Hei, dette er en Ekstra-sak som noen har delt med deg.Lyst til å lese mer? Fåfor kun 235,- i måneden.

– Det er ingen regler og krav, og det finnes ingen standard. Vi hadde ønsket oss nasjonal standard da vi skulle innføre en ny ordning i Ålesund-regionen i 2017, sier kommunikasjonssjef i renovasjonsselskapet Årim, Ingeborg Ukkelberg til TU.

Etter å ha studert hva som er vanligst i resten av landet, og hva som kommuniserte best til brukerne, landet sunnmøringene på grønn dunk til mat, blå til papir og grå til restavfall.

– Men like mange har valgt brunt til matavfall. I alle år har det vært en utfordring i Norge at systemene er forskjellige når man reiser rundt i landet. Det er ofte forskjeller bare mellom jobb og hjemme, sier Ukkelberg.

Felles fargenorm i 2019

Derfor har Avfall Norge opprettet et prosjekt for at hele bransjen kan samarbeide om en felles norm. Ukkelberg er med i dette arbeidet, og håper å ha en felles norm for fargevalg og symboler på plass i løpet av året.

– Det blir ikke noe krav om å bruke det, men en føring. Målet er at alle skal ønske å bruke det, sier Ukkelberg.

Initiativet er ønsket av bransjen, men Ukkelberg er likevel forberedt på utfordringer både med trang økonomi og næringsaktører som heller vil fremme egen merkevare.

– Det angår oss i Årim også. På et tidspunkt må vi merke om alt utstyr, endre skilt på miljøstasjoner, med mer. Det vil koste penger, sier hun.

Matsortering ble positivt for plast

Målet er at lik merking skal føre til at mer og bedre utsortering.

– Det er for komplisert i Norge i dag. Hvis du er student og flytter fra sted til sted, må du sette deg inn i hvordan avfall skal sorteres hver gang. Det må bli enklest mulig for forbrukerne å forstå hva de skal gjøre. Da får vi ut mest mulig som kan bli nye ressurser, sier Ukkelberg.

Ingeborg Ukkelberg, kommunikasjonssjef i Årim, renovasjonsselskapet i Ålesundsregionen. Foto: Kristin Støylen

Det er ikke bare farger og symboler som er forskjellig fra sted til sted. Også hvordan avfallet hentes inn, sorteres og håndteres varierer. Mens folk i Ålesund har fire forskjellige avfallsdunker og en sekk til plast hjemme, kan innbyggerne i Stavanger kaste både plast og metall i restavfallet, og la det flunkende nye optiske sorteringsanlegget gjøre jobben.

– Ingen har et optimalt system i alle deler av verdikjeden. Men i Innherred Renovasjon i Trøndelag er veldig gode på kildesortering. I Vestfold har de Den magiske fabrikken, som lager biogjødsel og biogass fra mat og kugjødsel. De selger metan-gassen som drivstoff og bruker CO 2 i drivhus til å dyrke tomater, sier Roy Ulvang i Avfall Norge.

Han trekker også fram Bergens nye underjordiske innsamlingssystem, som er som en stor sentralstøvsuger som kutter behovet for søppelbiler.

Mye sendes til Sverige

Cathrine Barth, grunnlegger og leder av strategiarbeidet i Circular Norway. Foto: Hampus Lundgre

– Norge har et skyhøyt forbruksnivå. Vi har gode teknologier for å kvitte oss med avfallet, men testen er om vi får materialene tilbake i kretsløpet, sier Cathrine Barth i Circular Norway.

Hun sier at Norge ligger langt framme, målt etter dagens lovverk for avfall.

– Men vi har ulik praksis avhengig av hvilket postnummer man har, og det vanskelig for en kommune å ha oversikt over hvor avfallet ender, eller spore materialene. Mange kommuner kjøper tjenester til billigste pris. Da kan ferdigsortert avfall ende med å varme opp hus i Sverige, og materialene kommer aldri tilbake i kretsløpet.

Hun peker på at Norge faktisk brenner en større andel av avfallet enn før. Gjenvinningsgraden er nå nede på 38 prosent, og synker.

– Det er en stor bekymring både blant aktørene og myndighetene. Vi skal opp til 60 prosent, og det er langt igjen. I dag skaper varmemarkedet i våre naboland etterspørsel etter avfallet vårt. De kjøper avfall og i stor grad forbrennes det, sier Barth.

Kan komme til å følge Danmark

Ingeborg Ukkelberg sier at sunnmøringene er flinke til å sortere:

– Da vi startet hadde vi forventet å få inn 50 kilo mat per innbygger per år. Nå ser vi at tallet blir høyere. Og da vi startet matsortering, ble folk også flinkere til å sortere andre ting, sier Ukkelberg.

Prosjektet med felles merking av kildesorteringen stopper ikke i Norge: Også svenskene og danskene vil samarbeide, og danskene er allerede i gang.

– Det er mange gode grunner til å se til Danmark. Vi i prosjektgruppa er enige om at de har gjort et godt arbeid, så det er naturlig å gå i takt med Danmark. Men jeg vil ikke forskuttere noe, sier Ukkelberg.