Lena Mellin, och Aftonbladet, publicerar idag en undersökning där det visar sig att Sverigedemokraterna nu kan möta Moderater och Socialdemokrater som största parti i gruppen manliga väljare. Jag är dessvärre inte förvånad. Som jag tidigare konstaterat finns det idag inte ett enda normalt parti i Riksdagen. Alla är helmärkliga på sitt unika sätt och alla utom ett undviker migrationsfrågorna. De övriga tycks vilja möta en väljarvardag som blir allt mer uppenbar. Det är mer och mer som talar emot bilden av migrationen som en lönsam affär för samhället. Tino Sanandaji är en sådan röst. Han konstaterar att

Andel som förvärvsarbetar åldrarna 20-64, SCB år 2012:

Inrikes födda: 82 procent

Utrikes födda: 57 procent

Genomsnittlig Löne- och företagarinkomst, åldrarna 18 och över, SCB år 2012:

Inrikes födda: 240.000 kronor

Utrikes födda: 141.300 kronor

Genomsnittlig inbetalade inkomstskatter, åldrarna 18 och över, SCB år 2012:

Inrikes födda: 85.500 kronor

Utrikes födda: 46.700 kronor

Det faller på sin egen orimlighet att migrationen i dess första generation skulle vara så lönsam som Arbetsförmedlingens Generaldirektör vill göra gällande om varje nyanländ resulterar i minst en anhörig som undantas från försörjningskravet. Det finns dessutom fler utmaningar än så.

Den teoretiska arbetstiden i Sverige är 40 timmar per vecka eller 2 080 timmar om året. Den faktiska arbetstiden är betydligt kortare, för år 2013 var den 1 607 timmar per sysselsatt och år i Sverige. Faktisk arbetstid är den tid som blir kvar när ledighet, semester, sjukfrånvaro och annan frånvaro som sysselsatta har rätt till enligt lag eller avtal har räknats bort. Av de utrikes födda i Sverige, i åldern 20–64 år, var 58 procent förvärvs­arbetande 2012, att jämföra med 82 procent av de inrikes födda. Men det finns stora skillnader i förvärvs­frekvens inom gruppen utrikes födda. Störst är skill­naderna mellan personer som nyligen har flyttat till Sverige, och av den anledningen inte hunnit etablera sig på arbets­marknaden, och personer som bott lång tid i landet. Över tid har också arbets­marknads­läget förändrats liksom invandrings­orsakerna och invandrarnas bakgrund. Utrikes födda kvinnor och män som invandrade som 20–24-åringar har 17 respektive 12 procent­enheter lägre förvärvs­frekvens än jämngamla inrikes födda 2012.

Det finns dock ett stort mörkertal i detta. Idag uppgår antalet sysselsatta till ungefär 4,8 miljoner personer. Detta är högre än nivån innan finans- och skuldkrisen. Sysselsättningen mäter hur många som har jobb. En sysselsatt utförde minst en timmes arbete under referensveckan. Arbete kan vara som anställd, egen företagare eller att man hjälper till i familjens företag. Personer som deltar i vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder inkluderas också som sysselsatta.

Det finns en siffra som en gång för alla skulle döda denna debatt och det är relationen antal arbetade timmar med respektive utan lönebidrag eller annan konstgjord andning per grupp. Per inrikes- respektive utrikesfödd. Den har det visat sig inte gå att få tag på.

Fler och fler börjar ifrågasätta den bild som utmålas av politiker på riksnivå samt hela skaran från artister, komiker och ledarsidor. Och jag tror att det är just bristen på vilja att presentera denna siffra som omöjliggör för bland annat mitt parti att på något sätt komma vidare.

Varför är då den siffran viktig att presentera? Det handlar i grunden om att beskriva verkligheten som den är och kunna ta debatten, den otroligt jobbiga debatten, om hur vi ser på migration i grunden. Att vi med en humanistiskt inriktad migrationspolitik de facto tar resurser från en grupp och ger till någon annan. Vad dagens politiker inte kunnat svara på är varför på ett rimligt sätt. Varför den nyanlände skall gå före i sjukvårds- och tandvårdsköer till en lägre kostnad än för fattigpensionären, varför nyanlända skall ha rätt till bättre arbetsmarknadspolitiska åtgärder och bostäder i tillväxtregioner än den inrikes födda. Till dags dato har svaret blivit

”Du får inte ställa grupper mot varandra”

Det svaret kanske hade fungerat i en värld med outsinliga resurser. Nu har vi hamnat i en situation där vi faktiskt ser hur grupper och behov har ställts mot varandra. Och där alltför många nu ser att deras behov ställts mot gruppen nyanlända. Och hur de förlorar och inte får tillbaka det de anser att de betalat för.

Lena Melin har rätt. Sverigedemokraterna har det stöd vi förtjänar.