Till att börja med vill jag veta lite om hur ni alla i fnatic kände följandes ert resultat på The International 3. Var ni helt redo att stanna tillsammans under den följande shuffeln efter eventet?

Vid den tidpunkten var fnatic utan tvekan ett av de mest älskade lagen i Dota-scenen, mycket baserat på gamla HoN-meriter, men även från era bra prestationer under 2013 och era personligheter. Så gåendes in till 2014, kändes det som att det borde ha varit ett massivt år för er som lag?

Det har sedan dess blivit etablerat att du drabbades av väldigt svår ångest under månaderna ledandes upp till mega-eventet och som fick dig att inte kunna delta på de eventen ni hade planerade under sommaren. Hur påverkade det dig under tiden när de tog beslutet att spela med XCalibur istället för dig?

Mängden rykten samt allmänt snack kring er som lag när bomben släpptes i somras då dina email med Valve blev offentliga var massiv. Hur kändes det att väl komma tillbaka till laget efter hela den konflikten? Var det spänt mellan alla er spelare eller satte ni allt åt sidan inför utmaningen framför er?

Kritiken som kom efter hur ni presterade innehöll nog mer tung last än de flesta spelarna eller lagen får utstå under hela sin karriär. Hur gick du omkring det hela, speciellt med tanke på att ni var sedda som ett lag av vänner som hade så starka band med varandra även utanför tävlingarna?

På den fronten följer nästan LAJONS i samma veva då laget till en början bestod av samma femma du var del av som vann NASL tillsammans med för närmare fyra år sedan i HoN. Är vänskaps-aspekten någonting som är viktigt för dig att vilja, eller till och med kunna, prestera tillsammans med ett lag?

LAJONS gick igenom flera spelarbyten under de första månaderna, var perioderna med andra spelare någonsin tänkta som permanenta byten eller endast prövoperioder?

Hur har året i överlag varit för dig, då det har blivit som en hel nystart för dig personligen i samband med att gå från ett lag som fnatic och resor över världen till LAJONS och sedan nu i 2015 är du rakt tillbaka in i rampljuset tillsammans med NiP?

Efter TI 3 så kändes faktiskt allt ganska bra, vi var väl inte jättenöjda med en 8nde plats, men vi var väldigt taggade på att göra bättre ifrån oss nästa år! Är relativt säker på att ingen utav oss hade nån tanke på att lämna laget just då.Det kändes absolut bra! Efter att man spelat på The International en gång så är det enda man kan tänka på att komma tillbaka och görra ännu bättre ifrån sig! Vi var väldigt motiverade och såg fram emot flera utmaningar.Jag kände mig mer besviken på att dom inte ens försökte möta mina behov, som att t.ex låta mig spela lite online med dom under några dagar, och sen när dreamhack skulle komma så hade jag kunnat vara med, och då kanske vi hade kunnat bootcampa i Sverige efteråt och åkt tillsammans vidare till alla återstående event vi hade den sommaren, dom visste nämligen att just att resa själv kändes väldigt läskigt för mig. Det är det enda jag inte riktigt förstod med hela situationen.Jo, det kändes som om det var några saker som var lite osagda, men var ju inte direkt som om vi undvek varandra.När vi träffades och spelade så var allt som vanligt.Det var en väldigt jobbig period generellt. Det tråkigaste av allt är väl att man känner att man förlorat dom vännerna som man gick igenom så mycket med. Men ibland så måste man gå vidare och sätta sig själv i förhand, och det var det vi alla gjorde.Det viktigaste utav allt när man spelar är att man har roligt. Och om man har roligt så blir det ju lite automatiskt att man blir vänner. Så ja, jag skulle säga att ett lag kommer spela bättre om man är vänner!Vi startade ju mer som ett projekt, så det var ju bara en stor prövperiod ifrån början! När det inte funkade så testade vi med nån annan och fortsatte åt det hållet!Haha, jo det har varit en rejäl berg och dalbana kan man väl säga, gick ifrån bra till superdåligt och ifrån det till bra igen, och nu är jag ju överlycklig med laget! Så ja, mitt 2014 var väldigt upp och ner kan man väl säga :D