– Jag insåg att jag måste få hjälp, annars löser jag inte detta, säger Lehner i en stor intervju om vägen tillbaka.

I dag står han som vinnare av Expressens Guldpucken, som den bäste svenske hockeyspelaren säsongen 2018-19.

LAS VEGAS. Han har upplevt en omtumlande säsong både på och utanför isen.

Robin Lehner har i mångas ögon gjort det ”omöjliga”.

Efter att ha tillbringat förra sommaren på en rehabiliteringsklinik i Arizona för att få hjälp med sina problem, gick han ut offentligt och berättade om detta i en uppmärksammad artikel på sportsajten The Athletic.

Lehner beskrev hur han avskärmat sig från sin familj, hur han kämpat med alkohol- och drogproblem, psykiska besvär och panikattacker – och hur han till och med haft tankar på att ta sitt eget liv.

”Jag kunde inte hantera alla känslor. Jag ville ta livet av mig själv – det var extremt nära flera gånger”, skrev han bland annat.

Tystade alla tvivlare

Lehner hyllades omedelbart för sitt mod.

I samma veva bytte han NHL-klubb sedan Buffalo Sabres inte erbjudit honom ett nytt kontrakt.

Robin Lehner i Buffalo Sabres. Foto: USA TODAY NETWORK / USA TODAY SPORTS/SIPA USA/IBL SIPA USA

Han tog en billig lön för att få chansen hos New York Islanders. Pressen på honom var enorm, men han stod stark och visade alla att han är en bra målvakt.

Och en ännu bättre människa.

Lehner ledde ett nederlagstippat Islanders, som före säsongen förlorade lagkaptenen och centerstjärnan John Tavares till Toronto, till slutspel.

Som bevis på sin succéartade comeback nominerades han till Vezina Trophy, priset som går till NHL:s bäste målvakt.

Han vann inte den utmärkelsen, det gjorde Tampa Bays Andrej Vasilevskij.

Men bland det första Vasilevskij sa från scenen när han tog emot priset på den tv-sända galan NHL Awards var hur stolt han var att vara nominerad tillsammans med Robin Lehner och vilken respekt och beundran han kände för sin svenske NHL-kollega.

”Jag medicinerade mig själv med alkohol”

Att hela den stora hockeyfamiljen i NHL känner samma sak visade sig under Robins tacktal sedan han tagit emot Masterton Trophy, som går till den spelare som visat mest ståndaktighet, sportmanship och hängivenhet till hockeyn.

Ingen annan vinnare fick lika långa och varma applåder från den stjärnfyllda salongen i onsdags kväll.

När SportExpressen sitter ner med Lehner, efter att ha delat ut Guldpucken till honom i Las Vegas, blir det ett långt och känslofyllt samtal.

Han är rak och ärlig när han berättar om sin kamp. Han förklarar de val han gjort för att få fast mark under fötterna.

Han gör det också för att hjälpa andra.

Han poängterar att han trots 15 månader utan alkohol fortfarande bara är i början av sin process.

– Jag medicinerade mig själv med alkohol under en lång tid. Nu har jag med läkarnas hjälp fått rätt medicinering, säger han lugnt.

”Jag åt så mycket mediciner - det var helt sjukt”

Robin berättar öppet om den berg- och dalbana, som den senaste säsongen varit.

– Jag har haft långa tider av problem. Man gör många misstag och det tar ett tag att städa upp efter sina misstag. Det är så många aspekter av ens liv, som det tar tid att fixa. Man behöver hjälp och man behöver kunna luta sig mot andra människor. Det är fortfarande tidigt i min process, men det känns bra, säger han.

Vilket var det viktigaste steget du tog förra sommaren?

– Första steget var att fråga om hjälp. Jag insåg till slut att oavsett hur rädd jag var för att komma ut med mina problem, alltså vem som skulle få reda på det och hur det skulle påverka min framtid och det ena och det tredje, så insåg jag att jag måste ha hjälp, annars löser jag inte detta.

– Efter att jag hade tagit det steget förändrades allting. Det är mitt budskap till andra som hamnat i mörkret och inte ser någon framtid. Man måste söka hjälp, anmäla sig till ett bra rehabiliteringsprogram. Man kunde inte tänka så mycket på framtiden utan jag tvingades ta det dag för dag. Och bara försöka kämpa sig tillbaka. Men första steget var att söka hjälp och det är väldigt viktigt att man tar det. Det är ett steg, som väldigt många har problem att ta.

”Det är långt ifrån perfekt nu - men det är okej”

Samtidigt hade Lehner en karriär som professionell hockeyspelare att ta hand om.

