BERLIN: Danmark risikerer at stå uden for en ny EU-aftale, der skal sikre en »solidarisk« fordeling af flygtninge blandt medlemsstaterne.

I første omgang er Danmark med i Dublin-forordningen via en parallelaftale. I december stemte danskerne ved EU-folkeafstemningen nej til en tilvalgsordning, hvilket stiller Danmark over for valget mellem at forlade Dublin-forordningen eller genforhandle parallelaftalen med de øvrige EU-medlemslande på nye vilkår.

Ender Danmark med at stå uden for en Dublin-aftale, kan myndighederne ikke sende asylansøgere tilbage til de EU-lande, som de først er ankommet til. Og dermed risikerer Danmark at blive en magnet for asylansøgere.

»Hvis ikke vi tilslutter os forslaget, falder vi ud af aftalen og ender i en situation, hvor Danmark ikke kan sende asylansøgere tilbage til det land, som de først kom til,« forklarer EU-forsker og professor i statskundskab ved Københavns Universitet Marlene Wind over for Ritzau.

Ikke desto mindre fastholder Dansk Folkepartis udlændinge- og integrationsordfører, Martin Henriksen, at danske interesser er bedst tjent ved, at Danmark ikke tilslutter sig en ny aftale om Dublin-forordningen.

»Jeg forstår ikke, hvorfor folk trækker det op som værende det store dilemma. Det er en helt ny vej hen imod en strammere asylpolitik. Det giver os muligheder for at stramme op på nogle områder, som vi ikke har mulighed for at stramme op på i dag, fordi vi er med i Dublin-forordningen,« siger Martin Henriksen ifølge Ritzau.

Kommissionens forslag er »afpresning«

Den danske regering har i første omgang blikket stift rettet mod Bruxelles, hvor udsigterne til en effektiv EU-aftale om kvotefordeling af flygtninge i øjeblikket ser ud til at blive stadig ringere.

Onsdag fremlagde kommissionen sit forslag til en reform af den eksisterende Dublin-forordning. Fremover ønsker kommissionen at tvangsfordele flygtninge ud fra et referencetal, der skal beregnes ud fra medlemsstaternes størrelse og bruttonationalprodukt. Lande uden ønske om yderligere asylansøgere skal fremover kunne slippe for at modtage tvangsfordelte flygtninge ved at betale en bøde på i omegnen af 250.000 euro per flygtning til øvrige medlemsstater. Hvilke lande, der skulle kunne forestille sig at ville tage flere flygtninge, er fortsat uvist.

Kommissionens planer er ikke overraskende stødt på stærk modstand. I en række medlemslande, herunder Danmark, er modstanden mod kommissionens planer om en reform af Dublin-reglerne fortsat enorm. Særligt i Østeuropa har regeringscheferne været afvisende over for forslaget, som den ungarske udenrigsminister Peter Szijarto omtaler som »afpresning«.

Tilsvarende signaler lyder fra de øvrige Visegrad-lande – Polen, Tjekkiet og Slovakiet. Under et besøg i Prag rejste den polske udenrigsminister, Witold Waszcykowski, tvivl om, hvorvidt EU-Kommissionen mener forslaget alvorligt, mens den slovakiske indenrigsminister, Robert Kalinak, betegner kommissionens planer som »virkelighedsfjerne«. Slovakiet har allerede klaget til EU-Domstolen over kommissionens kvotefordelingsplaner fra 2015.

Trods omfattende protester i de østeuropæiske hovedstæder besluttede kommissionen sidste år en tvungen fordeling af 160.000 flygtninge for at lette presset på sydeuropæiske lande som Italien og Grækenland. I mellemtiden er kun en brøkdel – cirka 1.000 – af de 160.000 flygtninge blevet fordelt blandt landene.

Før de øvrige medlemslande bliver enige om en ny fordelingsordning, er det derfor også for tidligt at svare på, om Danmark vil ende som asylmagnet.

»Det er der ingen, der ved. Det er ren spekulation, for det kommer helt an på, hvordan Danmarks status er, og hvad asylansøgere vil tænke om Danmark. Det er en frygt, som florerer, men der er ingen, der kan udtale sig kvalificeret om det,« siger Marlene Wind til Ritzau.