Як перемогти дракона: кілька порад по боротьбі з олігархами 24 березня 2017, 07:53 Вы также можете прочесть этот материал на русском языке

Приватизація, демонополізація, лібералізація та інші обов'язкові реформи дадуть Україні реальний шанс на зміни

Потрібно відразу відзначити, що тепер (після Євромайдану) вперше в новітній історії України обсяг корупції та вплив олігархів знижуються. Звичайно, до нормальної ситуації ще дуже далеко, але прогрес все ж значний. Серед інших заходів (ProZorro, лібералізація, фінансування політичних партій, електронні декларації) найважливішими для стримування олігархів, які зловживають владою, стали дерегулювання тарифів на електроенергію і банківська реформа.

Зокрема, ці дві речі були основним джерелом багатства олігархів. Вони використовували регульовані тарифи на електроенергію, щоб купувати дешево, а продавати набагато дорожче, причому все це за рахунок державного бюджету. У банківському секторі вони отримували гроші від вкладників та компаній, що передавали кошти пов'язаним особам, які їх ніколи не повертали, потім збитки вкладників покривалися за рахунок держбюджету. Ці два канали виразно закрилися, останній приклад – націоналізація Приватбанку.

Чи є сьогоднішня ситуація задовільною? Безумовно ні. Час перекрити і інші канали, що використовуються олігархами для зловживання своєю економічною і політичною владою. Способи, як це зробити, очевидні: захист права власності, відкрита, прозора, конкурентна приватизація, демонополізація, лібералізація і дерегуляція всюди, де це можливо, а також професійне і незалежне регулювання скрізь, де це необхідно.

Одним з найважливіших джерел корупції, політичного клієнтеризму і влади олігарха є державні компанії. У цій області ми бачимо нульовий прогрес не тільки за останні три роки, але навіть за останні 11 років. Ганебно, що Фонд державного майна з більш ніж 2000 співробітників так нічого і не зробив. Це також говорить про відсутність політичної волі на найвищому рівні, інакше глава ФДМ був би звільнений.

Чи є сьогоднішня ситуація задовільною? Безумовно ні

Що стосується антимонопольного відомства, то ситуація в двох словах виглядає таким чином: існує два типи економічної поведінки – пошук ренти і пошук прибутку. Другий тип – означає отримання доходів від конкуренції на вільному і чесному ринку в рівних умовах і з однаковими правилами гри. Перший – означає отримання доходів від зловживання політичними і/або економічними повноваженнями для створення преференційних, несправедливих умов. Українська економіка і особливо бізнес-модель олігарха в основному базувалися на пошуку ренти. Створення та зловживання монополіями в різних секторах є лише одним з можливих видів поведінки, спрямованої на пошук ренти.

Сильне, незалежне антимонопольне управління є необхідною, але не єдиною умовою. Без незалежної судової системи нічого не вийде, оскільки рішення Антимонопольного комітету скасують корумповані судді. Тому ми повинні одночасно просувати судову реформу.

Разом все просто: дерегуляція, лібералізація та приватизація всюди, де можлива вільна і чесна конкуренція; демонополізація в тому випадку, коли монополії деформують вільну і чесну конкуренцію; суворе, професійне і незалежне регулювання там, де конкуренція неможлива. Це стосується природних монополій.

Дуже важливо також підвищити рівень конкуренції і скоротити поле для корупції за рахунок масового припливу прямих іноземних інвестицій. Великі, досвідчені і впливові інвестори, особливо з США та країн ЄС, посилять тиск задля обмеження зловживань олігархів.

Велику роль в цьому відношенні відіграє також громадянське суспільство, дуже впливове в Україні, а також вільні ЗМІ.

Якщо говорити про досвід боротьби з корупцією за кордоном, то певні паралелі можна провести між Україною та її сусідами. Ситуація у різних країнах була і залишається схожою, але факт в тому, що в посткомуністичних державах ситуація куди гірша, ніж у розвинених, а серед посткомуністичних країн ситуація залежить від швидкості лібералізації, дерегуляції та приватизації, а також від інтеграції в ЄС.

Швидка лібералізація, дерегуляція і приватизація означають скорочення корупції і ослаблення впливу олігархів. Наприклад, однією з важливих причин, за якими Естонія є найменш корумпованою посткомуністичною країною, де майже немає олігархів, є те, що енергетичний ринок (включаючи тарифи на енергоносії) був дерегульований відразу після падіння комунізму.

Порівнянний з українськими реаліями вплив олігархів можна також спостерігати в Росії та інших азіатських пострадянських країнах. Але в Україні ситуація все одно унікальна, оскільки тут завжди була нехай і деформована, але відкрита політична конкуренція, плюралістичні та критичні ЗМІ, сильне громадянське суспільство, високоосвічені люди. Це також головна причина, через яку тільки в України є реальний шанс на зміни. Звичайно, якщо вищезгадані реформи будуть реалізовані.

Більше поглядів тут