– Det var svårt, därför att det var mycket som behövdes göras. Vara nykter, mycket av de mentala problemen som jag hade, mycket av diagnosen jag hade krävde att jag testade en massa mediciner. Jag åt så mycket mediciner i början, det var helt sjukt. Jag testade vilka som fungerade och vilka som inte fungerade, vilka sidoeffekter de hade och det tog mig lång tid att veta var jag skulle vara någonstans och när det löste sig fick jag flytta från en stad till en annan. Det är en stor omställning när man ska lära känna ett nytt lag, börja träna med dem och hitta psykiatriker som ska hjälpa en med medicinerna och sedan ska man försöka hitta en terapeut. Ja, det var mycket att göra, liksom. Men jag började inse att allting inte blir perfekt direkt utan det tar sin tid, Det är långt ifrån perfekt nu, men det är okej.

Robin Lehner i Las Vegas. Foto: JASON OGULNIK/POLARIS

Var det svårt att koncentrera sig på hockeyn?

– Det gick upp och ner. Men det gick bättre och bättre ju längre säsongen gick. Jag fick mer erfarenhet och jag visste bättre hur jag skulle hantera saker och ting. Verkligheten är ju att jag använde mig av alkohol och droger för att bota symtom jag hade med koppling till hur jag mådde. När jag slutade dricka började jag känna känslor igen. Jag började få ångest och det hade jag inte haft tidigare. Plötsligt var jag tvungen att fajtas med ångest, som känns väldigt annorlunda när man är nykter än när man inte är det. Och det kommer upp andra problem, som man måste, vad ska jag säga, naturligt arbeta på.

– Det är fortfarande en lång väg att gå för mig, men som sagt, det känns bra. Det första steget är taget.

Guldpucken Av Firma Gillberg & Co skänkt hederspris att tilldelas bäste spelare i SM-slutspelet. Vid varje hemmamatch poängsätts spelaren av särskilt utsedda jurymän. Priset har delats ut sedan 1955/1956. 1955-56 Åke Lassas, Leksands IF 1956-57 Hans Öberg, Gävle GIK 1957-58 Hans Svedberg, Skellefteå AIK 1958-59 Roland Stoltz, Djurgårdens IF 1959-60 Ronald Pettersson, Södertälje SK 1960-61 Anders Andersson, Skellefteå AIK 1961-62 Anders Andersson, Skellefteå AIK 1962-63 Ulf Sterner, Västra Frölunda IF 1963-64 Nils Johansson, MoDo AIK 1964-65 Gert Blomé, Västra Frölunda IF 1965-66 Nils Nilsson, Leksands IF 1966-67 Bert-Ola Nordlander, AIK 1967-68 Leif Holmqvist, AIK 1968-69 Lars-Erik Sjöberg, Leksands IF 1969-70 Leif Holmqvist, AIK 1970-71 Håkan Wickberg, Brynäs IF 1971-72 William Löfqvist, Brynäs IF 1972-73 Thommy Abrahamsson, Leksands I 1973-74 Christer Abrahamsson, Leksands IF 1974-75 Stig Östling, Brynäs IF 1975-76 Mats Waltin, Södertälje SK 1976-77 Kent-Erik Andersson, Färjestads BK 1977-78 Rolf Edberg, AIK Från och med säsongen 1978/1979 har tidningen Expressen skänkt detta pris till säsongens lirare i ishockey. Från och med säsongen 2014/2015 kan priset även vinnas av spelare utanför det svenska seriesystemet. 1978-79 Anders Kallur, Djurgårdens IF 1979-80 Mats Näslund, Brynäs IF 1980-81 Peter Lindmark, Timrå IK 1981-82 Patrik Sundström, IF Björklöven 1982-83 Håkan Loob, Färjestads BK 1983-84 Per-Erik Eklund, AIK 1984-85 Anders Eldebrink, Södertälje SK 1985-86 Tommy Samuelsson, Färjestads BK 1986-87 Håkan Södergren, Djurgårdens IF 1987-88 Bo Berglund, AIK 1988-89 Kent Nilsson, Djurgårdens IF 1989-90 Rolf Ridderwall, Djurgårdens IF 1990-91 Thomas Rundqvist, Färjestads BK 1991-92 Tommy Sjödin, Brynäs IF 1992-93 Peter Forsberg, MoDo Hockey 1993-94 Peter Forsberg, MoDo Hockey 1994-95 Tomas Jonsson, Leksands IF 1995-96 Jonas Bergqvist, Leksands IF 1996-97 Jörgen Jönsson, Färjestads BK 1997-98 Ulf Dahlén, HV 71 1998-99 Daniel och Henrik Sedin, MoDo Hockey 1999-00 Mikael Johansson, Djurgårdens IF 2000-01 Mikael Renberg, Luleå HF 2001-02 Henrik Zetterberg, Timrå IK 2002-03 Niklas Andersson, Västra Frölunda HC 2003-04 Johan Davidsson, HV 71 2004-05 Henrik Lundqvist, Frölunda HC 2005-06 Kenny Jönsson, Rögle BK 2006-07 Per Svartvadet, MODO Hockey 2007-08 Stefan Liv, HV 71 2008-09 Jonas Gustavsson, Färjestads BK 2009-10 Magnus Johansson, Linköpings HC 2010-11 Viktor Fasth, AIK 2011-12 Jakob Silfverberg, Brynäs IF 2012-13 Jimmie Ericsson, Skellefteå AIK 2013-14 Joakim Lindström, Skellefteå AIK Från och med säsongen 2014/2015 kan priset även vinnas av spelare utanför det det svenska seriesystemet. 2014-15 Victor Hedman, Tampa Bay Lightning 2015-16 Erik Karlsson, Ottawa Senators 2016-17 Erik Karlsson, Ottawa Senators 2017-18 William Karlsson, Vegas Golden Knights 2018-19: Robin Lehner, New York Islanders

