Vi står inför en ny valrörelse. Kan vi vänta oss en repris på den förra, med samma argument och samma slutresultat? Många tror det. Men det finns en stor skillnad mot senast: Ett rödgrönt valmanifest. Socialdemokraterna och Miljöpartiet går till val med sitt budgetförslag som plattform. Den här gången vet väljarna vad de röstar på.

En av de saker som präglade förra valrörelsen var de två stora partiernas rädsla att stöta bort mittenväljare. Taktiken från båda sidor gick ut på att lägga sig så nära varandra som möjligt. Mycket handlade om att parera och neutralisera motståndarnas utspel. Ibland bytte de till synes retoriskt plats med varandra. Socialdemokraterna "lovade” att inte röra det femte jobbskatteavdraget. Moderaterna ”lovade” att inte sänka skatterna de närmaste åren.

Nu finns det en färdig utmejslad politik på båda sidor i form av två budgetförslag. Nu kan man se svart på vitt vilka de båda sidornas reformer riktar sig till. Den rödgröna budgeten innehåller höjd a-kassa, höjd grundnivå i föräldrapenningen, höjt grundavdrag för pensionärer, höjda studiemedel och höjda sjukpenningnivåer. Det är tydligt och klart vilka som gynnas: personer med låga inkomster.

Under alliansregeringens tid var fördelningseffekten den rakt motsatta. Skattesänkningarna gynnade de som tjänade mest. I kronor räknat fick den högst avlönade tiondelen av befolkningen ut mer av skattesänkningarna än den fattigaste halvan fick ut tillsammans. Den senaste budgeten har samma slagsida.

Det budgetförslag som de rödgröna går till val på är präglat av kohandeln med Miljöpartiet och Vänsterpartiet. Inskränkningar av vinster i välfärden och miljardsatsningar på mer personal i äldrevården är följden av dessa kompromisser. Det är förvisso också Förbifart Stockholm och Bromma flygplats, två halvdant skötta frågor som blivit en belastning för regeringen.

Det var många som efterlyste konflikter och tydliga ideologiska skiljelinjer i förra valrörelsen. Nu går de rödgröna till val på en politik med tydligare vänsterprägel. Fredrik Reinfeldts avgång öppnar för en högervridning inom alliansen. Visst kan det göra skillnad.

Låt oss hoppas att extravalet blir en seger för det politiska innehållet, på bekostnad av taktiserandet och maktspelet.