En dysfunktionalitet i debatten är att det inte är comme-il-faut att beskriva tiggeriets olika bieffekter som problem. Det enda problem som erkänns är fattigdomen. Att den är ett enormt problem är lika självklart som det är hemskt. Men det utesluter tyvärr inte andra, mer praktiska problem som det är makthavarnas uppdrag att lösa – i egenskap av folkvalda samhällsförvaltare.

Enighet verkar dock inte råda om uppdraget. När galler sattes upp för att hindra hemlösa från att sova under en lastkaj i Stockholm luftade Stadsmissionen kritik. ”Staket är ingen lösning på hemlöshet”, förklarades det (DN 24/3). Sant. Staket löser inte hemlöshet. Men, nu var det väl inte hemlöshet man försökte lösa? Problemen som skulle åtgärdas var enligt Fastighetskontoret stora klagomål på otryggheten, förskolan i närheten hade problem för att man uträttade sina behov i buskarna och det eldades under lastkajen, vilket innebar brandrisk för hela huset. (AB 24/3).