Valehtelusta kiinni jääneen poliitikon kertomukset käydään läpi suurennuslasin avulla, kirjoittaa Iltalehden politiikan ja talouden toimittaja Marko-Oskari Lehtonen.

Kaupunginvaltuutettu ja taksikuski Abdirahim ”Husu” Hussein (sd) jäi kiinni valehtelusta, kun hän väitti jättäneensä rasisti-asiakkaan tien poskeen Helsingin Tuusulanväylällä.

Taksi Helsinki kertoi maanantaina, että Husseinin kertomus ei pidä paikkaansa. Tarina oli liian hyvä ollakseen totta.

Mutta entä ne muut tarinat? Kysymys esitetään aina, kun julkisuutta tarvitseva poliitikko jää kiinni valehtelusta. Mistä muusta hän on mahdollisesti valehdellut?

Jos vene vuotaa yhdestä kohtaa, onko mahdollista, että reikiä on enemmänkin?

SDP:n valtuustoryhmä ei ottanut riskiä.

– Ryhmämme on päättänyt erottaa Husu Husseinin SDP:n valtuustoryhmästä ensi vuoden kesäkuun loppuun saakka, valtuustoryhmän puheenjohtaja Eveliina Heinäluoma tviittasi maanantai-iltana.

Hussein osallistui syksyllä 2015 Iltalehden järjestämään maahanmuuttokeskusteluun. Keskustelussa Hussein kertoi joutuneensa pahoinpitelyn kohteeksi ihonvärinsä takia.

– Olen jopa herännyt sairaalassa, kun minua on lyöty pesäpallomailalla. Ainoa syy oli, että olen väärän värinen, Hussein kertoi.

Husseinin tarina on raju, mutta ei historian tuntien yhtään mahdoton Suomessa, jossa pesäpallo on kansallispeli, ja jossa mailoilla on tehty joskus muutakin kuin kunnareita.

Erikoista kyllä, sairaalassa heräämisestä tai pesäpallomailasta ei ole mitään mainintaa Husseinin elämäkerrassa Minä Husu, suomalialainen (Minerva Kustannus, 2017).

Mainintaa tapauksesta ei löytynyt IL:n keskustelun lisäksi mistään muualtakaan.

Husu Husseinin osallistui Iltalehden maahanmuuttokeskusteluun syyskuussa 2015. PASI LIESIMAA

Syksyllä 2017 julkaistussa elämäkerrassa Hussein kertoo pelänneensä rasistisen hyökkäyksen kohteeksi joutumista, mutta ainoat sairaalaviittaukset liittyvät äitiin, veljeen, tulkin työhön tai allergiatesteihin, joissa Hussein kävi 20 vuotta sitten.

Lähimpänä ollaan, kun Hussein kertoo tapelleensa rinnakkaisluokalla olleen venäläistaustaisen skinheadin kanssa Turun ammattikoulussa vuonna 1999.

Mutta sen tappelun aloitti nyrkkeilyä harrastanut Hussein, eikä kenelläkään ollut pesäpallomailaa.

– Olimme ehtineet tapella muutaman minuutin ajan. Olin osunut vastustajaa muutaman kerran kasvoihin niin, että niihin oli tullut ruhjeita. Hänen kasvonsa olivat alkaneet värjäytyä verestä punaisiksi, Hussein kertoo kirjassa.

– Sitten toinen venäläisskini, jolla oli pamppu kädessään, huusi: ”Hei, neekeri.” Kun käännyin häntä kohti, hän löi minua suoraan kasvoihin pampulla niin, että silmäkulmaani tuli pieni haava.

– Minun oli pakko perääntyä ylivoiman edessä. Sitten opinto-ohjaaja, joka sillä hetkellä oli ulkovalvojana, juoksi meidän luo, ja tappelu loppui siihen. Meidät kaikki vietiin rehtorin luo, ja saimme jokainen varoituksen.

Sana ”pahoinpitely” mainitaan Husseinin elämäkerrassa kaksi kertaa.

Hussein kertoo kuuluneensa 16-vuotiaana ”hiphopparijengiin” Turussa pakon edessä.

– Jos joku, varsinkin tummaihoinen, liikkui yksin kaupungilla kuulumatta mihinkään jengiin, hän joutui helposti pahoinpitelyn kohteeksi. Oli siis pakko kuulua johonkin ryhmään ihan oman turvallisuutensa vuoksi.

Afrikasta Suomeen 15-vuotiaana tullut Hussein kertoo pelänneensä Suomessa aina jotain.

– Eniten olen kuitenkin Suomessa pelännyt sitä, pääsenkö iltaisin ehjänä kotiin vai joudunko ehkä jonkun skinhead- tai natsiporukan pahoinpitelemäksi. Tai hyökkääkö joku humalikko tai huumeveikko kadulla kimppuuni vain sen vuoksi, että ihonvärini sattuu häntä sillä hetkellä kovasti ärsyttämään.

Hussein sanoo elämäkertansa esipuheessa puhuvansa suoraan ja pyrkivänsä olemaan rehellinen ihminen, jonka sanoma tulee suoraan sydämestä.

– Ehkä osakseni tullut elämänmatka maapallon laidalta toiselle on opettanut minulle, että teeskentely ei kannata. Ehkä totuudenpuhuminen kuuluu luonteeseeni. Tällainen minä olen, ajatelkoot muut mitä tahtovat, Hussein kirjoittaa.

Yleisen elämänkokemuksen perusteella voi olettaa, että tällainen henkilö mainitsisi elämäkerrassaan rasistisesta hyökkäyksestä, jossa käytettiin pesäpallomailaa.

IL yritti kysyä Husseinilta asiasta, muttei tavoittanut häntä.