Apotti on terveydenhuollon vaarantava Titanic-hanke

Pahoittelen otsikon alarmismia, mutta nykyään ei muuten saa viestiä perille

En yleensä kirjoita suoraan muille poliitikoille ja virkamiehille. Yritän nyt kuitenkin, koska minusta Apotti-hankkeesta tulisi oppia jotain. Edes tulevaisuudessa.

Päivitys: Lukekaa uudempi artikkeli

Vaikka tiedän monen päättäjän joskus ajattelevan niin, ei ole olemassa mitään sellaista kuin “vain politiikkaa“. Julkisissa varoissa ei ole kyse tyrehtymättömästä lähteestä mysteerirahoja, joita voi käyttää miten sattuu ilman seurauksia kansalaisille ja hyvinvoinnille. Vastuuta omasta toiminnastaan voi toki yrittää häivyttää sillä, että sanoo virkamiesten käskeneen tai muidenkin äänestäneen samoin.

Virkamies ei voi käskeä päättäjää. Virkamies tekee mitä käsketään. Tämä on välillä unohtunut Apotti-hankkeessa, ja Helsingin kaupungin alainen Apotti-hanketoimisto on sen seurauksena saanut lähteä aikoinaan ihan omille poluilleen ilman toimivaa poliittista ohjausta, joka ymmärtäisi käsiteltäviä asioita. Ideaalitilanteessa virkamiesten pitäisi antaa valmistella rauhassa, mutta se edellyttäisi myös muutoksia julkisen sektorin henkilöstöpolitiikkaan.

Hälytyskellojen pitäisi nyt jo soida tosi kovaa. Osa on kuullut ne kellot. ”

IT-asiantuntija ja tietokirjailija Tapio Järvenpää YLEn haastattelussa 19.8.

Keskusteltuani mm. hankejohtaja Välimäen kanssa hankkeesta, välittyy minulle kuva, että hanketoimiston tulkinta käsillä olevasta tilanteesta poikkeaa huomattavasti hanketoimiston ulkopuolisesta tulkinnasta. Minun nähdäkseni hanketoimiston tapa viestiä ja keskustella Apotista pohjaa täysin utopistisen pilvilinnan näkemiseen siellä, missä me muut näemme “huonon IT-projektin pojan koston paluun”, jossa on vain kosmeettisia parannuksia menneisiin. Joko Apotti-hanketoimistolla on tiedossaan valtava määrä (pimittämäänsä) tietoa hankkeen laajuudesta ja sen erinomaisista sote-alan kehityssuunnitelmista JA on epäonnistunut totaalisesti siitä viestimisessä (epätodennäköistä), tai kyseessä on aidosti tilanne, jossa kovat toiveet korvaavat todellisuuden (todennäköisempää).

Apotti aloitettiin kai jollain tasolla toimintatapojen uudistamishankkeena, mutta kaikki piirteet tällaisesta (siinä määrin kuin sellaisia on aidosti edes dokumentoidusti suunniteltu), ovat karisseet vuosien mittaan pois. Hankkeen alkuperäinen tarkoitus on hukattu, ja jäljelle on jäänyt itseisarvoinen hankeraato, joka on “too big to fail”. Apotti – tai sen tapainen järjestelmä – kylläkin tarvitaan, mutta tämä kyseinen tarkka toteutus ei ole minusta se, jonka kohdalla kannattaa painaa play-nappia ja jonka tahtiin tanssia 10+ vuotta. Riski on se, että saamme “taas uuden Uranuksen”, josta vapautumiseen taas käytämme satoja miljoonia muutaman vuoden kuluttua.

