Norske humler og andre bier trues

I land hvor fremmede humler er blitt importert, har nasjonale arter blitt fortrengt, enkelte er utdødd – til stor skade også for planteliv og jordbruk.

Publisert: Publisert: 3. april 2013

Humler er nyttige for pollinering av planter, her på oppdrag i gartneriet til Orre Tomater. Import av fremmede arter vil true våre humler med sykdom og utryddelse. Foto: Pål Christensen

Atle Mjelde

Denne artikkelen er over syv år gammel

atle mjelde.jpg

MENS BESTANDENE av humler og andre bier stuper over hele verden, tillater nå Landbruks— og matdepartementet (LMD) en humleimport som man vet kan få katastrofale følger for norske humler. Mot bedre vitende brukes smutthull i lovverket for å tillate humleimport, og man overser føre var-prinsippet (jf. naturmangfoldloven).I en rekke artikler siden februar i år har Aftenbladet tatt opp problemene med import av mørk jordhumle Bombus terrestris til pollinering av tomatplanter i veksthus (drivhus). Mattilsynet ombestemte seg og sa nei til videre humleimport fra 1. mars i år. Imidlertid anket Norgro importavslaget de fikk, og LMD kom på banen og instruerte Mattilsynet om å tillate humleimport ved å definere «humlebol» som «emballasje»!

Mot bedre vitende brukes smutthull i lovverket for å tillate humleimport.

FORSKERE fra hele verden advarer mot humleimport på tvers av landegrenser og regioner. Aller tyngst veier uttalelsene fra IUCN (The International Union for Conservation of Nature) og deres internasjonale BBSG (Bumblebee Specialist Group) , som har kommet med et veiledende utsagn vedrørende de alvorlige risikoene ved import og eksport av humler til kommersiell pollinering. De skriver at føre var-prinsippet må gjelde for å hindre utilsiktet skade (IUCN har offisiell observatørstatus i FNs generalforsamling).

Amerikanske forskere advarer på det sterkeste mot å benytte importerte humler. Ifølge professor dr. David W. Inouye fra University of Maryland lider nå USA sterkt av de feil de gjorde på 1990-tallet. Det er for sent å rette opp disse feilene, men de prøver nå så godt de kan å redde stumpene ved å innføre strenge regler.

FRA HELE VERDEN har det kommet masser av dokumentasjon på enorme skader på de lokale humlebestandene som følge av humleimport. Siden man begynte å importere humler på 1990-tallet i USA, har den lokale humlebestanden falt med 96 prosent i de berørte områdene. To arter har dødd helt ut, og en tredje art er i ferd med å forsvinne i våre dager.

I Sør-Amerika begynte man for noen år siden å importere humler til bruk i veksthus. Man har få naturlige humlearter der, men man begynner allerede å se store ringvirkninger av denne importen. Verdens største humle, Bombus dahlbomii , som man særlig finner i Patagonia, er nå i ferd med å forsvinne helt.

I Asia, og da særlig i Japan, ser man store konsekvenser for de lokale humlene. Det typiske er at skadene sprer seg ut fra veksthusene i sirkler som blir større og større for hvert år.

Flere steder i Europa har de lokale humlene gått sterkt tilbake. Noen arter rammes hardere enn andre. Veksthushumlene blir mer og mer dominerende over alt hvor de blir benyttet.

VEKSTHUSENE LEKKER, og humlene som flyr ut i det fri via luftelukene, kan bringe med seg smitte til lokale humler. Selv om man klarer å hindre dronninger fra å rømme, så er det umulig å hindre hannene i å rømme fra bolene. Disse vil pare seg med lokale dronninger og spre sine gener til vår lokale form av mørk jordhumle.

Det er tre hovedårsaker til at humleimport ofte gir store negative virkninger på de lokale humlene, og den viktigste årsaken er at de bringer med seg smitte (se for øvrig NINA-rapporten som kom i oktober 2012):

Sykdommer og parasitter. Humlene har en stor fauna av patogener – som parasitter, mikroorganismer, virus og viroider. Veksthushumlene kan tåle disse godt, mens de lokale humlene blir svekket og i verste fall dør ut.

Genetisk forurensing av lokale arter: Gjennom årtusener har de lokale artene tilpasset seg de lokale forholdene genetisk.

Konkurransevridning: Det har vist seg at veksthushumlene ofte fortrenger de lokale humlene. Veksthushumlene får stadig påfyll av nye humler slik at konkurransen blir ujevn.

DEN VANLIGSTE HUMLEN brukt i veksthus i Europa er mørk jordhumle, Bombus terrestris , som imidlertid har ni underarter. Biobest har så langt ikke svart på hvilken de leverer til norske drivhus, men alt tyder på at det er dalmatinus . Dette er en underart som hører hjemme sør og øst i Europa, og som aldri burde vært benyttet i Norge.

Undersøkelser av kommersielle humlebol hvor det er gjort DNA-skanning har påvist farlig smitte som Nosema bombi . Dette er en sopp som veksthushumlene kan leve med, men som svekker de fleste arter, og som er dødelig for mange humlearter (som den nevnte kjempehumla i Patagonia).

I tillegg til humlene er det stor risiko for at honningbiene kan rammes, og for ikke å snakke om alle våre ville biearter også utenom humlene.

VELDIG MANGE ARTER trues dersom biomangfoldet av humler og andre pollinatorer rammes. Mange planter er avhengig av pollinering av spesielle arter av ikke minst humler, så alle endringer i situasjonen for pollinatorene vil gi ringvirkninger når det gjelder frøsetting og reproduksjon av mange viktige planter. Det økologiske samspillet er komplekst, og det er vanskelig å forutsi konsekvensene fullt ut. La ikke nok en gang næringsinteresser overstyre hensynet til vår sårbare natur som vi i siste instans er helt avhengige av!

Ta til fornuft og ta vare på våre pollinatorer, for vi har ingen å miste!