KOMMENTAR

En flygvapenofficer som ingick i den brasilianska presidenten Bolsonaros följe till G20 mötet i Osaka i Japan, fastnade i tullen med en väska innehållande 39 kg kokain då flygplanet mellanlandade i spanska Sevilla.

Eftersom den vanliga reaktionen från Bolsonaros suppotrar brukar vara att skylla allt på Arbetarpartiet (PT) och dess fängslade ledare, den tidigare presidenten Lula, ställde vänstern omedelbart frågan ”Hur kunde Lula få med 39 kilo kokain i presidentens flygplan?” En av regeringens intellektuella giganter, utbildningsministern Abraham Weintraub, var snabbast på avtryckaren och twittrade ”Tidigare har presidentplanet fraktat större kvantiteter droger. Är det någon som vet hur mycket Dilma och Lula hade?”

Samtidigt dras snaran åt kring turistministern som utnyttjat påstådda ”kandidater” för Bolsonaros parti PSL i valet förra året, för att få ut statliga kampanjbidrag. Ett flertal av hans närmaste medarbetare undersöks nu av den federala polisen.

Efter 6 månader med Bolsonaro väntar högern fortfarande på en framgång. Inte ens den så hett efterlängtade slakten på pensionerna har regeringen ännu lyckats få igenom. Läckorna om otillbörliga kopplingar mellan justitieministern Sergio Moro under sin tid som domare och åklagare och andra i samband med processen mot den tidigare presidenten Lula, fortsätter och visar tydligt att processen var politisk och handlade om att förhindra Lula att kandidera i presidentvalet.

Frågan är om de demonstrationer som nu ordnas till stöd för Moro och Bolsonaro, där öppet fascistiska grupper deltar, hjälper eller om de snarare stjälper försöken från Moro att hålla masken. I både Rio och Sao Paulo utbröt slagsmål mellan olika högergrupper och fascister kring frågan om vem som var det viktigaste stödet för Moro och Bolsonaro.

Efter 6 månader med Bolsonaro som president har landet bara dragits djupare ned i krisen samtidigt som hela fundamentet för Bolsonaros valseger, korruptionsdomen mot Lula, hotar att fullständigt kollapsa. För vänstern och den organiserade arbetarrörelsen handlar det om att fortsätta mobilisera på gatorna och på arbetsplatserna för att öka pressen på regimen och förpassa den till historiens skräphög, där den hör hemma.

Göran Kärrman