Ola Ullsten blev både hastigt och överraskande först partiledare för Folkpartiet och senare statsminister i en Folkpartistisk minoritetsregering. När Per Ahlmark på våren 1978 överraskande avgick som partiledare för Folkpartiet var Ullsten självskriven som efterträdare. I sin roll fick han redan hösten samma år hantera den svåra politiska krisen inom regeringen som till stor del rörde oenigheten om framtiden för kärnkraftverket Ringhals 3.