Edward Bloms hela uppenbarelse är en motståndshandling mot måttfullheten. I hallen till våningen på Valhallavägen tornar han upp sig i grå tweedkavaj, vit skjorta och mönstrad, senapsgul fluga. Skägget är ymnigt nedanför de diskreta, tunna glasögonen. Gesterna är stora, handslaget rejält och långvarigt. Självklart bär han i god borgerlig tradition skor inomhus, givetvis tar han artigt hand om min ytterrock; ofelbart har han dukat upp med kallskuret, och till detta rött vin av eget fabrikat. Man har varnat mig i förväg: ät och drick av det som bjuds, annars kan han bli avog.