Kerttulina esiintyvä lukija kertoo ”paperiseinien” ongelmista. Tähän ongelmaan voi moni samaistua.

Kuulen keittiöön asti, tekeekö ilmoittamatta kylään tullut anoppini ykkös- vai kakkoshädän, Kerttuli kertoo paperinohuista seinistä. MOSTPHOTOS

Iltalehden lukija, Kerttuli, ei ymmärrä, miksi nykytaloihin on rakennettu paperinohuet seinät, joista pienetkin elämän äänet raikuvat läpi. Kerttuli kertoo asuneensa aikoinaan 10 vuotta isovanhempiensa maatilalla. Asunnon vessa sijaitsi eteisessä.

- Siellä saattoi vaikka synnyttää ilman, että kukaan olohuoneesta älysi rientää apuun. Uskokaa tai älkää: sitä suurenmoista luksusta osasivat arvostaa myös krapulapaskalla istuvat miespuoliset vieraat. Sitten muutin ”kaupunkiin”.

Kerttuli kuvailee, kuinka nykyasuntojen vessat ovat keskellä asuntoa, ja niillä on vähintään yksi rajaseinä asuintiloihin - yleensä makuuhuoneeseen, mutta pahimmillaan myös olohuoneeseen. Hän kertoo ymmärtävänsä tehoneliöiden maksimoinnin, mutta huomauttaa, että väliseiniä voisi äänieristää.

- Olen liian monesti joutunut siihen tilanteeseen, että vasta ensimmäisten muuttolaatikoiden ollessa jo olohuoneessa, jollekin tulee tarve käyttää vessaa. Tajuan vuokranneeni/ostaneeni asunnon, jonka vessassa ei piereskellä. Kuulen keittiöön asti, tekeekö ilmoittamatta kylään tullut anoppini ykkös- vai kakkoshädän ja kuinka monta sekuntia hän ”salaa” tutkii vessankaappeja. Edustamamme roudan ja yöttömän yön kansa on vääjäämättä yksi maailman häveliäimmistä. Miksi vaikenemme tästä lähes kansallisesta katastrofista?

"Luulisi sääolosuhteiden asettavan rakennustekniset rajoitteet..."

Myös ulkoseinät saavat kirjoittajalta sapiskaa.

- Luulisi Suomen sääolosuhteiden asettavan rakennustekniset rajoitteet niiden valmistamiseen paperista. Ei ainakaan siinä rivitaloyhtiössä, jossa minun tämän hetkinen vuokra-asuntoni sijaitsee.

Kerttuli kertoo, että hänen asuntonsa makuuhuoneiden ulkopuolella sijaitsevat talon parkkipaikat. Naapureista kolme tekee vuorotyötä. Yksi heistä lähtee töihin aamulla puoli neljä. Toinen neljältä ja kolmas tulee iltavuorosta kotiin noin kello kaksi.

Kerttuli kuulee asuntoonsa, kun naapurit rappaavat autojensa ikkunoita. Hän kuulee, mitä viereinen perhe puhuu lapsilleen viedessään heitä hoitoon ennen seitsemää.

- On se tietysti kätevää oppia naapurin lasten nimet ennen kuin heitä on kertaakaan nähnyt. Sitten ovat ne aamuyön tunnit, kun piha on täysin jäässä. Naapuri ei pääse alaspäin viettävältä parkkipaikaltaan pois. Moottori ulvoo ja nastat raapivat renkaiden kohdalle kovettunutta kivikovaa lunta.

"Aloin epäillä mielenterveyttäni"

Hiljattain Kerttulin asuntoon kantautui jostain outo humina. Hän kertoo sen olleen liian vaimeaa ollakseen käynnissä oleva auto. Hän kertoo havahtuneensa ääneen joka kerta kääntäessään kylkeä. Jossain vaiheessa Kerttuli ymmärsi äänen kestäneen jo tunteja.

- Aamuöinen älyllinen elämä sisälläni ryhtyi jo pohtimaan ulkolämpötilan laskemisen tai ilmanpaineen muutoksen vaikutusta asunnon koneellisen ilmanvaihdon aiheuttamaan ääneen. Kirosin lukiossa kesken jäänyttä LVI-kurssia. Jossain vaiheessa aamuviiden ja kuuden välillä aloin epäillä mielenterveyttäni.

Seuraavana yönä äänen toistuessa hän katsoi ulos ikkunasta: ei yhtään ihmistä eikä käynnissä olevaa autoa.

- Tiistaiaamuna lähdin töihin ennen naapuria. Hän oli hankkinut autoonsa lämmittimen. Seuraavana yönä mielenrauhan saatuani nukahdin sen tasaiseen hurinaan. Sen ohella, että minä kuulen kaiken, mitä parkkipaikalla tapahtuu, on tietenkin kolikon toinen puoli. Mitä kaikkea makuuhuoneista kuuluu ulos?

- Tällä kirjoituksella ei ole mitään elämää suurempaa tarkoitusta. Jos se edes hetkeksi sai sinut hymyilemään muiden ihmisten murheille, olet omiesi suhteen selvästi voiton puolella, Kerttuli viestittää.

Juttu on julkaistu alun perin helmikuussa 2018.