Tästä on kyse Kajaanilainen Mika menetti maku- ja hajuaistinsa pahoinpitelyn seurauksena. Mika ei tuntenut tekijää.

Helsingin yliopiston yliopistotutkija Juha Kääriäisen mukaan pahoinpitelyissä on useimmiten taustalla päihteiden käyttöä ja mielenterveysongelmia.

Pahoinpitelytapauksissa uhri ja tekijä yleensä tuntevat toisensa jollakin tapaa.

Lokakuinen lauantai-ilta vuonna 2016. Mika on tullut kajaanilaiselle baarikadulle viettämään iltaa. Aiemmin hän on käynyt katsomassa ystävänsä kanssa jääkiekkopeliä, muutama olutkin on tullut nautittua. Mika kävelee kädet taskussaan kohti kolmen ihmisen porukkaa, kunnes yhtäkkiä kaikki pimenee.

Kun hän herää, on lauantai-ilta vaihtunut sunnuntaiaamuksi ja baarikatu sairaalan pediksi. Mitä tapahtui?

– Kun heräsin, poliisi soitti ja kertoi, että heillä on kiinniotettuna kaveri, joka on pahoinpidellyt minut. Poliisi sanoi, että tekijä ei tiedä kuka sinä olet, hän ei tiedä miksi on tehnyt näin, on kovin pahoillaan ja haluaa sovitella asian.

Pahoinpitelyn uhri ja tekijä tuntevat usein toisensa. Kuvituskuva. Emma Hinkula / Yle

Mika ei muistanut mitään edellisillan tapahtumista. Ennen poliisin soittoa hän ei ollut vielä jutellut lääkärin kanssa, eikä tiennyt kuinka vakavat vammat pahoinpitely oli aiheuttanut.

– Olin juuri herännyt ja aika pyörällä päästäni. Sanoin poliisille, että minulle on ihan sama, kunhan kaikki olisi nopeasti kunnossa.

Kun Mika oli kotiutunut sairaalasta, hän tajusi, ettei halua sovitella, vaan mennä oikeuteen. Tapahtunut ja vammat olivat sen verran vakavat.

Kallonpohjan murtuma, aivoverenvuoto, aivoruhje ja turvotusta aivoissa. Nämä vammat aiheutti yksi kova tönäisy rintakehään, jonka seurauksena Mika kaatui asfalttiin. Samanlaisiin vammoihin kuoli Helsingin asema-aukiolla pahoinpidelty mies vain kuukautta aiemmin.

En enää haista esimerkiksi hajuvettä, sitä miltä nainen tuoksuu. Mika

Koska Mika ei muista itse illan tapahtumista mitään, hän halusi nähdä valvontakameran tallenteen. Hän näki kuinka 15 sekunnin aikana hänen elämänsä muuttui pysyvästi.

Tuntematon mies lähestyy vauhdilla ja tönäisee. Mika jää maahan makaamaan. 15 minuuttia myöhemmin ensihoito saapuu paikalle.

– Tuntui aika pahalta nähdä itsensä lentävän suorilta jaloilta selälleen, takaraivo oli aika lailla ensimmäinen mikä asfalttiin kosketti. Kaikki tapahtui silmänräpäyksessä.

"Seksielämä on kärsinyt"

"Sunnuntaina 9.10.2016 aamuyöllä mies tönäisi toista miestä kajaanilaisen ravintolan edustalla sillä seurauksella, että tönäisty kaatui selälleen maahan ja löi päänsä asfalttiin. Hän menetti hetkeksi tajuntansa ja hänen toimitettiin hoidettavaksi Kainuun keskussairaalaan. Rikoksesta epäilty mies otettiin kiinni. Asiaa tutkitaan pahoinpitelynä."

Poliisitiedote seuraavalta päivältä, kun Mika joutui pahoinpitelyn uhriksi.

Tämänkaltaiset tiedotteet ja uutiset ovat meille arkipäivää. Nakkikioskitappelut kuuluvat jollain tapaa suomalaiseen kansanluonteeseen. Moni ei kuitenkaan ymmärrä sitä, kuinka pitkään uhri saattaa kärsiä fyysisesti ja henkisesti humalassa tehdyn päähänpiston vuoksi.

