Ett säkert vårtecken, ”som tussilago”. Så beskriver polisen i Bergslagen Sverige fenomenet med vägpirater, som nu är tillbaka på de svenska vägarna. De står ofta illa till, ibland till och med mitt på vägen, och låtsas ha problem med bilen. Den som stannar för att hjälpa blir lurad på bensin eller värdesaker.

Även den här våren varnar polisen bilister för att stanna om någon ser ut att ha problem.

Man kan fundera på det budskapet.

Vad gör den sortens utstuderat manipulativ brottslighet med tilliten mellan människor, och med känslan av trygghet i ett samhälle?

Äldre och funktionshindrade får höra ett liknande budskap från polisen. Lita inte på människor som påstår sig komma från hemtjänsten. Det kan vara en av de ligor som specialiserat sig på att utsätta skröpliga personer för stölder.

Det har bildats två läger i den svenska debatten om brottsligheten. På den ena sidan påstår man att Sverige blivit tryggare. ”Tryggheten i Sverige växer och antalet brottsoffer minskar” påstod Fredrik Reinfeldt i en intervju 2014. ”Trygghetsskeptikerna börjar snart bli som klimatförnekarna” påstår DN Ledare.

På den andra sidan undrar man om brottslighet i den form och omfattning den har i vår tid verkligen alltid har varit lika självklar som tussilago om våren.

I en grundlig och mycket angelägen genomgång i den nya tidskriften Kvartal tar sig vetenskapsjournalisten Henrik Höjer, redaktör på tidskriften Forskning & Framsteg, an frågan om brottsutvecklingen. Han gör det som de stora medierna borde ha gjort för länge sedan, dvs en nyanserad granskning av hur otryggheten utvecklats.

Vissa kurvor pekar onekligen i rätt riktning – det dödliga våldet minskar. Andelen som utsatts för våldsbrott har sjunkit sedan år 2005, från 7,3 procent till 6,5 procent i den senaste mätningen i Nationella trygghetsundersökningen.

Men det räcker inte för att dra slutsatsen att tryggheten ökar, och att brottsligheten i Sverige utvecklas i en positiv riktning.

Brottsligheten skiljer sig åt geografiskt – utanförskapsområden är till exempel betydligt mer brottsutasatta än andra – och den skiljer sig åt i grad av organisering och råhet. Det väpnade våldet har ökat kraftigt, med ungefär en fördubbling de senaste tio åren. Stockholm är drabbat av betydligt fler skjutningar än Köpenhamn. Första halvåret 2015 inträffade 30 sprängdåd i Malmö. ”Tryggheten ökar i Malmö” skrev samtidigt Sydsvenska Dagbladet i en rubrik 2 juni 2015.

Allt fler skjutningar sker på dagtid och i offentligheten. Det är naturligtvis farligare och mer skrämmande för omgivningen än det typiska dödliga våldet förr – med kniv, inomhus, mellan personer som kände varandra väl och med alkohol inblandad. Poliser utsätts för grövre våld än tidigare.

Lägg därtill terrorhotet.

Till detta kommer även människors åtgärder för att skydda sig från brott, och känslan av att välvilja kan vara farligt. En funktionshindrad som inte vågar öppna dörren för blombud, en bilist som inte stannar när andra ser ut att ha problem i trafiken, löper mindre risk att utsättas för brott.

Det är inte detsamma som ökad trygghet.

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten för.