'Mladić je kao i svaki drugi. Na fakultetu prosječan, ali lud za nogometom, kolovođa u ekipi, cure su za njim ludovale. I trenirao je nogomet u jednom dalmatinskom klubu. Rekli bi neki, pravo dalmatinsko muško. E sada, tu sliku je "kvarilo" nešto. To sirovo domaće muško su privlačili drugi muškarci. Da, bio je gay. I imao je dečka, nekoliko godina starijeg kojeg je upoznao u – klubu. A obojica su imali cure. Dobro, glumili su da su hetero, usavršili su svoju prijevaru...

Kako su se prepoznali? Pa skužili su se preko jedne od mnogih smartphone-aplikacija za spajanje. E sada bi sigurno neki od vas pomislili da je ovo kakav početak scenarija nekakve američke teen serije. Ali ne, ovo je istinita priča koja umalo da nije imala tragičan kraj. Da su njih dvojica gay, otkrio je roditelj jednog od njih. Nazvao roditelje ovoga drugoga. I skandal.

Mlađi momak je razmišljao i o suicidu, ali su ga spriječili prijatelji. Ubiti se zbog čega? Upitali su ga prijatelji. Roditelji su obojicu poslali psihijatrima i znate što su im oni rekli: da roditeljima treba terapija, a ne dici. Još su im rekli da imaju dosta ovakvih slučajeva i da njihovi sinovi nisu ni prvi ni zadnji. Gay muškaraca ima u vojsci, nogometu, ma kako Ćiro svjesno lagao da ih nema i branio muškost nogometa. Inače, ovaj mladi dvojac je otišao iz Dalmacije.

Sretni su daleko od Splita, Splita u kojem, ako ćemo vjerovati statistikama o 8-10 posto gay populacije, žive tisuće takvih momaka. To nas podsjeća na još jedan slučaj (o kojem nam govori jedna psihologinja) kada je otac jednog Splićanima išao na rivu bacati kamenja na gay paradu, a doma je imao također sina koji je – gay. I zato, pazite ljudi, život ljudi doista piše romane...'