Apotti-hankkeen kriittiset epäonnistumistekijät

Järjestelmän hankinta on HUS:in ja hanketoimiston toimesta muotoiltu alusta asti valtavan järkäleen eli monoliitin ostamishankkeeksi ikään kuin “kaupan hyllyltä”. Suomeksi se tarkoittaa sitä, että halutaan ostaa vanha ja vakiintunut “valmistuote, joka tekee kaiken”, jonka muuttaminen ja kehittäminen on hankalaa ja siten kallista. Sen osia ei voi myöskään aidosti vaihtaa uusiin ilman niin suuria kustannuksia, että kehittämisen tavoite helposti menee pesuvesien mukana. Hanketoimiston tapa asettaa vaatimuksia rajapintojen avoimuudelle, (eli millä keinoin järjestelmästä voi siirtää esim. potilastietoja ulos tai sisään) jää niin epämääräiseksi, että tarkoitettujen vaatimusten toteutumiselle järjestelmässä (ainakaan sovitulla hinnalla) ei ole minkäänlaisia takeita muilta osin kuin ehkä Kanta-yhteensopivuuden osalta, koska yhteensopivuus pitäisi sertifioida ennen tuotantokäyttöä. Esim. asiakas- ja viranomaispäätöstietoja on pakko voida siirtää järjestelmään ja ulos järjestelmän normaalissa käytössä, etenkin jos tulevaisuudessa haluamme siirtyä johonkin parempaan järjestelmään tai laajentaa muihin kuntiin. Se ei myöskään voi saada maksaa mitä tahansa ja sen pitäisi olla standardien mukaista. Tämä on nähdäkseni nyky-Apotissa vaarannettu. Apotti-hankkeessa jopa tarjoajien toimittamat itsepisteytykset rajapinnoista ovat salaisia. Hanketoimisto on vedonnut tässä liikesalaisuuksiin. Argumentti on hyvin outo, koska pisteytykset koskevat varsin arkipäiväisiä rajapintojen ominaisuuksia – ei siis mitään syvää teknologiaa, josta kilpailijat toimivilla markkinoilla hyötyisivät. Hanketoimisto siis nähdäkseni suojelee yksipuolisesti toimittajien etua. Toimittajasopimuksessa ei yksiselitteisesti velvoiteta toimittajaa toimittamaan sellaista järjestelmää, kuin mitä toimittaja on antanut ymmärtää toimittavansa tarjotessaan vaatimuksia vastaavaa järjestelmää. Palaan tähän alempana. Oleellista on ymmärtää, että kiinteähintaisessa hankinnassa tällainen sopimus saattaa ohjata toimittajaa kulkemaan sieltä, missä aita on matalin, eli toimittamaan niin vähän toiminnallisuutta kuin vaatimusmäärittelyä tulkitsemalla on mahdollista, jotta voisi myöhemmin rahastaa lisää. Silloin strateginen ostaja laskisi, että vastineeksi täytyisi saada hankinnasta myös edullisempi hinta, jota ei ole näkynyt.

Mitä sitten, jos hankintapäätöstä ei tehdä nyt?

Nykyinen HUS:in Uranus-järjestelmä on huono ja pitäisi korvata. Se kehitettiin aikoinaan viiden sairaanhoitopiirin kustannuksin, ja myytiin mysteerisesti 2007 salaisella hinnalla WM-Datalle, josta tuli Logica, jonka osti CGI. Apotti-hankinnan hävinneelle CGI:lle siis maksetaan muutamia miljoonia euroja vuosittain siitä, että ylläpitävät yhtä niistä vanhoista, jotka Epic:in pitäisi korvata. Tässä on omanlainen sotku, joka pitää kvantifioida vaihtoehtoja vertailtaessa. Huomatkaa tosin, ettei CGI:n nyt tarjoama Cerner Millennium+ ole sama ohjelmisto. Lisäksi sairaanhoitopiirissä käytetään muitakin järjestelmiä, joiden kulut yltänevät n. 35 miljoonaan euroon per vuosi.

Jos hankintaa ei tehdä nyt vaan Apotti-hankinta valmistellaan uudelta pohjalta, esitän arvioni, johon on yhtynyt mm. Espoon tietohallintojohtaja Matti Franck.

