København vokser ikke længere, siger de nyeste tal. I den seneste tid har der været en netto fraflytning fra byen. Lejlighederne er blevet for dyre og de unge førstegangskøbere vælger at søge andre vandingshuller end hipstercafeerne på de Københavnske brokvarterer (Indre By er for længst tabt for enhver med normale indkomstsforhold).

Ikke desto mindre bliver der stadig bygget overalt i byens periferi. Den store arkitektlegeplads i Nordhavn er åben hele døgnet, og dagligt skyder nye lejlighedskomplekser op som svampe i en efterårsskov. Sydhavnen fyldes op af nye holme med lukkede rigmands-øer, og samtidig har vi stadig Amager Fælled, og trods hele diskussionen om urnatur og sjældne padder - bygget skal der nok blive! For at det ikke skal være løgn, lancerede kommunen i samarbejde med den just afgåede Løkke-regering sidste år det storstilede projekt Lynetteholmen, der vil pakke København ind i endnu en opfyldning og dermed både blokere hovedstadens kontakt til vandet og gøre Øresund endnu en smule smallere.

Det, der undrer mig lige nu er, at alle har så travlt med at finde nye steder at bygge, når der stadig er massevis af plads i de områder, der allerede er blevet udlagt til bebyggelse.

Der er stadig masser af plads i øde-staden - og ikke ret mange mennesker. Ikke ret meget liv. Fold sammen Læs mere Læs mere

Ørestaden er en udørk

Hvis man begiver sig ud i Ørestaden, for eksempel - forbi DR Byen og længere ud langs metroens højbane - er det slående, hvor tomt der faktisk er. Ørestadens planlægning er lidt af et mysterium. Allerede dengang i 90erne vidste alle, at den zoneopdelte, bilbaserede byplanlægning, der havde skabt de triste bebyggelser på Vestegnen, var en blindgyde. Alle vidste aldeles udmærket, at en tæt og blandet by, er dét, der skaber liv. Det blev da også annonceret, at Ørestaden skulle være en bydel med stort B. Med boliger, business, boulevarder, byliv og barer. En naturlig forlængelse af København med andre ord. Men hvad fik vi?

Tag en cykel med og prøv at stå af metroen ved DR byen, ærede læser, og prøv så at cykle sydpå langs højbanen. I det fjerne står det sorte Ferring tårn og markerer en slags afslutning. I sig selv et smukt, velproportioneret, og lidt hårdt, højhus. Det virker ikke så langt væk, men efter få minutter bliver man klar over at det er et synsbedrag. Boulevarden er endeløs. Og her er absolut ingenting, det er værd at stoppe for. Man kommer forbi Bella Centret og Fields, og stadig er der langt til afslutningen. Her er ingen butikker, ingen pladser, ingen steder, man kan sætte sig og nyde udsigten - her er INGENTNG DER LIGNER EN BY!!!. Og når man endelig når ud til det sorte Ferring tårn opdager man, at der er mere endnu. Udørken fortsætter på den anden side af motorvejen, uden dog at ændre karakter.

»Den gamle kant forsvinder og de nye opfyldte områder bliver aldrig andet end trælse sovebyer for rodløse medlemmer af den kreative klasse.«

En by som København skal naturligvis kunne vokse, så det er naturligt at en fornuftig kommune hele tiden leder efter nye områder, den kan udvikle sig på. Imidlertid er det efter denne Københavnersnudes mening bogstaveligt talt at gå over åen efter vand, når kommunen og By og Havn i fællesskab mener, at den eneste måde København kan vokse på er ved at lave flere opfyldninger og kunstige øer ude i det vand, vi danskere elsker. Men selvfølgelig: Det er naturligvis, fordi vi elsker vandet. Den hurtige kalkule viser, at boliger med sund- eller havneudsigt kan sælges for dobbelt så meget som dem uden, så derfor bygger byen sig ud i vandet uden at tænke på den skade, den gør på sig selv. Den gamle kant forsvinder og de nye opfyldte områder bliver aldrig andet end trælse sovebyer for rodløse medlemmer af den kreative klasse.

Gør Ørestaden tættere

Lad mig i stedet foreslå, at By og Havn i fremtiden koncentrerer sig om at udvikle de områder, der er bebygget, men som slet ikke fungerer. Jeg tror, man kunne finde et areal på størrelse med Nordhavn, hvis man samlede alle de tomme og døde arealer i København. Ørestaden med sin alt for brede, alt for tomme og lange Boulevard kunne fortættes til at rumme dobbelt så meget af det hele - og stadig opleves halvtom. Man kunne åbne nogle af zombieområderne for kreative mennesker, der mangler et (værk)sted at være, og man kunne etablere nogle fodgængerzoner, hvor et cafeliv kunne opstå, og hvor nogle unge mennesker måske ville søge hen for at finde hinanden.

På den måde kunne Ørestad blive en levende - og dobbelt så tæt by - og vi ville ikke behøve at finde på Lynetteholme eller Engholme eller andre ideer, der på langt sigt kun gør København mindre - fordi de gør København mindre interessant.