Výkon a rychlost zemědělských strojů zemědělce motivuje, aby pracovali na co největších polích: zastavováním práce a přejížděním mezi malými políčky ztrácejí čas. Podle dat , které serveru iROZHLAS.cz poskytlo ministerstvo zemědělství, se v posledních deseti letech velikost tuzemského půdního bloku (de facto pole) pohybovala okolo 10 ha. Pro srovnání, v Evropě na součet polí pro celou farmu připadá v průměru 16 ha. Česko vede i do velikosti samotných farem, podle statistiky Eurostatu zde na jednu farmu připadá v průměru 133 hektarů půdy.

Navíc se v posledních desetiletích tráva používá spíše k výrobě siláže než sena, louky se proto sečou v závislosti na nadmořské výšce již od května, kdy chřástalové hnízdí. A jelikož časově nejúspornější je sekat od krajů do středu, sekačka obvykle nažene všechny ptáky do středu louky, kde je následně při posledním obratu zlikviduje.

Z polí (a nejen odsud) mizí i hmyz. Na rozdíl od ptáků není tak dobře viditelný a mezi lidmi oblíbený, proto je sledovaný daleko méně. O to větší zájem vyvolala zpráva Krefeldského entomologického spolku, podle které z německých chráněných oblastí za poslední tři dekády zmizelo 75 % veškerého polétavého hmyzu . Prozatím není jasné, co je důvodem, spekuluje se o vlivu v zemědělství užívaných pesticidů na bázi nikotinu .

Kromě ptáků současný způsob hospodaření nepřeje ani bezobratlým, zejména žížalám a hmyzu. Tyto dvě skupiny přitom hrají v ptačím jídelníčku důležitou roli. Žížaly jsou podstatné hlavně proto, že jsou k dispozici prakticky po celý rok s výjimkou období, kdy je země zmrzlá či výrazně vyschlá. V období od března do května, kdy jsou jiné zdroje potravy omezené, žížaly už vylézají k povrchu na dosah ptákům. Proto jsou na nich do značné míry závislí havranovití, kosi a drozdi, čejky, kulíci nebo i puštíci a poštolky.

Ukazatel běžných druhů ptáků pro vybrané státy EU

Naopak v celoevropském srovnání jsou v případě Česka vidět 90. léta, kdy se transformující zemědělství potýkalo s problémy. „Mimo jiné se snížilo množství užívaných pesticidů, ale zejména došlo vlivem změn ve vlastnických a uživatelských poměrech ke krátkodobému zvýšení heterogenity (pestrosti, pozn. red.) krajiny,“ říká k tomu Václav Zámečník, který se ochranou ptáků zemědělské krajiny zabývá v České společnosti ornitologické. V roce 1985 připadalo na jeden hektar v průměru 2,5 kg chemie, o pět let později jen 2 kilogramy.

Zdroj: Metodická příručka pro praktickou ochranu ptáků v zemědělské krajině: metodika AOPK ČR. Praha: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR, 2013, s. 10. ISBN 978-80-87457-81-8.

Naopak negativně na populace ptáků dopadl vstup země do EU. „Nastoupily dotace,“ komentuje úbytek ptáků Zámečník. Podle něj tak získali farmáři prostředky na hnojiva a pesticidy, stejně jako si mohli dovolit výkonnější techniku. Navíc dříve často neobdělávali tu část pole, která byla podmáčená nebo jinak obtížně dostupná, což ptákům vyhovovalo. Tlak na evidenci a kontrola ze strany dotačních úřadů je ale donutil hospodařit na každém metru pozemků.

Evropské orgány si problém uvědomují a chystají změnu společné zemědělské politiky: podle návrhu evropského komisaře pro zemědělství Phila Hoganag by dotace pro jednu farmu měly být zastropovány částkou 60, respektive 100 tisíc eur. Nově by tak dotace, které tvoří přibližně třetinu evropského rozpočtu (asi 59 miliard eur), měly podporovat zejména menší farmy. Naopak velké agrokolosy by o citelnou část peněz přišly.

Česko bojuje za velké

Česká republika spolu se Slovenskem a některými regiony východního Německa se takovému kroku ale brání. Podle serveru Politico by Bruselem chystané zastropování dotací na jednu farmu připravilo Česko o 43 % ze současných asi 1,2 miliardy eur.

„My to jednoznačně odmítáme,“ řekl serveru iROZHLAS analytik Jiří Felčárek z Agrární komory ČR. „S ohledem na strukturu českého zemědělství by to bylo diskriminující a brzdilo by to další rozvoj celého sektoru,“ dodal. Podle něj mají velké farmy větší efektivitu práce a díky tomu dosahují značných úspor, což představuje výhodu oproti „starým“ zemím EU.

„Střední a velké podniky mají určitou sílu, aby zaváděly moderní poznatky v zemědělství, principy precizního zemědělství,“ vysvětlil Felčárek, jak komora navrhuje řešit negativní dopady hospodaření na krajinu. Nejnovější technologie totiž ve výsledku snižují množství používaných hnojiv a pesticidů, uzavírá.

O tom, že dotování největších krajině neprospívá, hovoří Asociace soukromého zemědělství České republiky, podle které jsou velké lány ohrožené erozí, a těžká technika půdu dále znehodnocuje.

„Zásadním řešením je zvýšení pestrosti a členitosti krajiny a zmenšení nepřerušovaných půdních bloků,“ uvádí v tiskové zprávě. „Z našeho pohledu je zastropování jednoznačně v zájmu nejen zemědělství, ale i celého českého venkova a všech obyvatel,“ napsala serveru iROZHLAS tisková mluvčí asociace.

Razantní změna financování by se dotkla i některých členů vlády. Holding Agrofert, dříve patřící premiérovi v demisi Andreji Babišovi, vloni podle Politica získal na agrodotacích 14 milionů eur (asi 355 milionů Kč). Současný ministr zemědělství Jiří Milek je zase předsedou představenstva koncernu Úsovsko, ten jen v roce 2016 čerpal skrze Státní zemědělský intervenční fond dotace ve výši přes 54 milionů korun.

Konečné slovo budou mít evropské orgány, stanovisko Komise by mělo přijít v polovině tohoto roku, pak rozhodne Evropský parlament. Nicméně už nyní přichází z Bruselu signály, že v reakci na kritiku chystaných opatření by jednotlivé státy mohly dostat volnější ruku v tom, jak s dotacemi na svém území naloží. V Česku by to pravděpodobně vedlo ke konzervaci či dalšímu zhoršení současného stavu.

Jan Cibulka