 kappaletta.

Lehtien kukoustuskautta seurasi 1990-luku, jolloin dvd-levyt kokivat oman loistokautensa. Muutamia pornoelokuvia tuotettiin ja kuvattiin myös Suomessa, myös vielä vuosituhannen vaihteen jälkeen.

Ähellyksen näyttämöksi kelpasivat muun muassa Aulanko, Lahden hyppyrimäet, Suomenlinna ja Linnanmäki. Rekvisiitaksi oli haalittu kotimaista käyttöesineistöä, ja eräässä elokuvassa joulupukkikin oli saanut roolin.

Paasosen mukaan kotimaisen tuotannon huippu ohitettiin – ja alusta muuttui – kun laajakaista ja älypuhelimet yleistyivät.

Nykyisin valtavirtaa ovat Paasosen mukaan tube-sivustot. Ne mahdollistavat ilmaisen sisällön katsomisen helposti. Suositutkaan maksulliset sivustot eivät tahdo enää pärjätä.

Paasosen mukaan tube-sivustojen suosiota selittää sekin, ettei niitä tarvitse esimerkkiksi lehtien tai dvd-levyjen tapaan piiloitella kotona, eikä niiden katsomisesta jää välttämättä mitään jälkiä.

– Ymmärrettävää, jos miettii pornon historiaa, Paasonen sanoo.

Miehet katsovat yhä naisia enemmän

Tarkkaa tutkimustietoa pornon katselusta on vähän. Susanna Paasosen mukaan arvio on, että 2/3 miehistä ja 1/3 naisista kuluttaa säännöllisesti pornoa.

Hänen mukaansa kyse on kuitenkin siitä, miten porno määritellään. Esimerkiksi naisille on aina kohdennettu "tuhmia" Harlekiini-kirjoja. Ovatko ne pornoa? Jokaisella on varmaan siitä oma mielipide.

Nykyisin nettisivuilla on satoja, jopa tuhansia erilaisia pornokategorioita, joiden joukosta voi valita mieleisensä. Kuka tahansa pornosivustoilla liikkuva voi törmätä ilmiöihin, joiden olemassaolosta hän ei ole edes tiennyt. Pornokauppojen aikaan näin ei ollut.

Onko porno arkipäiväistynyt?

– Tavallaan on, tavallaan ei. Porno koitetaan yhä siivota pois näkyvistä, Paasonen sanoo.

Maailmanlaajuinen pornomonopoli

Vanhan myytin mukaan 90 prosenttia netin liikenteestä olisi pornoa. Paasosen mukaan näin ei ole koskaan ollut, ja vähiten nykyisten HBO:n ja Netflixin aikana. Yksistään Youtuben liikenne on kymmenen kertaa suurempaa kuin suurimman pornosivuston.

Tuoretta tietoa ei ole, mutta arviohaarukka pornon osuudesta netin liikenteessä on suuri: 20 - 70 prosenttia. Pornosivustoista kenties suurimman, Pornhubin mukaan sen sivulla käytiin viime vuonna 23 miljardia kertaa.

Vuosien varrella pornotalous on Paasosen mukaan muuttunut paljon. Maailmanmarkkinoita hallitsee lähes monopolina MindGeek -yhtiö, johon muun muassa Pornhub kuuluu. Pornotyökin on nykyisin suurilta osin it-työtä, kun nörtit pakkaavat usein suoraan nettiä varten tehtyjä videoita julkaistavaksi.

Yhdysvalloissa pornonäyttelijän leipä entistä suuremman työn takana. Työ on keikkatyötä, ja allalle olisi tulijoita niin paljon, että palkat ovat painuneet alas, Paasonen kertoo.

Entä työ pornonäyttelijänä, onko se aiempaa hyväksytympää?

Paasonen arvelee, että stigma ei ole yhtä iso kuin ennen. Uutta on hänen mukaansa myös se, että näyttelijät voivat esiintyä myös tavallisissa elokuvissa tai tehdä työtä vaikkapa malleina. Pornomaineesta voi olla jopa hyötyä.

Porno elää yhä vahvasti, mutta sen tulevaisuutta on Paasosen mukaan vaikea ennustaa. Paasonen uskoo, että verkkokameroiden ja videoklippien suosio jatkuu. Porno on ollut nopea hyödyntämään uusia alustoja, joten 3D-tekniikkakin voi osoittautua menestykseksi.

Vanha klisee on, että porno muuttuu koko ajan rajummaksi.

– Se ei pidä paikkansa, sanon näin 15 vuotta alaa tutkineena.