Har du haft bra stöd av familjen?

– Ja, jag kan inte tacka min hustru Donya tillräckligt mycket. Jag haft mycket stöd från folk runtomkring mig, men min fru har varit fantastisk. Hon förstår mig och har gett mig allt stöd, liksom hennes familj. Det har betytt otroligt mycket för mig.

”Det viktigaste var att komma på fötter”

Att han vid slutet av säsongen skulle stå på NHL Awards och få ta emot priser och hyllningar, att vinna Guldpucken... Nej, det var inte något som Robin Lehner ens kunde drömma om förra sommaren.

– Det var inte det som var det viktiga. Det viktigaste då var att komma på fötter. Att komma framåt i livet igen och få tillbaka sin karriär och visa att man i alla fall är en kapabel och bra målvakt. Och det tycker jag att jag visat under ganska många år, att jag är en bra målvakt. Men det finns så mycket mer potential att hämta hos mig. Det var skönt att få visa i år att det fanns mycket mer där att ta ut. Jag tror att det finns otroligt mycket mer att hämta för resten av min karriär också. Så jag är väldigt tacksam att detta hände hyfsat tidigt i alla fall. Jag är 27 år, ska fylla 28, och känner att jag har långt kvar av min karriär. Det kunde inte ha varit en bättre tid att få ordning på saker och ting.

De har inte hållit mig i handen, men de har varit förstående

Det var som sagt New York Islanders som erbjöd Lehner en ny chans och ett nytt kontrakt.

Vad klubben har betytt för stjärnmålvakten är han tydlig med.

– Det viktiga för folk att förstå är att vad Islanders gjort bra är att de inte dömt mig utan uppträtt bra gentemot mig. De har inte hållit mig i handen, men de har varit förstående, de har varit stöttande och de har hjälpt mig med vissa små praktiska grejor. Just att de varit bra människor har varit det viktigaste de gjort. De har absolut var viktiga på det sättet. De har motarbetat den stigma, som funnits inom idrotten för sådana här problem.

Men det är din kamp?

– Jamen, det är ju min kamp. Det är allas kamp på ett sätt, då man alltid ska kunna ta hjälp från folk runtomkring sig. Hjälpen är ju viktigt under resans gång, men det är du som ska ta besluten, det är du som ska gå och göra förändringarna och det är du som ska leva ditt liv. Men att ha bra folk runtomkring sig som stöttar dig är otroligt viktigt.

Robin Lehner om omstarten i Islanders: ”De har inte hållit mig i handen, men de har varit förstående” Foto: FRANK FRANKLIN II / AP TT NYHETSBYRÅN

Hur viktig är den här sommaren för dig?

– Den är otroligt viktig. Absolut. Jag har ju inte skrivit på något nytt kontrakt med Islanders ännu och jag vet inte riktigt om vi är där än, så det är väl en mindre rolig period just nu, men jag hoppas att något blir färdigt så snart som möjligt. Och om det inte blir färdigt med Islanders, att det blir färdigt någon annanstans någon gång under nästa månad, så att jag kan fortsätta jobba på det jag ska jobba på och börja träna inför nästa säsong. Somrarna går alltid snabbt, plötsligt är en ny säsong där.

Vilka är sakerna utanför isen du måste fokusera på under nästa säsong?

– Det är inga större förändringar som måste till längre. Nu är det bara att fortsätta att göra rätt saker, att gå på möten och göra vad jag behöver göra för min rehabilitering. På isen hoppas jag få stanna på Long Island. Vi har ett bra lag och jag gillar vår framtid. Vi vill som alla andra vinna en Stanley Cup och jag vet att jag måste må mycket bättre och ändra på vissa saker. Det ser jag fram emot.

Av de symptom du har berättat om, vad är svårast att hantera för dig?

