Anf. 33 Justitie- och migrationsmin. Morgan Johansson (S)

Fru talman! Låt mig börja med att säga, apropå Momodou Malcolm Jallows inlägg tidigare, att det oftast är i diktaturer som politiker argumenterar för att man ska kasta sina politiska motståndare i fängelse. Sedan har vi det som Trump sagt om Hillary, men det är ett undantag. Det är framför allt i diktaturer man gör så. Det är inte så vanligt i demokratier.

Jag vill vara väldigt tydlig som justitieminister. Det kan ju finnas folk som efter att ha lyssnat på den här debatten går omkring och tror att det är något slags andra regler som gäller för politiker än för andra. Så är det inte. Lagen omfattar alla, politiker också. Om vi skulle begå brott döms vi i samma domstolar som alla andra enligt precis samma lagar som alla andra. Det är viktigt att klargöra det, tycker jag. Men när man argumenterar för att ens politiska motståndare ska sättas i fängelse av politiska skäl går man över en gräns. Det måste jag klargöra och markera mot.

Med det sagt vill jag börja med att tacka utskottet för en välvillig behandling av regeringens proposition. Jag vill speciellt tacka Centern och Liberalerna för ett bra samarbete kring den här produkten. Det är en av punkterna i januariavtalet. Jag tror att det är punkt 44. Vi säger ofta att det är 73 punkter i januariavtalet, men varje punkt kan ha väldigt många åtgärder under sig. Sammanlagt tror jag att det rör sig om 255 punkter som vi kommit överens om. Det är ett väldigt brett samarbete det handlar om.

Emma Hult, Ola Möller, Ola Johansson och Robert Hannah har under den här debatten, tycker jag, på ett utmärkt sätt förklarat hur nödvändiga de reformer som vi nu går fram med är. Jag tycker att Ola Johansson formulerade det på ett bra sätt när han sa att de som nu är emot det här - Moderaterna och Vänsterpartiet pekades ut - skapar "en ohelig allians för att skydda kriminella". Det är ganska hårt sagt, men jag måste säga att jag instämmer i det. Det är också i den ändan jag skulle vilja börja diskussionen från min sida.

Sverige har sedan över 20 år tillbaka problem med en fast etablerad organiserad kriminalitet. Den tar sig många uttryck. De våldsdåd - skjutningar och sprängningar - som har skett på senare tid är effekter av den organiserade kriminaliteten och konflikterna mellan kriminella gäng. Det är gäng som ägnar sig åt all möjlig kriminalitet, framför allt narkotikabrott. Många har sin bas i de utsatta bostadsområdena, där de kan springa omkring och tro att de kan äga ett område, ett kvarter eller en butik. De kan göra lite vad som helst.

Min uppfattning är att kriminalpolitikens viktigaste uppgift är att rycka upp de där gängstrukturerna med rötterna. För att komma åt den typen av kriminalitet måste man vara beredd att gå fram med både straffrättsliga åtgärder och andra åtgärder. Man måste även satsa på sociala åtgärder för att förebygga nyrekryteringen till de här gängen.

Det finns exempel på att man lyckats bryta utvecklingen. Ni har kanske sett att Gårdsten i Göteborg inte längre betraktas som ett särskilt utsatt område enligt polisens bedömning. Hemma i Skåne har vi Seved i Malmö, där polisen nu säger att man lyckats bryta nyrekryteringen till de kriminella gängen. Man kan nämna ett antal exempel i Sverige där det här fungerar.

För att kunna fortsätta med det arbetet krävs ökad polisiär närvaro, fler övervakningskameror och skärpta straffsatser, allt det som vi har jobbat med på senare år för att ge rättsväsendet de möjligheter som behövs för att komma åt den här kriminaliteten.

Men ska man knäcka den kriminaliteten och de här verksamheterna måste man göra det i alla led. Man måste gå på den oavsett vilken brottslig verksamhet man kan tänka sig att de kriminella arbetar med och därmed också oavsett hur de tjänar sina pengar. Tjänar de sina pengar på narkotikahandel ska vi störa ut den. Tjänar de sina pengar genom att fiffla med skatten ska vi sätta Skatteverket på dem. Tjänar de sina pengar på bidragsfusk eller fusk med assistansersättningar, vilket vi också har sett, ska de kryphålen täppas till. Och tjänar de sina pengar genom svarthandel med hyreskontrakt ska vi gå på dem där och strypa den intäktskällan.

Det är i detta sammanhang man ska se den proposition som nu ligger på riksdagens bord. Den illegala handeln med hyreskontrakt omsätter mycket stora belopp i Sverige. Det är inte bara orättvist genom att det leder till att den som har pengar kan gå före, utan det är också en intäktskälla för olika kriminella kretsar vilken inte ska underskattas. Det förekommer sofistikerade upplägg med skenavtal och osanna intyg. Detta bedrivs yrkesmässigt av oseriösa fastighetsägare och svartmäklare, och det finns ofta en koppling till den organiserade kriminaliteten.

