Kansanedustajat Tapani Tölli, Annika Lapintie, Ville Skinnari, Sari Essayah ja Antti Kaikkonen. Perhe- ja peruspalveluministeri Annika Saarikko. Näitä poliitikkoja eduskunnan kollegat arvostavat eniten.

Mikä hengästyttävä vaalikausi!

Siihen mahtui ensin pihtisynnytettyä kikyä, perussuomalaisten pesärikkoa, aktiivimallia, puheenjohtaja-, ministeri- ja edustajavaihdoksia, loppuunpalamista ja sairastumisia sekä loppumetreille jatkuvaa sote-vääntöä. Vanhustenhoidon skandaali. Ja kärkevää kieltä.

Mutta mahtui myös saavutettuja työllisyystavoitteita ja hidastunutta velanottoa, joiden kunniasta kinataan kevään eduskuntavaaleissa.

Seura pyysi tammikuussa kansanedustajia nimeämään joukostaan ne politiikan toimijat, joiden työtä ja toimintaa he ovat arvostaneet eniten kuluneen vaalikauden aikana.

Heiltä pyydettiin sähköpostitse kolmea nimeä: yhtä omasta eduskuntaryhmästä, yhtä jostakin toisesta eduskuntaryhmästä ja yhtä hallituksesta.

Neljännes eduskunnasta vastasi, ja antoi ääniä 63:lle eri kansanedustajalle. Heistä naisia on 29 ja miehiä 34.

Kansanedustajien omasta ja muista eduskuntaryhmistä saamat maininnat laskettiin yhteen. Metodi ei ole tieteellinen, mutta antaa tolkun tuloksen.

Valinnoille pyydettiin perusteluja.

Niiden perusteella edustajat arvostavat työtovereissaan asiantuntemusta, työhön keskittymistä, yhteistyötaitoa ja kykyä kuunnella.

Lähteviä tähtiä

Vaalikauden selvät sankariteot tehtiin eduskunnan jäsenten mielestä perustuslakivaliokunnassa.

Valiokunnan varapuheenjohtaja Tapani Tölli (kesk.) sai seitsemän mainintaa ja valiokuntaa johtava Annika Lapintie (vas.) kuusi. Perustuslakivaliokuntaa ovat työllistäneet erityisesti sote-uudistuksen kiemurat, mutta myös tiedustelulait.

Sekä Tölli että Lapintie jättävät eduskunnan keväällä. Lapintie aloitti eduskunnassa 1995, Tölli 2003.

”Tölli sai vietyä hankalan tiedustelupaketin parlamentaarisesti läpi ja on muutoinkin niitä edustajia, jotka eivät metelöi itsestään vaan antavat työn jäljen puhua puolestaan”, kollegat kommentoivat.

Hänen nähdään osaavan käyttää rakentavia puheenvuoroja niistäkin asioista, joissa mielipiteet jakautuvat.

”Kokenut, tasapainoinen ja eettisesti ajatteleva edustaja, kiitti yksi.

”Arvostan hänen yhteistyökykyään”, kertoi toinen.

Annika Lapintie on kollegojen mielestä ”osoittanut poikkeuksellista ammattitaitoa ja sitoutumista työssään”, ”vetänyt perustuslakivaliokuntaa ansiokkaasti suurten paineiden keskellä”, ollut puheenjohtajana rakentava sekä ”nostanut työllään perustuslakivaliokunnan ja eduskunnan arvostusta”.

Hänen on huomattu pysyneen tiukasti roolissaan valiokunnan puheenjohtajana ”ilman mitään politikointia”.

