"Verkko ei aiheuta sosiaalista vetäytymistä, mutta voi mahdollistaa kontaktit muihin ihmisiin", sanoo väitöskirjassaan Hikikomero-ryhmän keskusteluja tutkinut Ari Haasio. Keskusteluryhmä oli keskustelijoille ystävä ja vertaistiedon jakaja, jossa kyseltiin tietoja sekä yhteiskunnan toimimisesta että epävirallisemmista, joskus jopa laittomuuden rajoilla liikkuvista asioista.

Filosofian tohtori, tietoverkkotutkija Ari Haasio on kirjoittanut useita teoksia internetiin ja sosiaaliseen mediaan liittyen. Syyskuussa hän väitteli Tampereen yliopistossa.

Väitöstutkimukseensa liittyen Haasio analysoi yli kuusi tuhatta Ylilauta.org -keskusteluryhmän Hikikomero-ryhmään lähetettyä viestiä. Hän tunnisti tutkimuksessaan verkossa haettavan ja tarjottavan tiedon arvosidonnaisuuden eli tiedon suhteen yhteiskunnan arvo- ja normiperustaan.

– On normatiivista tietoa, joka tukee yhteiskunnassa vallitsevia käsityksiä ja disnormatiivista tietoa, joka liittyy asioihin, jotka ovat osittain normien ja arvojen vastaisia. Esimerkiksi sen tiedon jakaminen, miten pystytään löytämään porsaanreikiä suomalaisesta sosiaaliturvajärjestelmästä liittyy disnormatiiviseen informaatioon, Haasio toteaa.

Anonymiteetti mahdollistajana

Tutkittavana olleessa Hikikomero-keskusteluryhmässä toimitaan anonyymisti, mikä mahdollistaa tutkijan mukaan rohkeammatkin kysymykset.

– Anonymiteetti mahdollistaa verkossa paljon asioita. Omalla nimellä olisi ollut varmaan vaikeampi kysyä joitain asioita, mutta esimerkiksi facebookissa on suljettuja ryhmiä, joissa disnormatiivinen tieto liikkuu helpommin omalla nimelläkin, Ari Haasio toteaa.

Olisi kutsu työkkärin aktivointisuunnitelman tekoon. paikalla on myös sossu. 500 päivää työttömyyttä tullut jo täyteen jotn siitä varmaan johtuu. Miten voin välttää kurssit ja muut paskat? Sen ymmärsin, että mitään EI SAA allekirjoittaa ettei joudu niiden kynsiin.

– Jos tehdään asioita, jotka ovat esimerkiksi lainvastaisia, hyödynnetään disnormatiivista informaatiota. Etsitään tietoa, joka sisältää ehkä sellaisia elementtejä, jotka eivät ole virallisia.

Sosiaalisen pidättyvyyden kokemus

Hikikomero-keskusteluryhmä on Ari Haasion mukaan tarkoitettu sosiaalisesti vetäytymään pyrkiville ihmisille. Ryhmän jäseniä yhdistää toiseuden kokemus sosiaalisen pidättyvyyden kautta.

– Nämä henkilöt pyrkivät minimoimaan kommunikaation tai tuntevat syystä tai toisesta halua pidättäytyä kommunikoinnista ulkomaailman kanssa. Taustalla saattaa olla mielenterveysongelmia tai halua erakoitua.

– Sen tietäminen, että meitä on joku muukin kuin minä, enkä ole ainoa yksinäinen, saattaa lohduttaa, Haasio sanoo.

Minulla on ystävyyssuhteita mutta erakoidun ja sulkeudun helposti kun asiat eivät menekään kuten haluan, ajattelen että menkööt en tarvitse heitäkään, en tarvitse ketään ja vietän aikaani vihan ja itsesäälin keskellä. Monesti vihaan kaikkia ja kaikkia mutta samalla haluaisin niin kovasti että joku tulisi minulle juttelemaan tai ottaisi minuun yhteyttä.

