Vanhempi rajavartija Ossi Manninen ja Kamu-rajakoira rajalinjalla Rautjärvellä.

Vanhempi rajavartija Ossi Manninen ja Kamu-rajakoira rajalinjalla Rautjärvellä. Kalle Schönberg / Yle

Noin parikymmentä metriä leveä hakkuukaistale kyntää aukkoa havumetsään. Vihreää merta halkova railo tuntuu jatkuvan iäisyyteen kumpuavassa maastossa.

Aukon vieressä kulkee samanlaista piikkilanka-aitaa kuin takavuosina Suomen maaseudulla ennen sähköpaimenten aikakautta.

Raja railona aukeaa. Kalle Schönberg / Yle

Lonkan korkeudelle nousevan aidan vieressä kiemurtelee noin puolitoista metriä leveä partiopolku. Sateen jälkeen kosteassa maassa on suuria tassunjälkiä.

– Siitä on mennyt karhu, vanhempi rajavartija Ossi Manninen kertoo.

Vähän matkan päässä näkyy otson mentävä aukko raja-aidassa, josta mesikämmen on livahtanut Venäjältä Suomen puolelle. Paremmille marjamaille tulleesta vieraasta ei ole jäänyt jälkeen muuta kuin karvatuppo piikkilankaan.

Raja-aidassa näkyy useita muitakin paikkoja, joista erilaiset eläimet ovat ylittäneet rajan. Rajaliikennettä ovat harrastaneet ainakin hirvet ja villisiat.

Karhunkarvaa raja-aidassa Mikko Savolainen / Yle

Partion matkassa

Olemme Suomen ja Venäjän rajalla rajapartion matkassa. Paikka on Etelä-Karjalassa Rautjärvellä noin kymmenen kilometriä Imatralta pohjoiseen. Partioon kuuluu kaksi henkilöä: vanhempi rajavartija Ossi Manninen ja nuorempi rajavartija Kati Kallio.

Partio on liikkeellä rajavartioston maastoautolla Pelkolan rajavartioasemalta Imatralta. Parivaljakko käy reissun aikana kolmen kunnan alueella. Imatralta tie kulkee Ruokolahden kautta Rautjärvelle.

– Tehtäviin kuuluu yleensä koira- ja ajoneuvopartiointia, Manninen kertoo.

Partiointia suoritetaan osittain autolla rajan tuntumassa, osittain kävellen rajalinjaa pitkin.

Tällä kertaa Kati Kallio ajaa autolla sovittuun paikkaan kauempana rajalinjalla, kun Ossi Manninen lähtee kävelemään samaa paikkaa kohden rajapolkua pitkin Kamu-rajakoira vierellään.

Kalle Schönberg / Yle

Rajaa varustetaan taas

Villieläimet kulkevat rajan lävitse oman tahtonsa mukaan. Luvattomasti rajalinjan ylittävien ihmisten suhteen tilanne on säilynyt rauhallisena.

– Meidän alue on ollut suhteellisen vakaa viime vuosina. Täällä on ollut muutamia luvattomia maastorajan ylityksiä vuodessa. Suuria piikkejä suuntaan tai toiseen ei ole ollut kymmeneen vuoteen, Pelkolan rajavartioaseman varapäällikkö Timo Koponen kertoo.

Itärajan valvonnasta on leikattu jo usean vuoden ajan.

Venäjän voimapoliittinen pullistelu, Krimin valtaus, Itä-Ukrainan tapahtumat ja parin vuoden takainen pakolaiskriisi ovat nyt kuitenkin muuttaneet tilannetta.

Suomen päättäjät ovat säikähtäneet ja itärajalle halutaan jälleen kunnon resurssit rajavalvontaan.

– Vihreälle rajalle panostetaan jälleen. Henkilöstömäärä on kasvamaan päin, Pelkolan rajavartioaseman varapäällikkö Timo Koponen vahvistaa.

