Sakkovanki voi käydä lähipiirin kukkarolle

Rosita saa työkyvyttömyyseläkettä ja Sami työmarkkinatukea. Kaksikolla on pienet tulot ja paljon velkaa.

Sami kertoo oman näpistelynsä liittyneen usein päihteiden hankkimiseen. Kun rahat olivat loppu, varastettuja tavaroita myymällä oli mahdollista hankkia lisää kahisevaa.

Rosita puolestaan sanoo aloittaneensa varastelun kurjan lapsuuden takia. Hän kertoo, että lapsena hänellä ei ollut kunnollisia vaatteita tai ruokaa. Vartuttuaan Rosita halusi, että hänellä olisi kaikkea. Koska rahaa ei ollut, ainoa vaihtoehto oli varastaa.

Rosita kertoo, että nykyään Samin äiti lainaa heille rahaa.

– Muuten me ei pärjättäisi, Rosita jatkaa.

Sakon muuntorangaistuksiin kohdistuva uudistus saattaisi käydä kalliiksi etenkin läheisten kukkaroille. Kriminaalihuollon tukisäätiön kyselyn mukaan on tyypillistä, että sakkovankien läheiset ovat joutuneet osallistumaan näiden elämään maksamalla sakkoja ja oikeuden määräämiä vahingonkorvauksia.

Ja kalliiksi se käy valtiollekin.

Lopullinen hintalappu vielä epäselvä

Nyt kaavaillun uudistuksen hintalapuksi on laskettu 10,8 miljoonaa euroa. Se tarkoittaa sitä, että yhden vankilajakson hinnaksi tulisi reilut 15 400 euroa.

Karkeiden arvioiden mukaan samalla summalla voitaisiin hankkia esimerkiksi 72 000 päihdekuntoutusvuorokautta.

Oikeusrekisterikeskuksen ja rikosseuraamuslaitoksen mukaan arvioitu rahasumma ei edes riittäisi, sillä laskelmasta puuttuvat oikeusrekisterikeskuksen lisätyön tarve ja vankien terveydenhuoltoon uppoavat lisäkustannukset.

Summalla voitaisiin hankkia esimerkiksi 72 000 päihdekuntoutusvuorokautta.

Uudistuksen kriitikoiden mielestä se työllistäisi myös viranomaisia huomattavasti.

Poliisihallituksen laskelmien mukaan jatkossa poliisille tulisi vuoden aikana 9 600 uutta tapausta, joissa suoritettaisiin suppea esitutkinta. Tapaukset siirtyisivät ajallaan syyttäjälle.

Seitsemännen sakkorikoksen mentyä tuomioistuinkäsittelyyn myös seuraavat sakot olisi vietävä tuomioistuimen ratkaistavaksi. Tämä lisäisi poliisin, syyttäjän ja tuomioistuimen työtaakkaa.

”Vankilassa ei rauhoitu”

Samin ja Rositan ensimmäisistä vankilakokemuksista on jo sen verran aikaa, että muistot ovat hämärtyneet.

Eikä se ole ihme, sillä ensimmäisen vankeustuomion ja nykypäivän väliin on mahtunut pitkiä jaksoja päihteiden vaikutuksen alaisena, katkaisuhoitoja ja psykooseja.

Samin viimeisin kerta sen sijaan on vielä tuoreessa muistissa. Hän sovitti tänä kesänä tekonsa ensimmäistä kertaa yhdyskuntapalvelussa. Se päättyi alkukuusta. Tuomio oli tullut varkaudesta. Yhteensä tunteja yhdyskuntapalvelussa taittui 27.

Aiemmin Sami on mennyt vankilaan sovittamaan tuomionsa tai sakot, joita ei ole saanut maksettua.

Tällä kertaa rangaistuksen suorittaminen onnistui yhdyskuntapalvelussa, sillä mies sai kesällä päätökseen katkaisuhoidon. Rosita ja Sami sanovat, ettei heidän vankilajaksoistaan ole ollut hyötyä kunnostautumisen kannalta.

– Ei siellä ole ikinä tullut ajateltua, että mitenkään rauhoittuisi tai lopettaisi, Sami sanoo.

Päinvastoin. Sami myöntää, että vapautuessa hänen ja monen muun tutun mieli on tehnyt vetää entistä enemmän päihteitä.