Trots att DN gjort sitt yttersta för att gjuta oljor på vågorna kring den våldsvåg som många känner i Sverige, men vid en närmare granskning av BRÅ:s rapport visar det sig att som vanlig medborgare har man definitivt fog att vara mer orolig. Polisen måste få långt mer resurser och återupprätta en rimlig nivå av brottsbekämpning.

Narrativet från DN har varit tydlig. Var inte orolig, risken att utsättas för dödligt våld minskar. Skulle man däremot läsa rapporten nogrannare än bara rubrikerna så målas en annorlunda bild upp, BRÅ konstaterar att hälften av minskningen kring det dödliga våldet sedan 90-talet är minskade våldsdåd mot barn, främst inom familjen. Bättre psykvård till deprimerade och psyksjuka föräldrar ges som en möjlig förklaring.

Den andra stora förändringen är att det alkoholrelaterade våldet har minskat, speciellt den sort som består att spontanbråk och dispyter, detta tror BRÅ beror på berusningsdrickandet och försäljning av starksprit har minskat, speciellt bland den mest aktiva gruppen (Män 25-45 år). En annan faktor är att mycket av denna sortens alkoholrelaterade våldsamheter har flyttat från hemmet till publika platser (kan vara tack vare krogliberaliseringarna sedan 90-talet), därmed kan räddningstjänst lättare komma fram och ge vård till offret.

Men när det kommer till dödligt våld som har med kriminalitet att göra så ser BRÅ en motsatt utveckling, faktum är att de ser en minskning av antalet mord från större brottsyndikat, och istället ser en ökning av dödligt våld från kriminella som vill ha upprättelse över någon som ”tjallat”, ”blåst” eller förolämpat en. Andelen brott som klaras upp av dessa fall har minskat. Andelen brott där illegala skjutvapen används har ökat. De märker också att uppgörelserna har förflyttats till gatan, speciellt i storstadsområdena i Malmö, Göteborg och Stockholm. Det är även alltmer vanligt att gärningsman och offer inte känner varandra.

Så DN har rätt, om nu deras läsare gick omkring och oroade sig över att bli spontanöverfallen i sitt hem av inbjudna fulla unga män, alternativt bli dödade av sina psyksjuka päron så kan alla känna sig lugna.

Men om man var orolig på grund av kriminella våldsdåd som sätter skräck i bostadsområden, bygger våldskapital och där gärningsmannen får gå fri så har man all anledning att fortsätta vara orolig, för någon sådan minskning sker inte. Tvärtom, det ökar. Faktum är att denna utveckling inte främst drabbar Svensson, för Svensson bor inte längre i dessa orter. Trots en samhällsdebatt som kastar analysen ”strukturell rasism” på första bästa samhällsproblem är det märkligt att denna utveckling, där att staten abdikerat sitt ansvar i områden med störst behov av polisbeskydd, aldrig får det.

Källa: Brottsförebyggande rådet