Filmen ”The promise” har Sverigepremiär 19 maj och tar upp folkmordet på armenier och andra kristna. Ungefär 1,5 miljoner kristna - armenier, assyrier, syrianer, kaldéer och pontiska greker - slaktades åren innan Osmanska riket föll ihop. Folkmordet, som inleddes för nu över hundra år sedan, är fortfarande en känslig fråga för Turkiet. Även här i Sverige brukar ämnet väcka reaktioner när det kommer på tal.

I fjol försökte turkiska ambassaden stoppa dokumentären ”Seyfo 1915 – Det Assyriska folkmordet” genom ett mejl till TV4 med önskan om att den inte ska sändas. Strax innan det hade Barbaros Leyalani som vice ordförande för Turkiska riksförbundet ropat ”död åt de armeniska hundarna” i ett tal på Sergels torg i Stockholm. Personligen har jag kritiserats av bland annat Turkiska riksförbundet för att ha skrivit om folkmordet.

När riksdagen för nu sju år sedan tog ställning för ett erkännande av detta folkmord var Agneta Berliner, ledamot från Västerås för dåvarande Folkpartiet, en av få inom borgerligheten som röstade emot sin partilinje och för ett erkännande. Partikollegan Gulan Avci var en annan. Miljöpartisten Mehmet Kaplan avvek också från sitt parti - men genom att plädera mot ett erkännande och sedan kvitta ut sig. Varken den dåvarande alliansregeringen eller dagens S-MP-regering har agerat efter riksdagsbeslutet.

Härom året skanderade turkiska ultranationalister i Istanbuls armeniska kvarter att de måste göra kvarteren till begravningsplatser.

Den politiska utvecklingen i Turkiet tyder tyvärr på att det kommer dröja väldigt länge innan landet medger vad de kristna grupperna utsattes för. Samhällen som inte lär av historien riskerar att upprepa den. Härom året skanderade turkiska ultranationalister i Istanbuls armeniska kvarter att de måste göra kvarteren till armeniska och kurdiska begravningsplatser. Butiker och restauranger, som misstänktes tillhöra kurder, attackerades i turistorter som Alanya. Det är lätt att i ett land som Turkiet piska upp hat mot minoriteter.

I "The promise" utspelar sig ett kärleksdrama, men filmen sätter alltså ljus över en historisk händelse och politisk konflikt. Terry George, regissören, har tidigare medverkat till filmer som ”I faderns namn”, om en nordirländsk man som fängslades för ett bombdåd han inte hade utfört, och ”Hotel Rwanda” om folkmordet i Rwanda.

I USA, där en hel del armenier bor i städer som Los Angeles, har "The promise" applåderats av kändisar som Kim Kardashian. Det märks att det inte tillhör det vanliga att folkmordet på kristna får uppmärksamhet i Hollywood. Här i Sverige lär vi även få se kritik mot "The promise" i samband med premiären om två veckor. Det gör filmen inte mindre angelägen, tvärtom.