Viikko sitten sain korvanappiini vihjeitä, että Maikkarilla esitettävässä, Suomen yhdessä suosituimmassa viihdeohjelmassa, Putouksessa, olisi lainattu minun yhtä perheaforismiani.



Sketsihahmokisan Kikka Vaara, ilmeisesti väsynyttä äitihahmoa esittävä oli laulamiensa biisien välissä tokaissut tuon Mamma rimpuilee -blogista tutun "jos se ei ole norovirus, se on tavallinen ripuli" -perheaforismin.



Tuolloinhan tein aforismit kaikkien vanhempien iloksi ja onkin tietysti kovin imartelevaa, että tuotoksistani on tullut lentäviä lauseita siellä täällä heitettäväksi.



Aforismeja perheille -postaus on noussut tasaisin väliajoin sen tammikuun 2016 julkaisun jälkeen uudelleen interentissä ihmisten silmille, enkä ihmettele, sillä: Minä olen sinun Coelhosi, ei sinulta mitään puutu.



Sen verran syvällistä matskua.



En ole katsonut kokonaista Putous-jaksoa sitten ensimmäisen jakson, mutta eilen satuin katsomaan sivusilmällä perheen kanssa.



Sain huomata, että minähän olen näemmä yksi Putous-ohjelman käsikirjoittajista!



Putouksen toiseksi viimeisen jakson sketsihahmokissaosuudessa Kikka Vaara piti Joulupukin kuumalinja -tyyppistä ohjelmaa, johon kuvitellut äitihahmot soittivat ja kirjoittivat Kikalle kysymyksiään. Ns. tekstarikysymysten joukossa olikin minulle varsin tuttuja otteita:













Ja:





Oho, pari aivan tuttua:





Jälkimmäinen on toki yleisesti kuultu viisaus lapsiperheissä, eikä varsinaisesti mikään minun aivojeni tuotos. Jos tarkkoja ollaan, sen on aikoinaan joku lukijanikin heittänyt kommenteissa.





Mutta tällaistahan tämä on! Samasa venneesä, kuten Kikkakin eilisessä jaksossaan sanoi!





Me Naiset -jutun lopussa oli muuten vielä meille kaikille tuttu motto:





Elikkäs:









No, mennään etiäppäin, niin kuin Kikkakin varmasti sanoisi.





Tämä on toki täysin sattumaa, mutta siis tiedättekö mikä Kikan kuvitteelisen miehen nimi on?





No siis Jere. Aivan kuten minunkin mieheni – niin ikään Oulusta. Mutta ei kai kukaan nyt aivan koko Mamma rimpuilee -brändiä käyttäisi? Eihän?





On kuitenkin todettava, että on todella harmillista, että Kikka Vaara putosi toiseksi viimeisessä jaksossa pois, sillä minulla olisi ollut vielä yksi hyvä aforismi Kikalle käytettäväksi viimeiseen jaksoon:













Ja sitten kun sielunsiskollani on se hauska "oispa kahavia" -hokema, niin tein mää hänelle vielä oman meeminkin! Kun nehän on kanssa niin hauskoja ja internetistä tuttuja:









Elikkäs, ei tässä muuta kuin ensi vuotta ja uutta kautta ootellen! Voin alkaa ihan Putouksen palakkalistoille!





Tiedätte mistä minut löytää!





No tämä oli helppo tunnistettava, aforismien jäljillä kun aikaisemminkin oltiin oltu.Tässä Aforismeja perheille -postauksestani sama läppä:Sitten samassa kohtauksessa tuli muutama muukin tutuhkon oloinen "tekstari":Kuten tämä "Onko ok, jos syön salaa yksin pimeässä kokonaisen täytekakun ja itken sen jälkeen itseni uneen":Tämä on tietysti asia, mitäolemme tehneet, eikä sillä lailla mitenkään uusi, mutta kun kurkkasin vanhaa "Lue nämä" -sivupalkissani koreilevaa 16 vastausta juhlajärjestäjän keskeisimpiin kysymyksiin -postaustani, löysin yllättävän samankaltaisen kysymyksen sieltä, ihan viimeisenä:Noh, sattumaa, kuten sanoin, kaikille meille on käynyt näin.Aivan kuten näinkin, että ihmettelemme, miten esikoisen synttärit voivatkin olla ihan joka vuosi!Siitä minullakin on ollut ihan kokonainen postaus Tällaista tämä äitiys on, samanlaisia kokemuksia meillä kaikilla! Sinulla, minulla ja... sketsihahmoilla.Ihanaa, että olen voinut vaikuttaa niin monien elämään antaen vertaistukea, olkootkin sitten vaikka kuviteltu hahmo.Ai niin! Internetistä löytyi vielä Kikka Vaaran vinkit tuoreille mutseille, mitkä on julkaistu Me Naiset -lehden verkkosivuilla Niissäkin oli jotain tuttua, heti otsikosta alkaen. Aikanaan innostin kaikkia Silmä tottuu -haasteeseen, jossa kehotettiin unohtamaan sotkuröykkiöt ja haastettiin kaikki mukaan totuttelemaan silmiä ja kasvattamaan sotkutoleranssia. Siihen lähtikin ilolla porukkaa mukaan ja homma levisi muissakin blogeissa ja somessa. Se oli hienoa!On hienoa myös huomata, että sketsihahmokin on löytänyt haasteesta itselleen, ja etenkin näintämän hauskasti keksityn elämänasenteen.Mutta oli Kikalla muitakin hyviä vinkkejä: