Dagens Nyheters nyhetsredaktion har inlett publiceringen av en mycket angelägen granskning av svensk invandringspolitik. DN utgår från de 24 567 personer som fick permanenta uppehållstillstånd i Sverige 2004. Av dessa är idag 15 740 folkbokförda i Sverige. Tidningen har följt dessa arbetsföra personer under det decennium som passerat sedan 2004. I går startade granskningen med en rapport om ekonomi/arbete/bidrag signerad Kristoffer Örstadius.

Med undantag för den lilla spillra av arbetskraftsinvandrare (153) som fick permanenta uppehållstillstånd 2004 och som fortfarande är kvar i landet så är DN:s granskning en dyster läsning. Mer än varannan av invandrarna har en månadsinkomst som är mindre än 13 000 kronor i månaden. Minst tre av tio får ekonomiskt bistånd.

DN delar upp de som fått uppehållstillstånd i olika grupper. 2013 var medianinkomsten 4 500 kronor i månaden för de som kom hit som anhöriginvandrare till flyktingar 2004. För de som fick asyl som flyktingar är medianen 11 100 kronor i månaden. Det som alla politiker talar om - "jobben är det allra viktigaste för integrationen" - går uppenbart inte att prata fram. DN:s inkomstredovisning indikerar en växande fattigdom och en ofantligt hög arbetslöshet ännu efter 10 år i det nya landet.

2014 är det totala antalet uppehållstillstånd ungefär dubbelt så många som vad de var 2004. Vad jag förstår så kan relationen mellan tillfälliga/tidsbegränsade och permanenta uppehållstillstånd antas vara ungefär likadan nu som vad den var då. Vilket betyder att det jämfört med 2004 nu finns ungefär dubbelt så många människor i de grupper som DN granskar.

Det är ingen överdriven svartmålning att utgå från att de som fick permanenta uppehållstillstånd 2014 riskerar ungefär samma grader av fattigdom och arbetslöshet som årskullen från 2004. Lägg därtill att antalet beviljade uppehållstillstånd var relativt lågt 2004. Och att varje år därefter har inneburit att antalet ökats.

Förhoppningsvis innebär DN:s granskning starten för en process där S och M biter i det sura äpplet och ser till att styra upp invandringspolitiken med varsam hand. Det kan vara farligt att förtränga de här delarna av verkligheterna. Det duger inte att låtsas som om det inte spelar någon roll om volymen är 30 000 eller 100 000.