– Svårt att säga. Tidigare var det svårt att hantera det faktum att jag var medicinerad enligt min egen väg och det var ju absolut inte rätt medicin. Det gjorde att jag kunde må bra för stunden. Nu när jag har rätt mediciner och rätt folk runtomkring mig ser jag de dalar som jag haft tidigare på ett annat sätt. När jag är nere på grund av en depression, eller när jag är manisk, handlar det inte om lika lång tid och jag vet vad jag ska göra. Och min familj vet vad de ska göra för att hjälpa mig med vissa grejor. Mentala sjukdomar kan vara väldigt allvarliga om man inte gör någonting åt dem. Väldigt allvarliga.

– Men får man rätt hjälp och tar rätt mediciner, så är de väldigt hanterbara och borde inte vara något större problem för dig egentligen. Vad som är så otroligt svårt är att hitta rätt hjälp, rätt mediciner och rätt folk i din närhet. Det är inte alla som tar det där första steget och hittar rätt kombinationer. Alla har vi olika saker i livet som vi kämpar med. Det är viktigt att vi alla skiner ljus på detta. Jag tror att vi alla som människor har olika problem vi brottas med i livet. Jag tror att det är väldigt många människor som har mentala problem utan att vara medvetna om det.

Jag kunde vara manisk i tre-fyra månader och vara helt av banan

– Det är inte så att jag gått runt i hela mitt liv och trott att jag varit bipolär och haft mentala problem och så. Det är mitt normala. Allt som jag är, det är ju mitt normala. Det är inte förrän jag lärt mig om de mentala sjukdomarna och vad de är och hur de fungerar, som jag kunnat se mönstren i mitt liv för att kunna gå framåt och se 'nämen, så här har det varit i mitt liv' och nu börjar pussla ihop det efter att ha sett vilka mönster jag levt med. När man inser det är det en väldigt stor skillnad. Och det är väldigt skönt.

Du gjorde en fantastisk säsong, var det någon gång i vintras som du hade ångestkänslor och tänkte att det här går inte? Inte minst med tanke på att du hade skrivit den där uttömmande artikeln?

– Det var en otrolig press med allting. Men jag har varit med om så många olika typer av press i mitt liv, från barndom till 20-årsåldern, olika saker som hänt runtomkring mig och som jag varit med om. Jag har som alla andra människor dåliga dagar och bra dagar. Tidigare var mina dåliga dagar väldigt långa och kunde fortgå i tre-fyra månader. Jag kunde vara manisk i tre-fyra månader och vara helt av banan. Nu när går jag in i de här perioderna kan det handla om ett par dagar. Jag lärt mig under karriären att kunna spela mig igenom de här tillstånden. Kortsiktigt är det inte så svårt, det går att kriga sig igenom vissa saker. Långsiktigt är det otroligt svårt.

– Jag har fortfarande väldigt mycket att lära. Jag är fortfarande väldigt ung, men jag tror att det kommer att vara en bra process som jag måste fortsätta med genom min karriär.

Hockeymässigt, är det några speciella bitar i ditt spel du vill förbättra?

– Jag jobbar hårt för att få ihop rätt fysik inför nästa säsong. Jag vill väga mycket mindre, jag vill bli mer atletisk på isen men är det något jag lärt mig under det senaste året, så är det att man kan inte ändra allt på en gång. Man får ta små steg hela tiden och se vart man hamnar någonstans.

Lehner under NHL Awards. Foto: JASON OGULNIK/POLARIS

Du ser ut att vara god fysisk trim?

– Ja, jag har kommit i hyfsad form. Men det har inte varit enkelt. Vissa mediciner har haft svåra sidoeffekter, där jag gått upp i vikt när jag tagit dem. I år har det varit mycket testande av vad som fungerar, men nu börjar jag komma in i rätt struktur så det handlar om att finputsa allting och titta framåt.

Vad betyder det för dig att vinna Masterton Trophy?

– Väldigt mycket. Både för mig och min familj och alla som varit med och hjälpt mig.

Och Guldpucken?

– När jag fick beskedet att jag vunnit Guldpucken kollade jag igenom listan över tidigare vinnare och då förstod jag än mer vilket prestigefyllt pris det är. Ta bara de senaste årens vinnare med namn, som William Karlsson, Erik Karlsson och Victor Hedman.

Intervjun går mot sitt slut. Nu väntar sommaren, semester. Robin Lehner kommer inte att åka på rehab, även om tankarna har funnits där.

– Nej, jag funderade på att åka dit och göra vissa smågrejor, men jag har folk nära mig som kan hjälpa mig nu, så jag behöver inte åka i väg på det sättet längre. Men hade något börjat gå i sidled hade jag absolut åkt till rehab igen, men jag känner mig hyfsat stabil nu.