Det mest troliga politiska framtidsscenariot är ett ”mot mitten”-scenario, där Socialdemokrater och Miljöpartister — efter att ha tryggat sin första budget — gradvis närmar sig den politiska mitten. Den parlamentariska processen ger större möjligheter för en regering att få igenom sin budget än de konkreta förslagen. Detta utnyttjar regeringen så gott det går.

Den nuvarande vänstersvängen, med attacker mot borgerliga hjärtefrågor som vinster i välfärden, Bromma flygplats, motorvägen Förbifarten och skatter, bör betraktas som en kortsiktigt taktisk disposition. Dels säkrar det tillfälligt stöd från Vänsterpartiet, dels skapar det en hotbild inför framtiden som får mittenpartierna (och deras ”avnämare” i näringslivet) att fundera över om de ska ägna sig åt den brända jordens politik eller försöka göra det bästa möjliga av situationen.

Det finns alltid en frestelse hos ett oppositionsparti att sitta på kanten och skrika oförskämdheter mot de stygga beslutsfattarna, med förhoppning att det ger några procent i opinionsmätningarna.

Men svensk borgerlighet är traditionellt anpasslig. Således kan vi anta att hotbilden ger en samarbetsinriktad oppositionspolitik. Det är det scenariot jag tror mest på. Vi får en utskottsparlamentarism där borgerligheten och regeringen försöker hitta bra kompromisser.

Dock finns en möjlighet att vi nu tvärtom bevittnar en politisk inlåsningseffekt i riktning mot parlamentarisk kamp mellan regering och opposition.

Även om regeringen praktiserar en tillfällig taktik – som syftar att nå ett strategiskt mål, skapandet av ett ”mittenblock” – riskerar alltid taktiken att förvandlas till strategi. Medlet och målet mixas. Det som ser ut som ett formativt stadium, med flexibla möjligheter, koagulerar likt en äggstanning.

Då växer ett annat scenario fram, ett kamp mot vänstern-scenario.

Just nu känns det som om det rycker närmare. För det första verkar Socialdemokraterna och Miljöpartiet finna sig tillrätta med Vänsterpartiet, som matas med skattemiljarder till satsningar som de alla har gemensamt intresse av. För det andra märker de borgerliga att många mittenväljare är besvikna på socialdemokratin (och inte minst Stefan Löfven). För det tredje börjar borgerligheten inse att Sverigedemokraterna har kommit för att stanna. Och en fortsatt beröringsskräck leder bara fram till att socialdemokratin säkrar sitt regeringsinnehav – och utnyttjar det för att driva Sverige åt vänster.

Då blir också det långsiktigt mest rationella att låta socialdemokraterna koka i sitt eget vänsterflott.

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten för.