Manila39-vuotias Carl Vargas on oppinut vajaassa kahdessa viikossa jo koko joukon suomenkielisiä sanoja.

–Minä olen Carl. Mikä sinun nimesi on? Hän kysyy luokassa vieruskaverilta tarkastellen vihkoaan, jonka sivut ovat täyttyneet tarpeellisista lauseista.

Parinkymmenen kokin ryhmä lausuu kuorossa ydinsanastoa, jota tarvitaan uudessa työpaikassa.

–Pinaatti, herne, kukkakaali, kokit luettelevat. Motivaatio näkyy kurssilaisten silmistä. He seuraavat tarkkaan opetusta kahden viikon pikakurssilla.

Carl Vargas on laittanut ruokaa kansainvälisille ruokailijoille risteilylaivoilla ja Kanadassa. Nyt hän on jälleen jättämässä kotimaansa ja perheensä ja tulossa Opteam-rekrytointiyrityksen kautta Helsinkiin työskentelemään HOK-Elannon ravintoloissa.

Kymmenen päivän kurssilla filippiiniläiskokit saavat ensikosketuksen Suomen kieleen ja kulttuuriin. Opettajana Manilassa Tiina Geyer. Kirsi Crowley / Yle

– Olen onnellinen ja surullinen. Olen iloinen työstäni, koska se turvaa elantomme. Mutta olen surullinen, koska olen kaukana perheestäni, hän miettii.

Etäisyys turvaa elannon miljoonille filippiiniläisille, jotka työskentelevät ulkomailla ja lähettävät rahaa kotiin. Kotimaassa ei ole työpaikkoja eikä palkka riitä elinkustannuksiin.

– Jos työskentelen täällä, tienaan alle 1000 euroa kuussa, ja senkin vain, jos minulla käy tuuri. Ulkomailla se on mahdollista vähintäänkin tuplata. Voin lähettää rahaa kotiin perheeni ruokaa, vaatteita ja perustarpeita varten.

Palkasta aina osa kotiin

Carlin tavoin kokit ovat alle nelikymppisiä. Lähes kaikilla on perhe ja lapsia, joille he haluavat lähettää rahaa. He ovat allekirjoittaneet sopimuksen, joka takaa heille vähintään 30 tuntia viikossa työtä tuntipalkalla. Tienesti on minimissään reilut 1300 euroa kuukaudessa. Siitä maksetaan vuokra ja ruoka. Loput lähetetään kotiin.

Kokit Carl ja Ricardo ovat opiskelleet suomea kymmenen päivän pikakurssilla. Kirsi Crowley / Yle

Suomessa on pula kokeista, vaikka työttömänä on tilastojen mukaan yli 5600 kokkia. Avoinna on lähes 1500 alan työpaikkaa. Palkka ja työtuntien epävarmuus eivät houkuttele.

– Filippiiniläisille tämä palkka sopii oikein hyvin. En tiedä suomalaisista, mutta filippiiniläiset rakastavat tällaista palkkaa, sanoo EDI-Staffbuilders-rekrytointiyrityksen toimitusjohtaja Cesar Averia. Yritys tekee yhteistyötä Opteamin kanssa. Se on lähettänyt Suomeen jo 150 kokkia ja saman määrän hoitajia.

Carl on tyytyväinen sopimukseensa. Hän luottaa siihen, että työtä kertyy rutkasti.

– En ole huolissani palkasta. Olisin huolissani, jos en pääsisi lähtemään.

Toiveissa perheenyhdistäminen

Perheenyhdistäminen vetää hakijoita puoleensa palkan lisäksi.

– Kun Opteam kysyi minulta, miten näen tulevaisuuteni kahden vuoden kuluttua, sanoin heti, että kahden vuoden kuluttua asun Suomessa perheeni kanssa. Tai toivon ainakin, että puolentoista vuoden kuluttua voisin anoa perheenyhdistämistä, Carl miettii.

35-vuotias Janet Ambos aikoo ottaa sushiveitsensä mukaan näyttääkseen osaamistaan. Hän on hämmästyttänyt yleisöä ulkomailla ja Filippiineillä japanilaisravintoloissa veitsiä ja lastaa taidokkaasti heiluttavana näytöskokkina.

Myös Ambos haluaa lapsensa Suomeen. Yksinhuoltajana hän on perheen ainoa tienaaja. Hän lähettää rahaa kahdelle lapselleen, jotka jäävät isoäidin luo Manilaan.

– Se on raskasta. Minun täytyy olla lujana. En voi olla lasteni luona, kun he sairastuvat tai valmistuvat koulusta.

EDI-Staffbuilders-rekrytointiyritys lähettää työvoimaa Suomeen. Daphne Roldan (keskellä vasemmalla) ja Cesar Averia kertovat, että työ Suomessa houkuttaa filippiiniläisiä. Kirsi Crowley / Yle

Cesar Averia on ylpeä rekrytoimastaan työvoimasta. Jotkut ovat saaneet jo perheensä Suomeen. Vain muutama on palannut Suomesta kotiin. EDI Staffbuildersin projektipäällikkö Daphne Roldan laskee hymyillen, että yrityksen lähettämille työntekijöille on Suomessa syntynyt jo 20 vauvaa.

