Kerbal Space Progam

Také vás mrzí, že v důsledku ekonomické recese se stále oddaluje den, kdy poletíme na dovolenou na oběžnou dráhu? Raketoplány jsou v muzeu, vesmírní turisté marně čekají na své vlastní lodě a nově se uvažuje i o dočasném opuštění Mezinárodní vesmírné stanice. Pomocnou ruku a substitut vám snad prozatím nabídne dnešní mix simulátoru stavby a pilotáže vesmírného přibližovadla, přesněji řečeno nosné rakety, se kterou se zdem vydáte ze Země až na oběžnou dráhu. Ale pozor! Zatímco letní (opožděně vydaná) hra Orbiter byla věrná až za hrob, Kerbal Space Program je ryze popularizačního charakteru. Pokud pociťujete příjemné chvění při sledování těchto videí a filmů jako Apollo 13 či The Right Stuff, nemůžete s KSP udělat botu.

Hra se v zásadě skládá ze dvou fází – stavební a letové. Zatímco ve stavební módu v ohromném hangáru VAB (Vehicle Assembly Building) sestavujete z různých komponentů nosič, v té letové už je přímo na vašich (ne)schopnostech dostat ho za hranice atmosféry. Ačkoliv je KSB spíše hrou než simulací, a namísto lidí tak kapsle obsahuje legrační panáky ne nepodobné třebas Bulánkům, očekávejte několik hodin tvrdého zkoušení metodou pokus-omyl, než svým kerbalonautům konečně poskytnete potěšení ze stavu beztíže.

Kerbal Space Progam

Abychom vám v tom pomohli, projdeme si základní pravidla raketového inženýrství. Nosiče se v reálu i KSP se běžně sestávají z několika postupně se oddělujících stupňů. Akurátně dle reality (například raket SRB u nyní už archivních amerických raketoplánů) je vhodné jako první stupeň nebo jeho pomocné bloky zvolit pohonné motory na pevné palivo (čili u amatérských raket třebas střelný prach). Jejich výhodou je síla a razance, nevýhodou omezená nádrž a nemožnost korigovat sílu motoru. Jakmile pevný pohonný blok jednou zapálíte, neuhasíte ho, dokud sám nevyhoří.

Kerbal Space Progam

Po odpojení prvního stupně je pak druhý stupeň vhodné koncipovat z tekutého paliva (v reálu tradičně kapalný kyslík a kerosin, v KSP není palivo upřesněno). Bylo by asi nošením dříví do lesa, kdybych připomněl nutnost stavět raketu symetricky. Ani sebelepší pilot zkrátka neukočíruje nosič, který má na levé straně tři rakety a na pravé jenom jednu. Samotná pilotáž se pak sestává z ovládání klávesami WASD pro směr letu a QE pro rotaci rakety. Cílem je udržet na umělém horizontu raketu ve více méně kolmém směru. Kromě toho jako pilot ovládáte i oddělování jednotlivých stupňů. Neházejte flintu do žita, pokud se vám nepodaří odstartovat na první či desátý pokus. Jak dokládají okolní obrázky, před výletem na orbitu si užijete spoustu třaskavé srandy. Vaše posádka si výbuchy vychutná už o něco méně.

Kerbal Space Program je prozatím ve fázi vývoje, pročež si jeho současnou verzi lze stáhnout zdarma. Stejně se lze dostat k řadě dalších komponentů. V budoucnu ovšem KSP bude placenou hrou, a není se čemu divit. Kvalitní 3D grafické zpracování jde ruku v ruce se slušnou fyzikou, a hratelnost se zde snoubí s tvůrčí svobodou i výukou raketového inženýrství. KSP má zkrátka vše na to, aby chytil na řadu dlouhých hodin a nepustil, dokud nebudete mít nosič schopný vyslat vaše kosmonauty do nekonečna a snad ještě dále.

