Az előző két évtizedhez képest mostanra jelentősen meglódult a politikai propagandagépezet. Egy letűntnek hitt korszak bosszantó velejárója bukkant fel újra, és erősebb, mint valaha, hiszen új információközlési platformok jelentek meg a támogatására. A jelenség minden oldalról, pártállástól függetlenül befészkelte magát mindenhová, hol jobban, hol kevésbé. Mindazonáltal már most, az elején szeretném leszögezni: nem próbálok meg senkit sem kigyógyítani, nem kísérlek meg igazságot tenni. Aki ezeket a sorokat el tudja olvasni és értelmezni is képes őket, egyáltalán idejutott valahonnan, az valószínűleg nehezen ingatható meg a saját meggyőződésében, hitében, értékrendjében. Emiatt a lehetőségeim szerint megpróbálok tartózkodni mindennemű magánvélemény kinyilvánításától.

A propagandával kapcsolatban egy kérdésben biztosan stabil az egyetértés mind a kormánypárti, mind a kormányellenes csoportok részéről: propaganda márpedig van. Természetesen mindkét főbb csoport a másikra mutogat. Mindenki azt állítja, hogy a politikai ellenfél "ferdít", amivel a saját oldaluk az igazság erejével próbál szembeszállni. Ez a fura egyetértés ezen a ponton véget is ér. Afelől már jelentősen megoszlanak a vélemények, hogy mindez milyen mértékű hatást gyakorol a lakosság befolyásolására. Igaz-e a kormány azon állítása, hogy az országban "ellenzéki médiatúlsúly" van? Valós-e a kormányellenes réteg aggodalma, ami szerint az ellenzéki média ereje teljesen versenyképtelen? És ami talán mindennél fontosabb: létezik-e egyáltalán napjainkban független média? Ha igen, eljuthat-e az mindenkihez, de legalábbis a szélesebb rétegekhez?

Amikor néha ezekre a kérdésekre terelődik a beszélgetés egyes - erre fogékony - barátaimmal, ismerőseimmel, kollégáimmal, újra és újra egy meglepő felismerésre jutok: a fővárosban vagy környékén élők között sokan meg vannak győződve arról, hogy itt aztán mindenki az interneten olvassa a híreket az ország belügyeiről (ezáltal az aggodalom, ami szerint a televíziócsatornák, a megyei napilapok, a plakátok és a Lokál bárminemű befolyással bírnának, teljesen alaptalan), míg a távolabbi vidéken élők szinte hihetetlennek tartják, hogy sokan a TV és a helyi lapok helyett az internetet bújva tájékozódnának. Kerestem erre vonatkozó statisztikákat, de nem igazán találtam (amit találtam, az néhány sarkalatos kérdést nem is tartalmazott), így inkább úgy döntöttem, hogy saját magam próbálok összehozni erről egy felmérést. Egy kérdőívet arról, hogy a saját bevallása szerint ki, hol és hogyan jut hozzá a hírekhez.

Nem állnak rendelkezésemre olyan anyagi és közösségi források, hogy papíralapú, "nemzeti konzultáció"-szerű kérdőívet küldjek szerteszét, így csak egy egyszerű Google Űrlapot készítettem március végén, amit a Reddit-en és a Facebook-on osztottam meg. Összesen 286-an válaszoltuk meg a kérdéssort 10 nap alatt. Két esetben biztosan olyan is kitöltötte, aki nincs fent semmilyen közösségi oldalon, így velük leültem és együtt töltöttük ki. Megpróbáltam felhívni az emberek figyelmét arra, hogy nagymamival és nagypapival is töltsék ki, ha lehet, de nem sok ilyen történhetett (ez természetesen nem az ő hibájuk). Összességében kijelenthető, hogy ez nem lett igazán reprezentatív felmérés, hiszen főleg azok töltötték ki, akik számára az internet és a Facebook nem ismeretlen. Mindezek ellenére azért a 286 db válasz a legkülönfélébb korosztályokból, településekről még így is valami, szóval mindenképpen érdemes a kielemzésre.

Összegzett válaszok

Először tekintsük át az összegzett válaszokat mindenféle további csoportra szűrés nélkül, ahol megismerkedhetünk a 10 db kérdéssel is.

1. Születéskori neme:

2. Melyik korosztályhoz tartozik?

3. Az alábbiak közül melyik illik a legjobban lakóhelyére?

4. Az ön lakóhelyének Budapesttől való távolsága:

5. A felsoroltak közül mely platformokat használja a hírek közötti tájékozódás során, legalább kéthetente 1-1 alkalommal?

6. A felsoroltak közül melyik platformot részesíti abszolút előnyben a hírek közötti tájékozódás során?

7. Amennyiben ön nyomtatott sajtóból (is) tájékozódik, felkeresi annak internetes változatát is?

8. Okostelefonján olvas híreket (a közösségi oldalakat (Facebook, Twitter stb.) is beleértve), legalább hetente?

9. Naponta mennyi idejét köti le az internet bármilyen szolgáltatásainak használata otthon és/vagy munkahelyén összesen? (Tehát, ha az okostelefonjának köszönhetően általában egész nap online, abban az esetben is kérem, válassza ki az erre szánt összes időt!)

