Nem az a legriasztóbb a sajtókamara Népszava által bemutatott tervezetében, ami benne van, hanem ami egyelőre fedve maradt. Orbán Viktor kedvenc lapjának kedvenc főszerkesztője olyan projekten dolgozik, amely ellehetetlenítené a kritikus újságírók hozzáférését a hatalom embereihez és dokumentumaihoz.

A Népszavát illeti az érdem, hogy egy kicsit tisztábban látjuk, mi lenne a következménye a Fidesz újabb nagyarányú választási győzelmének. A napilap információi szerint még az idén ősszel, de a legkésőbb 2019 tavaszáig létre akarnak hozni egy olyan újságírói kamarát, amely az érdekvédelem mellett számos kötelezettséget is előírhatna a csatlakozó újságíróknak, valamint a laptulajdonosoknak. Az előkészületekből kihagyták a MÚOSZ-t, amely elvileg a szakma ernyőszervezete lenne, e helyett Szöllősi György, a Nemzeti Sport főszerkesztője, a Magyar Sportújságírók Szövetségének elnöke körül sűrűsödnek a szakmamegváltó gondolatok. A cikk szerint a tervezésben részt vállalnak a tagjaikat felekezeti alapon képviselő keresztény és protestáns szervezetek is.

Itt tart a gondolkodás:

A kamarába nem lenne kötelező belépni, ám a tagoknak olyan előnyök járnának, amelyek miatt „minden újságíró szeretne majd taggá válni”.

Elsősorban az érdekvédelem lenne a cél, ezért „a szakma megosztottsága és kiszolgáltatottsága miatt” olyan törvényjavaslatokat kezdeményeznének, amelyek javítanák az újságírók helyzetét.

Csak olyan kiadó nevezhetné magát országos médiumnak, amely tagja a kamarának, elfogadja a szervezet etikai és szakmai előírásait, valamint vállalja, hogy csak kamaratagokat alkalmaz.

Az újságírók csak bejelentve dolgozhatnának és egy bizonyos bérszintnél nem kereshetnének kevesebbet.

Felmerült, hogy a kamaratagok nyugdíjkedvezményt vagy akár kedvezményes utazási lehetőséget kapjanak.

Ahhoz, hogy valaki kamarataggá váljon meg kellene felelnie több elvárásnak is, így például előírhatnák, hogy csak bizonyos képzettség vagy tapasztalat megléte esetén léphet be valaki, és el kellene fogadnia a szakmai és etikai szabályokat.

A kiadókat akár adókedvezménnyel, vagy különadó kivetésével is ösztönözhetnék arra, hogy elfogadják a kamara szabályait.

A szabályozás nem vonatkozna a kisebb médiumokra, tehát továbbra is lehetne blogokat, de akár nagyobb újságokat is működtetni kamarai tagság nélkül. A különbség az lenne, hogy a nagyobb újságok más minősítéssel rendelkeznének, így pedig „az olvasó tudná, hogy milyen lappal van dolga”.

A kormánykritikus sajtótermékeknél dolgozó kollégák hamar a szakma elleni támadásként értelmezték a terveket. A Magyar Művészeti Akadémia elég példát szolgált arra, milyen az, amikor a fideszes hatalom megosztja az egy szakmához tartozó embereket. A sajtókamara azonban rosszabb lehet az MMA-nál, hiszen az ötlet szerint kizárólagos jogokat biztosít azoknak, akik tagjává válnak.

Aki kimarad, az bűnhődik

Sajtóválaszték a képviselői irodaházban - a kamara majd megszűrheti © Túry Gergely

A leírásból könnyen kiolvasható a működési elv: a kiadókat fogják arra kényszeríteni, hogy csatlakozzanak a kamarához. Az összetereléshez adókedvezményt vagy különadót használnának. Vagyis a gondolkodás nem elégszik meg azzal, hogy ösztönözzön, büntetni is készek a kimaradókat. Aki egyszer csatlakozott, az onnantól kezdve csak kamarai tagot alkalmazhat, vállalnia kell egy kereseti minimumot, és el kell utasítania a vállalkozói szerződések mögé bújtatott munkaviszonyokat. Utóbbi két kitétel nemes cél is lehetne, ha ez nem jelentené azt, hogy a kamara akar beavatkozni magáncégek költségvetésébe.

Amikor a kiadók oldaláról való nyomásgyakorlást elemezzük, mindig jusson eszünkbe, hogy a Magyar Idők hirdetéseinek 89 százaléka volt állami eredetű 2017 folyamán, míg a Magyar Nemzetnél 5 százalék.

A kamara tehát egy olyan piacon kezdene fair helyzeteket teremteni, amely esetében a hatalom már gúnyt űzött a tisztességes versenyből. A munkavállalók védelme így lesz egy pillanat alatt a kritikus sajtóvállalatok további sanyargatása.