Jos Apotti valmisteltaisiin uudestaan modulaariselta pohjalta monoliitin sijaan, järjestelmien käyttöönotto voisi lykkääntyä 2-3 vuodella ja vanhoja järjestelmiä ylläpidettäisiin pidempään, mutta järjestelmästä todennäköisesti tulisi huomattavasti nykyaikaisempi, helpommin ylläpidettävä, paremmin askeleittain laajennettavissa sekä paremmin taipuva tulevaisuuden tarpeisiin ja terveydenhuollon toimintatapamuutoksiin. Ratkaisu olisi todennäköisesti myös edullisempi – etenkin pitkällä tähtäimellä.

Jos Apotti-hankinta tehdään nyt, syntyy huomattava vaihtoehtoiskustannus. Sen sijaan, että odottaisimme pari vuotta ja saisimme kehityskelpoisen järjestelmän, menetämme:

..10 vuoden mahdollisuudet uudistaa sosiaali- ja terveysalan lainsäädäntöä ja toimintatapoja, ellemme maksa monopolitoimittajalle lunnaita

..vapauden kilpailuttaa terveydenhoitoalan järjestelmien toimittajat, koska luomme de facto yhden yrityksen monopolin, josta maksamme ensin toimittajalle meidän vangitsemisesta ja sitten vielä vankilan ylläpidosta ja vielä erikseen lomista

..mahdollisesti koko Suomen sosiaali- ja terveyspalvelubudjetit, jos huomataankin tarvittavan suuria muutoksia esim. sote- uudistuksessa tai Apotti laajennetaan koko maahan ainoana ratkaisuna

..vähintään satoja miljoonia euroja verovaroja ylittyneissä kustannuksissa, joille olisi parempaakin käyttöä

..valtavasti työtunteja, jotka kuluvat Windows 98-aikakauden käyttöliittymiin ja vaikeuksiin integroida järjestelmää kustannustehokkaasti mm. ei-pöytäkoneyksiköihin (esim. lääkärin kannettava sähköinen tietolähteet toiselta toimittajalta).

Jos katsomme vain yhtä asiaa – käytettävyyttä – on Epic-Apotti täysin mahdollisesti parempi kuin HUS:n nykyinen Uranus, mutta se johtunee pääasiassa siitä, että Uranus on huono. Onko se niin mahtavasti parempi, että se oikeuttaa maksamaan ylihintaa ja vaarantamaan seuraavan kymmenen vuoden kehityksen? Tuskin. Väitteet Epic:in valtavista kustannussäästöistä ja mahdollisuuksista uudistaa toimintatapoja vaikuttavat hankkeen sisältöihin nähden melkoiselta toiveajattelulta; hanke on valmisteltu ohjelmistoprojektina eikä toimintatapaprojektina, mikä rajaa muutospotentiaalia, ja kustannusvertailu perustuu vanhan korkean toteutuman vertailuun uuden aliarvioon – se on siis rakenteellisesti harhaanjohtava vertailu. Jäljelle jää oletus kustannukset ylittävistä hyödyistä, jotka jäävät epämääräisiksi. Realistisesti kymmenelle vuodelle jaettuna nyky-Apotin voi odottaa maksavan ainakin n. 65 M€/v kun taas nykyisten järjestelmien ylläpito on mittaluokassa 35 M€/v (summat eivät sisällä parannuksia tai menetyksiä työtehokkuudessa).

Näin lääkärinä arkikäyttäjän näkökulmasta HUS:n järjestelmä ei edes *ole* niin katastrofaalisen huono, että olisi vaikea kuvitella Apotin voivan olla ihan yhtä huono. Ongelmakohdat saattavat siirtyä niin, että jotkut toiminnat jotka nyt ovat susia paranevat – mutta on myös mahdollista, näin monia potilastietojärjestelmiä nähneenä, että samalla jotkut muut huononevat”.