10. Amennyiben ön munkaviszonyban áll, munkája során milyen mértékben használja az internetet?

A legutolsó kérdés meglehetősen jól személteti, hogy ismerőseim, és azok ismerőseinek tetemes része az IT területén dolgozik, ahogyan én is. Ez persze tovább torzítja a képet, de ígéretesnek tűnik - a felmérés szempontjából -, hogy legalább láthatóan a kitöltők nagyobb része nem tartozik abba a csoportba, akik munkájához folyamatos internetkapcsolat kell.

Az 5. és 6. kérdéssel kapcsolatban be kell vallanom: a válaszlehetőségek megfogalmazásakor az internetes közösségi oldalakat szándékosan igyekeztem egyszerűen, jó színben feltűntetni, mintha azok valóban hiteles hírforrások lennének, hogy a válaszolók bátran bejelöljék. Az már egy külön felmérés témája lehetne, hogy ezt mindannyian így gondoljuk-e. A fentiek szerint annyi bizonyos, hogy sokan hajlandóak vagyunk a legtöbb ott olvasható hírnek és bejelentésnek komoly figyelmet szentelni.

Az 5. kérdésnél a válaszoló természetesen többet is bejelölhetett, így ott azt vehetjük észre, hogy ugyan magasan elhúznak az internetes közösségi oldalak és a netes híroldalak, de itt-ott még mindig használnak más platformokat is. De vajon hol és kik?

Alaposabb elemzés

Mivel az egész felmérés abból a feltevésből indult ki, hogy messze nem mindenki informálódik kizárólag a netes hírportálokból és a Facebook-ból, továbbá a televízió, a rádió és a megyei napilapok (még ha nem is Budapesten és környékén) igenis komoly befolyással bír emberek millióinak értékrendjére nézve, így mindenképpen szűréseket kellett végezni a különböző csoportokra.

Preferencia Budapesten vagy annak 20 km-es vonzáskörzetében

88 válaszoló jelölte meg lakóhelyét így. Lássuk, hogy az ő esetükben melyek azok a platformok, amelyeket előnyben részesítenek:

Preferencia a távoli vidéken:

53-an választották azt, hogy lakóhelyük Budapesttől több, mint 100 km-re található ÉS magyar községben vagy faluban laknak. Ők a következőképpen válaszolták meg ugyanezt a kérdést:

Itt már megjelentek a további, kevésbé használt platformok is, továbbá megfigyelhető egy elgondolkodtató átcsoportosulás: jóval kevesebben tekintik elsődleges hírforrásnak a netes portálokat és megelégszenek a közösségi oldalakon felbukkanó bejegyzésekkel. Úgy, ahogy azt ismerőseik vagy a le nem tiltott csoportok tálalják számukra. Természetesen lehetne még ezeket a preferenciákat vizsgáló ábrákat tovább bontani, de igazán szembetűnő különbségek jelentősebb mennyiségű kitöltő esetén itt nem tapasztalhatóak.

Használt platformok lakóhely szerint

A következő diagramon azt vizsgáljuk, hogy lakóhelyük szerinti elosztásban az 5. kérdésben hányan választották ki egyik-másik, legalább kéthetente 1-1 alkalommal használt platformot:

Használt platformok internethasználat szerint

Elsőre érdekesnek gondoltam azt a mérést is, amely kimutatja, hogy a 124 db "munkám folyamatos internetkapcsolatot igényel"-t választó 48,39%-a részesíti előnyben az internetes hírportálokat, míg a többi 162 személy (nem, vagy egyáltalán nem kell nekik internet a munkájukhoz) esetében ez az arány csak 37,65%, de végül ennél is lényegretörőbbnek találtam a kiválasztott platformokat mutató oszlopdiagramot ugyanezen szűrés szerint:

Használt platformok nem szerint

Ennél a grafikonnál szembetűnőbb különbségek fedezhetőek fel. Leginkább az, hogy a nők többet tévéznek, a férfiak pedig többet bújják a hírportálokat. A közösségi oldalakat viszont ugyanolyan mértékben használjuk.

Platformok életkor és egyéb paraméterek szerint

Végül következzen a grafikon, ahol többek között tetten érhető, ahogyan az 51 év feletti vidékiek még mindig viszonylag stabil olvasói a napilapoknak. jóval többet tévéznek és kevesebbet interneteznek:

Zárszóként fontosnak tartom megemlíteni, hogy kifejezetten érdekes és izgalmas feladat volt ez a kérdőívesdi, bár gyakran biztosan nem csinálok majd hasonlót. Végső következtetést, pláne ítéletet a mai magyar médiával kapcsolatban nem szeretnék tenni, nem is lenne egyszerű feladat, így azt meghagyom az olvasónak. Talán csak egy jótanácsot hagynék itt, amit az alkoholtartalmú termékek esetében sem ártana néha elolvasnunk és megfogadnunk: Fogyassza felelősséggel!