–Suomessa hienoa on se, että sinne voi tuoda perheensä. Lähi-itään lähteville tämä ei ole mahdollista.

Aina toiveet eivät täyty

Tiukat maahanmuuttovaatimukset voivat hankaloittaa perheenyhdistämistä Suomessa. Maahanmuuttoviraston tietojen mukaan puolison ja kahden lapsen elättämiseksi vaaditaan 2600 euron nettotulot kuukaudessa. 1300 euron minimipalkka ei riitä tähän.

Myös tuntipalkkaan perustuva työsopimus voi vaikeuttaa perheenyhdistämistä, koska se ei takaa vaadittavaa tuloa.

Kokkeja Filippiineiltä Suomeen jo vuosien ajan

HOK-Elannon ravintolatoimialan henkilöstöresurssipäällikkö Satu Vennala on seurannut yritykseen tulleita filippiiniläiskokkeja jo usean vuoden ajan. Hän kertoo Ylelle, että tulijat tietävät, mihin ryhtyvät.

– Pidän aika epätodennäköisenä, että heillä olisi epärealistisia odotuksia.

Vennala kehuu filippiiniläiskokkeja taitaviksi ja pidetyiksi työntekijöiksi.

– Meillä kokit ovat edenneet ihan hyvin urallaan. Meillä on tälläkin hetkellä kaksi filippiiniläistä keittiömestaria. Niillä palkoilla vaimon saaminen Suomeen ei ole ongelma”, Satu Vennala kertoo.

– Meillä on muun muassa yksi kokki, joka sai perheen Suomeen. Vaimo pätevöityi sairaanhoitajaksi ja molemmat vanhemmat ovat nyt töissä.

Suomeen tullaan perheenjäsen kerrallaan

Pienipalkkainen työntekijä saattaa joutua tuomaan perheen Suomeen asteittain. Ensin tulee puoliso. Kun tämä löytää työtä, perheen tulot voivat riittää koko perheen yhdistämiseen.

–Se ei ole helppoa, mutta se on mahdollista. Tiedän, koska näin on tapahtunut, Satu Vennala kertoo.

Carl kotikulmillaan. Taustallla seurataan korttelikorista. Laji kuuluu filippiiniläisten suosikkeihin. Kirsi Crowley / Yle

Carl Vargas kävelee kotiin leppeässä illassa. Korttelin väki on kerääntynyt seuraamaan poikien koripallo-ottelua läheisellä pelikentällä. Vargaskin pysähtyy katsomaan peliä.

Sitten hän jatkaa kohti anopin taloa, jonka portin hän avaa nyt viimeisiä kertoja ennen lähtöä Suomeen. Talossa asuu neljä sukupolvea. Vargas toivoo, että hänellä olisi aikanaan varaa omaan kotiin vaimolle ja kahdelle lapselle.

Rahaa tarvitaan lasten koulutukseen

– Täällä pankkitilini on aina miinuksella. Vaikka työskentelisin kuinka lujasti, laskuja riittää, Vargas kertoo.

10-vuotias Andi käy yksityiskoulua. Filippiineillä valtion koulut kamppailevat raha- ja resurssipulassa, joten monet perheet maksavat koulutuksesta ja toivovat sen takaavan lapsille aikanaan työpaikan.

Isän sanamuistikirja on tärkeä myös tyttärelle. Kirsi Crowley / Yle

Carlin vaimo Anna pitää ajatuksesta, että muutaman vuoden kuluttua tytär voisi opiskella Suomessa. 10-vuotias Andi opettelee jo suomea sohvalla isän muistivihkosta. Annaa rohkaisevat Suomessa jo olevien filippiiniläiskokkien kokemukset.

– He kertovat, että heitä kohdellaan hyvin ja he tienaavat mukavasti. Olen kuullut, että Suomi on huipulla lasten koulutuksessa, terveydenhuollossa, lasten ja perheiden turvallisuudessa.

Valokuvat ja pehmolelut auttavat koti-ikävään

Anna auttaa Carlia pakkaamaan. Carl asettelee valokuvia perheestä siisteihin riveihin. Mukaan lähtee myös pehmolelu ja muutama vaimon ja lasten vaatekappale.

– Voin tuntea heidän tuoksunsa niistä. Teen albumin yhteisistä onnellisista hetkistämme, miettii Carl.

– Lapsille on vaikeaa olla ilman isää, mutta hän tekee sen meidän hyväksemme. Odotamme päivää, jolloin voisimme kaikki muuttaa yhdessä Suomeen, pohtii puolestaan Anna.

Pitkä ero kohti yhteistä tavoitetta alkoi tiistaiamuna, kun filippiiniläisten kokkien ryhmä saapui Suomeen.

Jutun Helsinki-osuuden tiedot on hankkinut Svenska Ylen toimittaja Victoria Wirén.