Det kärvar i förhandlingarna mellan Januaripartierna om arbetskraftsinvandringen. En utredning skulle ha tillsatts under 2019, men ännu har inga direktiv presenterats. Enligt Dagens Arena vill Socialdemokraterna kunna stoppa invandring till yrken där det inte råder arbetskraftsbrist, men partiet stöter på patrull.

Den stora omsvängningen under hösten, där M, KD och L på olika sätt bytte fot i frågan om arbetskraftsinvandring, ser inte ut att mynna ut i några praktiska förändringar - i alla fall inte för tillfället. Sverige kommer att fortsätta ha västvärldens mest generösa regler för lågkvalificerad jobbinvandring.

Det är lätt att förstå att välfärdssystemen belastas när det räcker med en deltidslön på 13 000 kronor i månaden för att få invandra till Sverige tillsammans med familjen. Men en lika viktig fråga är hur näringslivet och produktiviteten påverkas av att utbudet av billig arbetskraft ökar.

Reihan Salam ”Melting pot or civil war”

I debatten heter det ofta att jobbinvandrarna utför arbeten som annars inte hade blivit gjorda. En win-win alltså. Men i boken ”Melting pot or civil war” argumenterar den konservativa debattören Reihan Salam för att det är en alltför statisk syn på arbetsmarknad och ekonomi.

Historiskt har brist på arbetskraft varit en viktig drivkraft för innovationer - som i England på 1700-talet där en knapphet på arbetare till textilbranschen blev startskottet för den industriella revolutionen. Omvänt menar Salam att en alltför stor tillgång på billig arbetskraft i längden hotar ett lands konkurrenskraft. Varför ska företag satsa på automatiseringar och effektiviseringar när uppgiften lika gärna kan lösas med fler händer?

Salams bok är ett inlägg i den amerikanska invandringsdebatten. Men hans slutsatser är nästan mer relevanta för svenska förhållanden. Här strävade ju politikerna länge efter att löntagarna skulle klättra i värdekedjan och få mer avancerade och välbetalda jobb. Höga arbetskostnader beredde vägen för brickluncher och omonterade möbler i platta paket. Men också för högre produktivitet och ökat välstånd.

Den alliansreform som 2008 öppnade Sverige för invandring från utanför EU till yrken som tidningsbud, städare och snabbmatsbiträden innebar ett tydligt brott med den politiken. Plötsligt var det fler enkla jobb som efterfrågades.

Alliansens reform

När man läser Salams bok slås man av den usla tajmingen. Reformen drevs igenom samtidigt som bättre kommunikationer gjorde det möjligt att exportera allt fler enkla jobb. Numera skickar ju Findus sin torsk till Kina för att få den filead, kommunal färdtjänst dirigeras från Senegal och Ellos hanterar sina returpaket i Polen.

Den nya politiska inriktningen har förstås delvis varit ett försök att minska arbetslösheten bland asylinvandrare, vilket är vällovligt. Men det har visat sig vara svårt att hitta satsningar som träffar just den gruppen - de skattesubventionerade rutjobben har främst lett till ytterligare invandring av personer med låga kvalifikationer. På samma sätt skulle Centerpartiets numera stoppade ingångsavdrag ha gjort det mer lönsamt med jobbinvandring från övriga EU.

Rehain Salam nämner faktiskt den svenska arbetsmarknaden i sin bok. Svenska jobb som tidigare utfördes av en kombination av välbetald arbetskraft och maskiner utförs numera av enbart lågbetald arbetskraft, konstaterar han. Inte sällan med stöd från skattebetalarna, skulle jag ha lagt till.

Frågan är hur länge den politiken får fortgå.

Fotnot: Hör Patrik Kronqvist diskutera boken ”Melting pot or civil war” i Bokpodden.

LÄS MER: Januarigänget är naivt om arbetsinvandringen