Nuorempi rajavartija Kati Kallio kiikaroi rajalinjalla Mikko Savolainen / Yle

Esimerkiksi kaakkoisrajalle, Kymenlaaksoon ja Etelä-Karjalaan, on tulossa parin vuoden sisällä 150 uutta rajavartijaa.

Rajavartijoita koulutetaan nopeutetussa aikataulussa. Ensimmäinen laajennettu rajavartijakurssi pyörähtää käyntiin jo ensi vuoden alussa Immolan raja- ja merivartijakoulussa Imatralla. Seuraava kurssi käynnistyy jo kesällä.

Henkilökuntaa maastorajalle ja lisää teknistä valvontaa

Tarkoituksena on lisätä väkeä erityisesti maastorajalla.

– Uudet rajavartijat tulevat rajanylityspaikoille, joista siirretään nykyistä henkilöstöä maastorajan valvontaan, Kaakkois-Suomen rajavartioston apulaiskomentaja Jaakko Olli kertoo.

Toinen asia, johon rajalla kiinnitetään nyt huomiota, on rajan tekninen valvonta. Esimerkiksi valvontakameroita on lisätty rajan tuntumassa jo jonkin aikaa.

– Parin viime vuoden aikana tekniikkaa on tullut rajavalvontaan huomattavasti lisää, Pelkolan rajavartioaseman varapäällikkö Timo Koponen kertoo.

Tekninen valvonta sitoo myös runsaasti henkilöstöä.

– Tekniikasta on meille hyötyä, koska saamme silmiä sinne, minne omat silmät eivät riitä. Se on kuitenkin myös hyvin työllistävää. Tekniikan tekemiin havaintoihin pitää pystyä myös reagoimaan, vanhempi rajavartija Ossi Manninen huomauttaa.

Mie olen asunut tässä 88 vuotta, sanoo Joel Sikiö Kalle Schönberg / Yle

Paikalliset asukkaat yhä tärkeä voimavara

Kameroiden ja partioiden lisäämisestä huolimatta paikalliset asukkaat säilyvät rajan tärkeänä voimavarana.

– Siviilit ja rajaseudun asukkaat ovat meille äärimmäisen tärkeä tiedon lähde, vanhempi rajavartija Ossi Manninen kertoo.

Rajan asukkaat ovat tiiviissä yhteistyössä rajavartijoiden kanssa ja ilmoittavat, jos jotain epätavallista tapahtuu. Tällainen on esimerkiksi rajan tuntumassa Ruokolahdella asuva 88-vuotias Joel Sikiö.

– Rajavartijoiden kanssa välillä ihan päivittäin tarinoidaan, Sikiö kertoo.

Sikiön talon kohdalle epäilyttäviä rajanylittäjiä ei ole kuitenkaan sattunut.

– Yhtään en ole nähnyt tällä paikalla, vaikka mie oon asunut täällä jo 88 vuotta. Hyvin muistan, kun tuohon meidän pellolle tuli raja, Sikiö kertoo.

Näkymä rajakalliolta Raautjärvellä. Kalle Schönberg / Yle

Kallio metsän keskellä

Rajapolku kiemurtelee vaihtelevassa maastossa. Molemmin puolin rajalinjaa levittäytyy tiheä metsä.

Yhtäkkiä kuusimetsän tummuudesta tunkee esiin jättimäinen kallio kuin pilvenpiirtäjä Manhattanilla. Lähes pystysuora kiviseinämä puskee päälle pohjoiskorealaisen uutislähetyksen intensiteetillä.

Paikka sopisi hyvin kalliokiipeilijöille, jos tänne olisi vapaa pääsy. Nyt kallion jylhyydestä nautiskelu on vain harvojen etuoikeus. Rajavyöhykkeelle pääsee vain erikoisluvalla.

Kallion laelle johtavat kakkos-nelosesta tehdyt portaat.

– Varusmiehet tekivät nuo aikanaan. Ylhäällä on myös partiokämppä, jota ei tosin enää käytetä, Manninen kertoo.

Ylhäältä avautuvat huikeat näköalat. Paikalta on hyvä seurata pitkälle mitä rajalinjalla tapahtuu.