Ilmastonmuutos, luonnon monimuotoisuuden heikkeneminen ja luonnonvarojen ylikulutus ovat ihmiskunnan vakavimpia ongelmia. Kestävyyskriisin ratkaiseminen edellyttää nopeaa systeemistä muutosta yhteiskunnassa.

Näin kirjoitetaan pääministeri Antti Rinteen (sd) ja hänen hallituskumppaneidensa hallitusohjelmassa. Jo ennen vaaleja puhuttiin kiivaasti ilmastoteemasta ja siitä, kuinka juuri nyt on aika toimia.

Kovimmat ilmastotavoitteet ja poliittiset linjaukset antoivat vihreät ja vasemmistoliitto. Suomen Kuvalehden kyselyssä tammikuussa 2019 puolueet kannattivat ainoina muun muassa turpeen veroedun poistamista.

Kansainvälisen ilmastopaneelin IPCC:n viesti ilmaston lämpenemisen seurauksista oli säikäyttänyt poliitikot myös Suomessa. Ilmastopaneelin mukaan yli 1,5 asteen lämpötilan nousu kiihdyttää entisestään lajien sukupuuttoa, muuttaa yhä useampia alueita elinkelvottomiksi ja uhkaa ruuantuotantoa sekä koko ekosysteemin toimivuutta.

Sdp ja keskusta puhuivat vaaleissa innokkaasti hiilinielujen kasvattamisesta, metsistä, puurakentamisesta ja soiden ennallistamisesta. Poliitikkojen puheita kehystivät kuitenkin usein sanat ”kansanvälinen yhteistyö”, ”päästökauppa” ja ”realismi”, sillä Suomen on huolehdittava myös huoltovarmuudestaan ja työllisyydestä.

Kunnianhimoiseksi kutsutussa hallitusohjelmassa linjattiin, että Suomi pyrkii maailman ensimmäiseksi fossiilivapaaksi valtioksi. Sähkön- ja lämmöntuotanto ovat lähes päästötöntä 2030-luvun loppuun mennessä. Se tehdään kuitenkin niin, että huolto- ja toimitusvarmuusnäkökulmat huomioidaan.

Hallitus laati myös ohjelman, jolla maankäyttösektorin päästöjä vähennetään ja Suomen hiilinieluja vahvistetaan. Ei unohdettu myöskään asumisen ja rakentamisen hiilijalanjäljen pienentämistä eikä luonnon monimuotoisuuden vaalimista. Keinoja lueteltiin kymmenittäin.

Kun hallitusohjelma oli julkistettu, Yleisradio uutisoi Suomen torjuvan ilmastonmuutosta innokkaammin kuin muut Euroopan maat. Ruotsikin tulee kymmenen vuotta jäljessä.

Politiikassa tavoitteet ja konkreettiset keinot sekä niiden toteuttaminen ovat varsin usein kaukana toisistaan.

Rinteen hallituksen ensimmäisessä budjetissa annettiin kyllä rahaa ”ilmastotavoitteiden” saavuttamiseksi, mutta annettiinko sitä riittävästi?

Luonnonsuojelun määrärahoja nostetaan 100 miljoonalla eurolla. Tarkoitus on vaalia metsiä, soita vesistöjä, niin kuin hallitusohjelmassa luvattiin.

Polttoaineverotustakin kiristetään 250 miljoonalla, kuten viime vuosina on ollut tapana. Hiilinielujen vahvistamiseen annetaan 10 miljoonan euron lisäys, kiertotaloutta tuetaan parilla miljoonalla ja esimerkiksi sähköautojen latauspisteisiin annetaan neljä miljoonaa euroa.

Rahaa varattiin myös kävelyn ja pyöräilyn edistämiseen sekä joukkoliikenteen kehittämiseen. Nämä päätökset eivät ole uusia ilmastosatsauksia, vaan edellisten hallitusten linjan jatkumoa.

Tutkija ei ole vakuuttunut.

”Mittakaava on vähän kadoksissa. Nyt budjetissa on joukko ilmastotoimia, jotka ovat pieniä tai joiden vaikuttavuudesta ei varsinaisesti ole tutkimustietoa. Hiilineutraalius 2035 on kunnianhimoinen tavoite. Sen toteutuminen vaatisi merkittäviä päästövähennyksiä joka sektorilla”, sanoo johtava tutkija Marita Laukkanen Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksesta.

Energia- ja ilmastokysymyksiä tutkiva Laukkanen kiinnittäisi huomiota siihen, mistä saadaan merkittäviä päästövähennyksiä pienimmillä kustannuksilla.

”Yksi vaikutuksiltaan merkittävä ja kustannuksiltaan verrattain pieni toimi olisi energiaintensiivisten yritysten veronpalautusten ja turpeen veroedun poistaminen. Budjettitiedotteessa sanotaan, että energiaverouudistus käynnistyy keväällä 2020. Toistaiseksi ei siis ole konkretiaa.”

Laukkanen vääntää rautalangasta. Energiaintensiivisten yritysten veronpalautus tarkoittaa, että suuret teollisuusyritykset saavat maksamistaan hiiliveroista keskimäärin 70 prosenttia takaisin. Tämä heikentää olennaisesti hiiliveron ohjausvaikutusta.

Energiaturpeen veroetu puolestaan tarkoittaa, että turvetta verotetaan huomattavasti kevyemmin kuin päästötöntä sähköä ja fossiilisia polttoaineita. Turpeen verotuki on vuonna 2019 noin 189 miljoonaa euroa.

”Turve on ennen kaikkea lämmöntuotannon polttoaine, sähköntuotannossa ja varsinkin teollisuudessa sen osuus on pienempi. Turpeen tukemista ei voi perustella viennin kilpailukykyyn tai hiilivuotoon liittyvillä argumenteilla”, Laukkanen sanoo.

Rinteen hallituksen ilmastomuutoksen nopea ratkaisu ja teot siirtyivät seuraavaan tai sitä seuraavaan budjettiin. Vihreiden puheenjohtaja Maria Ohisalokin sanoi tiedotteensa sivulauseessa olennaisen asian: lisätoimia tarvitaan vielä, jotta hiilineutraalisuuteen päästään vuoteen 2035 mennessä.