Pelitaito-projekti tekee työtä digitaalisten pelien haittojen nujertamiseksi, mutta haluaa myös edistää positiviista pelikulttuuria. Pelaaminen kun on lapsille ja nuorille hyvä harrastus, josta kannattaa tehdä koko perheen yhteinen asia, kannustaa projektisuunnittelija. Ruutuaikaa ei pidä tuijottaa, vaan kokonaisuutta.

97 prosenttia 10–19-vuotiaista pelaa säännöllisesti. Pelitaito-projektin keskiössä ovat tietokone-, konsoli- ja mobiilipelit, joista varsinkin mobiilipelit pitävät nuorten sormet kiireisinä.

– Pelit ovat tulleet jäädäkseen. Pelaaminen on tärkeä ajanviettotapa ja myös hyödyllinen harrastus, sanoo projektisuunnittelija Teresa Tenkanen Pelitaito-projektista.

Hän näkee pelaamisessa paljon hyvää: se on parantanut lasten englannin taitoa ja reaktiokykyä. Myös sosiaaliset suhteet voivat lisääntyä, vaikkakin virtuaalisesti.

– Monet ovat löytäneet tärkeitä ystäviä pelien parista.

Ei aina tarvitse olla suorittamista, vaan kivaa tekemistä ilman sen kummempia päämääriä. Projektisuunnittelija Teresa Tenkanen Pelitaito-projektista

Tärkein motiivi pelaamiseen onkin Tenkasen mukaan hauskanpito ja rentoutus. Lapsetkin tarvitsevat rentouttavia hetkiä koulun oheen, hän muistuttaa:

– Ei aina tarvitse olla suorittamista, vaan kivaa tekemistä ilman sen kummempia päämääriä.

Pelaamisesta koko perheen harrastus

Tenkanen pitää tärkeänä, että vanhemmat tutustuvat lasten pelaamiin peleihin. Kannattaa kuunnella ja keskustella peleistä ja pelaamisesta. Niin pystyy myös suojaamaan lasta haitallisilta sisällöiltä. Kiinnostuksesta voi syntyä koko perheen harrastus:

– Kun lapset ovat asiantuntijoita, he voisivat neuvoa vanhempiaan. Se olisi sitten perheen yhteistä aikaa.

Rajoja ja sääntöjäkin tarvitaan, mutta niistä on hyvä puhua yhdessä. Toisaalta myös vanhempien on hyvä miettiä esimerkiksi omaa kännykän käyttöään.

Ruutuaika-käsitteestä taas on aika ajanut ohi, arvioi Tenkanen:

– Ruutuaika-suositus on vanhentunut. Ruutuja on joka puolella. Koulussakin käytetään koneita ja tabletteja ja kaksi tuntia tulee nopeasti vastaan.

Tärkeämpää olisi hänen mukaansa tarkastella, vaikuttaako pelaaminen haitallisesti muuhun elämään: kärsiikö koulu tai ihmissuhteet, nukkuuko lapsi hyvin, käykö välillä ulkona, syökö hyvin. Jos nämä asiat ovat kunnossa, ei ole niin tärkeää, kauanko lapsi pelaa, Tenkanen sanoo.