Esipuhe

Suomen passilain 6 a § pykälässä todetaan seuraavaa:

”Passinhakijalta otetaan passia haettaessa sormenjäljet. … Sormenjäljet talletetaan passin tekniseen osaan sekä passirekisteriin.”

Toisinsanoen matkustaaksesi Suomesta maahan, jossa vaaditaan passia, joudut antamaan sormenjälkesi poliisille. Lakimuutoksesta päätettiin vuonna 2009. Useimpiin maihin Euroopassa pystyy vielä matkustamaan ilman pakkorekisteröintiä henkilökortilla. Tämä ei kuitenkaan itseäni paljoa lämmitä, sillä käyn työmatkoilla Kiinassa.

Jouduin viimeisintä matkaa varten hankkimaan uuden, sormenjäljellisen passin. Koska mielestäni vain rikoksiin syyllistyneen henkilön sormenjäljet kuuluvat valtiolle, yritin poistaa ne. Ohessa pieni kuvareportaasi.

Operaatio

Yritin poistaa sormenjälkiä kemiallisesti. Valitsin aineekseni jokaisesta supermarketista löytyvän erittäin emäksisen kloriittiliuoksen. PH on siinä 12,7 hujakoilla. Aluksi huljuttelin sormiani muoviastiassa, joka oli täytetty laimentamattomalla kloriittiliuoksella. Asiastahan ei seurannut oikein mitään muuta näkyvää kuin sormen rasvojen ja lian irtoamista.

Siirryin mekaaniseen hankaukseen käyttämällä sientä, jota kastelin säännöllisesti kloriitissa. Pikkuhiljaa sormenpäiden iho rupesi paikoittain kuoriutumaan pois. Kivut olivat todella epämiellyttävät. Hinkkasin sormiani yhteensä varmaan parisen tuntia, kunnes jouduin lopettamaan. Sen tutun, suojaavan rasvapeitteen menettäminen sormista tuntui todella oudolta käsitellessäni esineitä. Grippiä lähti.

Poliisiasemalla

Marssin seuraavana päivänä Pasilan poliisilaitokselle. On myönnettävä, että omat odotukseni onnistumisesta olivat nollassa. Virkailija sanoi kuitenkin jotain tyyliin ”saakohan näistä ollenkaan luettua kun on niin kuluneet”. Luonnellisestikaan en viitsinyt mainita kulumisen syytä. Luenta tehtiin molempien käsien etusormista. Molempi sormi luettiin 2 kertaan varmuuden vuoksi. Laitteena oli joku USB:n päässä oleva optinen avomokkula. Harmikseni virkailija ilmoitti operaation jälkeen luvun onnistuneen. Hommassahan on ikävää se, että jos jälkiä ei sormesta saada, käytetään toista sormea. Sen takia on tärkeää tuhota kaikkien sormien jälkipinta.

Jälkipyykki

Valtio sai siis minun sormenjälkeni ja minä uuden passin. Jälkikäteen ajateltuna lopputulos olisi saattanut olla toinen, mikäli olisin käynyt asemalla useiden päivien kuluttua enkä heti seuraavana päivänä operaatiosta niinkuin nyt kävi. Valitettavasti erinäiset aikataulut eivät kuitenkaan antaneet mahdollisuutta parempaan suoritukseen.

Sormenpäät olivat todella kipeitä ainakin puolentoista viikon ajan operaatiosta. Tuntuu kuitenkin siltä näin parin kuukauden jälkeen, että sormien toipuminen tuntoaistin osalta on ollut suurin piirtein täydellistä. Pahimpana kipuaikana esineisiin tarttuminen oli todella epämiellyttävää kipujen ja kitkan puuttumisen takia.

Piraattipuolue vastustaa sormenjälkirekisteriä

Piraattipuolueen yksityisyydensuojaohjelmassa todetaan seuraavaa:

”Piraattipuolue vastustaa yleisiä biotunnisterekistereitä, kuten passinhaltijoiden sormenjälkirekisteriä. Kansalaisten säännönmukainen, laajamittainen valvonta johtaa vääjäämättä väärinkäytöksiin, eikä sille ole perusteita vapaassa yhteiskunnassa. Käytössä olevia yleisiä biotunnisterekistereitä ei saa hyödyntää rikostutkinnassa.”

Poliisi on toistuvasti kärttänyt itselleen suurempaa oikeutta passien sormenjälkirekisterin käyttöön. Valitettavasti ainoa tosiasiallinen keino estää käyttö on koko rekisterin lakkauttaminen. Euroopan Ihmisoikeustuomioistuin tuomitsi taannoin Ranskan syyttömän miehen sormenjälkien säilyttämisestä rekistereissä. Toivottavasti jollakulla on kanttia kokeilla myös passien sormenjälkirekisterinlainmukaisuutta vaikkapa EIT:ssä. Hauskana yksityiskohtana täällä maailman valvotuimpiin maihin kuuluvassa Kiinassa sormenjälkiäni ei ole otettu missään vaiheessa.

Kansalaisen sormenjäljet kuuluvat vain hänelle itselleen

Rekistereiden ja valvonnan puolustajat sanovat yleensä mantramaisesti ”jos et ole rikollinen, sinulla ei ole mitään salattavaa”. Tämä on kuitenkin valhetta. Minulla on, paljonkin. Ja niin on myös sanojalla. Se, jolla ei ole mitään salattavaa, ilmoittakoon kommenteissa minulle vaikka pankkitunnuksensä, luottokorttiensa numerot, osoitteensa ja lastensa nimet sekä koulut. Emme tule näkemään, ja ihan hyvä niin. Vain rikollisten sormenjäljet kuuluvat valtiolle. Työasiossa matkustelevien insinöörien eivät.

Janne Paalijärvi