Det här är en debattartikel. Åsikterna som framförs är skribentens egna.

DEBATT. Vi behöver en ny vision för framtidens industriella tillverkning. Industri 4.0, där robotar, sensorer och maskiner kopplas ihop till självorganiserade fabriker, ger färre fel, mer flexibilitet och tiden från idé till färdig produkt krymper. Att bara automatisera kommer inte ge fler jobb, skriver Waldemar Ingdahl.

Återindustrialiseringen av Sverige är vårens hetaste tekniska debatt. Industriarbetsgivarna gav i mars ut en rapport, ”Renässans för industriell utveckling och behovet av bättre kompetensförsörjning” av Nima Sanandaji. Enligt den drar gamla industriländer nytta av att lönekostnaderna i länder som Kina stigit snabbt.

Genom fler ingenjörer, bättre infrastruktur och affärsklimat kan Sverige flytta sig uppåt i kunskapskedjan och få företagen att flytta hem sina investeringar. Men rapporten pekar också på rekryteringssvårigheter och att bättre kompetens behövs, särskilt på landsorten.

Processindustrin står för 30 procent av den svenska exporten. Då anläggningarna kräver stora investeringar, kan inte processindustrin flytta lika lätt som tillverkningsindustrin. Anläggningarna måste prestera till lägsta möjliga produktionskostnad och är därför redan i hög utsträckning automatiserade.

Återindustrialisering betyder alltså att automatiseringen av tillverkningen behöver vidareutvecklas. Om det Sverige får tillbaka är ”dark factories”, automatiserade fabriker utan mänskliga medarbetare, så kommer industrins krav på infrastruktur och snabba omställningar att öka men utan att ge fler jobb. Det påminner om när Facebooks serverhallar etablerades. Kunskap och teknik är numer dessutom mer jämnt fördelade över världen, så att fler länder kan konkurrera med Sverige om att tillverka högförädlade varor.

I Tyskland finns konceptet Industri 4.0, där robotar, sensorer och maskiner kopplas ihop till självorganiserade fabriker och där varje produkt bär med sig information om hur den ska tillverkas. Småserieproduktion får kortare omställnings- och ledtider, färre fel, mer flexibilitet och ingen tidskrävande programmering. Produkt, produktion och service integreras i förädlingsprocessen. Det löser också den svenska industrins problem med att det tar för lång tid från idé till produktlansering.

Det finns flera olika filosofier för hur tillverkning bör gå till. Vilken som väljs av beslutsfattarna kommer få effekter för hur arbetsmarknad, FoU och infrastruktur utvecklas. Risken är att svensk industri underskattar förändringsbehovet. Forskningsprogram som Produktion 2030 riskerar att bli alltför långsiktiga och akademiska för att tillämpas.

Det behövs en flexibel och praktisk vision om framtidens industriella ekosystem. Industri 4.0, där tekniken sätter människans kunskap i centrum, kommer att kunna rikta in sig bättre på kundernas önskemål. Arbetsmarknaden kan då erbjuda omväxlande arbetsplatser, snarare än att följa tjänstesektorns skarpa åtskillnad mellan högutbildade och lågutbildade. Det är en annorlunda men i längden lönsammare riktning för svensk industri.

Waldemar Ingdahl, medförfattare ”Anticipating Tomorrow’s Politics”