Jaana Wessman, lääkäri, tietojenkäsittelytieteen filosofian tohtori, Espoon sote-lautakunnan jäsen (vas.)

Miten tällaiseen tilanteeseen edes päästiin?

Olen hankkeen ympärillä eri tavoin työskennelleiltä kuullut kertomuksia sen osatoteutusten ongelmista. Osa näistä ongelmista viittaavat minun nähdäkseni tietoiseen, tilaajalle (eli veronmaksajille) epäedulliseen virkamiestyöhön vastoin hyvää tapaa, käytäntöjä ja parasta saatavilla olevaa tietoa. Syitä toimintaan en voi kuin arvailla. Tietoa on saanut suppeasti, infotilaisuuksiin on jätetty kutsumatta, merkittävä osa oleellisesta tiedosta on tullut vain sisäpiiritietona ja virkamiesesittelyissä on vähätelty aitoja huolenaiheita.

Tiettävästi HUS:n toimesta, hanketta on vahvasti alusta asti ohjattu kohti monoliitin ostamista. Hanke siis vietiin ongelmalliseen suuntaan jo ennen kuin selvitettiin mitä vaihtoehtoisia lähestymistapoja olisi. Suomen itsenäisyyden juhlarahasto SITRA tilasi monikansalliselta Accenture-yhtiöltä selvityksen koko Suomen kattavan potilastietojärjestelmän kustannuksista ja edellytyksistä, jossa vertailtiin suuria toimittajia Epic Systems, Cerner ja GE (General Electric). Selvitys oli vahvasti Epic:in järjestelmää puoltava. Kaikessa hiljaisuudessa Accenture hommasi itselleen yksinoikeuden toimittaa Epic:iä Suomeen. Tilattu konsultti siis toimitti “neutraalin” selvityksen, jossa suositteli omaa myymäänsä tuotetta.

Suomen itsenäisyyden juhlarahasto SITRA tilasi monikansalliselta Accenture-yhtiöltä selvityksen koko Suomen kattavan potilastietojärjestelmän kustannuksista ja edellytyksistä, jossa vertailtiin suuria toimittajia Epic Systems, Cerner ja GE (General Electric). Selvitys oli vahvasti Epic:in järjestelmää puoltava. Kaikessa hiljaisuudessa Accenture hommasi itselleen yksinoikeuden toimittaa Epic:iä Suomeen. Tilattu konsultti siis toimitti “neutraalin” selvityksen, jossa suositteli omaa myymäänsä tuotetta. Monoliittisen järjestelmän ostamisen ongelmat ja riskit ovat alalla erittäin hyvin tunnettuja, joten mistään saatavilla olevan tiedon pulasta tai kiistanalaisesta asiasta ei ole kyse. Virkamiehet lienevät täysin tietoisia tästä. Alan hankintojen tutkimustiedon (jota on tehty Suomessakin) kannalta on täysin ennustettavissa, että tällaisen järjestelmän kehitys-, käyttö- ja ylläpitokustannukset tulevat tällä ostotavalla ylittämään nykyiset arviot huomattavasti. Apotti-hanketoimisto on vastannut tähän kritiikkiin, että Apotti ei ole monoliitinen koska siinä on rajapinnat, mutta tämä on lähinnä saivartelua.

Elleivät virkamiehet ole täysin epäpäteviä, ovat he tehneet valinnan tahallaan aliarvioida kustannuksia. On eräänlainen julkinen salaisuus, että virkamiesarviot usein tehdään hankkeiden saattamiseksi eteenpäin (myymiseksi päättäjille) sen sijaan, että niissä pyrittäisiin tarkimpaan mahdolliseen arvioon. Näin virkamies saattaa toimia työnantajansa eli tilaajan etua vastoin, toimittajan ja itsensä eduksi. Tähän ei vaadita korruptiota.

