Margariini on arkinen tuote, mutta se herättää paljon tunteita ja mielipiteitä. Keräsimme yleisiä väitteitä rasvasta, ja pyysimme vastaukset ravitsemuksen asiantuntijoilta.

Kansan suussa kulkeviin väitteisiin vastasivat Itä-Suomen yliopiston ravitsemusterapian professori Ursula Schwab, Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen erikoistutkija Heli Kuusipalo sekä Turun yliopiston lääketieteellisen ravitsemusopin professori Harri Niinikoski. Lisäksi kysyimme Suomen ainoalta margariinitehtaalta, miten kotimaista margariinia valmistetaan.

Väite 1: "Kaikkea rasvaa pitäisi välttää"

Ursula Schwab: Ei suinkaan. Tarvitsemme rasvaa 25–40 % energiasta. On kuitenkin tärkeää kiinnittää huomiota rasvan laatuun eli suurin osa rasvasta tulisi olla pehmeää rasvaa. Kovaa rasvaa tulisi olla korkeintaan kolmasosa.

Harri Niinikoski: Rasva on tärkeä ravitsemuksemme osa ja sitä tulee olla energian saannistamme noin kolmannes. On myös välttämättömiä rasvahappoja, jotka täytyy saada ruuasta, koska elimistömme ei niitä itse pysty rakentamaan. Monityydyttymättömät pitkäketjuiset rasvat ovat monessa mielessä terveellisiä ja sairauksia ennalta ehkäiseviä. Sen sijaan tyydyttyneiden rasvojen, joita myös eläinrasvoiksi on kutsuttu, saanti on edelleen turhan suurta.

Heli Kuusipalo: Päin vastoin. Pehmeää rasvaa pitäisi saada enemmän.

Väite 2: "Margariinissa on eläinrasvaakin pahempaa transrasvaa"

Transrasva on tyydyttymätöntä rasvaa, joka on olomuodoltaan kiinteää. Siksi se lasketaan koviin rasvoihin. Virallisten ravitsemussuositusten mukaan transrasva on epäterveellistä ja sitä tulisi olla ruokavaliossa mahdollisimman vähän. Sitä esiintyy osittain kovetetuissa rasvoissa sekä maitorasvassa.

Kaupassa on valtava valikoima erilaisia levitteitä. Julia Sieppi / Yle

Ursula Schwab: Eläinrasva-termiä ei pitäisi käyttää, sillä se ei kerro rasvan laadusta. Tyydyttynyttä rasvaa tulisi saada yhdessä transrasvan kanssa alle kolmasosa kokonaisrasvasta. Tyydyttynyttä rasvaa saamme muun muassa rasvaa sisältävistä maitovalmisteista, voita sisältävistä levitteistä, ruoanvalmistusrasvoista ja rasvaisista lihavalmisteista. Transrasvan suurin lähde on maidon rasva eli myös voi. Sitä saadaan myös muun muassa konditoriatuotteista ja pikaruoasta, jossa sitä muodostuu, kun paistorasvaa kuumennetaan pitkään.

Harri Niinikoski: Margariinien transrasvojen määrä on hyvin pieni. Joskus 1980-luvulla niitä vielä olla margariineissa, mutta ei enää pitkiin aikoihin.

Heli Kuusipalo: Transrasvaa ei ole Suomessa myytävissä margariineissa.

Väite 3: "Kevytmargariinissa on vain vähän rasvaa, joten siinä on paljon lisäaineita"

Ursula Schwab: Kevytmargariineissa on enemmän lisäaineita kuin rasvaisissa, mutta margariineissa käytetyt lisäaineet ovat sellaisia, joita saa myös lisäaineettomasta ruoasta. Suositeltavia leipärasvoja ovat vähintään 60 % rasvaa sisältävät tuotteet, joissa on sydänmerkki. Näin voi olla varma siitä, että rasvan laatu on hyvä.

Harri Niinikoski: Kevytlevitteissä on ylipäätään vähän rasvaa. Niitä käytettäessä rasvan, myös hyvien rasvahappojen, saanti jää aika pieneksi ja muualta helposti tuleva piilorasva huonontaa rasvan laatua. Tämän vuoksi suositellaan margariineja, joissa rasvaa on vähintään 60%.

Heli Kuusipalo: Lisäaineet eivät ole ongelma, vaan se, että hyviä rasvahappoja on vähän. Moni tarvitsee enemmän pehmää rasvaa.

Väite 4: "Margariini on pitkälle prosessoitua ja siksi epäterveellistä"

Suomen ainoan margariinivalmistajan Bunge Finland Oy:n Raision tehtaalta kerrotaan, että margariinia valmistetaan yhdistämällä pehmeään rasvaan, pääasiallisesti rypsiöljyyn, kasveista saatavaa kovaa rasvaa. Se voi olla palmuöljyä tai kookosöljyä. Rasvaosa sekoitetaan vesiosaan. Margariiniin lisätään myös erilaisia lisä-, ja säilöntäaineita: esimerkiksi suolaa, aromeja, vitamiineja, happamuudensäätöaineita ja beetakaroteenia, jolla vaikutetaan levitteen väriin.

