Talouspolitiikan arviointineuvoston raportti tuntuu saavan ajoittain kovempaa kritiikkiä kun sen arvioima hallituksen talouspolitiikka. Tällä kierroksella kritiikin keskus näyttää olevan Riihimäellä, jossa ilmeisesti talouspolitiikan arviointineuvoston analyysistä ei erityisemmin pidetä. Ensin riihimäkeläistoimittaja Viki Salonen haukkuu pääosin englanniksi kirjoitettua raporttia elitistiseksi ja muutamaa päivää myöhemmin leimaa sen vasemmistolaiseksi.

Ensimmäinen kritiikki olisi ollut jopa hauskaa, ellei se olisi onnistunut suututtamaan suomalaiset käännöstoimistot, joiden asiantuntemusta raportin pääosan kääntämättä jättäminen ilmeisesti aliarvioi. Onhan hienoa, jos taloustieteilijöiden teksti on kerrankin niin mielenkiintoista, että siihen halutaan tutustua myös kotimaisilla kielillä. Hiukan tosin epäilen, että edellinen suomeksi kirjoitettu raportti on jäänyt useimmilta kriittisiltä kommentaattoreilta lukematta.

Sen sijaan jälkimmäinen arvostelu on astetta vakavampaa. On vaikea tehdä kriittistä arvioita hallituksen talouspolitiikasta, jos kaikki kritiikki ymmärretään poliittisesti värittyneeksi. Ja myönnettäköön, että olin jokseenkin ihmeissäni saatuani viime viikolla toimittajalta sähköpostiviestin, jonka mukaan “eri tahot luonnehtivat talouspolitiikan arviointineuvostoa ja sen työtä vasemmistohenkiseksi” ja tämä “nähdään keskeiseksi syyksi tuoreimman(kin) raportin painotuksiin ja johtopäätöksiin, jotka eroavat joiltain osin esim. OECD:n raportin suosituksista”. Tämän perään toimittaja penää tietoja omasta vasemmistotaustastani.

Viikonlopun maakuntalehdistä löytyi sitten sylttytehdaskin. Riihimäkeläisprofessori Matti Viren kommentoi kahteentoista Lännen Median lehteen levinneessä jutussa arviointineuvoston, “jo viimevuotisen raportin poljennon ja johtopäätösten olleen aika vasemmistosävytteisiä”. Viren olisi myös pitänyt tarkoituksenmukaisempana koota arviointineuvosto “ideologisesti tasapainoisemmaksi”, koska nykyisen neuvoston koostumus “ei vastaa ekonomistikonsensusta”. Epäselväksi jää enää minkälainen ajatuspoliisi Virenin mallissa varmistaisi arviointineuvoston ideologisen yhteensopivuuden.

Samaan artikkeliin on saatu kansanedustaja Timo Kalli epäilemään, että oma ideologinen taustani voi olla vaikuttanut raportin sisältöön. Tässä vaiheessa alkoi jo melkein pelottaa. Mitä kaikkea Kalli mahtaakaan minun ideologisesta taustastani tietää. Virenin luokituksessa liberaalimmat kokoomuslaisetkin ovat kommunisteja, mutta kokenut keskustapoliitikko tuskin heittelee leimakirveitä ilman asiapohjaa.

Lännen Median jutun täydentää toinen kansanedustaja, Kaj Turunen, joka tietää että ideologisesta värityksestä viestii sekin, mitä jätetään kertomatta. Erityisesti Turunen olisi kaivannut suosituksia työttömyysturvan leikkaamisesta. Vasemmistolainen tutkija ei tällaista kuulemma keskusteluun nostaisi. Suomalaisekonomisteista ei työttömyysturvan kannustinvaikutuksia koskevia artikkeleita taida olla minun ja Jouko Verhon lisäksi julkaissutkaan juuri muut kuin Tomi Kyyrä - ehkäpä ne muut ovat jotenkin vasemmalle kallellaan. En myöskään tiedä, miten pitkälle edustaja Turunen on kommentoimaansa raporttia lukenut, mutta jo sivulta 2 olisi selvinnyt, että arviointineuvosto on jo tilannut työttömyysturvauudistusta koskevan riippumattoman tutkimuksen ja arvioi kyllä työttömyysturvan uudistuksiakin, kunhan hallitus ensin ehtii sellaisia tekemään.

Matti Virenin töräyttelyihin on ekonomistipiireissä opittu suhtautumaan kiusaantuneen huvittuneesti. Pysyessään suljettujen ovien sisäpuolella Viren onkin useimmiten suhteellisen harmiton. Ei kuitenkaan ole enää ollenkaan huvittavaa, kun Viren julkisesti mustamaalaa arviointineuvoston jäsenten pyrkimyksen tutkimukseen perustuvaan talouspolitiikan arviointiin ja kyseenalaistaa neuvoston riippumattomuuden sen yleisön piirissä, joka ei Vireniä entuudestaan tunne.

Omalta kohdaltani olen viikonlopun ihmetellyt, mistä kirjoituksessa esitetty käsitys vasemmistotaustastani on peräisin - siis Matti Virenin villin mielikuvituksen lisäksi. En kuulu enkä ole koskaan kuulunut mihinkään poliittiseen järjestöön. Nettikeskustelussa minua leimataan tavallisemmin uusliberaaliksi. Pitää paikkaansa, että olen ollut töissä Palkansaajien tutkimuslaitoksessa. Innokas tutkiva journalisti saattaisi löytää myös tiedon, jonka mukaan olen kuulunut 1990-luvun lopussa vajaan vuoden verran ammattiliittoon, Turun yliopiston assistenttiyhdistykseen. Melkein yhtä raskauttavana pidän tosin osallistumista opiskeluaikaisen kurssikaverini, nykyisen sisäministerin Petteri Orpon (kok.) häihin sekä keskinkertaista menestystäni Laitilan 4H-yhdistyksen järjestämässä alakoululaisten raamattutietokilpailussa 1980-luvun alkupuolella. Jos oikein painostetaan, myönnän myös kerran melkein ihastuneeni erääseen RKP:n kunnallisvaaliehdokkaaseen.

Pienen googlailun jälkeen löysin sentään jonkinlaisen selityksen. Monissa lehdissä ilmestyi talouspolitiikan arviointineuvoston ensimmäisen raportin julkistamistilaisuudessa otettu kuva, jossa Roope Uusitalo (vas.) keskustelee Jutta Urpilaisen ja Sixten Korkmanin kanssa. Hesari olisi tosin tuostakin jutusta voinut jättää vas-liitteen pois. Yhdennäköisyyteni Jutta Urpilaisen (oik.) kanssa ei ole niin suurta, että varsinaista sekaannuksen vaaraa olisi ollut.

******

Kirjoittaja on talouspolitiikan arviointineuvoston puheenjohtaja. Kirjoituksen sanavalinnat eivät välttämättä vastaa muiden neuvoston jäsenten mahdollista ideologista suuntautumista. Koko neuvoston hyväksymä huomattavasti tätä kirjoitusta asiapitoisempi vastine on toimitettu Lännen Median päätoimittajalle ja on toivottavasti luettavissa huomenna Lännen Median lehdissä.

Aihealueet: Lajittelematon