Från Soheila Fors Facebook. ISLAM. Ni som aldrig varit med om det känner er kanske oroade och förvirrade över det som sker idag. Vi som är invandrare från Mellanöstern är inte ett dugg förvirrade. Vi vet precis vad som håller på att ske i Sverige men oroade är vi, mycket oroade.

För mer än trettio år sedan var jag tonåring i Iran. Den militanta islamismen hade inget större intresse av Gud men däremot en brinnande passion att kontrollera, underkuva, döma och straffa människor. Därför mötte den oss först i gestalt av män som attackerade oss för vår klädsel, hår och smink. Vi lärde oss att alltid ha en sjal i väskan som vi kunde sätta på oss för att inte bli antastade av de män som lärt sig att den kvinna som inte är rätt klädd inte är värd respekt.

Vi anpassade oss snabbt till dem och förstod först försent att det inte var anpassning – det var underkastelse.

Samtidigt växte dubbla rättssystem fram, ett världsligt och ett religiöst. De styrande församlingarna, polisen och militären övertogs efterhand av den religiösa eliten. Media ägnade sig först åt självcensur, sedan blev de censurerade och oliktänkande arresterades och undanröjdes.

I vårt hemland blev det en konfrontation mellan de moderata och islamisterna. Jag tror inte att det kommer att hända i Sverige. Här förlamar konflikträdslan landet. Politiska partier agerar redan idag nyttiga idioter åt religiös fundamentalism.

Av konflikträdsla kommer våra partier att förtrycka den tro, den demokrati och de mänskliga fri- och rättigheter som födde dem. I mångfaldens namn kommer de främja just det odemokratiska samhällssystem som förött vår värld. I toleransens namn håller de tyst eller ser bort från övergrepp och kvinnoförtryck i förorterna. Helt i linje med denna hållning kallar inte regeringen förföljelsen av kristna för folkmord, trots europaparlamentets resolution, för vad ska de odemokratiska grupperna säga?

Nu känns det som 1978 i Iran igen. Samma film spelas upp igen. Moderata muslimska kvinnor i Sverige har också sjalen i väskan, precis som vi hade. De tvingas bära slöja för att inte råka ut för närmanden och övergrepp i förläggningar och förorter. Judar i Malmö och kristna flyktingar från Mellanöstern har förstått vad som händer och fattat samma beslut. De har börjar packa sina väskor för att lämna Sverige. De vet att det är dags att flytta vidare. Vi som är födda i Mellanöstern är inte förvirrade. Vi vet vad som kommer. Den stora fråga vi invandrare ställer är: Finns det så mycket livskraft och vilja att överleva i det svenska samhällsbygget, så mycket kärlek till demokrati och mänskliga rättigheter i Sverige att vi står raka för medmänsklighet, att vi kan vinna både oss själva och de nykomna för toleransen och friheten? Ska Sverige fortfarande vara ett stort land med plats för kristna och muslimer, socialister och konservativa, yazider, judar och araber, svenskar och invandrare eller ska vi i mångfaldens och toleransens namn bli enfaldiga och intoleranta? Vi som kommit nyligen vet. Vi vet att Sverige är värt att kämpa för. Vi vet hur dyrbar den skatt är som era förfäder vunnit åt er. Ni lever varje dag i Sverige de liv vi drömde om och kämpade för i hemlandet. Vi är många invandrare som ber er svenskar att inte ge upp. Ta era förfäders arv av frihet och demokrati i besittning och håll Sverige stort, varmt och öppet!