Kukon kiekaisun äänenvoimakkuus voi nousta samoihin lukemiin suihkumoottorin kanssa.

Kukkojen kiekuminen kuuluu kauas, eikä ihme – kiekaisun voimakkuus nokan vierestä mitattuna on keskimäärin 130 desibeliä. Lukema vastaa jotakuinkin suihkumoottorin pauhua 15 metrin etäisyydeltä kuultuna.

Jo yli 90 desibelin meteli riittää aiheuttamaan kuulovaurioita. Kukon kiekaisu olisi siis tarpeeksi voimakas jopa kuurouttamaan ihmisen, jos sitä joutuisi kuuntelemaan lähietäisyydeltä.

Kiekaisun voimakkuus onneksi laskee hyvin nopeasti etäisyyden kasvaessa. Jo yli metrin päässä linnusta ääni on siedettävällä tasolla. Tästä syystä kukkojen parissa työskentelevät ihmiset tai lähistöllä olevat kanat eivät yleensä kärsi kuulovaurioita.

Kanat ovat muutenkin ihmisiä paremmassa turvassa. Toisin kuin ihmiset, linnut pystyvät kasvattamaan kuuloelintensä karvasoluja takaisin nopeasti.

Tähän asti tutkijoille on kuitenkin jäänyt mysteeriksi, miksi mahtava kiekaisu ei aiheuta kuulovaurioita kukolle itselleen.

Tämän selvittääkseen tutkijat mittasivat useiden kukkojen kiekaisun voimakkuuden lähietäisyydeltä, minkä jälkeen he rakensivat lintujen kalloista kolmiulotteisen mallin.

Tutkimuksessa kaikkein kovaäänisin kukko kiekaisi peräti 143 desibelin voimakkuudella, mikä tutkijoiden mukaan vastaa sitä, että ihminen seisoisi käytössä olevan lentotukialuksen kannella koneiden noustessa.

Tutkijoiden luomasta 3D-mallinnuksesta selvisi, että kun kukko avaa nokkansa valmistautuessaan kiekaisuun, sen korvakäytävä sulkeutuu osittain ja päätä ympäröivät pehmeät kudokset tukkivat tärykalvoon.

Kukolla on siis sisäänrakennettu kuulosuojain, jonka vuoksi eläin ei itse kuule sitä, miten voimakas sen oma kiekaisu on.

Kukot kiekuvat pitkin päivää monista eri syistä.

Kukon kiekaisu on aiemminkin kiehtonut tutkijoita. Kokeissa on havaittu muun muassa se, että kukko pystyy ajoittamaan kiekaisunsa aamuun jopa silloin, kun sitä pidetään sisätiloissa eikä eläin pääse näkemään auringonnousua.

Nagoyan yliopiston tutkijat pitivät kukkoja pimeässä 14 vuorokauden ajan ja havaitsivat, että eläinten sisäiset kellot asettuivat seuraamaan 23,8 tunnin pituista vuorokautta ja niiden kiekaisut ajoittuivat auringonnousun paikkeille.

Kukkoja kokeiltiin myös pitää tilassa, joka oli valaistu 12 tuntia vuorokaudessa ja himmennetty 12 tunnin ajan. Kukkojen havaittiin aloittavan kiekumisen pari tuntia ennen valon paluuta. Tämä vastaa kesykanojen villien sukulaisten käyttäytymistä luonnossa.

Vaikka kukon kiekaisu liitetään aamuun ja auringonnousuun, eläimet tosiasiassa kiekuvat pitkin päivää monista eri syistä. Aamunkoitto ja valon määrä kuitenkin laukaisee kiekaisureaktion eläimessä. Kiekumisen uskotaan liittyvän reviirin merkkaamiseen ja muiden kukkojen varoittamiseen.

Japanilaistutkijat havaitsivat myös, että kukkojen sosiaalinen asema vaikuttaa kiekumisjärjestykseen. Jos yhteisössä on useampi kukko, heikommassa asemassa olevat linnut antavat ykköskukon aloittaa kiekumisen.

Kiekaisun äänenvoimakkuuden tutkimus julkaistiin eläintieteiden Zoology-julkaisussa.