Azt értjük, hogy aki vállalná a kamarai tagságot, az kaphatna mindenféle kedvezményeket. Ezzel valójában hivatalos szintre lehetne emelni az újságírók korrumpálását, hiszen a munkaadó helyett ez a testület vállalná a zsurnaliszta életét megkönnyítő, a pénztárcáját megkímélő szolgáltatások nyújtását. Ezt nem tehetné meg a kormány és az állam együttműködése nélkül.

Kövér László bajuszát pedri

A tervezet leginkább fenyegető része azonban nem az, amit a Szöllősi György, a külügyminisztérium utazó nagykövete körül gyülekezők eddig elárultak belőle, hanem az a lehetőség, amelyet a kormány és az állami szervezetek előtt megnyit. Mit hadakozik Kövér László a renitens újságírókkal a parlamentben? A jövőben előírhatja, hogy mostantól csak a kamara tagjainak lehet hozzáférésük az országház megfelelő termeihez.

Putyinra várnak a parlamentben © MTI / Koszticsák Szilárd

Az érv már elhangzott: nem kell egy kiadónak csatlakozni a kamarához, de akkor magára vessen, ha nem veszik a termékeit, ahogy azt a kórházat sem látogatja senki, amelynek orvosainak nincs papírja a megfelelő szakképesítésről. Ezzel az érvvel az illetékesek visszadobhatják az újságírói kérdéseket, megtagadhatják az akkreditációt, elzárhatják a közérdekű adatokat. Aki beáll a sorba, az továbbra is bejut a rendezvényekre, lesz megszólalója, fotója, videója, aki viszont nem kér a kamara ellenőrzéséből, szabályaiból, etikai kérdésekben ítélkező törvényszékétől, marad a kapun kívül. És ebben követheti az állami szerveket a magánszektor.

Már most előfordul, hogy a Lungo Drom elhallgatja kongresszusát a kritikus sajtó elől, és aki mégis oda téved, azt elküldik. A minap már egy miniszter örömteli bejelentésére is így nézett ki a meghívottak listája: M1, MTI, TV2, Origo, Magyar Idők, Magyar Hírlap, Ripost. Ha a kamarát megalakítják, akkor már ügyeskedni sem kell a meghívók címzésénél: csak az együttműködők kerülhetnek be eleve.

A kritikus sajtó ugyanis még élhet néhány alapvető jogával: tudósíthat eseményekről, munkatársai bejuthatnak sajtótájékoztatókra, állami intézményekbe, a sajtóosztályok is fogcsikorgatva válaszolnak a levelekre, ha késve is. Még fellelhető minimális hozzáférés, amelynek segítségével be lehet mutatni a NER működését, és helyenként a bűneit is fel lehet tárni. Most még találni olyan bátor intézményvezetőt vagy köztisztviselőt, aki elmondja észrevételeit a belső működéséről, ám nekik is meg lehet a jövőben tiltani, hogy „nem országos médium” képviselőjével beszéljenek.

Szakma szakmának farkasa

A hatalom majd mondhatja azt: egyenlő hozzáférést kap minden jelentős médiatermék. És ez alatt majd azt kell érteni, hogy a Magyar Idők és a Hírlap is feltehette három-három kérdését. Az külön hányingerkeltő, hogy ezt a tervezetet a szakmához tartozó emberek vállalják magukra. Belülről segítenének elfojtani a kritikus hangokat. Ők végzik el a piszkos munkát: az újságírók egy karámba terelését. A köré font szögesdrót megalkotására majd a hatalmat kérik fel.

Szöllősi György © MTI / Illyés Tibor

A Népszavában is olvasható a "kezdeményezők" részéről, hogy törvényre lesz szükség a kamara jogköreinek meghatározásához. Szöllősi György, a labdarúgás népszerűsítése érdekében a kormánytól nagyköveti rangot kapott sportújságíró a napilapnak azt mondta:

elengedhetetlen, hogy a szakma összefogjon.

És ezt hogyan képzeli el? Úgy, hogy a parlamenti többségtől kér felhatalmazást a szakma neki nem tetsző felének a megregulázására.

Végezetül gondoljunk bele: ha etikai vizsgálatban valakit kizárnak a kamarából, azzal a jelenlegi elképzelések szerint rákényszerítik munkaadóját arra, hogy azt a személyt ki is rúgja, máskülönben elveszítheti országos médiumként történt besorolását. Így alakul ki az, hogy Szöllősi Györgyék több hatalommal bírnak majd az újságíró felett, mint a saját munkaadójuk. Tőlük a hatalom majd ezt az árat kéri: a kamarai szabályokkal csináljon kezesbárányt az újságírókból, önkényesen tisztogassa meg azt a kormánynak nemtetsző tagoktól, és védje meg valahogyan azokat, akiknek a propaganda leosztása szerint az ellenzék lejáratását kell elvégezniük.