Man skulle kunna säga att Sverige nyss vaknat upp från en lång och skön dröm om ständig sommar och evig fred till en kall, ruskig och farlig verklighet. För 5-10 år sedan trodde vi ännu att 1960-talsvisan ”I natt jag drömde” hade blivit verklighet i Europa, och att alla krig här var slut. Försvaret rustades ned med 90 % tills bara en spillra för internationella insatser återstod. Det civila försvaret och resten av Totalförsvaret lades helt sonika ned. Det enda som fanns kvar var en rad döda författningar och hel massa infrastruktur ute i landet. Beredskapshänsyn i samhällsplaneringen avskaffades. Viktiga samhällsfunktioner avreglerades, strömlinjeformades och privatiserades.

I den mån man vid denna tid alls såg några hot så var dessa icke-militära och icke-statliga, såsom klimatförändringar, pandemier, stora migrationsflöden eller terrorism. Vi trodde att säkerhet var liktydigt med safety och valde att tolka begreppet kris som liktydigt med stora olyckor.