Margariini pastöroidaan korkeassa lämpötilassa ja sen jälkeen jäähdytetään. Nykyään margariinia ei koveteta huonomaineisella vetykäsittelyllä, vaan Bungen toimitusjohtaja Antero Lehtosen mukaan margariini kovettuu itsestään jäähtyessään.

Suomessa margariinia valmistetaan vain Raisiossa Bunge Finland Oy:n tehtaalla. Henrietta Hassinen / Yle

Ursula Schwab: Prosessointi ei vaikuta siihen, onko ruoka suositeltavaa vai ei. Kotikeittiössäkin prosessoidaan, esimerkiksi leivotaan, pilkotaan, paistetaan ja säilötään.

Harri Niinikoski: Mielestäni margariini ei ole epäterveellistä, vaan sen rasvat parantavat ravinnon kokonaislaatua.

Heli Kuusipalo: Prosessointi ei tee epäterveelliseksi.

Väite 5: "Margariinia on ennenkin tehty raadoista, joten sen tuotanto on epäilyttävää"

Etenkin ikäihmiset saattavat muistaa 1960-luvun margariiniskandaalin, joka romahdutti margariinin myynnin. Kohu alkoi Uuden kuvalehden paljastuksesta, joka johti keskusrikospoliisin tutkintaan. Poliisi sai selville, että suomalaisisa rasvasulattamoissa tiristettiin kovassa kuumuudessa rasvaa erilaisista raadoista. Villeimmät huhupuheet väittivät, että margariinia tehtiin kissanraadoista. Tapauksesta jäi kansan suuhun lentäviä lauseita, kuten "Ennen pantiin mirrit multaan, nyt ne lyödään Suvikultaan."

Harri Niinikoski: Kissanraatokohu juontaa juurensa yli puolen vuosisadan taakse, enkä tiedä mikä lopulta oli totuus koko asiassa. Margariinia ei tehdä kissoista tai muista eläimistä, vaan käyttäen raaka-aineena kasvien rasvoja, meillä yleisimmin rypsiä.

Heli Kuusipalo: Väite kissanraadoista on urbaanilegenda. Klassinen sellainen.

Väite 6: "Ranskalaisetkin syövät voita ja patonkia, mutta heillä on vähemmän sydänkuolemia"

Ursula Schwab: Ranskalaisessa ruokavaliossa on aika paljon eroja suomalaiseen ja myös alueelliset erot ovat suuret. Esimerkiksi Rivieran alueella ruokavalio on hyvin välimerellinen toisin kuin Pariisin seudulla. Yleisesti ottaen leivän syönti on huomattavasti vähäisempää kuin Suomessa, sen myötä myös leipärasvan käyttö. Kasviksia käytetään enemmän. Ranskalaisilla on vähemmän ateroskleroottisia valtimosairauksia kuin suomalaisilla, osin perimänkin vaikutuksesta. Esimerkiksi maksa- ja munuaissairauksia heillä on sen sijaan enemmän kuin meillä.

Ranskalaisten ja suomalaisten ruokavaliossa on paljon eroja, joten kahden kansan terveyssä on vaikea verrata. Juha Nurminen

Harri Niinikoski: On totta, että Ranskassa on sydän- ja verisuonitautien raportoitu määrä vähäisempi kuin monessa muussa maassa. Ei ranskalaisten ihmisten ruokavalio koostu pelkästä patongista ja rasvaisista juustoista, vaan sitäkin tulee tarkastella kokonaisuutena, myös kasvisten käyttö huomioiden. Myös muut elintavat ja perimä vaikuttavat sydäntauteihin. Ja kyllä Suomessa tyydyttyneen rasvan käyttö oli aikanaan 1970-luvulla aivan huippukorkeaa, selvästi Ranskaa suurempaa ja samalla kasvirasvojen saanti hyvin pientä.

Heli Kuusipalo: Ruokavalion kokonaisuus ratkaisee, eivät yksittäiset ruoka-aineet.

Väite 7: "Kookos- tai palmurasva on luonnollista ja siksi terveellistä"

Ursula Schwab: "Luonnollisuus" ei kerro mitään, mitä sillä sitten tarkoitetaankaan. Se, että jotakin löytyy luonnosta, ei tarkoita, että se on meille hyväksi, esimerkkeinä kielonmarjat, kärpässienet ja seitikit.

Harri Niinikoski: Kookos- ja palmurasvat ovat toki kasviperäisiä, mutta ne sisältävät runsaasti tyydyttynyttä rasvaa, erityisesti kookosrasva. Palmuöljyn valvomattomaan tuotantoon liittyy myös eettisiä ja ympäristöongelmia.

Heli Kuusipalo: Ne tukkivat verisuonet, koska ne eivät sisällä pehmeää rasvaa.