Tre måneder senere, i august 2019, kommuniserte moren og Stendi fremdeles om guttens madrass:

Moren er dypt fortvilet:

– Mange ganger har han snakket om at det føles som et fengsel. Han sier at han føler seg død.

Hun kjenner ikke igjen sønnen. Da han var liten, var han en nysgjerrig gutt som ville vite hvordan snøfreseren fungerte og hvordan han kunne reparere biler.

Moren beskriver en gutt som elsket å være på campingtur og hadde Lars Monsen som sitt store forbilde.

– Jeg tror han kunne fått seg en vanlig og god jobb med alternativ utdannelse. Men hvis han må fortsette å bo som nå, med ansatte som omsorgspersoner, vil han aldri kunne leve et verdig og normalt liv, sier hun.

Før jul i 2018 ombestemte kommunen seg. Gutten skulle likevel ikke flyttes til et kommunalt tilbud, men bli boende der han var.

– Bufetat region nord er bekymret for at en hardt presset kommuneøkonomi begrenser oppbyggingen av kommunale heldøgns helse- og omsorgstjenester til et barn med funksjonsnedsettelser, og som samtidig har opplevd omsorgssvikt i hjemmet, sier regiondirektør, Pål Christian Bergstrøm.

Kommunen vil ikke kommentere denne saken, og uttaler seg på generelt grunnlag.

– I utgangspunktet skal ikke kommunene tenke økonomi for å kunne gi nødvendig hjelp. Men det er ikke sånn at kommunene – små eller store – har mye penger. Man må være sikker på at det er et faglig og juridisk nødvendig tiltak før man iverksetter særlig kostnadskrevende tiltak, sier kommunalsjefen for helse og omsorg i kommunen.

Hun registrerer at Bufetat har disse synspunktene:

– Det er slik at det kan være ulike oppfatninger i enkelte sammensatte saker som berører flere forvaltningsnivå og lovverk.

VG navngir ikke kommunen av hensyn til guttens identitet.

28. august i år er situasjonen så fastlåst at Bufetat tar et uvanlig grep.

Etaten sender en bekymringsmelding til Fylkesmannen.

Bufetat kaller guttens opphold på institusjonen som «en form for oppbevaring, heller enn noe egnet tilbud til et barn».

Så lenge han bor der, har Bufetat plikt til å betale regningen.

Videre skriver etaten:«Saken handler om at gutten ikke får nødvendig behandling for sine helsemessige utfordringer, hvilket etter vårt syn utelukkende skyldes kommunens prioriteringer ut fra kommunaløkonomiske hensyn».

Bufetat skriver at det er «rimeligere for kommunen å ha gutten plassert i en barnevernsinstitusjon enn å gi gutten et faktisk egnet kommunalt tilbud».

Institusjonen, Stendi, vil ikke kommentere saken overfor VG. Men i bekymringsmeldingen fra Bufetat kommer det frem at institusjonen selv mener at det er uforsvarlig at gutten oppholder seg der.

Etaten retter kritikken mot kommunen, og ber Fylkesmannen om en vurdering av saken:

«Vi anser situasjonen nå som så prekær at Fylkesmannen omgående må involveres i saken».

To måneder er gått siden Fylkesmannen mottok denne bekymringsmeldingen.

I slutten av september i år åpner Fylkesmannen tilsynssak. Kommunens oppfølging av gutten skal undersøkes.

– Bufetat omtaler guttens situasjonen som prekær. Er det forsvarlig at det tar så lang tid for dere å behandle denne saken?

– Vi har ikke vurdert barnets bosituasjon som akutt, sier Hilde Bremnes, oppvekst- og barnevernsdirektør ved Fylkesmannen i Troms og Finnmark.

Det er gjennomført to tilsyn i året på guttens institusjon, oppgir Fylkesmannen.

Guttens advokat, Willy Saar Pedersen, har jobbet med barnevernssaker i 15 år:

– I løpet av alle disse årene har jeg sett mye rart. Men dette er en type grov offentlig omsorgssvikt som man vanskelig kan forstå at er en realitet i 2019.

At Bufetat sender en bekymringsmelding slik det er gjort i denne saken, har Pedersen aldri sett tidligere.

I guttens dokumenter fremkommer det at institusjonen har sagt opp plassen hans fra 31. desember 2019, fordi de ansatte ikke klarer å snu guttens utvikling.

– Det betyr at det offentlige må plassere ham et annet sted. Ingen vet hvor, hvilket tilbud han får eller når han eventuelt får det. Det er en vanskelig situasjon, sier advokaten.

Hjemme hos guttens mor står et rom klart til ham. Donald-blader er samlet i permer. Klær ligger brettet i skuffene.

På sengen, som til enhver tid er oppredd, ligger det en pute med teksten «Sometimes I just need a bear hug».

Det beskriver gutten godt, tenker moren.

Hun har forsøkt å få omsorgen tilbake, men har ikke vunnet frem.

– Jeg vil så gjerne gi ham kjærlighet, trygghet og en god, myk seng.

Hun opplever at sønnen ikke har fått den helsehjelpen han skulle hatt.

– Hvorfor er det ingen som prøver å forstå? De ser bare på atferden til disse barna – hvorfor prøver de ikke å hjelpe? Hvorfor skal disse barna bare gjemmes bort?

– Og så vil ikke engang kommunen innrømme at dette har vært feil.

Da det ble besluttet ikke å gi moren omsorgen tilbake, viste retten blant annet til den sakkyndiges vurdering av gutten:

«Min vurdering er at slik vanskene hans fremstår i dag, er det lite sannsynlig at noen foreldre vil kunne ha ivaretatt omsorgen for ham uten omfattende hjelp fra det offentlige».

Gutten er glad i å reise og være på camping, forteller moren.

Kommunen sier på generelt grunnlag at avgjørelsene i disse sakene skal være etter barnets beste - uavhengig av om det er helse- og omsorgstjenester eller barnevern.

– Mener kommunen at tilbudet denne gutten får, er forsvarlig?

– Vi kommenterer ikke enkeltsaker.

– Denne gutten har sovet på en luftmadrass. Hvilket ansvar har dere for at barn ikke blir behandlet på en uverdig måte?

– Det har jeg ingen kommentar til, og vi kommenterer ikke enkeltsaker, sier kommunalsjefen for helse og oppvekst i den aktuelle kommunen til VG.

Kommunen viser til Bufetat, som har plassert gutten på institusjonen.

– Regionen har sendt inn bekymringsmelding til Fylkesmannen, basert på vår faglige vurdering av at ungdommen trenger en annen type tiltak enn det barnevernet kan tilby, sier direktør i Bufetat region nord, Pål Christian Bergstrøm.

– Hvordan kan et barn utsettes for denne typen behandling, uten at Bufetat griper inn direkte?

– Bufetat har fulgt denne saken svært nøye opp. Det har på bakgrunn av kunnskap om guttens funksjonsnedsettelse vært satt inn forsterkningstiltak, og det er blant annet søkt etter fagpersonell med vernepleierutdanning, sier Bergstrøm.

Tilsyn fra Fylkesmannen viser at gutten får et forsvarlig barnevernsfaglig tjenestetilbud, sier Bergstrøm. Men hverken institusjonen eller Bufetat mener at gutten får riktig helsebehandling, utdyper direktøren.

– Det er derfor vi har klaget saken inn for Fylkesmannen.