Päävammojen oireet voivat olla moninaisia ja jatkua jopa koko loppuelämän. Kuvituskuva. Kimmo Hiltunen / Yle

Seuraavat kolme kuukautta tapahtuneen jälkeen Mika oli töistä sairauslomalla. Muistikuvat niistä ajoista ovat hämärän peitossa, mutta kipu ei unohdu.

– Yli kuukauden kärsin yötä päivää päänsäryistä. Jouduin ottamaan lääkkeitä keskellä yötä, jotta saisin nukuttua. Minua myös huimasi jatkuvasti.

Mies kertoo, että kivut eivät ole pahin seuraus. Ne kuitenkin loppuivat aikanaan ja niitä pystyi helpottamaan lääkkeillä. Päähän tulleen iskun seurauksena Mika menetti haju- ja makuaistinsa ja toisella korvalla kuuleminen on ongelmallista. Pahoinpitely on vaikuttanut myös parisuhteeseen.

– Seksielämä on kärsinyt ihan helvetisti. Aluksi luulin, että kaikki johtuu kovista päänsäryistä ja lääkkeistä, joita jouduin syömään.

– Olen ollut aikaisemmin aktiivinen ja halunnut, mutta minusta tuli ihan lapanen. Se mitä olen ollut ennen, on hävinnyt.

Eihän sellainen ihan tavallinen kaduntallaaja, jolla on asiat kunnossa, lähde tappelemaan tuolla kaduilla. Juha Kääriäinen

Sitä ei tarkkaan tiedetä, mistä muutokset seksuaalisuuteen johtuvat, mutta Mika ajattelee syyn löytyvän arpikudoksesta aivojen etulohkossa. Ja kahden aistin menetyksestä.

– En enää haista esimerkiksi hajuvettä, sitä miltä nainen tuoksuu. Minulle on aina ollut todella tärkeää maku ja haju.

Joltain osin syy löytyy Mikan mielestä myös henkiseltä puolelta, kun on kokenut jotain niin traumaattista.

– Ihminen on kuitenkin loppupeleissä aika heikko.

Kova häly, ahdistus ja monen asian yhtäaikainen tekeminen tuottavat Mikalle myös nykyään vaikeuksia. Jos töissä on vaikka kiireinen päivä, saattaa hänelle tulla tarve levätä hetken.

– Päähän tulee sellainen puristava tunne, Mika sanoo samalla hieraisten takaraivoaan.

Päihteet ja mielenterveysongelmat usein väkivallan taustalla

Kajaanin poliisin rikosylikomisario Jarkko Maksniemi kertoo, että useimmissa pahoinpitelytapauksissa uhri ja tekijä ovat toisilleen jollain tavalla tuttuja. Keskustan ympäristö etenkin viikonloppuisin on hänen mukaansa yleisin paikka pahoinpitelyille.

Pahoinpitelyjä tapahtui Suomessa Tilastokeskuksen mukaan vuoden 2017 tammi-maaliskuun aikana (siirryt toiseen palveluun) (Tilastokeskus) yhteensä 7 790, törkeitä pahoinpitelyjä niistä oli 357.

Miten se vaikuttaa ihmiseen, jos tekijä on täysin tuntematon, eikä väkivallanteolle ole minkäänlaista ymmärrettävää syytä?

– Kun menin muutaman kuukauden jälkeen tapahtuneesta vaikka kauppaan, en mielellään päästänyt ketään yllättämään itseäni. Katsoin aina vähän alta kulmieni ja taakseni, että tuleeko ketään, kertoo Mika.

– Ei näköjään koskaan voi tietää, mitä tapahtuu, jos jollakin sattuu olemaan huono päivä.

Pahoinpitely aiheuttaa usein fyysisten vammojen lisäksi henkisiä vammoja. Kuvituskuva. Emma Hinkula / Yle

Jonkun aikaa Mika vältteli paikkoja, jossa saattaa olla paljon ihmisiä. Hän kuitenkin tiesi, ettei niin voisi jatkua ikuisesti. Pelolle ja ahdistukselle ei saa antaa valtaa.

