Utvecklingen i samhället beror på beslut. De tas i riksdagen, men även i EU och FN. Även samhällsdebatten, formad av många aktörer, spelar roll. Debatten kan vara en sak, och drar ibland iväg i extrema riktningar. De beslutfattande församlingarna, främst riksdagen, är en annan.

I riksdagen tas beslut som leder samhället i en viss riktning, totalt och på olika områden. På 70-talet formerade partierna sig i två block. I tre år var de lika stora i riksdagen och var tionde beslut fattades med lottdragning.

Ändå träffades överenskommelser över blockgränsen på 70- och 80-talen. Så skedde även på 30- och 50-talen.

LÄS OCKSÅ: Kärvt för både S och borgare

Att S hade stort inflytande på den politik som fördes var naturligt. Partiet var i flera val nära att få en majoritet av rösterna och mandaten i riksdagen. De borgerliga partierna var ofta mindre än Socialdemokraterna, i röstetal eller i mandat.

Runt 1990 och i mitten av 90-talet träffade S-regeringar i minoritet, som hade cirka 45 procent av rösterna eller mandaten, uppgörelser med borgerliga partier. Det gav skattereformen 1990 och saneringen av statens finanser 1995-98.

Sedan dess har en polarisering skett. De borgerliga partierna slöt sig 2004 samman i en allians som blev möjlig sedan Folkpartiet och Centerpartiet rört sig högerut jämfört med första halvan av 90-talet och sedan Moderaterna blivit mer flexibla främst gällande sina tidigare krav på försämringar för löntagarna i arbetsrätten.

Efter att med 48,2 procent av rösterna i valet 2006 fått en majoritet av riksdagens mandat, 178 av 349, kunde den borgerliga regeringen genomföra sin politik med nedskärningar för sjuka och arbetslösa samt sänkta skatter. Det blev 140 miljarder kr i sänkta skatter, en sänkt skattkvot från knappt 50 procent av bnp till nedåt 43.

Sin andra mandatperiod var den borgerliga regeringen i minoritet, med 173 mandat, där minst 178 krävs för majoritet. Den genomförde inte så mycket de fyra åren.

LÄS OCKSÅ: Val i Nordamerika i skuggan av USA

I valet i fjol förlorade de borgerliga partierna tio procentenheter av väljarkåren, från drygt 49 till drygt 39 procent. Att de inte kunde fortsätta regera var självklart. Socialdemokraterna, som ökade med ett mandat, bildade regering ihop med Miljöpartiet, som fått knappt sju procent av rösterna.

Den regeringen har nu en politik på olika områden som går igenom i riksdagen. Uppgörelsen om migrationen var ett sätt att klara det och ta sig an områdets utmaningar för samhällets inrättningar.

Ökade kostnader följer med det. Det är ljuset av det brevet med uppmaningar från Magdalena Anderssons finansdepartement till andra departement att se över kostnader ska ses.

Men en S-ledd regering måste våga använda verktyget skattehöjningar för att finansiera migrationspolitiken och andra områden, som infrastruktur och trygghetssystem. Det finns ju utrymme att höja skatter när de gångna nio årens regeringar och statsbudgetar sänkt skatterna med 140 miljarder kr.

Och Folkpartiet och Centerpartiet borde ställa in sina skattesänkningsförslag och använda även skatteverktyget, i samarbete med regeringen, för finansiering av Sveriges humanitära, bland EU-länder omfattande, flyktingmottagande.

FLER LEDARE AV ROBERT SUNDBERG