Seksuaalista väkivaltaa kokenut on usein hyvin järkyttynyt ja herkässä tilassa. Hänen täytyy jaksaa kertoa kokemuksestaan sekä lääkärille että poliisille. Yksikin töykeä tai muuten varomaton sana voi silloin tuntua pahalta ja uhria syyllistävältä.

Poliiseja kouluttavassa poliisiammattikorkeakoulussa jokainen oppilas koulutetaan kohtaamaan seksuaalirikoksen uhri. Rikosoikeudellisen tiedon lisäksi opetetaan uhrin kohtaamista ja vuorovaikutusta.

– Kaikki poliisit voivat törmätä raiskaustapauksiin vaikka kaupungilla partioidessaan tai kotihälytyksissä, sanoo poliisiammattikorkeakoulun psykologian yliopettaja Jaakko Kauppila.

Aina kohtaaminen ei kuitenkaan mene kuten pitäisi. Uhri voi kokea kohtelun hyvinkin tylynä.

– Joskus tilanne hoidetaan huonosti. Ei kukaan voi taata, että joka tilanteessa kaikki poliisit aina toimisivat hienovaraisesti ja fiksusti, vaikka siihen koulutuksessa pyritään.

Ajattelematon kommentti voi satuttaa

Tökeröt kommentit tai muu osaamattomuus voivat vaikeuttaa uhrin toipumista.

– Jos poliisi tai muu auttaja on törppö tai syyllistävä ensi kohtaamisessa, se muokkaa uhrin suhtautumista asiaan ja hänen käsitykseensä siitä selviytymisestä, kuvailee raiskaustukikeskus Tukinaisen kehittämispäällikkö Heli Heinjoki.

Järkyttävän kokemuksen läpikäynyt uhri on hyvin herkkä tulkitsemaan sanoja ja äänensävyjä. Joskus hyvääkin tarkoittavat kommentit tulkitana pahoiksi tai syyllistäviksi. Siksi uhreja tulisi Heinjoen mielestä kohdella kuin silkkihansikkain.

– Varsinkin ensimmäisissä kohtaamisissa tarvitaan erityistä sensitiivisyyttä, herkkyyttä.

Poliisin kannalta ongelmallista on, että poliisin on pysyttävä puolueettomana. Suomessa kukaan ei ole syyllinen ennen kuin ilmoitettu rikos on tutkittu. Tutkintaan kuuluu oleellisesti rikoksen ilmoittajan eli uhrin kuulustelu.

– Se aiheuttaa joskus väärinymmärrystä. Uhri voi kuulustelun takia kokea, ettei häntä uskota, sanoo psykologi Jaakko Kauppila.

Kaikki apu yhden katon alle

Tukinaisen Heli Heinjoki ei halua syyllistää viranomaisia. Hän uskoo, että vaikeistakin asioista puhuminen ja tietoisuuden lisääminen parantavat viranomaisten kykyä kohdata seksuaalirikoksen uhri.

Lisäksi laaja-alaista apua tarjoavien tukikeskusten avaaminen ympäri maata olisi askel oikeaan suuntaan.

Helsingin Naistenklinikalle avattiin alkukesällä Suomen ensimmäinen moniammatillinen tukikeskus (siirryt toiseen palveluun) seksuaalisen väkivallan uhreille. Keskuksesta saa apua kätilöltä, lääkäriltä, psykologilta ja sosiaalityöntekijältä.

– Seksuaalisen väkivallan trauma on hyvin kokonaisvaltainen. Se järkyttää kehoa ja mieltä. Lisäksi se vaurioittaa itsemääräämisoikeutta, joka on perustavaa laatua oleva koossapysymisen voima, selittää Heli Heinjoki.

Anonymiteetti vaarassa pikkupaikkakunnilla

Naistenklinikan kaltaista laajaa tukitoimintaa on mietitty myös muun muassa Turussa, Jyväskylässä ja Rovaniemellä. Toistaiseksi monilla paikkakunnilla apu on hajallaan, perusterveydenhuollon ja järjestöjen varassa.

On paljon uhrin omasta jaksamisesta kiinni, miten hän saa apua.

– Kokemukseen liittyy paljon häpeää ja syyllisyyttä. Tapahtuma voi olla niin lamaava, että uhrin on hankala pitää puoliaan. Silloin on liian rankkaa lähteä eri puolilta apua hakemaan.

Tukinainen -järjestö on huolissaan varsinkin pienillä paikkakunnilla asuvien avun saannista.

– Avun saamisen vaikeus liittyy osittain siihen, että anonymiteetin eli nimettömyyden säilyttäminen on vaikeaa pienellä paikkakunnalla. Terveyskeskuksessa saattaa työskennellä oma serkku tai naapuri, Heli Heinjoki kuvailee.

Lue lisää: Raiskauksen uhrien tukikeskus täyttyi asiakkaista heti avajaiskuukautena: "Tänne ei tarvitse lähetettä, voi vain kävellä sisään"

Tarvitsetko apua? Raiskauskriisikeskus Tukinaisen nettisivut löytyvät täältä. (siirryt toiseen palveluun)