Kiivasta vastustusta herättäneellä aktiivimallilla puututaan pitkittyneeseen työttömyyteen ja se on hyvä asia, sanovat tutkijat.

On hyvä, että työttömyyden pitkittymiseen puututaan, koska se on Suomessa iso ongelma, sanoo kaksi tutkijaa.

– Jos ajatellaan aktiivimallia, luultavasti se lisää työllisyyttä. Joidenkin tutkimusten mukaan työllisyys paranee siinä vaiheessa, kun aktivointitoimenpiteet lähestyvät, sanoo Turun yliopiston tutkija Teemu Vauhkonen.

Etlan tutkimusjohtaja Niku Määttänen­

Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen Etlan tutkimusjohtaja Niku Määttänen on samaa mieltä.

– Luultavasti se vähentää työttömyyttä siirtämällä hiukan enemmän työttömille itselleen vastuuta siitä, että he osallistuvat työvoimakoulutukseen tai etsivät pätkätöitä. Se parantaa kannustimia osallistua kursseille ja ottaa vastaan myös pienipalkkaista työtä, Määttänen näkee.

Myös Tampereen yliopiston alaisuudessa toimivan Työelämän tutkimuskeskuksen erikoistutkija Simo Aho kertoo, että Tanskassa tehdyn tutkimuksen mukaan monien kohdalla työttömyys päättyy vähän ennen aktivointivelvoitteiden määräajan umpeutumista.

Ahon mielestä aktiivimalli ei kuitenkaan ole tarkoituksenmukaista resurssien käyttöä. Hän sanoo, että Suomessa reilu kolmannes työttömistä on sellaisia, jotka eivät ole olleet useampaan vuoteen avoimilla työmarkkinoilla töissä. Tutkimuksissa on havaittu, että tämän ryhmän työllistymistä ei merkittävästi edistä kovatkaan sanktiot.

– Vaikka kuinka olisi motivoitunut ja yrittäisi, niin jos töitä ei löydy, niin niitä ei sitten löydy. Silloin aktiivimallista seuraa ainoastaan köyhtyminen.

Aho pitää mahdollisena, että työttömät saattavat alentaa tavoitetasoaan sen suhteen, millaista työtä he ottavat vastaan sen sijaan, että jatkaisivat työnhakua, kunnes aidosti kiinnostava työ löytyy. Tutkimusten mukaan pätkätöihin osallistuneiden työllistyminen jatkossa on todennäköisempää kuin samanlaisten työttömien, jotka eivät ole ottaneet pätkätöitä vastaan.

– On kuitenkin vaikeaa arvioida kuinka suuri aktiivimallin vaikutus työttömyysasteeseen olisi, mutta tuskin kovin suuri, hän toteaa.

Myös Määttäsen ja Vauhkosen mukaan aktiivimallin positiiviset vaikutukset ulottuvat vain osaan työttömistä.

Työttömyysturvan aktiivimalli astuu voimaan 1.1.2018.­

Tutkijat ymmärtävät hyvin aktiivimallin herättämän kiivaan vastustuksen. Mallia on kritisoitu muun muassa siksi, ettei kaikille ole tarjolla riittävästi sellaisia palveluita saati työtä, joka osoittaisi aktivoitumisen ja työllistymisyritykset.

– Varmasti on niin, että he ovat epätasa-arvoisessa asemassa ihan alueellisestikin sen suhteen, miten esimerkiksi näitä erilaisia kursseja on tarjolla. Tällaisen mallin käyttöönotto olisi loogisempaa tilanteessa, jossa lisättäisiin työvoimakoulutuksen resursseja, Määttänen toteaa.

Ahon mukaan Suomessa työttömyyden vähenemistä estää merkittävästi se, että pientä koulutusta vaativia töitä, joilla vielä voisi elääkin, ei enää Suomessa ole juuri tarjolla.

– Työmarkkinoilla on tarjolla paljon työvoimaa, jotka eivät sinne kuitenkaan helposti pääse. Kysymys on siitä, että työnantajat sekä yksityisellä että julkisella sektorilla haluavat erittäin pätevää, aikaansaavaa, sosiaalisesti taitavaa ja ties mitä henkilöstöä. Niitä, jotka eivät sellaisia ole, työmarkkinat eivät tarvitse.

Aho uskoo, että aktiivimallin ongelmat ilmenevät todenteolla sitten, kun työtön on ensimmäisen kerran kolmen kuukauden aikana osallistunut jollekin TE-palveluiden järjestämälle kurssille.

– Mitä hän sitten tekee seuraavan kolmen kuukauden aikana? Meneekö hän samalle viiden päivän työnhakuvalmennuskurssille, jos töitä ei löydy? Kaavamaisuus johtaa helposti siihen, kaikille tarjotaan jotain simppeliä ratkaisua, mutta siitä ei ole hyötyä. Ihmiset osallistuvat niihin vain välttääkseen sanktiot.

” Ei kai me sentään hyväksytä tilannetta, jossa Suomessa on melkein pysyvästi reilusti korkeampi työttömyysaste kuin muissa Pohjoismaissa?

Määttänen taas haluaisi enemmän keskustelua siitä, mitä keinoja työttömyyden vähentämiseksi sitten on, jos aktiivimallia ei haluta ottaa käyttöön.

– Ei kai me sentään hyväksytä tilannetta, jossa Suomessa on melkein pysyvästi reilusti korkeampi työttömyysaste kuin muissa Pohjoismaissa? Määttänen kysyy.

Määttäsen mukaan Suomessa ajatellaan liikaa, että työttömyyden syy on se, ettei ole työvoiman kysyntää.

– Ei me kuitenkaan voida joka vuosi elvyttää ja yrittää sillä tavalla työttömyyttä laskea.

” Virheellinen rekrytointipäätös on yrittäjälle riski, eikä Suomessa ole kovin helppoa irtisanoa yksittäistä työntekijää siksi, ettei hän tee työtään hyvin.

Hän sanoo, että jos aktiivimallia ei hyväksytä, toinen tapa vähentää työttömyyttä ainakin hitusen olisi parantaa työnantajien kannustimia palkata työvoimaa aiempaa enemmän.

– Esimerkiksi virheellinen rekrytointipäätös on yrittäjälle riski, eikä Suomessa ole kovin helppoa irtisanoa yksittäistä työntekijää siksi, ettei hän tee työtään hyvin. Työllisyys voisi parantua, jos heikennetään jonkin verran työsuhdeturvaa siinä toivossa, että työnantajat rekrytoisivat sitten rohkeammin. Uskon kuitenkin, että tätä vastustettaisiin myös.

Kolmas vaihtoehto olisi Määttäsen mukaan satsaus siihen, että työvoiman osaaminen vastaisi paremmin työnantajien vaatimuksia.

– Voi olla, että tätä kannattaisi Suomessa tehdä enemmän. Tässä vaihtoehdossa ilmeinen haaste on, että se maksaa paljon, eikä tiedetä, kuinka kustannustehokasta se on.

Määttänen pohtisi myös palkkatasoa.

– Onko työmarkkinaneuvottelujärjestelmässä jotain outoa, kun Suomessa tietyillä toimialoilla vaaditaan yleiskorotuksia kaikille työntekijöille tilanteessa, jossa työttömyys on vielä suhteellisen korkea? Se nostaa rimaa ja tarkoittaa, että työntekijän pitää olla aika tuottava, jotta hänet on järkevää palkata.