– Olen aina ollut sosiaalinen ja avoin. Haluan olla ihmisten kanssa tekemisissä. Ei minusta näköjään saa sellaista, että jäisin kotiin pelkäämään.

Mika ajattelee, että pahoinpitely olisi ollut helpompi käsittää, jos hän olisi itse esimerkiksi provosoinut tekijää.

– Jos olisin haastanut riitaa tai halunnut jotain pahaa jollekin ja sen seurauksena saanut turpaan, niin se pitäisi hyväksyä. Mutta kun en ole sellainen, tekoa on todella hankalaa ymmärtää.

Ei hyödytä olla kenellekään katkera tai vihainen. Mika

Helsingin yliopiston kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutin yliopistotutkija Juha Kääriäinen sanoo, että päihteet ovat useimmiten väkivallassa mukana. Etenkin jos väkivalta kohdistuu tuntemattomaan ihmiseen.

– Eihän sellainen ihan tavallinen kaduntallaaja, jolla on asiat kunnossa, lähde tappelemaan tuolla kaduilla. Monesti siellä on taustalla päihde- ja mielenterveysongelmia, sekä syrjäytyneisyyttä.

Yleisimmät syyt siihen, että tuntemattomat ajautuvat tappeluun tai pahoinpitelyn uhriksi, ovat Kääriäisen mukaan usein mitättömiä.

– Niin kuin esimerkiksi se, että joku etuilee taksijonossa ja siitä hermostutaan ihan hirveästi.

Näkökulma elämään muuttui

Mikalla on lapsia, jotka voisivat olla nyt isättömiä, jos asiat olisivat menneet huonommin kahdeksan kuukautta sitten. Lapset tietävät isänsä vammoista ja siitä, ettei hän enää haista tai maista. Sitä, mistä asia johtuu, ei Mika ole lapsilleen halunnut kertoa.

Väkivallanteon uhriksi joutuminen saattaa muuttaa uhria monella tapaa niin fyysisesti kuin henkisestikin. Mika kertoo, että hänen suhtautumisensa väkivaltaan on muuttunut teon jälkeen paljon.

– Jos näen nykyään väkivaltaa elokuvissa, en enää ajattele sen olevan siistiä.

Pahoinpitelyiden taustalla on usein päihde- ja mielenterveysongelmia. Kuvituskuva. Emma Hinkula / Yle

Mika on töissä hoitoalalla ja sitä kautta hänellä oli jo aiemmin ymmärrystä siitä, minkälaisia vammoja esimerkiksi pahoinpitely voi aiheuttaa. Erilaisiin vammoihin suhtautuminen oli kuitenkin enemmän teoreettista.

– En ole ikinä ajatellut sitä, minkälaisia pitkäaikaiset seuraukset voivat pahimmillaan olla.

Ei minusta näköjään saa sellaista, että jäisin kotiin pelkäämään. Mika

Ihmiselämä on hauras, sen Mikakin sai tuntea. Elämä saattaa loppua tai muuttua pysyvästi hetkessä, tieto siitä on saanut Mikan muuttumaan myös positiivisella tavalla. Tapahtuma avarsi näkemään elämää eri näkökulmasta.

– Mielipiteeni eivät ole enää niin jyrkät kuin aiemmin. En ole koskaan halunnut pahaa kenellekään, mutta tapahtuma on vahvistunut entisestään, että haluan olla hyvä muille.

Sama pätee Mikan mukaan myös tekijään. Vaikka aika ajoin, kun kivut tai muut oireet ovat pahoja, nousevat negatiiviset tunteet tekijää kohtaan pintaan.

– Luotan kuitenkin hyvään. Jos olet hyvä, niin se hyvä tulee joskus takaisin. Ei hyödytä olla kenellekään katkera tai vihainen.

Haastateltavan nimi on muutettu.

Juttua korjattu 31.5.2017 klo: 10:56

_ Muutettu Tilastokeskusen väkivaltatilastoja koskevaa kohtaa siten, että mittausaika on tammi-maaliskuu. Aiemmin jutussa mainittiin vain maaliskuu._