I den forgangne uge gav en ny meningsmåling Det Konservative Folkeparti dets laveste tilslutning nogensinde i partiets præcis 100-årige historie: sølle 2,3 pct., kun et mulehår over spærregrænsen.

Dermed syntes mange års systematisk indsats fra skiftende partiledelser næsten realiseret til fulde. Man har med laserkirurgisk præcision omsider fået udnyttet det fulde vælgermæssige potentiale hos én præcist defineret vælgergruppe: Dem, der vil have lidt af det hele og ser stort på, hvad man siger den ene dag og gør den næste. Dem, der kun vil have Dannebrog i flagstængerne og kun EU-flag på nummerpladerne. Dem, der synes, at grundskyld ikke er et problem, og dem, der synes, at det er det eneste problem. Dem, der med patos taler om det nationale forsvar og vil skære ned på forsvarsudgifterne. Dem, der taler for lavere skatter og stemmer imod lavere offentlige udgifter. Dem, der er mere grønne end de røde, bortset fra hvis Dansk Industri mener noget andet. Dem, der vil have færre indvandrere, men ikke ændre flygtningeaftaler. Dem, der tror på personligt ansvar, men vil lade politikerne bestemme, hvilke hunderacer der skal have lov til at leve. Dem, der vil forsvare dansk suverænitet og afgive mere magt til EU. Dem, der går ind for fri konkurrence bortset fra, hvis den rammer medlemmerne af De Samvirkende Købmænd. Dette vælgersegment har partiet, sagt på moderne, parti-Konservativt dansk, »cornered«. Alle 2,3 pct.