Viikonloppuna sosiaalisessa mediassa kiersi uutinen, jonka mukaan Fukushiman tuhoutuneessa ydinvoimalassa on mitattu hurjia säteilylukemia. Uutinen herätti monissa huolta ja pelkoa uusista säteilevien aineiden päästöistä. Onneksi kyseessä kuitenkin oli niinsanottu klikkihuoraus.

Sekä Suomessa että maailmalla uutisoidussa tapauksessa oli kyse Fukushiman reaktori 2:ssa tehdyistä uusista mittauksista. Voimalaa purkava yritys oli porannut ensimmäistä kertaa reiän maaliskuussa 2011 tuhoutuneen reaktorin suojarakennukseen ja työntänyt reiästä robottikameran. Laitteet oli viety noin kahdeksan metriä teräsbetonisen suojarakennuksen sisään, suoraan reaktorin paineastian alle.

Robotin ottamat valokuvat näyttävät, että ainakin osa reaktorin polttoaineesta on sulanut paineastian pohjan ja suojarakennuksessa paineastian alapuolella olevan käyntiristikon läpi. Tässä ei ole yhtään mitään yllättävää: polttoaineen sulamista paineastian läpi tiedettiin odottaa jo maaliskuussa 2011, ja kosmisten säteiden avulla reaktorirakennuksen ulkopuolelta ns. myoniradiografialla tehdyt "varjokuvat" näyttivät sulaneen polttoainemassan olevan ainakin osaksi paineastian ulkopuolella.

Mukana kulkenut säteilymittari on myös mitannut kovia lukemia, uutistietojen mukaan jopa 530 sievertiä tunnissa (Sv/h). Tässäkään ei ole mitään yllättävää: käytetty ydinpolttoaine voi antaa vielä vuoden jäähdyttelyn jälkeen jopa 10 000 Sv/h annoksen. (Aikaisemmin eri osasta suojarakennusta on mitattu 73 Sv/h annosnopeuksia, mutta kyseessä oli, kuten todettua, eri osa suojarakennusta.) Tälläiset annokset ovat tappavia, mutta samalla tavalla myös polttouunin kuumuus on tappavaa: olennaista on se, kuinka helppoa uunin kuumuudelta tai säteilyltä suojautuminen on. Tässä tapauksessa reaktorin suojarakennus on tehnyt tehtävänsä ja pitänyt suurimman osan säteilevistä aineista sisällään. Suojarakennuksen sisälle jääneet aineet eivät aiheuta vaaraa suojarakennuksen ulkopuolella. Tarkoilla mittareilla voidaan edelleen havaita pieniä säteilevien aineiden päästöjä, mutta tämä kertoo enemmän mittareiden herkkyydestä kuin vuotojen suuruudesta. Terveys- tai ympäristöhaittoja nämä pienet vuodot eivät aiheuta.

Mitään varsinaista uutista ei siis edes ole, ja tämän nollauutisen otsikointi on samaa tasoa kuin jos krematoriosta kertova juttu otsikoitaisiin POLTTOUUNISSA HIRMUKUUMUUS – KÄRVENTÄÄ IHMISEN HETKESSÄ. Koska suurin osa ihmisistä tietää, miten uuni toimii, tälläinen otsikointi herättäisi lähinnä hilpeyttä; mutta ydinvoimalan sielunelämä on monille edelleen niin mysteeri, että saanemme jatkossakin "nauttia" vastaavanlaisista otsikoista kun puhe on ydinvoimasta.

Fukushiman purkutyöt edistyvät pikkuhiljaa, ja nyt purkutöitä valmistelevat tutkimukset on siis ulotettu myös kakkosreaktorin reaktoriastian alle. Polttoaineen olinpaikka on nyt melko hyvin tiedossa (tosin se oli varsin hyvin tiedossa jo muoniradiografian ansiosta) ja siihen osataan nyt varautua. Ympäristölle tai ihmisille haittaa aiheuttavia vuotoja ei ole sattunut maaliskuun 2011 jälkeen.

Viime aikojen merkittävin Fukushimaa koskeva, valitettavasti täysin huomiota vaille jäänyt uutinen on itse asiassa se, että virallisiin mittauksiin epäluuloisesti suhtautuneiden kansalaisten tekemät säteilymittaukset on nyt analysoitu ja tulokset julkistettu. Kävi ilmi, että viralliset, lentokoneista tehdyt mittaukset yliarvioivat todellisuudessa aiheutuneen säteilyaltistuksen jopa nelinkertaisesti. Näin ollen onkin yhä enemmän syitä uskoa, että esimerkiksi maailman terveysjärjestö WHO:n virallisiin mittauksiin perustuvat arviot Fukushiman terveysvaikutuksista ovat oikeansuuntaisia: WHO (muiden asiantuntijaelimien ohella) arvioi, että Fukushimasta karannut säteily ei todennäköisesti tule koskaan aiheuttamaan missään tilastoissa näkyviä terveyshaittoja, ei vaikka tilastointi tehtäisiin miten tarkasti hyvänsä.