Oleellisia huomioita, joista osaa ei ole ennen käsitelty julkisuudessa

Apotti-hanketoimiston ja toimittajien välisissä sopimusneuvotteluissa karsittiin pois sopimuksesta mm. lauseke, joka edellytti toimittajaa toimittamaan sen, minkä antoivat tarjoustensa pohjalta ymmärtää toimittavansa. Todennäköisesti tämä tapahtui yksin Epic/Accenture:n vaatimuksesta, johon myönnyttiin. Tätä ei ole käsitelty julkisuudessa, koska sopimusneuvottelut käytiin suljetusti virkamisryhmän ja toimittajien kesken. Minä vain satun tietämään, ja hanketoimisto on kysyttäessä tämän minulle myöntänytkin, vähän oudoin perusteluin.

Apotti-hanketoimisto on neuvottelumenettelyssä menetellyt hyvin oudosti tietyissä yksityiskohdissa, mm.

muuttanut järjestelmän vaatimusten kuvausdokumenttien tulkinnan prioriteettijärjestystä pari päivää ennen vastausdokumenttien jättöpäivää. Tämä vastaa suunnilleen sitä, että pro gradu -tutkielman aihetta muokattaisiin juuri ennen painatuspäivää.

muuttanut järjestelmän vaatimusten kuvausdokumenttien tulkinnan prioriteettijärjestystä pari päivää ennen vastausdokumenttien jättöpäivää. Tämä vastaa suunnilleen sitä, että pro gradu -tutkielman aihetta muokattaisiin juuri ennen painatuspäivää. Tarjoajia karsittiin pois neuvottelumenettelyssä kriteerein, joista myöhemmin joustettiin. Eli käytännössä seulottiin pois kilpailijoita (Indra+Affecto ja Tieto Healthcare) ilman kokonaiskuvan kannalta järkevää syytä.

Järjestelmien tuotevertailuiden A ja B välillä on selvä pistesiirtymä kohti Epic:iä ilman, että on ilmeistä mihin siirtymä perustuu. Pisteytys on paikoin myös erikoinen, kuten esimerkiksi Epic:in järjestelmän ylläpidettävyys ja avoimet rajapinnat. E.m. on riippumattoman toimijan kysely- ja käyntitutkimukseen pohjaava, toinen taas käytännössä toimittajien salainen itsepisteytys.

Ainakin Epic:in historian osalta (jonka järjestelmiä siis käytetään Yhdysvalloissa laajemmin) tiedetään asiakaspuolelta, että rajapinnat ovat olleet A) joko surkeita tai B) olemassaolemattomia, ja että niiden kehittäminen on ollut erittäin kallista järjestelmän rakenteellisen sotkuisuuden takia (seuraa monoliittisuudesta). CGI:n tarjoamaa Cerner Millennium+ -järjestelmää en juuri tunne, mutta se on uudempi. Ongelma ei oleellisesti ole se, kuka valittiin, vaan se miten valittiin ja mitä päätettiin tilata.

Neuvottelumenettelyssä mukana olleet toimittajat ovat useaan otteeseen valittaneet Epic:in suosimisesta. Hanketoimiston viestintä antaa jopa outoja viitteitä tästä:

“Jos Epic päätetään pudottaa kisasta, jäljelle jää vain yksi tarjoaja eli CGI. Periaatteessa on mahdollista, että se voisi yksin antaa tarjouksen, jonka hyväksymisestä tai hylkäämisestä tehtäisiin lopulta päätös. Todennäköisempää kuitenkin on, että kisa silloin aloitettaisiin uudestaan alusta, jos jäljellä olisi vain yksi tarjoaja [CGI]”,