”Vain paneutumalla voi vaikuttaa” Tapani Tölli, Annika Lapintie ja Ville Skinnari ovat iloisia työnsä arvostuksesta. Tölli tunnustaa olevansa vähän hämillään, mutta myöntää pyrkineensä tekemään tehtävänsä mahdollisimman hyvin. Hän on oppinut, että asioihin voi vaikuttaa paneutumalla niihin, ei pintaliitämällä. Tölli on myös oppinut, että kaikkia ihmisiä ja erilaisia mielipiteitä on syytä arvostaa. ”On hyvin tärkeää keskustella eri tavoin ajattelevien kanssa ja säilyttää luottamus, että voidaan puhua avoimesti.” Kulunut vaalikausi on ollut Töllistä työläs ja hektinen, sisälsi ristiriitaisia ja nopeasti muuttuneita asioita niin Suomessa kuin muualla. Myös mielikuvat jylläsivät julkisuudessa. ”Eri tilanteissa on tärkeää pitää tilannetaju ja ottaa selvää, mitä on tapahtunut, eikä reagoida hätiköiden. Eduskunnan työ on yhteiskunnassamme keskeinen peruspilari ja vaalimisen arvoinen. Valta ei voi siirtyä someen”, hän korostaa. Saatuaan perustuslakivaliokunnan puheenjohtajuuden 2015, Annika Lapintie halusi keskittyä siihen. ”Ajattelin, että siinä täytyy alleviivatusti pysyä puheenjohtajan roolissa. On mukavaa, että sitä työtä arvostetaan.” Hän toivoo, että arvostus heijastuu siten, että perustuslakivaliokunnan linjauksia noudatetaan muissa valiokunnissa. ”Kun kansanedustajan työstä suuri osa tehdään valiokunnissa, on tärkeää olla läsnä ja paneutua asioihin. Tämä on ryhmätyötä. On hyödyllistä etsiä sellaisia linjauksia, joita valiokunnassa voidaan hyväksyä kompromissina”, hän sanoo. Ville Skinnari oli kuusivuotias, kun hänen isänsä, edesmennyt valtiopäiväneuvos Jouko Skinnari aloitti kansanedustajana. Poika tunsi talon ja tavat valmiiksi aloittaessaan edustajana 2015. ”Olen yrittänyt ja halunnutkin olla rakentava ja hakea ratkaisuja isoissa asioissa. Olen tehnyt paljon yhteistyötä yli puoluerajojen isoissa kansallisissa asioissa ja esimerkiksi vientiin liittyvissä asioissa”, hän kertoo. Skinnarille on sisäänrakennettua, että pitää arvostaa kollegoja ja käyttäytyä arvokkaasti, vaikka olisi hallituksen kanssa täysin eri mieltä. ”Ja olen yrittänyt oppia kokeneemmilta. Se on minusta kauhean arvokas asia.”

Yllättäjädemari

Listan uusin nimi on ensimmäisen kauden lahtelaisedustaja Ville Skinnari (sd.). Hän sai viisi mainintaa. Helmikuussa 45 vuotta täyttävä Skinnari istuu perustuslakivaliokunnassa ja talousvaliokunnassa sekä on Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan jäsen.

Tämä toisen polven edustaja tuuraa Sdp:n kolmantena varapuheenjohtajana osaltaan helmikuussa sairauslomalla olevaa puheenjohtajaa Antti Rinnettä.

Skinnari keräsi mainintansa muilta kuin demariedustajilta.

Häntä kehuttiin laaja-alaisesta osaamisesta, yhteistyökyvystä ja verkostoista. Huumorintajukin mainittiin.

”Skinnari pyrkii rakentamaan koko ajan laajempia siltoja muihin poliitikkoihin ja ryhmiin, puhuu rakentavalla ja toisia kunnioittavalla tavalla”, kommentoi eräs.

”Näkee kokonaisuuksia ja toimii asiat edellä. On varmasti yksi parhaiten verkostoituneista edustajista yli puoluerajojen. Politikoi todella vähän, vaikka on puolueensa varapuheenjohtaja”, analysoi toinen.

Kansanedustaja ja kristillisdemokraattien puheenjohtaja Sari Essayah sekä keskustan eduskuntaryhmää vetävä Antti Kaikkonen saivat kumpikin neljä mainintaa.

Essayahia kuvattiin sanoilla: osaava, asiallinen, ahkera, perusteellinen argumentoija – lisäksi kaikille mukava.

Hän keräsi kannatuksensa Skinnarin lailla muista kuin omasta ryhmästä.

Kaikkosta kiiteltiin kuuntelevaksi, ahkeraksi ja tarvittaessa nopeaksi toimijaksi. ”On päätöksissään jämäkkä, mutta silti pilke pysyy silmäkulmassa.”

Muut kuin edellä kerrotut ihmiset saivat kyselyssä joko yhden tai kaksi mainintaa.

Kympin ministeri

Hallituksella olisi mennyt henkilökohtaisissa suosiomittauksissa paljon huonommin ilman perhe- ja peruspalveluministeri Annika Saarikkoa (kesk.).

Vaalikauden puolivälissä ministeriksi hypännyt Saarikko on suvereenisti työkavereiden silmissä hallituksen arvostetuin ministeri – yli puoluerajojen. Saarikko sai 19 mainintaa, kun seuraavat saivat viisi.

Perustelut ovat ylistäviä. Viime viikkojen kohut vanhustenhoidossa paljastuneista laiminlyönneistä rokottavat muuten hallituksen imagoa, mutta asioista vastaava ministeri näyttää pärjänneen surkeassa tilanteessa henkilökohtaisesti hyvin.

Saarikko ”erottuu aina asiallisuudellaan ja osaamisellaan”, kuuluu viesti jopa opposition kollegoilta.

