Hallitus ja sittemmin Opetus- ja kulttuuriministeriö ovat vaatineet yliopistoilta päällekkäisyyksien karsimista ja tehostamista. Syksyllä kohua herätti ministeri Sanni Grahn-Laasosen (kok.) paimenkirje. Viime viikkoina keskustelu Savonlinnan opettajakoulutuksen lakkautuksesta on käynyt kuumana. Osa pitää lakkautusta tarpeellisena ja yliopiston itsemääräämisoikeutta hyvänä, osa taas vaatii yksikön säilyttämistä aluepoliittisista syistä. Hesarin kolumnisti Marjukka Liiten käsittelee asiaa siitä näkökulmasta, että ainakaan pääministerin ei tulisi mestaroida yliopiston päätöksiä.

Savonlinna on kuitenkin vain pieni osa tätä kokonaisuutta, ja Tamperekin on saamassa osansa. Sain haltuuni OKM:n laatiman muistion koskien Tampereen yliopiston neuvotteluja (valitettavasti en voi paljastaa, mistä sain paperin). Muistiossa luetellaan sellaiset tieteenalat, joiden maisterituotanto on ministeriön mukaan liian vähäistä tai yksikkö on muuten kansliapäällikön mielestä liian pieni. Vedän ehkä mutkia suoraksi, mutta nyt pitää edunvalvontamme olla tarkkana. Poliittinen valmistelu kun tuppaa usein menemään niin, että kun pohjapaperissa on jotakin linjattu keskustelun pohjaksi, linjaus jää myös lopputulokseksi.

Pohjapaperi on huolestuttava, sillä siitä käy ilmi, että ministeriön suunnalta tuleva lakkautusuhka on paljon ennakoitua pahempi. Yleisesti tiedetään, että teatteriväki on jo vuosia taistellut Nätyn puolesta, mutta nyt näyttäisi, että uhka Tampereen yliopistolle on paljon tätä laajempi. Tampereen kohdalla ministeriö on pohjapaperin mukaan linjaamassa liian pieniksi aloiksi lähes kaikkia humanistisia aloja, kuten kieliä, kirjallisuutta, teatteria, monia luonnontieteitä, kuten matematiikkaa ja tietojenkäsittelyä sekä monia yhteiskuntatieteitä.

Toteutuessaan linjaus olisi skandaali, joka muuttaisi merkittävästi paitsi yliopistomme, myös koko kaupunkimme identiteettiä. Tampereen yliopisto on monialainen sivistysyliopisto, jossa on noudatettu kohtuullisen laajan akateemisen vapauden periaatetta. Nyt tätä periaatetta ollaan nakertamassa, kun jatkossa keskityttäisiin monialaisuuden sijaan lähinnä lääketieteeseen, tekniikkaan, historiaan ja sosiaalitieteisiin. Tampereen yliopisto on rakentanut tamperelaista identiteettiä ja sen laaja-alaisuuden ansiosta meille on kehittynyt vilkas kulttuurielämä ja merkittävät kulttuurielinkeinot. Nyt tämä kaikki kehitys ollaan heittämässä romukoppaan hallituksen hetkellisten oikkujen takia.

Alla kopioituna ministeriön pohjapaperi. OKM:n kansliapäällikkö Anita Lehikoinen taitaa olla tamperelaisille selityksen velkaa.

TAMPEREEN YLIOPISTO

Arvoisa hallituksen puheenjohtaja ja rehtori,

Opetus- ja kulttuuriministeriö on lokakuussa 2015 antamassaan tarkentavissa ohjeissa sopimuskauden

2017–2020 valmisteluun ja vuonna 2016 käytäviin neuvotteluihin todennut, että:

”Korkeakouluverkkomme on edelleen liian sirpaloitunut. Erityisesti korkeakoulujen tutkimusyksiköt ovat

kansainvälisesti tarkastellen pieniä. Korkeakoulujen koulutusvastuissa on paljon päällekkäisyyttä.

Osaaminen on hajaantunut liian moniin, vähäisellä asiantuntijajoukolla toimiviin yksiköihin. Korkeakoulujen

pienissä sivutoimipisteissä läpäisyyn, vetovoimaan ja opiskelijoiden työllistymiseen liittyvät ongelmat ovat

yleisimpiä. Teknologiset ratkaisut mahdollistaisivat aiempaa helpommin opetuksen järjestämisen paikasta

riippumatta ja helpottaisivat koko korkeakoululaitoksen tarjonnan hyödyntämistä.

Opetus- ja kulttuuriministeriö korostaa, että valtiontalouden tasapainottamiseksi toteutettavat

menosäästöt yhdessä yleisten laadun, vaikuttavuuden ja tehokkuuden vahvistamistarpeiden kanssa

edellyttävät korkeakouluverkon kehittämistä sekä muita yliopistoissa ja ammattikorkeakouluissa

toteutettavia merkittäviä rakenteiden ja toimintatapojen uudistuksia. Ministeriö painottaa heikosti

tuottavien alojen ja yksiköiden kriittistä tarkastelua.

Korkeakoulujen on profiloiduttava, selkeytettävä ja tiivistettävä yhteistyötä ja työnjakoa niin keskenään

kuin tutkimuslaitosten kanssa opetuksessa, tutkimuksessa, tukipalveluissa, rakenteissa ja

infrastruktuureissa sekä kansainvälisessä yhteistyössä. Kansalliset ja kansainväliset strategiset

kumppanuudet vahvistavat valittuja profiileja. Samalla mahdollistetaan eri tahojen osaamisen kokoaminen

kilpailukykyisiksi keskittymiksi, tutkimustoiminnan ripeä kaupallistaminen sekä edistetään

tutkimusrahoituksen ja investointien saamista Suomeen.”

Neuvotteluissa keskitytään rakenteellisessa kehittämisessä kunkin korkeakoulun omaan analyysiin siitä,

minkä koulutus‐ ja tieteenalojen merkityksen korkeakoulu arvioi korostuvan, vähenevän tai poistuvan

alkavalla kaudella sekä mihin toimiin nämä muutokset antavat aihetta. Korkeakoulujen koulutus ja

tki‐toiminta on suhteutettava koko Suomen vastaavaan tarjontaan niin, että liiallisen päällekkäisen

tarjonnan poistaminen ja työnjaon selkeyttäminen yhteistyössä muiden korkeakoulujen ja

tutkimuslaitosten kanssa toteutuu.

Yliopistolta edellytettiin neuvotteluaineistossa tutkittuun tietoon perustuvaa näkemystä, millä aloilla se

katsoo olevansa tutkimuksessa kansainvälisessä kärjessä ja millä aloilla sen harjoittama tutkimus on

laadultaan ja laajuudeltaan kansallisesti merkittävää. Ministeriö on edellyttänyt tähän näkemykseen

perustuvia esityksiä työnjaon ja profiloitumisen vahvistamisesta.

Opetus- ja kulttuuriministeriö on helmikuussa saanut yliopistoilta pyytämänsä neuvotteluaineiston.

Rakenteellisen kehittämisen toimet sisälsivät edelleen paljon käynnistettäviä lisäselvityksiä, olemassa

olevien strategisten yhteistyösopimusten kuvausta ja varsinaiset rakenteellisen kehittämisen toimenpiteet

ja päätökset jäivät asetettuihin tavoitteisiin nähden vähäisiksi. Yliopistojen keskinäiseen ja

tutkimuslaitosten kanssa tehtävään työnjakoon liittyviä kehittämistoimia ei juuri esitetty, vaan

merkittävimmät kehittämistoimet kohdistuivat lähes yksinomaan yliopistojen ja ammattikorkeakoulujen

välisen yhteistyön tiivistämiseen.

Myöskään alueellisten ja alakohtaisten osaamiskeskittymien

vahvistaminen ei noussut merkittävästi esille. Kunnianhimon tasoa on tarpeen kasvattaa

korkeakoululaitoksen pitkäjänteisen kehittämisen turvaamiseksi sekä korkeakoulujen omien strategisten

valintojen tukemiseksi. Ministeriö on varautunut tukemaan vaikuttavuudeltaan merkittäviä

toimintatapojen ja rakenteiden uudistamisen toimenpiteitä. Nyt saadut esitykset eivät anna vielä

uskottavaa pohjaa rakenneuudistusten perusteella tehtävälle strategiarahoituksen kohdentamiselle.

Ministeriö odottaa yliopistojen täydentävän sopimusneuvotteluaineistoa konkreettisilla ja

mahdollisimman laajavaikutteisilla rakenteellisen kehittämisen toimenpiteillä ja näiden ajoituksella

siten, että niillä voidaan merkittävästi vahvistaa korkeakoululaitoksen kansainvälistä kilpailukykyä.

Toimenpiteet ja niiden perustelut pyydetään toimittamaan KOTA-järjestelmän kautta viimeistään viikkoa

ennen neuvottelua. Rakenneuudistukset tulee nyt saada toteutukseen, koska uudistustarve on todettu

ministeriön taholta sopimusneuvotteluissa ja korkeakoulukohtaisissa kirjallisissa palautteissa jo useiden

vuosien ajan.

Ministeriö on tarkastellut yliopistoille syksyllä 2015 toimitettuja korkeakoulujen asemointitilastoja ja muuta

käytettävissä olevaa aineistoa. Kirjeen liitteenä on ministeriön ja Suomen Akatemian yhteistyönä tuotettua

yliopistojen alakohtaista tilastotietoa yliopistojen johdolle rakenteellisen kehittämisen toimenpiteiden

konkretisoimiseksi. Lisäksi yliopistoja kehotetaan hyödyntämään Suomen Akatemian yliopistojen

profiloitumisen vahvistamiseksi suunnatun rahoituksen pohjana olevaa kansainvälisen arviointipaneelin

aineistoa.

Ministeriön tarkastelussa on kiinnitetty huomiota eräisiin rakenteellisen kehittämisen kannalta esiin

nouseviin asioihin. Tarkoituksena ei ole ollut luonnehtia yliopiston toimintaa kokonaisuutena tai antaa siitä

palautetta. Teidän yliopistonne osalta voidaan nostaa ainakin seuraavia havaintoja, joita voidaan hyödyntää

rakenteellisen kehittämisen toimenpiteitä täydennettäessä:

Tampereen yliopistossa on joitakin kansainvälisesti korkean tason tutkimusaloja, mutta yliopistossa on

myös paljon opiskelija- ja tutkintomääriltään pieniä koulutuksia. Huolena on, että näillä aloilla ei muodostu

alan kehittymisen kannalta riittävän vahvoja osaamiskokonaisuuksia.

Tampereen yliopisto on osallisena neljässä Suomen Akatemian huippuyksikössä lääketieteessä,

sosiaalitieteissä ja historiassa. Yliopisto saa ERC-rahoitusta lääketieteessä ja psykologiassa.

Seuraavassa tilastomateriaalin pohjalta tehtyjä koulutusohjelmatason havaintoja niistä koulutuksista, joissa

yliopiston osuus on valtakunnallisesti pieni. Koulutusohjelmatasolla tarkoitetaan Tilastokeskuksen

koulutusluokituksen tarkinta tasoa. Tutkimusta koskevat havainnot on tehty tieteenalatasolla.

Luonnontieteet

Henkilöstöresursseiltaan pieniä tieteenaloja:

matematiikka (IV portaan henkilötyövuosia 2,3, osuus 3 % koko maan henkilötyövuosista)

biotieteet (IV portaan henkilötyövuosia 2,7, osuus 2% koko maan henkilötyövuosista)

Vähäinen osuus kilpaillusta tutkimusrahoituksesta:

matematiikka (osuus 2 % kilpaillusta tutkimusrahoituksesta)

biotieteet (osuus 4,7 % kilpaillusta tutkimusrahoituksesta)

tietojenkäsittely ja informaatiotieteet (osuus 5,8 % kilpaillusta tutkimusrahoituksesta)

Julkaiseminen alemman tason julkaisukanavilla suhteessa ko tieteenalan valtakunnan tasoon:

matematiikka (julkaisufoorumitasokeskiarvo 0,74, tieteenalan keskiarvo on 1)

Yhteiskuntatieteet

Tutkintomäärältään pieniä koulutuksia:

aikuiskasvatus (11,7 maisterin tutkintoa vuodessa, osuus 20 % koko maan tutkinnoista)

Henkilöstöresursseiltaan pieniä tieteenaloja:

psykologia (IV portaan henkilötyövuosia 5, osuus 13 % koko maan henkilötyövuosista)

yhteiskuntamaantiede (IV portaan henkilötyövuosia 2,5, osuus 15 % koko maan henkilötyövuosista)

liiketaloustiede (IV portaan henkilötyövuosia 9,4, osuus 5 % koko maan henkilötyövuosista)

Vähäinen osuus kilpaillusta tutkimusrahoituksesta:

kasvatustieteet (osuus 7,1 % kilpaillusta tutkimusrahoituksesta)

liiketaloustiede (osuus 3,9 % kilpaillusta tutkimusrahoituksesta)

psykologia (osuus 7,6 % kilpaillusta tutkimusrahoituksesta)

Julkaiseminen alemman tason julkaisukanavilla suhteessa ko tieteenalan valtakunnan tasoon:

kauppatieteet (julkaisufoorumitasokeskiarvo 0,88, tieteenalan keskiarvo on 1)

Humanistiset tieteet

Tutkintomäärältään pieniä koulutuksia:

ranskan kieli (9 maisterin tutkintoa vuodessa, osuus 20 % koko maan tutkinnoista)

slaavilaiset kielet (2,7 maisterin tutkintoa vuodessa, osuus 40 % koko maan tutkinnoista)

venäjän kieli ja kääntäminen (14 maisterin tutkintoa vuodessa)

teatteritiede (7,3 maisterin tutkintoa vuodessa, osuus 49% koko maan tutkinnoista)

teatteritaiteen maisteri (5 maisterin tutkintoa vuodessa, osuus 11% koko maan tutkinnoista)

Henkilöstöresursseiltaan pieniä tieteenaloja:

filosofia (IV portaan henkilötyövuosia 2,3, osuus 6 % koko maan henkilötyövuosista)

kirjallisuuden tutkimus (IV portaan henkilötyövuosia 2, osuus 6 % koko maan henkilötyövuosista)

taiteiden tutkimus (IV portaan henkilötyövuosia 1,8, osuus 2 % koko maan henkilötyövuosista)

historia (IV portaan henkilötyövuosia 5,2, osuus 10 % koko maan henkilötyövuosista)

Vähäinen osuus kilpaillusta tutkimusrahoituksesta:

filosofia (osuus 4 % kilpaillusta tutkimusrahoituksesta)

kielitieteet (osuus 8,4 % kilpaillusta tutkimusrahoituksesta)

kirjallisuuden tutkimus (osuus 4 % kilpaillusta tutkimusrahoituksesta)

taiteiden tutkimus (osuus 5 % kilpaillusta tutkimusrahoituksesta)