Kyllä Sotkamon kovat koiramiehet olivat aluksi ihmeissään eivätkä uskoneet tähän mäyräkoiralla metsästykseen, paljastaa Reijo Lappalainen.

Pentti Vänskä

Lyhytkarvainen mäyräkoira Siperin Amanda on ylittänyt Reijo Lappalaisen odotukset sekä kotikoirana että jahtikoirana. "Yksikin hirvikaato Amandalle olisi ollut hieno juttu sen ensimmäisenä jahtisyksynä, mutta niitä tulikin useampi."

Yhdentoista miehen hirviseurue metsästää valtion mailla Sotkamossa. Samoissa korvissa kulkee kaksi eri susilaumaa. Ei puhettakaan, että joku seurueen jäsenistä löysäisi hirvikoiransa irti maastoon.

"Hirvet kun näkevät sutta muistuttavan hirvikoiran lähestyvän, ne karauttavat 20 kilometriä pakolaukkaa ja ovat metsästysalueen ulkopuolella", kuvailee tilannetta iisalmelainen Reijo Lappalainen, hirviseurueen yksi metsästäjistä.

Myös miesajona lumijäljen avulla hirviä on yritetty saada saaliiksi mutta huonolla menestyksellä.

Hirvi kulkee erittäin varovaisesti, kun joku yrittää pysyä sen perässä. Se välttelee viimeiseen asti tien ylittämistä ja löytää ilmiömäisesti pakoreitit passiketjun läpi, Lappalainen kuvailee.

Tälle syksylle tilanteeseen löytyi salainen ase, nimittäin lyhytkarvainen mäyräkoiranarttu Siperin Amanda.

Amanda ei ole vielä puoltatoista vuottakaan, mutta tänä syksynä sille on jo ehditty ampua kolme hirveä ajohaukkuun. Niiden lisäksi ajoja on ollut muitakin. Yksi vasa kaadettiin Amandalle tilanteesta, jossa koira jatkoi ajoa emän perässä, kun vasa päätyi passiketjuun ja saatiin saaliiksi.

Mutta ei Amandaakaan suin päin suden suuhun lähetetä. Aivan ensimmäisenä tarkastetaan pantasusien paikkatiedot Riistahavainnot-palvelusta. Laumojen liikehdinnän lisäksi metsästysalue on perattava tarkasti jäljistä, jotta seurueella on myös tieto yksin tai kahdestaan kulkevista susista, kertoo Lappalainen valmisteluista.

Myös hirvet on paikallistettava jälkien perusteella. Kun tiedossa on sekä hirvien että susien liikkeet, päästetään Amanda hakuun.

Lappalainen kertoo koiransa käyttävän ensisijaisesti ilmavainua. Yli kaksi tuntia vanha jälki saa kuonon nousemaan kohti ilmavirtauksia maajälkien nuohoamisen sijaan.

Aivan sattumalta Amanda ei ole hirvien perään lähtenyt. Lappalainen on pennusta pitäen herätellyt koiran mielenkiintoa hirviä kohtaan. Hän on esimerkiksi tehnyt pakastetulla hirvenverellä verijälkiä, joita Amanda on saanut jäljestää.

Jänistäkin koira ajaa mutta melko lyhyesti. Paluuperien selvittely ei vielä aivan onnistu.

Muut hirvieläimet tuntuvat myös kiinnostavan, ja metsäkaurista Amanda on myös ajanut. Valkohäntäpeurajahtiin olisi hieno päästä joskus kokeilemaan, miten koira toimii, Lappalainen haaveilee.

Mäyräkoira ei luonnollisestikaan ole niin laajahakuinen kuin perinteisten hirvikoirarotujen edustajat, ja se työskentelee muutenkin toisin.

Myös riista käyttäytyy toisella tavalla mäyräkoiran ajossa. Hirvi etenee hiljakseen kävellen. Koira vie hirven huomion, eikä se ole ollenkaan niin varovainen kuin miesajossa, Lappalainen kertoo.

Mäyräkoiran hirviajoissa on riskinsä, jotka liittyvät koiran kokoon. Jos maasto-olot ovat hankalat, vaikkapa lunta on liikaa lyhyille jaloille, koira ei välttämättä pääse väistämään hirveä.

Esimerkiksi hirvinaaras, jolla on vasa, voi olla hyvinkin kiukkuinen ja polkea koiran hengiltä.

Myös isot ojat ovat haastavia, sillä koiran on vaikea päästä ylös niistä ojien jyrkkien reunojen takia.

"Kyllä Sotkamon kovat koiramiehet olivat aluksi ihmeissään eivätkä uskoneet tähän mäyräkoiralla metsästykseen. Nyt he jo kyselevät pentuja", paljastaa Lappalainen hymyssä suin.

Isäntä itsekin myöntää olevansa todella yllättynyt koiran ensimmäisen jahtisyksyn saldosta. Ajo-ominaisuuksien lisäksi koira on hoitanut haukkuvan lintukoiran virkaa metsäkanalintujahdissa.

Monien mäyräkoirien leipätöihin luolille Lappalainen ei aio koiraansa viedä, Amanda halutaan pitää ensisijaisesti ajavana koirana.

Pentti Vänskä Amanda halutaan pitää ensisijaisesti ajavana koirana, luolille sen kanssa ei ole tarkoitus mennä.