Kjæresten min er dømt til fem år i fengsel | Marta Alise Johansen

Marta Alise Johansen

22. des. 2015 14:44 Sist oppdatert 29. desember 2015

Audun betyr alt for meg, og jeg ønsker ikke å svikte ham selv om livet kanskje kunne vært lettere uten dette, skriver Marta Alise Johansen. PRIVAT

Har man krav på respekt og forståelse selv om man elsker et menneske som har gjort noe straffbart?

Si ;D-innlegg

Dette er et Si ;D-innlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning. Innlegg kan sendes Dette er et Si ;D-innlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning. Innlegg kan sendes hit

Jeg heter Marta, er 23 år gammel, og kjæresten min skal snart i fengsel. Gjennom bloggen min har jeg vært åpen om hvordan det er å leve med og være forelsket i en mann som lenge har gått og ventet på en rettssak, som vi begge har visst sånn noenlunde utfallet av.

Mange dømmer meg

Jeg har selv aldri gjort noe straffbart, og selv om mange støtter meg – og ham, er det også mange som dømmer meg nesten like hardt som ham.

Har mennesker som har gjort straffbare handlinger som ikke har noe med vold eller åpenlyst ondskap å gjøre, rett til å bli elsket, få barn og leve et "vanlig" liv i etterkant? Har man krav på respekt og forståelse selv om man elsker et menneske som har gjort noe straffbart?

På en del mennesker som kommenterer, høres det nemlig ikke slik ut.

Jeg visste det hele tiden

Jeg føler til tider at jeg blir betraktet som en av disse man hører om på tv, som skriver til drapsmenn og gifter seg med livstidsfanger – i alle fall skåret over samme kam.

Høsten 2013 ble Audun tatt med et stort parti med cannabis. På den tiden var han ikke kjæresten min, men jeg visste godt hvem han var og hans bakgrunn. Et halvt år senere ble vi nærmere kjent, og ikke lenge etterpå ble vi kjærester og flyttet sammen.

Det som gjorde det lett for meg å forstå, var at Audun var så åpen om livet sitt. Han prøvde hverken å bagatellisere det, nekte for det, unnskylde seg eller skylde på andre.

Dommen kom endelig nå i høst. Det ble fem års fengsel.

Mange har delt sine historier med meg

Jeg som blogger så fritt om det å være pårørende, har kommet i kontakt med rundt 40 kvinner som er i samme eller i en verre situasjon enn meg. De som har det verst er de med barn. Inntrykket jeg har fått er at kriminalomsorgen kjører over dem totalt, og at de føler de blir behandlet ut ifra at de elsker en som har begått en straffbar handling. «De er jo bare kriminelle tross alt, og fortjener ikke å bli behandlet som mennesker», sier noen at de får i kommentar.

Forholdet vårt er perfekt

Audun betyr alt for meg, og jeg ønsker ikke å svikte ham selv om livet kanskje kunne vært lettere uten dette. Det er ham jeg elsker, og jeg har bestemt meg for å støtte ham.

Audun betyr alt for meg, og jeg ønsker ikke å svikte ham selv om livet kanskje kunne vært lettere uten dette

Jeg vil si at forholdet vårt er tilnærmet perfekt. Men så er det dette med at vi snart ikke skal få mulighet til å dele livet vårt sammen. Jeg er bevisst på at jeg ikke har forutsetning for helt å forstå hva det innebærer. Det høres kanskje rart ut, men vi sitter oppå hverandre til alle døgnets tider. Vi trener sammen, spiser sammen og sover sammen. Noen vil kanskje kalle det usunt, siden vi er sammen 24/7. Men vi er ikke bare kjærester, vi er også bestevenner, og derfor føles det rart ikke å skulle være sammen.

Jeg vil være med ham

Det er så lett å si at vi skal klare det, men innerst inne har jeg også min tvil. Jeg håper vi overlever dette, men fem år er lenge. Jeg er fast bestemt i det ene øyeblikket og usikker i det andre. Jeg kunne på en eller annen måte ønske at jeg kunne flytte inn i cellen hans og sone med ham. Jeg kunne jo aldri forutse at jeg noen gang skulle måtte gå igjennom noe sånt, men jeg visste heller ikke at jeg skulle være så lykkelig og så forelsket. Jeg vet at dette er rett for meg.

Kjærligheten vil alltid veie tyngst

For meg har det vært terapi å skrive og dele med alle på bloggen min. Mitt mål er jo å nå ut til dem som trenger det mest. Til dem som er i samme situasjon som meg. Jeg vet at det er mange der ute som skammer seg, og det synes jeg er trist.

Mange stiller nok spørsmål om hvorfor jeg er sammen med Audun, men de som er som jeg og setter kjærligheten først, de forstår også at jeg styrer mitt liv etter nettopp den. Den vil alltid veie tyngst hos meg.

Følg Si ;D påFacebook, Twitter og Snapchat (aft.sid)

Les flere sterke Si ;D-innlegg: