– Jos Jenkkeihin pyydetään, voimme harkita keikkoja, sanoo Santa Lucian laulusolisti Mape Morottaja.

Viiden kemiläisen 12-vuotiaan tytön 1980-luvulla perustama Santa Lucia -bändi rikkoi aikanaan rajoja ja lasikattoja, kun yhtye soitti ja lauloi itsensä metallimusiikkimaailman tietoisuuteen. Nyt, kolme vuosikymmentä myöhemmin, Santa Lucia porskuttaa jälleen.

Yhtyeen koko tuotanto julkaistiin elokuun lopussa kolmen levyn kokoelmana. Levy-yhtiö Svart julkaisi varovaisesti 350 kappaleen painoksen. Se myytiin parissa viikossa loppuun ja nyt tekeillä on uusi painos. Keikkapyyntöjä satelee ja ohjelmatoimistot soittelevat. Haastattelupyyntöjä tulee ulkomaita myöten.

Hehkutuksesta huolimatta keikkailemaan Santa Lucia ei aio lähteä – ainakaan hevillä.

– Jos Jenkkeihin pyydetään, voimme harkita keikkoja, naurahtaa Santa Lucian laulusolisti Mape Morottaja.

Rolling Stone: "Vuoden coolein uudelleenjulkaisu"

Santa Lucia ja LP-paketti on saanut runsaasti huomiota niin kotimaassa kuin eri puolilla maailmaa, ainakin Brasiliassa ja Ranskassa. Suurin suitsutus lienee tullut arvostetulta yhdysvaltalaiselta Rolling Stone -lehdeltä (siirryt toiseen palveluun), joka hehkuttaa Santa Luciaa estottomasti.

Rolling Stone ylistää Santa Lucian koko 80- ja 90 -luvun tuotannon kokoavaa levypakettia toteamalla sen "vuoden cooleimmaksi uudelleenjulkaisuksi". Lehti myös jakaa runsaasti kehuja yhtyeen soitto-, laulu- ja biisintekotaidoista.

Nuoret naiset tekivät 80-luvulla musiikkia tavalla, joka hämmästytti musiikkipiirejä. Miehisessä metallimaailmassa ihmeteltiin muun muassa bändin taitavuutta, joka pisti luun kurkkuun monelle. Bändin jäsenet olivat 12-vuotiaita perustaessaan yhtyeen ja 16-vuotiaita saadessaan levytyssopimuksen. Arktista hysteriaa -LP julkaistiin vuonna 1990.

Tarttuvia kertosäkeitä toivottiin, mutta oma tyyli pidettiin

Santa Lucia oli yksi ensimmäisiä suomeksi metallia levyttäneitä bändejä. Bändin tyyli oli kaukana tyttömäisen herttaisesta, se oli suoraa ja rajua. Vaikutteita oli esimerkiksi metallista, punkista, trashista, progesta.

Santa Lucia oli tietoisesti marginaalibändi ja oman tiensä kulkija. Laulusolisti Mape Morottajan mukaan se oli yhtyeen valinta.

– Täytyy sanoa, että hiveleehän tämä. Olimme todella marginaalinen bändi. Kemissä meidät tunnettiin, mutta muualla Suomessa suurin osa ihmisistä ei varmaan ikinä edes ollut kuullut meistä.

Mape Morottajan mukaan bändi oli ehdoton sen kanssa, mitä halusi tehdä.

– Kyllähän levy-yhtiön pomo Epe Helenius sanoi, että olisihan se setää miellyttänyt, jos olisi ollut mieleenjääviä kertsejä. Uskon vakaasti, että Kultsilla (Outi-Maria Kultalahti) olisi siihenkin ollut taito, mutta ei me lähdetty sellaiseen.

Huomio häkellyttää

Mape Morottajan mukaan Santa Lucian jäsenet ovat saamastaan huomiosta paitsi erittäin iloisia, myös hämillään. Bändi odotti korkeintaan muutamaa kotimaista levyarvostelua ja toivoi, että levyistä edes osa vähitellen menisi kaupaksi. Mape Morottaja sanoo hymyillen, että ihmisillä on suorastaan lähtenyt mopo käsistä. Tällaista vastaanottoa yhtye ei osannut odottaa alkuunkaan.

– Me ei oikein tiedetä, mitä tämän asian kanssa pitäisi tehdä, kun menestys tuli nyt.

80–90-luvulla yhtyeen ja kappaleiden saama vastaanotto oli lievästi ilmaistuna ristiriitainen. Toiset ylistivät, toisilta taas tuli lähes täystyrmäys – ja ainakin joiltakin ilmeisesti jo siitä syystä, että bändi koostui nuorista tytöistä.

– Jotkut toimittajat olivat pistämässä minua viski- ja röökikuurille ja olin silloin 16-vuotias, nauraa Mape Morottaja.

Harmittaako bändiä, kun suosio tuli näin jälkijättöisesti?

– Jos Rolling Stone olisi silloin kirjoittanut tähän malliin, ehkä se olisi suuntaa muuttanut, ja olisimme voineet olla pitempi-ikäinen orkesteri, sanailee Mape Morottaja.

Toinen levypainos tulee marraskuussa

Svart Records julkaisee siis marraskuussa toisen painoksen Santa Lucian kolmen LP:n paketista. Se sisältää yhtyeen koko levytetyn tuotannon sekä yhdeksän ennen julkaisematonta demobiisiä. Kokoelman nimi on Perse palaa – kaikki levytykset ja vähiten hävettävät demot 1987-1992.

Pakettiin kuuluu myös Tommi E. Virtasen kokoama yhtyeen historiikki, joka valottaa osuvasti ja hauskasti bändin vaiheita ja elämää 80-luvulla ja 90-luvun alussa.

Koska ulkomainen kiinnostus kokoelmaa kohtaan on suuri, historiikki käännetään nyt myös englanniksi. Esimerkiksi Rolling Stonelle tuli lapsus lehden kirjoittaessa kokoelman julkaisemisesta. Käännösohjelma tarjosi levyn nimen "Perse palaa" käännökseksi "The Ass is back". Sittemmin nimi on korjattu muotoon "Arse is burning".

Santa Lucia eli kiihkeitä keikkavuosiaan 80- ja 90-luvun vaihteeseen asti. Virallisesti Santa Lucia lopetti vuonna 1992, jolloin bändin jäsenet olivat vasta parikymppisiä. Sen jälkeen yhtye on esiintynyt vain levyn 20-vuotispäivän kunniaksi tehdyllä muutamalla keikalla.

Santa Lucian muodostavat Virpi “Häte” Mattila, rummut, Mari-Anne “Sipe” Mäki (nyk. Okkolin), koskettimet, Kati “Aide” Pyykkö, kitara, Outi-Maria “Kultsi” Kultalahti, basso ja Mape Morottaja, laulu.

Keskustelu auki kello 22 saakka.

Lisää aiheesta:

Kulttibändi Santa Lucia hämmensi 80-luvulla ja soitti tiensä miehiseen rock-maailmaan – "Olemme ihmeissämme, että se vetoaa edelleen uusiin kuuntelijoihin"