Merileijonanaaraita ja -poikasia San Miguelin saarella Kaliforniassa.

Merileijonanaaraita ja -poikasia San Miguelin saarella Kaliforniassa. Jeff Harris/Alaska Fisheries Science Center/NOAA Fisheries

Merileijonien määrä osoittautui hyvin herkäksi mittariksi meriluonnon vaihtelulle, etenkin veden lämpötilan muuttumiselle.

Kalifornianmerileijonien kanta on toipunut 1970-luvulla säädetyn merinisäkkäiden suojelulain ansiosta, kertoo Yhdysvaltain ilmaston- ja valtamerien tutkimuslaitos NOAA (siirryt toiseen palveluun).

Etelä-Kalifornian saarilla elävien merileijonien kanta on NOAA:n kattavan laskennan mukaan ollut viime vuosina neljännesmiljoonan paikkeilla – tutkijoiden sanoin terve ja tukeva.

Uraauurtavassa laissa vuodelta 1972 määriteltiin merinisäkäskannoille koko, joka riittää pitämään ekosysteemin niiden osalta vakaana. Merileijonien määrä oli viime vuosisadan puolessa välissä huvennut pahoin kaupallisen metsästyksen, tapporahojen ja DDT:n kaltaisten ympäristömyrkkyjen vuoksi.

NOAA on seurannut merileijonien määriä Santa Barbaran rannikon saarilla Etelä-Kaliforniassa vuodesta 1975. Poikaslaskennan lisäksi merileijonia on tarkkailtu rantojen ilmakuvista.

Pitkä seuranta muuttaa kuvaa

Vuonna 1975 merileijonia oli alle 90 000. Vuoteen 2008 mennessä kanta kasvoi yli 280 000:een, mikä tutkijoiden mukaan vastasi ekosysteemin tuolloista kantokykyä.

Ennätys, hieman yli 300 000, saavutettiin vuonna 2012, mutta muuttunut ilmasto käänsi kannan uudelleen laskuun. Jo seuraavana vuonna määrä oli pudonnut neljännesmiljoonaan.

Yksittäisenä laskentatuloksena se olisi kertonut kannan syöksylaskusta. Pitkän seurannan ansiosta tutkijat ovat kuitenkin pystyneet tulkitsemaan viime vuosien muutokset osana isoa kuvaa, sanoo NOAA:n biologi Sharon Melin.

Vuosikymmeniä kestänyt seuranta oli osoittanut, että merileijonat reagoivat hyvin nopeasti ympäristössään tapahtuvaan vaihteluun, etenkin veden lämpötilan muutoksiin, jotka vaikuttavat saaliseläinten määrään.

El Niño -vuodet näkyvät poikaslaskennassa. Alaska Fisheries Science Center/NOAA Fisheries

Merivirta muuttui, poikaset nälkiintyivät

Vuonna 2012 Yhdysvaltain länsirannikon merialueita koetteli kova helleaalto, ja Tyynenmeren merivirtoja ajoittain muuttava El Niño -ilmiö teki tuloaan. Se tiesi tuhansien merileijonanpoikasten nälkiintymistä ja suurta määrää suoranaisia poikaskuolemia.

NOAA:n laskelman mukaan veden lämpeneminen yhdellä asteella pysäyttää kannan kasvun ja kaksi lisäastetta kääntää sen laskuun.

– Merileijonat reagoivat kalifornianvirran vaihteluun nopeasti ja dramaattisesti. Ne ovat merellä ja kokevat vaikutukset saman tien. Sen vuoksi ne ovat erittäin tehokas osoitin siitä, mitä meriluonnossa tapahtuu, kertoo Melin.

Kalifornianvirta on Pohjois-Amerikan länsirannikon viileä merivirta.

Merileijonien määrän ja ympäristön yhteyden ymmärtäminen voi auttaa ennustamaan tulevia muutoksia ja varautumaan käytännön toimilla niiden vaikutuksiin luontoon ja sen asukkaisiin, tutkijat sanovat.

San Miguelin saaren rannalle kokoontuu lisääntymiskaudella tuhansia merileijonia. Sieltä ne on voitu laskea säännöllisesti. Alaska Fisheries Science Center/NOAA Fisheries

Saako merileijona vallata aurinkorannan?

Merileijonien lisääntynyt määrä on aiheuttanut myös närää, sillä paikoin ihmiset kilpailevat niiden kanssa rantojen käytöstä. Kysymyksiä on esitetty myös kalakantojen hupenemisesta, kun saalistajia on aiempaa enemmän.

Oregonin, Washingtonin ja Idahon osavaltioissa on annettu lupia tappaa merileijonayksilöitä, jotka ovat toistuvasti pyydystäneet vaarantuneiksi määriteltyjä kalalajeja. Nämä kaatoluvat tuskin vaikuttavat koko populaatioon, Melin sanoo.

Tutkimus on julkaistu Journal of Wildlife Management (siirryt toiseen palveluun) -lehdessä.