Väärennökset ja viranomaisten voitelu ovat edelleen osa venäläisten arkipäivää.

Venäjällä lääkärissä käyvä ei välttämättä ole vainoharhainen, vaikka miettii, onko diagnoosin antamisessa hieman hapuileva lääkäri oikeasti läpäissyt kaikki lääketieteellisen tiedekunnan kurssit.

Venäjällä saattoi vielä vuosituhannen vaihteen tienoolla ostaa eräiden yliopistojen tutkintotodistuksia melko helposti ja edullisesti. Maassa toimi tuolloin runsaasti tutkintoja ilman opetusta myyviä valeyliopistoja.

Valtiovalta on laittanut ne kuriin presidentti Vladimir Putinin aikana. Suurin osa venäläisten korkeakoulujen opettajista ei myy kurssimerkintöjä tai käytä asemaansa muulla tavoin väärin.

Tästä huolimatta paremmistakin yliopistoista löytyy yhä opetushenkilökuntaa, jolta voi lunastaa maksua vastaan yksittäisiä kurssisuorituksia, korottaa arvosanoja tai joissakin tapauksissa jopa hankkia opiskelupaikan.

Yliopistohenkilökunnan surkeat palkat lisäävät houkutusta hankkia lisäansioita tekemällä epäasiallisia kauppoja opiskelijoiden kanssa.

Erikoislääkäri tienaa maassa paikkakunnasta ja työnantajasta riippuen keskimäärin alle tuhat euroa kuukaudessa.

Palkka on hyvää venäläistä keskitasoa, mutta vain murto-osa erikoislääkäreiden muualla Euroopassa keräämistä ansioista. Lääkärin ammatti on Venäjälläkin arvostettu ja työtä riittää, mikä ei kuitenkaan heijastu palkkoihin.

Ostetulla tutkinnolla koviin ansioihin Venäjällä tähtäävä hankkiikin todennäköisesti tutkintotodistuksensa rahakkaammalta alalta kuin lääketieteestä.

Huonosta palkasta, pitkästä koulutuksesta ja painavasta vastuusta huolimatta alalle hakeutuvat ja jäävät venäläiset lääkärit ovat useimmiten motivoituneita työhönsä.

Jotkut julkisen puolen lääkärit tosin kompensoivat huonoa palkkaansa ottamalla ylimääräistä korvausta suoraan asiakkailta ohi virallisen laskutuksen.

Moni venäläinen on tottunut maksamaan lääkärille ylimääräistä, jos perheenjäsenelle ollaan tekemässä esimerkiksi vaativaa leikkausta. Voitelurahaan suhtaudutaan kuin vakuutukseen, jolla taataan paras mahdollinen hoito.

Se on niin tavanomainen asia, että voitelurahaa vastaanottavat tai maksavat eivät välttämättä edes näe asiaa korruptiona.

Venäläiset väärennetyt tutkinnot ja niistä seuranneet hoitovirheet saivat Suomessakin huomiota valelääkärikohun myötä muutama vuosi sitten.

Sitä muistellessa pitää huomioida, että kepulikonstein hankitun lääkärintutkinnon käyttö on houkuttelevaa juuri Suomen kaltaisissa maissa.

Meillä lääkäreiden ansiot ovat korkeat ja ammattiin pääsy ulkomaisella tutkinnolla – etenkin toisen EU-maan kautta tultaessa – on helppoa.

Ongelmia voi olla myös asianmukaisesti opintonsa suorittaneen venäläislääkärin kohdalla.

Venäjällä lääkärikoulutuksessa erikoistutaan Suomea varhaisemmassa vaiheessa. Venäjällä erikoislääkärinä työskennellyt ei siis välttämättä hallitse Suomessa yleislääkäriltä vaadittavaa asioiden laajaa kirjoa.

Venäjällä tutkintoihin liittyvät skandaalit eivät ole harvinaisia. Ne eivät herätäkään samanlaista huomiota kuin esimerkiksi perussuomalaisten varapuheenjohtajan Laura Huhtasaaren gradukohu Suomessa.

