Leppävirran Paukarlahdessa asuva Leena Heiskanen oli päästämässä aamuhämärissä Maikki-kissaansa ulos, kun hän huomasi pihalla lumimyhkyrän päällä selin kyyröttävän eläimen.

Aluksi hän säikähti, että kyseessä olisi ilves. Hahmo kuitenkin lehahti ilmaan ja lensi pihassa olevan pihlajan oksalle.

– Se näytti petoelukalta ja pelkäsin, että jos se vaikka vie kissan. Se hyppäsi tuohon pihlajan oksalle ja siinä se on nököttänyt jo neljä tuntia. Kävin silittämässä päästä, Leena naurahtaa.

Ensi säikähdykseltä selvittyään Leena alkoi miehensä kanssa myös miettiä linnun ruokkimista.

– Ensiksi vein kissanruokaa, mutta ei se kelvannut. Sitten Lassi sulatti hirvenlihaa ja sitä yritettiin sille lusikalla tarjota. Taisi se sitä vähän nokkaansa ottaa.

Huono myyrä- ja hiirivuosi verottaa pöllökantaa

Paikalle hälytetty lintuyhdistys Kuikan linturengastaja Hannu Kärkkäinen päätteli heti linnun apaattisesta käytöksestä, että se on nälkiintynyt. Lapinpöllö ei Kärkkäisen mukaan normaalisti päästä ihmistä näin lähelle.

– Jos se olisi hyväkuntoinen, ei se tällä tavalla käyttäytyisi. Lapinpöllö saattaa tulla peltoalueille ja jopa pihapiireihin, kun jyrsijäkannat ovat alhaalla. Silloin, kun jyrsijäkannat romahtaa, käy todella huonosti, Kärkkäinen pohtii huolestuneena.

Viikon sisällä nälkiintyneitä lapinpöllöjä on otettu talteen ainakin Porissa ja Pohjois-Karjalassa. Nyt vaarana on, että alkava pakkaskausi verottaa pöllökantaa lisää.

– Kun märkä lumi kovettuu teräshangeksi, pöllöjen ravinnonsaanti vaikeutuu entisestään, Kärkkäinen pelkää.

Lapinpöllöjä liikkeellä tänä talvena normaalia enemmän

Suojelu- ja tutkimusjohtaja Teemu Lehtiniemi Birdlife Suomesta kertoo, että lapinpöllöjen pesintä onnistui tänä vuonna hyvin ja niitä on havaittu runsaasti etenkin Keski- ja Itä-Suomessa. Ilmiönä on myös harvinaista, että niitä on pesinyt aina etelärannikkoa ja Varsinais-Suomea myöten. Myös hiiripöllöjä on liikkeellä normaalia enemmän.

– Myyräkannat romahtivat alkusyksystä, joten metsässä on nyt vähemmän ravintoa. Tämä saa pöllöt hakeutumaan pihoihin hiirien perässä. Lapinpöllön pesimäkanta Suomessa vaihtelee hirvittävän paljon muutamasta sadasta kahteen tuhanteen yksilöön parhaimpina myyrävuosina, Lehtiniemi pohtii.

Linturengastaja Hannu Kärkkäinen esittelee lapinpöllön siipeä, josta voidaan päätellä linnun ikää. Hannu Kärkkäinen

Linturengastaja Hannu Kärkkäinen lähestyy oksalla istuvaa pöllöä hiljaa takaa päin ja tarttuu tottunein ottein, nopeasti toisella kädellä kiinni linnun nilkoista. Pöllö naksuttelee nokkaansa hermostuneesti ja pyristelee siipiään.

– Lapinpöllöllä on hyvin pitkät ja terävät kynnet, jos se pääsee lukitsemaan kynnet, tekee todella kipeää, Kärkkäinen kuvailee petolinnun otteita ja levittää samalla sen siipeä.

Siiven sulista voi päätellä linnun iän. Tällä yksilöllä on tuoreita sulkia, joten se ei ole kovin vanha, Kärkkäinen laskeskelee.

Pöllön punnitseminen todistaa, että se on todella nälkiintynyt. Lintu painaa vain 850 grammaa. Aikuisen lapinpöllön paino pitäisi olla puolta enemmän. Hannu Kärkkäinen rengastaa vielä pöllön, nostaa sen sitten häkkiin auton etupenkille ja niin linnun matka hoitoon lintuharrastaja Markku Korhosen hoiviin Varkauteen alkaa.

Mitä pitää tehdä, kun löytää apaattisen linnun?

Linturengastaja Hannu Kärkkäinen neuvoo tarkkailemaan, mikäli havaitsee pihapiirissä oudosti käyttäytyvän petolinnun.

– Hyvä on tehdä ilmoitus esimerkiksi lintujen suojelu- ja harrastusjärjestö Birdlife (siirryt toiseen palveluun) Suomeen ja kysyä sieltä apua. Myös paikalliset lintutieteelliset yhdistykset, esimerkiksi Pohjois-Savossa lintuyhdistys Kuikka neuvoo ja auttaa tällaisissa tapauksissa.

Kärkkäinen on ollut mukana monissa pelastustehtävissä. Hän kertoo, että vuosien varrella rengastajat ja yhdistyksen henkilöstö on hoitanut kuntoon ja vapauttanut luontoon lukuisia yksilöitä. Hän muistuttaa, että on tärkeää, mitä varhaisemmassa vaiheessa lintu saadaan hoitoon, sitä paremmat mahdollisuudet sillä on vielä selviytyä.

– Jos nälkiintymistila on edennyt hyvin pitkälle, linnun sisuskalut ei enää toivu, harmittelee Kärkkäinen.

Linturengastaja kiittelee Leena Heiskasen nopeaa toimintaa pöllön pelastamiseksi ja muistuttaa, että myös laki velvoittaa auttamaan. Yhdenkin linnun pelastamisella on tärkeä merkitys kannan säilymiselle.

– Pöllöt on niin valtavan hienoja luontokappaleita ja erittäin hyödyllisiä ihmisten metsätaloudelle ja peltoalueille. Olisi erittäin tärkeä, että kanta säilyisi. Näitä seurataan ja rengastetaan juuri siksi, ettei kävisi niin kuin monen muun lajin kohdalla on käynyt, että ovat kuolleet sukupuuttoon.

Varpu Mäntymäki / Yle

Leena Heiskanen oli tyytyväinen, kun hänen pihaltaan löytynyt lapinpöllö saatiin hyvään hoitoon. Seuraavana päivänä pöllöstä kuului kuitenkin huonoja uutisia. Pelastamisyrityksestä huolimatta oli kuollut yön aikana.

– Aluksi oli näyttänyt, että se virkistyy ja oli jopa vähän syönyt, mutta ilmeisesti sen sisuskalut olivat jo niin pahoin vaurioituneet, että se kuoli, Kärkkäinen valittelee.

Lapinpöllö viedään Kuopion luonnontieteelliseen museoon.