Sprøjtemidler og deres nedbrydningsprodukter er betydeligt mere udbredte i de danske drikkevandsboringer, end det hidtil har fremgået af Geus’ overvågning af det danske grundvand.

I hele 41,1 procent af de danske vandværkers drikkevandsboringer er der påvist pesticider eller nedbrydningsprodukter fra pesticider. Og i 11,4 procent af boringerne lå fundene over grænseværdien på 0,1 mikrogram pr. liter.

Det viser en ny opgørelse, som Geus – De nationale Geologiske Undersøgelser for Danmark og Grønland – har lavet på basis af tal fra databasen Jupiter, der samler alle vandværkernes indberetninger af vandprøver fra drikkevandsboringer. Opgørelsen medtager vandprøver foretaget i 2018-19.

Til sammenligning blev der ifølge Geus’ seneste rapport om grundvandsovervågning i 2017 konstateret pesticidfund i 32,5 procent af vandboringerne, og i 10,5 procent af boringerne lå fundet over grænseværdien.

Søg og du skal finde

Seniorforsker Anders Risbjerg Johnsen fra Geus, der har lavet udtrækket fra databasen for Miljøstyrelsen til et skriftligt svar fra miljø- og fødevareminister Jakob Ellemann-Jensen (V), gør opmærksom på, at resultaterne ikke er 100 procent sammenlignelige med tallene fra grundvandsovervågningen, som kun medtager aktive vandboringer.

»I det nye udtræk søger vi lidt bredere for også at få de vandboringer med, som vandværkerne kunne tænkes at pumpe på, hvis deres hovedboringer er forurenede – altså reserve- og nødvandboringer. Men overordnet set er der altså ikke meget forskel på de to datasæt,« forklarer Anders Risbjerg Johnsen.

Stigningen i antallet af boringer med pesticidrester afspejler ifølge seniorforskeren bl.a., at det pr. 1. juli 2018 blev obligatorisk for vandværkerne at undersøge for dimethylsulfamid (DMS), der er et nedbrydningsprodukt fra svampemidlerne tolylfluanid og dichlofluanid. De er siden 1950’erne blevet brugt i frugtplantager til bekæmpelse af svampesygdomme i produktionen af frugt, bær, tomater og prydplanter, hvorfor man bl.a. har fundet DMS i koncentrationer over grænseværdien flere steder på Sydfyn.

Tolylfluanid blev forbudt som pesticid i 2010, men både det og dichlofluanid er stadig tilladt som svampedræbende middel i udendørsmaling og træbeskyttelse i EU.

»Hvis man kigger ude omkring Røsnæs og Kalundborg, så ligger der mange fund med høje koncentrationer, og det er typisk boringer, der ligger inde i enten et villa- eller fritidshusområde med masser af malet træ. Og så er der masser af fund i hovedstadsområdet, som sikkert også skyldes, at det er inde i byen,« siger Anders Risbjerg Johnsen.

DMS i næsten hver tredje vandboring

DMS er ifølge en nylig opgørelse fra Geus det hyppigst forekommende pesticidstof i vandværkernes boringskontrol. Det blev påvist i 30,7 procent af de 1.565 undersøgte vandboringer, og i 128 af boringerne, svarende til 8,2 procent, lå indholdet over grænseværdien.

Læs også: Pesticidstoffet DMS er fundet i hver tredje drikkevandsboring

På den baggrund var det ikke den helt store overraskelse for Anders Risbjerg Johnsen, at man ifølge den nye undersøgelse nu finder pesticidrester i hele fire ud af ti vandboringer.

»Havde du spurgt mig for to år siden – ja, så ville det være kommet meget bag på mig. Nu, hvor vi kender til DMS og desphenylchloridazo – nej, så gør det faktisk ikke,« siger han.

Navnlig i hovedstadsområdet og på Røsnæs ved Kalundborg er der fundet høje værdier af DMS i drikkevandet, formentlig en følge af brugen af træbeskyttelsesmidler og maling indeholdende svampemidler. På Sydfyn er der også fundet koncentrationer over grænseværdien, men her er det i frugtplantagerne, man har anvendt de nu forbudte sprøjtemidler tolylfluanid og dichlofluanid. Illustration: Geus

Desphenylchloridazon er nedbrydningsproduktet efter et sprøjtemiddel, der er blevet brugt i roemarker frem til 1996. Det blev vandværkerne pålagt at analysere for i oktober 2017 – og med god grund, har det vist sig. Et kortlægning viste sidste år, at der er rester af sprøjtegiften i hver fjerde drikkevandsboring, og i hver tiende boring overskrider koncentrationen grænseværdien.

Dermed er det mere udbredt end nedbrydningsproduktet BAM, der også er en slem hovedpine for vandværkerne.

Vandværker fortynder forurenet vand

At en vandboring indeholder pesticidrester over grænseværdien er ikke ensbetydende med, at det vand, som forbrugerne i området tapper fra deres vandhaner, også indeholder for høje koncentrationer. Vandværkerne kan skrue ned for den problematiske boring eller blande vandet med vand fra andre boringer.

Ved at fortynde opløsningen sikrer man sig, at forbrugerne kun drikker vand, der holder sig under grænseværdien. Det er den eneste mulighed, når vi taler om forurening med DMS, for her findes der ifølge Anders Risbjerg Johnsen ingen godkendte rensemetoder.

Der kan dog gives dispensation til overskridelse af grænseværdien for desphenylchloridazon eller DMS i en periode, således at nogle vandværker distribuerer vand, der overskrider grænseværdien.

»Desphenylchloridazon kan man rense med aktivt kul, hvis man vælger det, og i enkelte områder er der givet tilladelse til rensning af drikkevand for BAM. Det bedste var selvfølgelig, at vi kunne nøjes med at drikke urenset grundvand, men i nogle områder kan det jo blive nødvendigt, hvis ikke man kan etablere nye boringer. Der kan jo være områder, hvor vandressourcerne er begrænsede, og man er nødt til det,« siger han.