hankejohtaja Hannu Välimäki, Taloussanomille 8.1.2015 [TiVi] Neljä kuukautta myöhemmin Apotin hankejohtaja Hannu Välimäki päin vastoin toteaa, että jos aiemmin suorahankinta CGI:ltä olisi ongelmallinen, suorahankinta Epic:iltä olisikin nyt ok. Verrattuna koko hankinnan lopettamiseen, nykyisen hankinnan katsominen loppuun saakka yhdelläkin tarjoajalla [EPIC] olisi ajankäytöllisesti hankkeen kannalta parempi. Kun ollaan näin pitkällä, tässä ei hirveästi aikaa kuluisi, että me yksikin tarjous pyydettäisiin”

hankejohtaja Välimäki TiVi-lehdelle 2.4.2015 [TiVi]

JOS tulkitsisin hankkeen historiaa todella ilkeästi, sanoisin hommann näyttävän siltä, että hanke on pedattu Epic:ille vuodesta 2011 asti, ja että kaikki hankintamenettelyyn käytetyt lukemattomat työtunnit on tehty vanhan valinnan legitimoimiseksi. Että joku piti sitä tosi siistinä, ja se haluttiin ehdottomasti. Se on kuitenkin ilkeä tulkinta, ja valideja tulkintoja on useita. Hankintalakia ei todennäköisesti ole rikottu, koska valitussa tavassa toteuttaa hankinta, tilaaja saa käytännössä tehdä mitä huvittaa. Kyse onkin enemmän hyvästä tavasta poikkeamisesta ja tilaajan aseman heikentämisestä.

Epicillä ongelmia Euroopassa

Epic:in hankkeet Euroopassa eivät todellakaan ole edenneet kuin Strömsössä. 31.7. BBC uutisoi, että Addenbrooke & Rosie -sairaalat Camebridgessä ovat kohdanneet huomattavia ongelmia lähes 300 miljoonan euron Epic:in potilastietojärjestelmän käyttöönotossa 26.10.2014, joka on ollut “täynnä ongelmia”. BBC kertoo, että hankinnan toteuttanut sairaanhoitopiiri jätti jatkuvasti piittaamatta asiantuntijoiden varoituksista. Kuukausi käyttöönoton jälkeen akuuttipäivystyksen toiminnan tehokkuus oli laskenut 20%, eikä vajaan vuoden käyttökokemuksenkaan jälkeen hallitus kokenut, että Epic:in järjestelmä olisi edustanut “vastinetta rahalle”, vaikka papereiden käsittelyä oltiinkin voitu vähentää. (Ulkomailla oikeasti käytetään vielä paljon paperia, Suomessa ei niinkään. Siksi hyödyt uusissa järjestelmissä ovat Suomessa pienemmät eivätkä ne ole vertailukelpoisia.)

Brittein vastine Valvira:lle on ottanut sairaanhoitopiirin toiminnan tarkasteluun ja epäilee piirin johtamisen epäonnistuneen vastuissaan, johtaen piirin budjettivaikeuksiin järjestelmähankinnan seurauksena. Riippumaton arvio valmistuu joulukuun puolessavälissä. Papworthin sairaanhoitopiiri vetäytyi tämän vuoksi kokonaan Epic:in järjestelmähankinnasta reilu kuukausi sitten elokuussa.

Tanskan pääkaupunkiseutu on lähtenyt Epic-projektiin 2013, paikallisten IT-toimittajien suuttumukseksi. Hanke on vasta alkumetreillä, mutta on jo käsittääkseni edellyttänyt lisäbudjettien hakemista hankkeelle.

Hankinnan eteneminen kuntien päätöksenteossa

Helsingin ja Uudenmaan Sairaanhoitopiiri HUS:n hallitus 21.9.

Vantaan kaupunginvaltuusto 21.9.

Helsingin kaupungin sote-lautakunta tiistaina 15.9.

Kirkkonummen valtuusto päätti hankkia 7.9.

Kauniaisten kaupunginhallitus päätti hankkia 3.9.

