Sedät eivät ole yhtä mieltä monestakaan asiasta. Sedät väittelevät verotuksesta, energiapolitiikasta, ammattiyhdistyksen roolista, kaupunkirakenteesta, turvallisuuspolitiikasta ja vaikka mistä. Siitä sedät kuitenkin ovat liikuttavan yksimielisiä, että nykyisin ei lapsia osata kasvattaa ja että sentään ennen oli kunnollista.

Eduskunnan puhemies ja setä Eero Heinäluoma (sd.) totesi tällä viikolla julkaistussa haastattelussa ortodoksisessa verkkolehdessä Simeon ja Hannassa seuraavaa:

Tätä voi tarkastella toiseltakin kannalta: kun kristinuskon merkitys on vähentynyt, vanhemmat alkavat olla hukassa lastensa kasvatuksen kanssa. Se on uusi ja todella huolestuttava ilmiö. Jo vuosisatoja ja myös sodan jälkeen vuosikymmeniä lasten kasvatus perustui kristinuskon opetuksille, vaikkei sitä kenties aina sillä tavalla ymmärrettykään… Nyt näen yhä enemmän, miten vanhemmat todella ovat hukassa – mikä kasvatuksessa on oikein, mikä väärin, mihin saa puuttua, mitä saa sanoa lapselle. Nykyäänhän hyvin suositun ajattelumallin mukaan lapsen pitää saada tehdä omia valintoja ja lapsen valintoja pitää kunnioittaa. Tällainen johtaa arvotyhjiöön, joka sitten täyttyy mediasta ja mainonnasta ja osasta musiikkikulttuuria.

Viime vuoden elokuussa elinkeinoministeri ja setä Jan Vapaavuori (kok.) halusi muistuttaa kansakuntaa:

..vanhoista hyvistä suomalaisista, myös kokoomukselle tärkeistä lähtökohdista. Ei voi ajatella niinkään, että koulun tehtävä on kasvattaa lapset. Koululla on iso rooli, mutta tämän tyyppistä ajattelua on liian paljon. Sitten usein syytetään koulua jos lapsi syrjäytyy, vaikka useimmiten syy löytyy jostain muualta. Jan Vapaavuori ihmetteli myyttiä siitä, että vanhemmat ovat nykyisin niin kiireisiä, etteivät he ehdi kasvattaa lapsiaan. – Ovat vanhemmat olleet kiireisiä aikaisemminkin, hän huomautti.

Ennen oli kunnollista, nyt ei oo kunnollista.

Mutta kun ei ollut. Ennen oli asiat huonommin. Käytännössä kaikilla olemassa olevilla mittareilla lapset voivat nykyisin niin henkisesti kuin fyysisestikin paremmin kuin ennen. Duodecim-lehden julkaiseman tutkimuksen mukaan ”Vuonna 1950 kuoli tapaturmaisesti 40 suomalaista lasta sataatuhatta kohden ja vuonna 1970 määrä oli 27 (Kemppainen ja Ruusinen 1981, Ruusinen 1990). Tuore raporttimme vuosilta 1971-2010 osoittaa, että lasten tapaturma- ja väkivaltakuolemat ovat vähentyneet näistäkin määristä merkittävästi (Parkkari ym. 2012).”

Oikeusministeriön tilastot kertovat käytännössä samaa asiaa. Vaikka viime vuosina onkin ollut joitain suurta julkisuutta saaneita tapauksia, joissa vanhemmat ovat surmanneet lapsiaan, on lasten väkivaltaisia kuolemia vähemmän kuin koskaan aikaisemmin. 1960-luvulla lapsia surmattiin väkimäärään suhteutettuna kaksi ja puoli kertaa enemmän kuin nykyisin. Myös lasten kokeman kuritusväkivallan määrä on viime vuosikymmeninä vähentynyt merkittävästi:

Kuritusväkivallan suosio on romahtanut. Meillä on tapahtunut valtava kehitys hyvään suuntaan, iloitsee erityisasiantuntija Heikki Sariola Lastensuojelun Keskusliitosta.

Vielä 1988 symbolisen aggression uhriksi 69 % ja fyysisen kuritusväkivallan 72 % 9-luokkalaisista kun vastaavat luvut 2008 olivat 32 % ja 49 %.

Viime vuosikymmenen aikana vanhemmista on nuorten kokemuksen mukaan tullut ainakin koulun suhteen kannustavampia. Vuonna 2002 esimerkiksi 88 % 11-vuotiaista oli sitä mieltä, että ”vanhempani rohkaisevat minua menestymään koulussa”, kun luku luku 2010 oli jo 93 %. Vuonna 2000 14 % 8- ja 9-luokkalaisista kertoi etteivät juurikaan pysty keskustelemaan vanhemiensa kanssa omista asioistaan. Vuonna 2010 tätä mieltä oli 10 % saman ikäisistä nuorista. Jopa perheen yhteisille aterioille osallistuu nykyisin useampi nuori kuin vielä 2000-luvun alussa.

Jotain nuorison henkisestä hyvinvoinnista kertoo varmasti osaltaan myös se, että itsemurhien määrä on ollut jo pidempään laskussa samoin kuin nuorten kokonaisrikollisuus, tupakointi ja alkoholinkäyttö.

Heinäluoman ja Vapaavuoren puheista saa käsityksen että toisin kuin ennen, nykyvanhemmat ovat kelvotonta joukkoa, jotka eivät kasvata lapsiaan ja joilta on arvot hukassa.

Älkää uskoko setiä.