Hikikomero-ryhmässä keskusteltiin anonyymisti, mutta analysoimiensa viestien perusteella Haasio arvioi keskustelijoista suuren osan olleen 16-30 –vuotiaita miehiä.

– Puheenaiheet käsittelivät eri teemoja kuten seksuaalisuutta, terveyttä ja vapaa-ajanviettoa. Aika laajasti pohdintoja omaan elämään liittyen.

Verkko ei aiheuta sosiaalista vetäytymistä

Ainakin osa tutkituista viesteistä viittasi Ari Haasion mukaan siihen, että niiden kirjoittajilla oli yksinäisyyttä, työttömyyttä ja sosiaalisten kontaktien vähäisyyttä.

– He halusivat ystäviä ja moni kertoi, ettei omista yhtään ystävää reaalimaailmassa. Verkko oli henkireikä ja siellä oli ystäviä. Verkko ei aiheuta sosiaalista vetäytymistä, mutta se voi mahdollistaa kontaktit toisiin ihmisiin.

– Kyllä siellä oli joitain keskustelulankoja, joissa joku oli tullut kirjoittamaan päässeensä ihmisten ilmoille askel askelelta. Häntä onniteltiin, sillä monen salainen haave oli, että haluaisi vielä joskus sinne elämään sitä elämää.

Mitä tekisitte jos kertoisin, että eräs ämmä muutti elämäni johtaen yhtäkkisesti ahdistuksen melkeinpä kokonaiseen poistamiseen?

Heräsin juuri ja ensimmäistä kertaa viikkokausiin, ellei jopa kuukausiin olo on hyvä. On merkillinen, jopa hieman positiivinen fiilis, kaikki näyttää värikylläisemmältä ja mielenkiintoisemmalta, ja takaraivon itseviha-osastolla on hiljaista. Mitä tämä on? Tältäkö normaaleista ei-masentuneista ihmisistä tuntuu kokoajan? Ihan kuin olisi kävellyt ulos sumusta.

Vaikka Hikikomero-ryhmä perustuu japanilaiseen Hikikomori-kulttuuriin, ei Suomessa voida puhua samasta ilmiöstä. Joitain yhteisiä piirteitä ryhmässä ja japanilaisessa ilmiössä voidaan kuitenkin havaita.

– Hikikomori on Japanissa luokiteltu mielenterveysongelmaksi, jolla tarkoitetaan totaalista eristäytymistä yhteiskunnasta. Arvioidaan, että Japanissa on 1-2 miljoonaa tällaista nuorehkoa henkilöä. Hikikomoriin liittyy siis japanilaista kulttuuriperintöä, Ari Haasio sanoo.

Aina on ollut peräkammaripoikia ja erakoita

Se tunne, kun olen elossa vain siksi että olen pelkuri. En uskalla yrittää sankaroitumista vaikka haluaisin olla ennemmin kuollut mitä elossa. Minua ei hirveästi jaksa tällä hetkellä sekään kiinnostaa mitä mieltä lähipiiri olisi jos tappaisin itseni. Ehkä en vain vielä ole tarpeeksi itsetuhoinen sankaroitumaan

Ari Haasio muistuttaa, ettei ole sosiaalipolitiikan tutkija. Hänen tutkimuksensa keskeisin informaatio liittyy informaatiolajien kartoittamiseen. Hikikomero-ryhmän tutkiminen herätti kuitenkin ajatuksia.

– Toivon, että ilmiönä tämä sosiaalinen vetäytyminen herättäisi keskustelua siitä, kuinka nämä ihmiset löydetään ja heitä voitaisiin ehkä auttaa.

– Meillä on aina ollut peräkammaripoikia ja erakoita. On olemassa ihmisiä, jotka haluavat erakoitua ja se on heidän valintansa. Mutta, jos ihminen kokee, että se on hänelle itselleen kärsimys, täytyisi saada apua.

Tekstissä lainatut viestit on poimittu Hikikomero-ryhmästä. Ne eivät liity väitöstutkimukseen.