Venäläiset pitävät itsestäänselvyytenä, että esimerkiksi politiikassa ja liike-elämässä on vaikea päästä huipulle ilman kepulikonsteja. Valetutkinnot ovat vain yksi keino muiden joukossa.

Viime vuonna tutkintovaatimuksiin ja historiankirjoitukseen vakavasti suhtautuvat venäläisoppineet vaativat Venäjän kulttuuriministerin Vladimir Medinskin väitöskirjaa hylättäväksi.

Tekstistä muun muassa puuttuu lähdeviitteitä ja sisältö on muutenkin kyseenalaista.

Tapaus kiinnosti loppujen lopuksi enemmän lännessä kuin kotimaassa. Venäjällä kansalaisia ei yllättänyt, että jupakka ei muuttanut Kremlin suosiota nauttivan ministerin asemaa – sekä tohtorin tutkinto että ministerin salkku säilyivät.

Todistuksia ja muita virallisia asiakirjoja on helppo ostaa Venäjällä väärennettyinä. Ihmiset myös hankkivat niitä, koska väärennös on usein edullisempi ja nopeampi saada kuin aito paperi.

Väärennöksen voi tilata netistä ja noutaa sovitusta tapaamispaikasta. Väärennökset eivät tietenkään mene joka paikassa läpi, sillä niiden markkinoista tiedetään ja niihin osataan myös paikoitellen varautua.

Jos äiti vie pienokaisensa vauvauintiin Venäjällä, vaaditaan lapselta tavallisesti lastenlääkärin lausunto ja äidiltä gynekologin kirjoittama todistus.

Muita vaatimuksia voivat olla lisäksi kihomatokoe molemmilta ja vanhemmalta todistus iho- ja sukupuolitautien puuttumisesta. Näin siitäkin huolimatta, että esimerkiksi sukupuolitautien tarttuminen uimahallissa on erittäin epätodennäköistä.

Moisen todistusnivaskan hankkiminen vaatii useamman erikoislääkärikäynnin ja testeissä ravaamista. Hintaa todistuksille ja testeille kertyy esimerkiksi Pietarissa useita kymmeniä euroja.

Jossain toisessa, yleensä yksityisessä ja lepsummassa uimapaikassa ei välttämättä vaadita mitään todistuksia asiakkaiden terveydentilasta.

Vaihtelevat käytännöt tekevät todistusten peräämisestä osin järjetöntä ja ajavat vaatimuksiin ärsyyntyneitä ihmisiä hankkimaan väärennöksiä.

Kaikkia edellä mainittuja todistuksia myydään ja ostetaan väärennettyinä alle puolella lääkäriasemien listahinnoista.

Väärennökset ovat osa Venäjällä aina valtionhallinnon ylimmille tasoille asti ulottuvaa vakiintunutta toimintatapaa. Moni tienaa hyvin väärennetyillä dokumenteilla.

Väärennösten kulttuuri mahdollistaa ja edistää korruptiota.

Korruptio on Venäjällä ilmiönä monipolvinen ja se ulottuu laajalle. Se näkyy lahjontana terveydenhuollossa ja asiakirjojen väärentämisenä, mutta myös julkisten hankintojen ylilaskutuksena ja esimerkiksi varusmiespalvelun välttämisenä.

Järjestelmän läpinäkymättömyys ja yhtenäisten standardien puute pitävät tätä kulttuuria yllä.

Kreml toki ilmoittaa presidentti Putinin suulla vuosi toisensa jälkeen taistelevansa korruptiota vastaan.

Väärennösten tehtailusta on tästä huolimatta raportoitu viime vuosina esimerkiksi vaaleihin liittyen. Syyskuussa käytyjen paikallis- ja aluevaalien yhteydessä uutisoitiin äänestäjien allekirjoitusten väärentämisestä muun muassa Itä-Siperian Jakutiassa.