Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

I et innlegg i Medier24 tar programleder Fredrik Solvang i NRKs «Debatten» til motmæle mot den massive stormen av kritikk han jevnlig mottar etter sending.

- Denne teksten må ikke misforstås som et klageskrift der jeg ber om ikke å bli kritisert, jeg påpeker bare det jeg opplever som en økende trend. Kritiser meg gjerne, men prøv å gjøre det saklig og høflig, sier Solvang til Dagbladet.

I innlegget spør han:

«Oppførte man seg slik i gamle dager? Gikk man bort til programledere på gata og ropte dem opp i ansiktet at de er udugelige og en skam? Satte man seg ned med penn og papir og skrev like frådende og rasende notater og sendte dem i posten til journalister i gamle dager? Skrek man til hverandre per faks?»

Ifølge Oddvar Stenstrøm, journalist og tidligere programleder i debattprogrammet «Holmgang» på TV 2, er svaret ja.

- Min umiddelbare reaksjon på innlegget til Solvang var at vi fikk like mye kjeft før, men på andre plattformer, sier han til Dagbladet.

Sjikane mot debattledere var like vanlig før, mener han.

- Dette er ikke noe nytt. Hvis du ikke tåler det, har du egentlig ikke noe i den jobben å gjøre.

Når Dagbladet ringer Fredrik Solvang og presenterer ham for Stenstrøms uttalelse, sier han at han ikke kunne vært mer enig.

- Og åpenbart tåler jeg det, siden jeg fortsatt har jobben, og elsker den. Hvis de som levde i gamle dager sier det var like ille da, så bøyer jeg meg for det, sier han.

FIKK TRUSLER: Etter spesielt kontroversielle debatter, måtte tidligere «Holmgang»-programleder Oddvar Stenstrøm ta taxi dør til dør når han dro til og fra jobb. Foto: Gorm Kallestad / NTB Scanpix Vis mer

Fikk drapstrusler

Stenstrøm sier han blant annet mottok dødstrusler da han jobbet som programleder.

- Men vi føk ikke ut i avisene med det, eller på sosiale medier. Det eksisterte jo ikke den gangen. Men vi fikk brev og telefoner, sier Stenstrøm.

- «Er du med på leken, må du tåle steken», er det det du sier?

- Tåle og tåle, man kan jo ikke si at man godtar at folk oppfører seg ufint. Men det er jo en gang sånn verden er, og jeg tror ikke det går an å gjøre noe særlig med det, sier han.

Internett og sosiale medier gjør det enda vanskeligere, mener Stenstrøm.

- Det finnes folk med ekstreme meninger der ute, og de har fri tilgang til ulike plattformer. Hvordan skal man hindre dem i å si hva de mener, og hvor går grensa? Hvis en fyr synes jeg er en idiot og sier det til meg, ser jeg ikke akkurat på det som en ærekrenkelse. Det må han få lov til!

- En enda større idiot

Én strategi kan være å bekjempe ild med ild, skal vi tro Stenstrøm.

- Jeg svarte alltid med samme mynt. Hvis noen kalte meg en idiot, skrev jeg tilbake: «Den som har skrevet dette, ser ut til å være en enda større idiot».

Stenstrøm sier slagordet i Holmgang-redaksjonen var «informere, engasjere og provosere».

- Og da ba vi om å få juling, sier han.

Reaksjonene kom sjelden ute i det offentlige.

- Det kunne kanskje skje på en bar eller en restaurant, at noen kom og sa jeg var en drittsekk.

Å stille de kontroversielle spørsmålene kan irritere seere grenseløst, mener Stenstrøm.

- Det er ekstra ille når du gjør det i NRK, for da betaler de jo for det.

Etter spesielt kontroversielle debatter, hendte det at truslene rant inn til sentralbordet på TV 2. Da fikk han beskjed av politiet om å ta taxi fra dør til dør når han reiste til og fra jobb, forteller han.

- Jeg gikk ikke på T-banen eller på byen etter slike debatter. Innvandring, krim, der hvor frontene kan være steile, og en del mennesker har outrerte meninger. Jeg ble etter hvert vant til det.

Noe av hetsen har han til og med spart på.

- Jeg har gjemt en del brev. Jeg har masse brev hjemme, som er langt verre enn det jeg har sett sitert på sosiale medier de siste åra. Men jeg tålte det, fordi jeg tenkte sånn er verden. Det var verre for familien. Jeg holdt på med dette i tolv år, da blir man jo litt tykkhudet. Men familie og venner blir ikke det, sier han.

