Pääministerin taannoiset puheet hajauttamisen muka tuomasta kilpailuedusta saivat ansaitun tuomion taloustieteilijöiltä. Valtava taloustieteellinen ja -historiallinen näyttö osoittaa, että ihmiset ovat tuottavimmillaan ja kekseliäimmillään tiiviissä keskittymissä, siis kaupungeissa.

Miksi pääministeri ja muut kepulaiset sitten jaksavat inttää hajautuksen puolesta tosiasioita vastaan? Yksinkertaisesti siksi, että hajautus on keskusta-aatteen keskeinen opinkappale. Ollakseen kepulainen täytyy uskoa, että vain hajautettu yhteiskunta voi olla hyvinvoiva ja menestyvä yhteiskunta. Jos ei usko tähän, lakkaa olemasta kepulainen.

Ikävä kyllä tämä kepun perususkomus on ristiriidassa todellisuuden kanssa. Sama pätee muutamaan muuhunkin kepulaiseen perusdogmiin. Omavaraisuus maataloudessa on todellisuudessa hyvinvointia alentava, ei parantava tavoite. Alueiden välinen tulontasaus on tehotonta ja ihmisiä köyhdyttävää.

Omavaraisuutta ja alueellisia tulonsiirtoja kannattavat niiden haitallisuudesta huolimatta monet ihmiset muissakin puolueissa eri syistä. Muissa puolueissa ne nähdään kuitenkin keinoina, jotka voidaan vaihtaa jos tavoitteisiin päästään muutenkin. Kepussa näin ei ole: omavaraisuuden ja alueellisten tulonsiirtojen hyötyihin uskominen on kepulaisuuden ydintä.

Kepun ideologian keskeiset uskonkappaleet ovat siis tosiasiaväittämiä, jotka eivät ole totta. Tämä on hyvin epämukava tilanne, kuten monet muutkin ovat aikojen kuluessa joutuneet huomaamaan. Sama tuska näkyy vasemmiston rimpuilussa irti marxilaisuuden ”totuuksista” ja ihmiskuvasta. Se on ollut kipeä prosessi, joka ei ole vieläkään päättynyt. Oikeisto on joutunut huomaamaan, ettei yhteiskunta ole romahtanut vaikka köyhätkin saavat äänestää eivätkä kaikki elä jumalaapelkäävässä heteroperheessä.

Kuten jo mainitsin, muidenkin puolueiden ohjelmat ovat toki myös täynnä epäilyttäviä väitteitä tosiasioista. Monet niistä heijastelevat sitä, että aate on vain osa puoleiden olemusta. Puolueet ovat yhtä paljon vallantavoittelun välineitä ja eturyhmien edunvalvojia kuin aatteellisia ryhmittymiä.

Tästä huolimatta on mahdollista periaatteessa olla vasemmistolainen tai oikeistolainen ilman että aate on ristiriidassa havaittavan todellisuuden kanssa. Kaksi ihmistä voi esimerkiksi olla eri mieltä tuloerojen tasaamisesta ilman että toinen on väärässä. Samoin on mahdollista olla eri mieltä siitä, missä määrin ihmisiä pitää suojella omilta valinnoiltaan ja silti olla samaa mieltä tosiasioista.

Mutta ei ole mahdollista olla kepulainen ilman että uskoo asioita, jotka eivät ole totta.

Juuri tämä särähtää niin usein viisaita ja liberaaleja keskustalaisia kuunnellessa. Puhutaanpa lähes mistä tahansa, on helppo hymyillä ja olla samaa mieltä. Mutta heti kun keskustelu kääntyy maaseutuun, hajautukseen tai maatalouteen, rationaalinen ajattelu on tipotiessään. Järkipuheen korvaa ulkoaopeteltu liturgia.

Pääministeri ja muut kepulaiset ovat siis hankalan paikan edessä, jos haluavat olla rehellisiä itselleen ja muille. Joko heidän on todettava, että hajautus ja omavarainen maatalous ovat itseisarvoja, joita pitää edistää vaikka ne ovat pahaksi ihmisille. Tai sitten kepun on myönnettävä, että se on oikeasti pelkkä eturyhmäpuolue, MTK:n poliittinen siipi. Kolmas vaihtoehto on etsiä uusia arvoja, sellaisia jotka ovat sanokaamme vähemmän herkkiä tosiasioille. Se ei liene erityisen helppoa, varsinkin kun suurin osa hyvistä arvoista on jo viety.

En usko, että mikään näistä vaihtoehdoista toteutuu lähiaikoina. Siksi kepulaisten taistelua tosiasioita vastaan on varmaankin luvassa myös tulevaisuudessa.

Blogit Liberan blogiin kirjoittavat eri alojen asiantuntijat tai muuten vain mielenkiintoiset henkilöt. Blogit ovat kirjoittajiensa mielipiteitä, eivätkä välttämättä edusta Liberan virallista kantaa.