Edustajien mukaan hän hallitsee faktat, esiintyy hyvin, on selkeäsanainen ja vastauksissaan perusteellinen ja jämäkkä, mutta myös myötätuntoinen. On asenteeltaan valoisa.

Saarikon kiitellään olevan valmis käymään niin keskusteluja kuin väittelemään kipakasti.

Hän ehtii vastata oppositionkin viesteihin. Kuuntelee ja kunnioittaa kollegojen näkemyksiä ja ottaa asiat vakavasti hyvällä otteella.

”Ei sooloile, mutta on silti omaääninen, pyrkii miettimään kokonaiskuvaa tehtävässään”, kehuttiin.

Saarikon koetaan ymmärtävän ihmisten huolia. Kiitosta tuli myös lapsiperheiden palveluiden kehittämisestä.

Erityiskehuja Saarikko sai siitä, että ”on noin osaava noin nuorena” ja pystyy hoitamaan vaativan ministerintehtävän pienen lapsen vanhempana.

Näillä eväillä puoluejohtajaksi? Perhe- ja peruspalveluministeri Annika Saarikko kuulee kollegoiden kehut sopivasti vanhustenhoidon kriisin keskelle. ”Tuntuu tosi hyvältä”, hän huokaisee perusteluista ykkösministeriksi. ”Varsinkin siksi, että palaute tulee ihmisiltä, jotka tietävät paljon tästä työstä.” Eniten Saarikkoa lämmittävät arviot, että on kohdellut työkavereitaan hyvin ja pystynyt antamaan viestin, että yrittää ymmärtää erilaisten ihmisten elämäntilanteita yhteiskunnassa. Samoin se tuntuu, että kollegat muistavat hänen olevan 35-vuotias pienen pojan äiti. ”Minulle on tärkeää toimia, jos mahdollista, esimerkkinä siitä, että näiden yhdistäminen on mahdollista.” Valoisaksi luonnehdintakin osuu. Saarikko yrittää olla sitä, vaikka vastuun aihepiiri on henkisesti kuormittava. On rajattava, mitä hoitaa kiireellisimpänä. Mitä seuraavaksi? Onko Saarikko valmis tarvittaessa keskustan seuraavaksi puheenjohtajaksi? ”En oikeasti mieti sitä. Lähtökohtani on aina tukea istuvaa puheenjohtajaa. Sen takia minulla ei ole mitään tarvetta spekuloida tällä kysymyksellä, Saarikko sanoo.

”Uskomaton selviytyjä”

Hallituksessa istumisella ei aina tienata sympatiapisteitä. Muut ministerit tulevat suosikkikyselyssä kaukana perässä.

Hallituksen kuopus, oikeusministeri Antti Häkkänen (kok) ja kokoomuksen puheenjohtaja, valtiovarainministeri Petteri Orpo saivat viisi mainintaa.

Häkkäsen nähdään hallitsevan substanssin, olevan johdonmukainen ja tarttuvan asioihin. Vaikka muut huutaisivat, Häkkänen esiintyy julkisuudessa aina rauhallisesti.

Orpoa kiiteltiin asiantuntevuudesta.

Vuoden päivät ulkomaankauppa- ja kehitysministerinä toiminut Anne-Mari Virolainen mainittiin neljästi.

Virolaista kiiteltiin siitä, että hän pääsi nopeasti kiinni työhön osaamisensa ansiosta ja on tehnyt sitä intohimoisesti. Häntä kiiteltiin myös kehitysmaiden naisten ja tyttöjen oikeuksien edistämisestä.

Maa- ja metsätalousministeri Jari Leppä (kesk.), työministeri Jari Lindström (sin.) ja pääministeri Juha Sipilä (kesk.) nappasivat kukin kolme mainintaa.

”Aina hillityn kohteliaan” Lepän kehuttiin osaavan asiansa, tehneen menestyksekästä työtä uusien vientimarkkinoiden eteen ja löytäneen ratkaisuja maatalousyrittäjien talousvaikeuksiin.

”Uskomaton selviytyjä paineen alla”, arvioitiin Lindströmiä. Ministerin nähtiin yrittäneen parhaansa asioiden korjaamiseksi.

Sipilän tehtävää arvioitiin omista riveistä ”mahdottomaksi”. Toisen vastaajan mielestä historiasta ei löydy yhtä hyvin ohjelmansa tavoitteita saavuttanutta hallitusta.

Liikenne- ja viestintäministeri Anne Berner (kesk.) ja asunto-, energia- ja ympäristöministeri Kimmo Tiilikainen (kesk) saivat kaksi mainintaa.

Neljä ministeriä sai yhden äänen. Viisi jäi kokonaan ilman.