- Gærninger

Stenstrøm sier at fordi sosiale medier ikke fantes på samme måte da han var programleder, ble ikke hetsen delt med offentligheten på samme måte.

- Vi hadde jo ikke Facebook den gangen. Det kan godt hende vi hadde delt det, hvis vi hadde hatt muligheten. Vi snakket om det internt i redaksjonen, sier han.

Han tror sosiale medier gjør det lettere å hetse, men også at det gjør hetsen synligere.

- Når disse gærningene har fått plattformer hvor de uredigert kan si hva de mener, er det klart det blir mer synlig for offentligheten. Det er ålreit at man snakker om det, jeg har ikke noe imot at Solvang går ut og forteller om sin opplevelse, men når han stiller spørsmål om det alltid har vært sånn, så er svaret ja. Selvsagt. Leder du debatter, er det alltid noen som hater deg, og andre som elsker deg.

- Stor glede av hetsen

Stenstrøm er ikke alene om å ha mottatt hets. Pål T. Jørgensen, journalist og tidligere programleder i debattprogrammet «Tabloid» på TV 2, tok stort sett sjikanen med et smil.

HUMOR: Pål T. Jørgensen hengte den beste hetsen opp på veggen. Bilde fra premieren på «Tabloid» i 2000. Foto: Cornelius Poppe / NTB Scanpix Vis mer

- Vi fikk en del mail. Du får alltid en del mail. Hets og sjikane. Jeg hadde stor glede av det. Den best formulerte sjikanen hengte vi opp på veggen. Jeg hadde en hel vegg full av hets, sier han til Dagbladet.

Her hengte han den «beste» hetsen - de som hadde stavet riktig og formulert seg godt.

Han minnes blant annet en e-post med teksten: «LANDSSVIK straffes med døden i Norge! Møkka-TV! Pål T. Jørgensen er samfunnets AVSKUM!!»

På gata fikk han imidlertid gå i fred.

- Min opplevelse er at de som kommer opp til deg på gata, er de som har noe positivt å si. De som hetser, tør aldri å komme bort og konfrontere deg. Jeg er en ganske høy og svær fyr, og kan ta igjen, så jeg har aldri blitt skjelt ut på gata. Men jeg har hatt mine diskusjoner og krangler.

Reaksjonene kom i form av telefoner, mailer og brev.

- Det var fortsatt folk som skrev brev den gangen, de som ikke greide å logge seg inn. Jeg fikk mye mailer med sjikane og utskjellinger, sier han.

- Underholdningsverdi

I likhet med Solvang, ble Jørgensen ofte tillagt politiske meninger.

- Jeg har blitt utskjelt for å være alt fra kommunist til høyrevridd. Mange oppfatter deg som politisk når du stiller spørsmål. Stiller du kritiske spørsmål til en på høyresida, er du kommunist. Stiller du kritiske spørsmål til en på venstresida, er du høyrevridd. Så jeg har vært på både ytterste venstre og ytterste høyre, sier han og ler.

Beskyldningene hindret ham aldri i å se det komiske i sjikanen.

- Hvis du setter deg litt rolig tilbake og leser disse tingene, så har det jo unektelig en viss underholdningsverdi. Og det er jo ofte veldig hjelpeløst. Men de som klarte å formulere seg skikkelig, det synes jeg var moro.

- Har du litt respekt for de gode hetserne?

- Nei, jeg har ikke noe respekt for dem. Men jeg synes det er moro. Det er gøy at det vekker så sterke følelser at de setter seg ned og skjeller deg ut skriftlig, ofte etter alle kunstens regler. Det betyr tydeligvis noe for dem, sier han.

Vil ikke bagatellisere rasisme

Jørgensen sier hetsen sjelden ble diskutert internt.

- Det var en del av jobben. Vi så på det som en del av det å drive offentlig debatt. Det var sånn det var, sier han.

I desember skrev Dagbladet om en klage som ble sendt inn fra en seer til Kringkastingsrådet. Her ble Solvang kritisert med det som ble beskrevet som «rasistiske karakteristikker».

Jørgensen understreker at han ikke vil bagatellisere rasisme fra seere.

- Jeg tror han opplever det annerledes fordi en del av hetsen er rasistisk motivert, og det gjør det mye mer alvorlig enn hetsen mot meg var. Jeg kunne bare le av det, og se på det som den rene underholdning.