Suosittelen asiasta vielä päättäville, että tekevät vastaesityksen ja esittävät Apotti-hanketta “palautettavan uudelleen valmisteltavaksi siten, että hanke toteutetaan modulaarisuuden ja yhteensopivien rajapintojen lähtökohdista, ja jaetaan hallitusti itsenäisinä projekteina toteuttamiskelpoisiin osiin, jotka kilpailutetaan erikseen”.

Viimeinen kuulutus

Apotti on nyt suunnittelijoidensa taivaisiin kehuma Titanic (projektilla on huomattavia yhtymäkohtia), joka matkaa jäävuorien täyttämille vesille, eivätkä valmistelijat reagoi varoituksiin. Jää siis poliitikoiden tehtäväksi tehdä strategiset linjaukset – siis, tehdä mitä poliitikoiden kuuluukin.

15.9. Helsingin sote-lautakunnassa, 21.9. Vantaan kaupunginvaltuustossa ja HUS:n hallituksessa ovat viimeiset mahdollisuudet kääntää tämän Titanicin kurssi pois karikkoisilta vesiltä. Jos sitä ei tehdä, raskaasti lastattu laiva painaa viisi vuotta suoraan eteenpäin täyttä hönkää, eikä sitä pysäytä tai käännä oikein mikään. Sen jälkeen voi lähinnä pakoilla vastuita jos hommat menevät ennustettavalla tavalla pieleen.

Apotista on voitu oppia paljon, ja sen valmisteludokumenteissa on jo nyt paljon suoraan kopioitavissa olevaa uuteen valmisteluun. Nyt kun tiedämme paremmin, on aika painaa reset-nappia – eli valmistella Apotti fiksummalta pohjalta. Yhteinen terveystietojärjestelmäinfrastruktuuri tarvitaan, mutta eri toteutustavoilla on erisuuruisia riskejä. “Too big to fail” on vaarallinen ajattelutapa.

Esimerkiksi Apotti-kuntien ulkopuolella valmisteltu UNA-hanke (14 sairaanhoitopiirin projekti) on lähtenyt aivan toisenlaiselta pohjalta, ja sen standardointien ja toimintamalien kuvausten hyödyntäminenkin voisi olla toimiva etenemistapa uudelleen valmistellussa Apotissa. Hankejohtaja Välimäki totesi vielä 24.4., että “Hankinnan menettelytapaa voitaisiin…harkita uudelleen”.

Huomautan, että tämä artikkelini ei ole mitään yksinäistä pohdintaa. Annan äänen suurelle määrälle asiantuntijoita yksityisellä ja julkisella sektorilla, jotka odottavat minun toimivan jonkinlaisena viestinviejänä. Käytännössä kaikki alan asiantuntijat Suomessa, jotka ymmärtävät ohjelmistohankinnasta ja sen menetelmien vaikutuksesta tekniseen lopputuotteeseen jotain, ovat yhtenä kuorona sitä mieltä, että tämä on huono idea – koska kaikki tietävät, että se johtaa suuriin riskeihin, jotka yleensä toteutuvat.

Näin sanoessani tarkoitan, että jos Apotti onnistuu luomaan joustavuutta sote-alan toimintatapakehitykseen eikä ylitä budjettiaan kuin sata miljoonaa euroa käyttöönottokuluineen, on se enemmän onnistuminen olosuhteista huolimatta kuin niiden ansiosta. Ei kukaan voi tietää varmuudella sitä, mitä Apotista tulee – vastaavien hankkeiden historian perusteella todennäköisyydet eivät vain ole erityisen vahvasti sen puolella. Minä olen nyt kantanut asiassa korteni kekoon, ja hankkeesta vastaavat toimitkoon omilla mandaateillaan.

Terveisin,

Lilja Tamminen

Helsingin kaupunginhallituksen tietotekniikkajaoston varajäsen,

IT-asiantuntija ja entinen järjestelmäkehittäjä