Paha voi pysyä ihmismuistissa paremmin kuin hyvä.

Viha on vahva tunne – hyvässä ja pahassa. Sitä voi herättää pahan kokeminen, kirjoittaa psykologi Rauno Juntumaa kirjassaan Miksi vihaamme – yksilön ja yhteisön tunteen anatomia (Kirjapaja).

– Paha on fyysistä ja henkistä uhkaa tai vahingoittumista. Se voi olla myös menetyksen kokemus. Ne tuntuvat pahoilta, Juntumaa määrittelee.

Paha on tunnemuistona jopa vahvempi ja vaikuttavampi kuin hyvä; se aktivoi aivoja voimakkaammin.

– Paha saa aikaan toimintaa ja tunnevoimaa. Paha myös pysyy muistissa paremmin kuin hyvä.

Tämä on tosin saattanut olla ihmislajin eloonjäämisen kannalta mielekästä – vaaraa ja vihollista ei ole viisasta unohtaa ihan heti.

Pahuuden kaava

Miten paha saa ihmisen pauloihinsa? Juntumaan mukaan pahuuden syntyyn vaikuttavat monenlaiset kokemukset, kuten merkityksettömyyden tunne, epäoikeudenmukaisuuden kokemus, häpeä, menetys, kateus ja väkivallalla kyllästetty kulttuuri.

Kun ihminen tuntee pitkittyvää suuttumusta ja kateutta, hänen mielensä mekanismit alkavat murentua ja ymmärrys todellisuudesta heikkenee. Silloin hän saattaa päätyä vihamieliseen toimintaan tai ryhtyä kannattamaan vihamielistä aatetta. Vihaa ylläpitävä tunne saa tiedon aseman ja vihamielinen toiminta tuo helpotusta omaan oloon.

Väkivalta kehittyy vaiheittain. Niin parisuhdeväkivalta kuin etnisten ryhmien sortaminen on Juntumaan mukaan usein noudattanut tällaista kehityskulkua:

1. Toiseen henkilöön tai ryhmään asennoidutaan ylenkatsovasti ja vähätellen.

2. Sanallinen vähättely, halventaminen ja mitätöiminen tuntuvat sopivalta käyttäytymiseltä. Ne ovat jo henkistä väkivaltaa.

3. Väkivalta ja aggressio toteutuu esimerkiksi kiusaamisena tai vainoamisena.

4. Väkivallasta tulee fyysistä.

Vihaamisen ja vainoamisen vähentämisessä on Juntumaan mukaan kaksi perusmenetelmää. Ensimmäinen on vihaa ylläpitävän kokemuksen tai tunteen perusteellinen selvittely. Toiseksi omaa itsetuntemusta on kehitettävä ja rakennettava vihaa ehkäiseviä toimintatapoja.