Till detta hör också problematiken med otillåtna andrahandsuthyrningar med oskäliga hyror, för att inte säga ockerhyror, som det är ibland. Jag tror att genomsnittet för andrahandshyrorna nu ligger 50 procent högre än förstahandshyrorna. I Stockholm ligger de 100 procent högre än förstahandshyrorna. Det är helt enkelt helt orimligt. Det är ett missbruk och också ett uttryck för att somliga människor aldrig drar sig för att exploatera och tjäna pengar på andra människors utsatthet.

Det förslag som vi nu lägger fram syftar till att skapa mer av ordning och reda på den marknaden och till att stoppa de kriminellas möjligheter till intäkter. Jag är glad att säga att de förslagen backas upp av alla parter på bostadsmarknaden. De backas upp av Hyresgästföreningen, de allmännyttiga fastighetsägarna och de privata fastighetsägarna.

Det är sannerligen inte vanligt att alla dessa tre backar upp förslag som vi går fram med när det gäller hyresmarknaden. Det brukar vara precis tvärtom. Det brukar vara så att man har olika uppfattning om detta. Men i den här frågan är de överens. Detta är åtgärder som man måste vidta.

Jag har lyssnat på debatten. Det är intressant att se hur Moderaterna och Vänsterpartiet faller varandra i armarna när det gäller att vara emot förslaget. Jag tror aldrig att jag hört moderater applådera en vänsterpartists inlägg så mycket. Det var nog första gången som jag nyss hörde det i kammaren.

Moderaterna vill annars vara tuffa mot organiserad kriminalitet. Men när det gäller den här frågan ska vi tydligen vara hur mjuka som helst. Den enda tolkning som jag kan göra av det, och som flera har gjort i debatten, är att ni inte tycker att det är så farligt. Det gör inte så mycket om den som har gott om pengar går före någon annan på hyresmarknaden. Det är någonting som ni kan se mellan fingrarna med.

Man hör er tala om hur viktigt det är med hyresrätten. Så fort ni får makten i någon kommun någonstans: Vad är det första ni då gör? Jo, då säljer ni ut hyresrätterna och minskar beståndet på hyresmarknaden. Det finns ingen trovärdighet alls i den argumentationen.

Det är ännu svårare att förstå Vänsterpartiets position här. Ni pekar på att den som köper ett hyreskontrakt kan befinna sig i en utsatt situation. Så kan det sannerligen vara. Men det finns också gott om exempel på motsatsen. Jag tror att Ola Möller nämnde att det också förekommer på Östermalm.

I alla händelser kan lösningen på den problematik vi har aldrig vara att driva utsatta människor i händerna på ockrare och kriminella gäng. Det talades om situationen med en gravid kvinna som inte hade möjlighet att få någon bostad. Då undrar man: Vad var Vänsterpartiets råd till den gravida kvinnan? Var det att hon skulle skuldsätta sig hos ett kriminellt gäng för att få en bostad? Det är i så fall ett väldigt dåligt råd.

Mitt råd skulle vara: Gå till socialtjänsten och be om socialt stöd! Där finns möjligheter, och där finns den lagstiftning som behövs för att kunna erbjuda exempelvis barnfamiljer tak över huvudet. Det systemet har vi faktiskt i Sverige. Men kan aldrig i det läget ge dem rådet: Skuldsätt er och sätt er i klorna på - som jag tror att Ola Möller sa - människor i de här kretsarna! Det kommer att vara förödande så småningom. Det är inte ett råd man ska ge. Det tycker inte jag. Det tycker inte heller Hyresgästföreningen, som backar upp lagstiftningen.

Det är naturligtvis så att det här lagförslaget inte löser bostadsbristen. Jag tror inte att det finns någon härinne som tror att det är på det sättet. Det finns bara en lösning för att lösa bostadsbristproblemet. Det är att bygga fler bostäder. Det är inte konstigare än så.

Det gör vi tack vare det investeringsstöd som vi införde under förra mandatperioden. Vi är nu uppe i en bostadsbyggnadstakt som i vissa avseenden är den högsta på närmare 40 år. Man får nästan gå tillbaka till miljonprogramstiden för att hitta samma takt.

Just när det gäller hyresrätter färdigställdes förra året 22 000 hyresrätter. Det är den högsta siffran på över 25 år. Vi hade ett par år i början på 90-talet där vi hade ungefär samma siffror. Men sedan får man gå tillbaka till 70-talet för att hitta något liknande igen.

Vi har mycket hög bostadsbyggandetakt när det gäller hyresrätter just nu. Det är enligt min uppfattning ett resultat av det investeringsstöd och de andra åtgärder som vi vidtog under förra mandatperioden att bostadsbyggandet har ökat på det sätt som det har gjort.

Nu kommer stödet att finnas kvar. Även om Moderaterna och Kristdemokraterna vill avskaffa det kommer det att finnas kvar. När det nu kan vara kvar kommer det att kunna fortsätta att medverka till att hålla bostadsbyggandet på den mycket hög nivå så att vi steg för steg kan bygga bort bostadsbristen, fru talman.

(Applåder)