Příští týden pojedu do Ostravy a Olomouce. Docela se na to těším. V Ostravě jsem byl před letoškem naposledy v roce 2003, když si tam lidovci zvolili předsedou Miroslava Kalouska. (Omlouvám se za tuto bolestnou připomínku lidovcům i Miroslavu Kalouskovi.) Letos tam jedu už potřetí, cesty do Olomouce v poslední době už ani nepočítám.

Což může být jen shoda náhod, ale možná bych v tom viděl ještě jeden důvod. Je to prostě docela příjemná, pohodlná cesta, které se nemusíte dopředu lekat, přesně tak od září 2011, kdy se na trase objevily žluté vlaky Radima Jančury a o rok později i černé soupravy Leoše Novotného.

Jsem vcelku skromný chlapec, vyrostlý v koženkové idyle spěšných vlaků Praha-Turnov, takže mě pořád ještě dokážou okouzlit i třicet let staré, avšak rekonstruované vagony RegioJetu a opravdu moderní vozy Leo Expressu, které ovšem ve světě jezdí kolem velkých měst na letiště, a kde proto někde hned za Pardubicemi začínám pociťovat traumatizující nedostatek místa pro nohy.