Pitkän uran koulumaailmassa tehnyt rehtori kertoo lähihoitajaopiskelijoiden ongelmien lisääntyneen viime vuosina. Enää heitä ei tahdo uskaltaa ottaa työharjoitteluun.

Lähihoitajaopiskelijat ovat olleet erittäin tervetulleita työharjoittelijoita peruskoulun erityisluokille. Nykyään ongelmat ovat kuitenkin karsineet harjoittelijoiden määrää merkittävästi. Kuvituskuva. Mostphotos

– Viime vuosina tasoerot lähihoitajaopiskelijoiden välillä ovat kasvaneet ihan huimasti, kertoo suomalaisen peruskoulun rehtori.

Hän on todistanut nykyisenmallisen lähihoitajakoulutuksen sudenkuoppia lähietäisyydeltä.

Lähihoitajakoulutuksen nykytila on ollut syksyn kuuma puheenaihe, kun eräs ammattikoulun opettajat kertoivat Helsingin Sanomien haastattelussa, kuinka osaa opiskelijoista ei uskalla päästää työpaikoille harjoitteluun.

Iltalehden haastattelema rehtori kertoo havainnoistaan koulumaailmassa. Hänen johtamassaan koulussa lähihoitajia otetaan kouluun harjoitteluun koulunkäyntiohjaajiksi. Koulu opettaa lukuisia erityisryhmiä ja myös erityistä apua tarvitsevia vammautuneita lapsia - etenkin tällaisissa ryhmissä ohjaajan lähihoitajakoulutuksesta on hyötyä.

– Ennen meillä oli vähintään kymmenen opiskelijaa harjoittelussa. Tällä hetkellä kun katson harjoittelijataulua, se on tyhjä, rehtori kertoo.

Hän on nähnyt peruskoulun arkea ja lähihoitajaharjoitteluita jo pitkään: takana on useamman kymmenen vuoden ura suomalaisessa koulumaailmassa - ensin opettajana, ja rehtorinakin jo useamman vuosikymmenen ajan.

Oppilasturvallisuus vaarassa

Soveltuvuuskokeiden puute lähihoitajakoulutuksessa näkyy rehtorin mukaan harjoittelijoissa selvästi.

– Opiskelijoiden taso on niin heikko, ettei heitä uskalla päästää työskentelemään oppilaidemme kanssa.

Taso on laskenut viimeisen kolmen-neljän vuoden aikana. Rehtori pelkää oppilasturvallisuuden puolesta, jos harjoitteluun tulevalla lähihoitajaopiskelijalla ei ole perustaitoja hallussa.

– Enkä nyt tarkoita pelkästään akateemisia taitoja.

Rehtorin mukaan osalta lähihoitajaopiskelijoista puuttuu arjen perustaidot: peseytyminen, pukeutuminen ja kyky sosiaaliseen kontaktiin.

Viime keväänä rehtori joutui keskeyttämään kaksi harjoittelua, koska opiskelijat eivät kyenneet suoriutumaan tehtävistään.

– Kun oppilaissamme on syvästi ja keskivaikeasti kehitysvammaisia lapsia, täytyy meidän olla varmoja, että heidän turvallisuutensa on taattu.

Moni harjoittelija ei rehtorin mukaan suoriudu mistään työtehtävistä itsenäisesti: saattavat istua yksin jossain tekemättä mitään, eivät tule töihin milloin pitää ja lähtevät kotiin miten sattuu.

– Ei käsitetä sitä, että nyt ollaan mukana työelämässä.

Rehtorin mukaan harjoittelijat kieltäytyvät annetuista tehtävistä tai jopa käyttäytyvät aggressiivisesti.

– Ei se toimi, että harjoittelija on yksi oppilas oppilaiden joukossa.

Onko tässä järkeä?

Vastaavanlaajuista ongelmaa ei rehtori ole ennen urallaan nähnyt. Hänen mukaansa nykyään lähihoitajaopiskelijoina todella on henkilöitä, joista tiedetään jo valmiiksi, etteivät he pysty tekemään alan töitä.

– Nykyään mennään sen ajatuksen taa, että on parempi saada opiskelijalle joku ammatti ja perustutkinto.

Hän kyseenalaistaa ajatusmallin täysin:

– Mitä järkeä on suorittaa sellainen tutkinto, minkä mukaisessa ammatissa ei koskaan tule työskentelemään?

Rehtori ei ole yksin huolensa kanssa. Muun muassa Lähi- ja perushoitajaliitto SuPerin puheenjohtaja Silja Paavola kysyi Iltalehden haastattelussa viikko takaperin, että onko Suomella todella varaa tehdä ammattitaidottomia ammattilaisia.