Ukrainan toimittajapiirejä on tänä kesänä puhuttanut tapaus, jossa brittiläistoimittajan väitetään pyytäneen sotilaita tulittamaan vastapuolta. Toimittajalla oli kiire, ja hän halusi hyviä kuvia tv-juttuunsa. Tapaus on nostattanut vakavan keskustelun toimittajien roolista Ukrainan sodassa.

Keskustelu lähti vellomaan sen jälkeen, kun brittitoimittaja Kitty Loganin Facebook-ystävä julkaisi Loganin päivityksen, jossa hän kertoo, kuinka oli sattunut tulemaan separatistisotilaiden ampumapaikalle. Siellä sotilas oli kysynyt, haluaako Logan kuvata, kun he tulittavat vastapuolta.

Sotilaan mukaan heitä oli juuri tulitettu ja he olivat joka tapauksessa aikeissa aloittaa vastatuli. Logan kirjoitti Facebookissa (siirryt toiseen palveluun), että hänellä oli kiire ja piti saada hyviä kuvia, siksi hän oli jäänyt kuvaamaan tilannetta. Logan kertoo, että kohta olikin kova tulitaistelu käynnissä. Hän lopettaa päivityksen toteamalla, että hän tuntee hieman syyllisyyttä.

Tästä lähti vellomaan keskustelu, jossa kyseenalaistettiin Loganin toimintatapaa. Hän menettikin oikeutensa työskennellä Ukrainassa. Loganin tapaus johti laajempaan pohdiskeluun toimittajien vastuusta sota-alueella.

Hyvin moni toimittaja käyttää ulkomailla työskennellessään paikallisen avustajan palveluja. Näitä avustajia kutsutaan fiksereiksi. Fikseri auttaa haastattelujen järjestämisessä, neuvoo kuvauspaikkoja ja ohjaa mielenkiintoisille paikoille. Fikseri voi myös toimia tulkkina, jos toimittaja ei osaa paikallista kieltä.

Jokainen haluaa päästä paikkoihin, joilla on mielenkiintoista kuvattavaa. Mitä dramaattisempi tapahtuma on, sitä parempi. Fikserit, jotka osaavat viedä tällaisille paikoille, ovat haluttuja ja usein myös melko hyvin palkattuja.

Ukrainan sodan erityispiirteisiin kuuluu, että ammutaan asutuksen keskeltä liikutettavilla aseilla. Aseet siirretään nopeasti pois, ja kun toinen osapuoli vastaa tulitukseen, osumat tulevat siviiliasutukseen ja siviilejä kuolee ja haavoittuu. Tällainen tapa rikkoo kansainvälisiä sopimuksia, josta ihmisoikeusjärjestö Amnesty International on huomauttanut.

Kesän keskustelussa Ukrainassa on kysytty, mikä fiksereiden osuus on, kun toimittajia viedään siviilikohteeseen, jonne juuri on tullut osuma. On jopa epäilty, että fikseri olisi sopinut sotilaiden kanssa tulituksesta. Vaikka tällaisesta ei ole todisteita, asia on herättänyt epäluuloa toimittajia kohtaan.

Toimittajan tärkeimpiin tehtäviin kriisi- ja sota-alueilla kuuluu kertominen siviilien kohtalosta. Jos todella on niin, että siviiliasutusta tietoisesti tulitetaan, jotta fikseri voi viedä asiakkaansa tuoreille osumapaikoille, toimittajan vastuu on karmean suuri. Itse asiassa toimittajasta tulee silloin osa sodan propagandakoneistoa.

Tämä on yksi syy siihen, että myös vierailla mailla ja äärimmäisissä olosuhteissa toimittajan on itse päätettävä, mitä hän haluaa tehdä, minne hän haluaa mennä ja ketä hän haluaa tavata ja haastatella. Koska näissäkin oloissa voi olla niin, että ihminen saa mitä tilaa, ei koskaan pidä tilata tuhoa ja kuolemaa.