Det har stormat kring Stockholms handlingsplan mot våldsbejakande extremism, som antogs av huvudstadens rödgrönrosa majoritet i förra veckan. Många satte nog kaffet i halsen när uppgifter om att islamister ska få hjälp med lägenhet och jobb började cirkulera. Socialborgarrådet Ewa Larsson (MP) var märkbart stressad när SVT ställde frågor om det, och hennes pressekreterare avbröt intervjun genom att sätta handen för SVT:s kamera. Några dagar senare slog Larsson ifrån sig kritiken: ”Ingenstans i strategin föreslås att ‘ge jobb och bostad till IS-krigare’ eller nazister.”

Men den antagna strategin är offentlig och finns att läsa. Där står följande, i ett sammanhang där ”personer som deltagit i strid” nämns: ”När det gäller försörjning är det viktigt med samarbete mellan socialtjänstens försörjningsstöd, Jobbtorg och andra insatser vid arbetsmarknadsförvaltningen, samt länk till Arbetsförmedling.” Vidare står det att ”även bostadsbolagen” behöver ingå i en samverkan.

Hur är det möjligt att inte tolka det som insatser för jobb och bostad till återvändande jihadister? Som ansvarig politiker kan Larsson antingen rakryggat stå för strategin, eller medge att den behöver justeras. I stället väljer hon att vilseleda. Det är oseriöst.

Man kan ha olika åsikter om hur man bäst bedriver socialt arbete. Jag har full respekt för politiker som tror på mjuka tag. Gärna socialt arbete – men då måste man göra rätt saker. När man behandlar frågan om våldsbejakande islamister som om de vore ett gäng ungdomar på glid, som kommer på rätt bana bara de får sysselsättning, lägenhet och ett genusperspektiv, är man helt fel ute.

Häromdagen skrev vänsterdebattören Göran Greider, i ett försvar av Stockholms kommuns strategi, att ”De amerikanska officerare som återvände från Irakkriget – som innebar ett brott mot folkrätten – borde väl inte få hjälp med jobb?”

Tidigare har regeringsföreträdaren Mehmet Kaplan (MP) jämfört IS-terrorister med frivilliga som anslöt till finska vinterkriget. Regeringens samordnare Mona Sahlin försökte i söndagens SVT Agenda flytta fokus till unga tjejer som blir lurade att åka till Syrien och Irak, när Stockholms handlingsplan de facto nämner återvändande som deltagit i strid. Hur angripa ett problem när man i samma andetag förminskar det?

Att Stockholms strategidokument tar upp Islamiska förbundet som en viktig aktör i arbetet mot extremismen beror i bästa fall på okunskap. När Omar Mustafa, ordförande för förbundet, valdes in i Socialdemokraternas partistyrelse tvingades Stefan Löfven tydliggöra att deras värderingar om bland annat kvinnors rättigheter inte är förenliga med socialdemokratins. Vet Löfvens partikamrater i huvudstaden vilka de väljer att hålla i handen?

Kasta nuvarande handlingsplan i papperskorgen och skriv en ny. Steg ett borde vara att dra in bidrag till föreningar och moskéer som bjuder in hatpredikanter och ägnar sig åt IS-rekrytering. Börja lyssna på förortsbor som trakasseras av islamister. En del föräldrar är förtvivlade över att deras 20-åringar ansluter till IS, men en del är stolta. Se även det. Erkänn att det finns en utbredd ideologi bakom islamismens framfart.

Behandla inte IS-frågan som en sandlådelek.

Kasta nuvarande handlingsplan i papperskorgen och skriv en ny. \

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten för.