Rødt tror på en slags myk kommunisme. Men overgangen til Rødts drømmesamfunn er alt annet enn myk. | Trine Eilertsen

12. mai 2019 18:59 Sist oppdatert 12. mai 2019

Partileder Bjørnar Moxnes ble nedstemt på landsmøtet og må nå forsvare Rødts henvisninger til kommunismen. Bendiksby, Terje / NTB scanpix

Rødt gjorde et ærlig vedtak da partiet bestemte seg for fortsatt å være kommunistisk.

Kommentar

Dette er en kommentar. Den gir uttrykk for skribentens analyser og meninger.

Kommunisme er en samfunnsform som aldri har latt seg gjennomføre uten vold, overgrep og tyranni. Likevel mener et stort flertall i partiet Rødt at det er mulig å nå et kommunistisk samfunn uten å gå veien om et autoritært styre. Det er, om ikke annet, en ærlig sak. Partiledelsen ønsket å kvitte seg med begrepet av taktiske årsaker og fordi de tror det er mulig å nå den sosialismen Rødt forfekter, uten å kjøre over mennesker. Det er det ikke.

Etter Murens fall

Mange av Rødts velgere var ikke født da Berlinmuren falt i 1989. For dem fremstår kanskje kommunisme som en god tanke som har pådratt seg et ufortjent dårlig rykte. For det var jo ikke samfunnsmodellen det var noe galt med. Det var personene som gjennomførte den som sviktet. Eventuelt må skylden legges på USA og annen vestlig imperialisme, som aldri lot samfunnsmodellen få en sjanse. Så hvorfor ikke prøve igjen, ved å understreke at overgangen skal skje demokratisk og ikke via voldelig revolusjon?

AFTENPOSTEN

Taktiske endringer

Partiledelsen i Rødt, ved Bjørnar Moxnes og partitopp Mímir Kristjánsson, har merket at kommunisme er en klamp om foten. Men legg merke til argumentasjonen for å fjerne ordet fra partidokumentene. Det er ikke begrepet det er noe galt med, det er folks assosiasjoner til det som er problemet. Men nå har partiet bestemt at Moxnes og Kristjánsson og de andre skal få forklare hva kommunisme betyr i 2019. Det er ryddig. Det er uærlig å dekke over hva partiet vil og er av rent taktiske grunner.

Lettvint om modellen

Rødt ønsker ikke voldelig revolusjon, og det er få spor igjen av romantiseringen av all den mislykkede og menneskefiendtlige kommunismen verden har opplevd. De vil altså noe annet. Spørsmålet er hvordan Rødt skal komme til sitt klasseløse samfunn, helt konkret. I prinsipprogrammet spørres det «Hvordan skal dette se ut i praksis?» Svaret er at «det er ikke mulig å tegne en ferdig modell av hvordan et sosialistisk folkestyre vil fungere i Norge».

Det er for lettvint. For Rødt ønsker drastiske inngrep i eiendomsrett, personlig frihet og utvisking av individuelle forskjeller som har gagnet Norge i stor grad.

Nei til privat initiativ

En slik individuell forskjell er forholdet til risiko. De fleste av oss drømmer om fast jobb og sikker inntekt. Andre drømmer om det, men også om å bygge noe eget, skape arbeidsplasser, bidra til samfunnsbygging med en idé de tror på. Mange av dem satser egne penger i troen på at det skal bli noe. Når de lykkes, kan de ansette folk, lønne andre og glede seg over at pengene de satset, gir en avkastning. Uten den avkastningen hadde de kanskje ikke satset egne penger, utallige syvdagersuker, flere år uten ferie og tidvis søvnløse netter. Uten dem hadde Norge neppe hatt mange av de over 100.000 private bedriftene med lønnsmottagere.

Hva innebærer programmet – konkret?

Når Rødt sier at partiet vil stoppe den «kapitalistiske berikelsen på andres arbeid» og blant annet sikre at de ansatte eier og styrer bedriften – hvordan, nøyaktig, skal det skje? Når i bedriftens liv skal det skje, hvem skal ta den beslutningen, og hvordan tror Rødt at det vil påvirke vilje til å investere og ta risiko?

Slike politiske mål kan ikke gjemmes bak et «det er ikke mulig å tegne en ferdig modell ...». Det innebærer et dramatisk inngrep i enkeltmenneskers liv og mulighet til å velge livsløp.

Trenger konkrete svar

«Et sosialistisk samfunn bygger ikke på veksttvangen som er innbakt i kapitalismen», står det i helgens vedtatte prinsipprogram. Vel, den veksttvangen drives ikke bare frem at profittønsker, men også av lønns- og prisvekst i andre land, som produserer varer vi i Norge kjøper. Hvordan skal Rødt avvikle den vekstdriveren?

Rødt er ikke alene om å mene at Norge skal ut av EØS-avtalen og må, som de andre som mener det, utfordres mye tøffere på hva de konkret ser for seg. Heller ikke ansattestyrte eksportbedrifter langs kysten kan overleve uten markedstilgang.

Sosialismen spiser sine barn

Bjørnar Moxnes selv ønsker seg et sosialistisk samfunn, men partiet hans slår fast at det også vil videre til neste fase, kommunisme. Moxnes må ha svar på hva partiet legger i det, og hvordan overgangen skal skje.

Samfunn som har prøvd seg på denne reisen tidligere, har raskt utviklet seg til å bli nye klassesamfunn, med en ny type overklasse. Folkets misnøye har kun vært mulig å tøyle ved hjelp av autoritære grep og undertrykkelse. Også sosialismen i ytterliggående form, der private selskaper nasjonaliseres, der eiendomsretten utfordres og der kapitalismen blir fienden, har mislykkes.

Hugo Chávez og Nicolás Maduros Venezuela er et katastrofalt eksempel på hvor galt det kan gå. De kom til makten via valg, altså en demokratisk sosialisme. Men de har vist for all verden – nok en gang – at det er umulig å gjennomføre denne typen samfunnsendringer uten enorme omkostninger for menneskene de hevdet å representere.

Et annet samfunnssyn

Rødt vokser på meningsmålingene og kommer sannsynligvis til å gjøre et historisk godt valg i kommunene til høsten. Vårt demokrati er så robust at det tåler det. Velgerne kan stemme bort Rødt hvis de ikke er fornøyde. Men nå har partiet nok en gang slått fast at det har et annet samfunnssyn enn de andre partiene.

Ikke bare høyresiden, men også SV og Ap må se verdien av å påpeke det.