Monopolin unohdetun keksijän tavoitteena oli näyttää mitä tapahtuu, jos yritysten kasvua ei rajoiteta. Aihe on nyt ajankohtaisempi kuin koskaan, kirjoittaa Jani Halme.

Monopoli on siitä erikoinen peli, ettei kukaan pelaa sitä sääntöjen mukaan.

Sääntökirjan mukaan kun kaikkien muiden pitäisi kärsivällisesti odotella, kunnes yksi pelaajista on viimein ajanut viimeisenkin kilpailijansa täydelliseen konkurssiin. Hän on saavuttanut yhteiskunnallisen monopoliaseman hankittuaan omistukseensa kaikki tontit, talot, juna-asemat ja vesilaitokset. Tunnetusti peli lopetetaan jo kauan ennen tätä, koska kaikkien pitää mennä syömään. Kaikille on tässä vaiheessa jo selvää, kuka pelin vie. Kanssapelaajia ei siis nöyryytetä. Mikä on tyhmää, sillä juuri se on koko pelin idea.

Monopoli kun on alun perin maailmankatsomuksellinen opetuspeli.

Pelin esikuvannimi on The Landlords game. Landlord on englantia ja tarkoittaa vuokraisäntää tai omistajaa. Etenkin elokuvissa hän on tyypillisesti pahis, joka haluaa häätää viattoman tai ainakin varattoman päähenkilön asunnostaan.

Järin valoisaa kuvaa omistavasta luokasta ei tainnut olla pelin kehittäneellä Elizabeth Magiellakaan. Hänen tavoitteenaan oli pelin kautta opettaa lapsia ymmärtämään mitä tapahtuu, jos liiketoiminta päätyy liian harvoihin käsiin.

Liekö sitten kohtalon ivaa, mutta taloudellisen oikeudenmukaisuuden eteen työskennellyt Magie ei saanut tuloja kehittämästään pelistä. Yhdysvaltalainen Charles Darrow sai pelin käsiinsä, vaihtoi nimen Monopolyksi ja myi sen pelijätti Parker Bowlesille.

Monopolista on tehty lukuisia eri versioita. Eri maiden kaupunkeihin sijoittuvien pelien lisäksi markkinoilla on satoja erilaisia teemapelejä. Markkinoilla on niin Game of Thrones-, Hello Kitty- kuin Pokemon-aiheisia Monopoleja.

Mutta mitä jos Monopoli tekisi kunniaa unohdetulle keksijälleen ja palaisi opetuspeliksi?

Ehdotan teemaksi suuria internet-yrityksiä ja niiden liiketoimintaa. Asia on varsin ajankohtainen, koska Yhdysvaltain viranomaiset ottivat kesäkuussa pohdintaan, pitäisikö nettijättien kuten Googlen, Facebookin ja Amazonin toimintaa vihdoin rajoittaa. Näin yritetään ajaa meidän kuluttajien etua.

Reipas ja vapaa kilpailu ei kaikkia yrityksiä houkuttele. Täysin rajoittamattomassa markkinataloudessa yritykset voivat ostaa kilpailijat pois markkinoilta. Näin ne pyrkivät kasvattamaan asemansa niin suureksi, että voivat nostaa hintoja ja laiskotella tuotekehityksen kanssa. Tässä pelissä me kuluttajat joudumme tyytymään kalliimpiin ja huonompiin tuotteisiin.

Lainsäätäjät ovat ennenkin rajoittaneet yhtiöiden kasvua. Kuuluisin esimerkki on Rockefellerin perheen omistaman öljy-yhtiö Standard Oilin raju pilkkominen. Yhtiö oli kasvanut 1900-luvun alussa niin suureksi, että se omisti niin öljykentät, jalostamisen kuin myyntipaikatkin.

Milloin viimeksi olet käyttänyt jotain muuta hakukonetta kuin Googlea?

Monopoli sopii hyvin esimerkittämään juuri digifirmojen toimintaa. Nettimarkkinassa kun käy herkästi niin, että yksi toimija omistaa koko markkinan. Vai milloin viimeksi olet käyttänyt jotain muuta hakukonetta kuin Googlea? Tai katsonut ihmisten verkkoon tallentamia videoita jostain muualta kuin YouTubesta? Airbnb hallitsee yksin lomakämppämarkkinaa ja Facebook omistaa sosiaalisen median.

Uusi sakkojen maailmanennätys saattaa pian kuulua Facebookille.

Euroopan Unionin ja Yhdysvaltojen viranomaisilla on kasvava huoli siitä, että kourallinen firmoja omistaa kaupat, viestintävälineet, ja hyvin yksityiskohtaiset tiedot meistä ihmisistä. Tutkinnat ovat muuttuneet syytteiden kautta rangaistuksiksi. Vaikkapa Google laajentaa juuri nyt rajusti verkkokaupan puolelle, eikä kepulikonsteissakaan ole säästelty. Viime kesänä Google sai Euroopan komissiolta ennätyksellisen 2,4 miljardin euron sakon siitä hyvästä, että se suosi nettihauissa omaa Google Shopping-verkkokauppaansa pyrkien näin nujertamaan kilpailijoitaan. Myös Applea on syytetty omien tuotteidensa, kuten Apple Musicin kohtuuttomasta suosimisesta omistamassaan App Store -kauppapaikassa (siirryt toiseen palveluun).

Uusi sakkojen maailmanennätys saattaa pian kuulua Facebookille. Somejättiä epäillään käyttäjätietojen laittoman vastuuttomasta eteenpäin kauppaamisesta (siirryt toiseen palveluun). Yhtiö itse varautuu osavuosikatsauksensa mukaan sakkoon, jonka koko olisi kolmesta viiteen miljardia dollaria.

Tällä hetkellä maailmantalouden Monopoli-laudalla on onneksi vielä ruuhkaa. Maailmassa piisaa yrityksiä. Meidän kuluttajien etujen mukaista on, että mahdollisimman moni firma usealta eri toimialalta pysyy mahdollisimman pitkään pelissä mukana. Ja sääntöjen valvojat hereillä.

Jani Halme

Kirjoittaja on parikkalais-punavuorelainen luova johtaja, joka kokee kahdessa paikassa asumisen tuovan elämään runsaita henkisiä etuisuuksia.

Kolumnista voi keskustella 22.07. klo 16.00 asti.

Lue myös:

Pizza-onlinen ja yrittäjien riita on digitalouden kääntöpuoli: yrittäjä paiskii pitkää päivää, mutta iso siivu rahoista valuu välittäjälle

Heikki Valkama: Facebook sanoo olevansa idealistinen yritys – uskoisitko, jos Shell tai Unilever julistaisi samaa?

Jani Halmeen kolumni: Tyytymätön ihminen on erittäin hyvä asiakas