Skälet till att de inte utvisas är att det anses föreligga en hotbild mot männen och en fara för deras liv i hemländerna. Om de riskerar att dödas där, så kan de inte utvisas. Det är ytterst sett en bedömningsfråga vilket som är viktigast. Deras liv eller de svenska medborgarnas?

De sex männen är så farliga att de varit omhändertagna, men likväl utvisas de inte. Det är ett mycket intressant dilemma som staten, regeringen, säkerhetspolisen och vissa andra myndigheter i Sverige försatt sig i. Nu är de frisläppta och de bor och rör sig fritt i Sverige.

Det är ett etiskt, juridiskt och filosofiskt problem som har sitt ursprung i att Sverige hyser terrorister, krigsförbrytare och presumtiva brottslingar av ytterst allvarlig karaktär.

Sverige har i många avseenden bytt skepnad, blodomlopp och syresättning. Här kan en massmördare från krigets Syrien andas fritt och gå lös på våra gator och torg. Det är ett vetenskapligt faktum som ingen med rätt kan bestrida.

I förra veckan detonerade tre sprängladdningar under ett enda dygn i Malmö. Sådana brott mot allmänheten i en stad skall klassificeras som terrorism och ingenting annat.

Under 2019 har hittills mer än 100 sprängladdningar blivit ett hot mot barn och vuxna människor på olika platser i Sverige. Ingen gärningsman har fram till i dag blivit lagförd och straffad för dessa illdåd. Det betyder att terroristerna går fria och kan upprepa sina brott.

Terrorister som placerat sprängladdningar i olika fastigheter, restauranger och butiker stjäl min och hundra tusentals andra malmöbors barndom.” Foto: JOHAN NILSSON/TT / TT NYHETSBYRÅN

Terrorister som placerat sprängladdningar i olika fastigheter, restauranger och butiker stjäl min och hundra tusentals andra malmöbors barndom. De rånar oss på våra vackra minnen av en fridfull och vacker stad.

Jag föddes i Malmö och bodde där i tjugosju år. Min dotter bor i staden och likaså två av mina barnbarn och jag är delägare med dottern i ett café i Malmö.

Bilbrännare, tjuvar, rånare och mördare skändar våra bilder och upplevelser av sommardagar på Ribersborg, fotbollsmatcher på idrottsplatsen och promenader och picknickar i stadens underbara parker.

Hur vågar du göra så mot oss i ditt namn av mördare, terrorist, bilbrännare och gangster? How dare you? How dare you?

En journalist i Göteborgs-Posten undrade vad som hade hänt med Björn Ranelid när jag skrev om Sverige som en nation i krig. En annan person på Sydsvenska Dagbladet skrev ett öppet brev till mig och menade att han tidigare i olika sammanhang hade försvarat mig, men nu skulle det bli ett slut med det.

Dessutom hävdar jag att min sorg och vrede över tillståndet i Malmö och resten av Sverige är äkta, men jag betvivlar på goda grunder att Stefan Löfven och hans statsråd och regeringskumpaner känner en riktig smärta i kropp och själ inför förvandlingen till det sämre av Sverige. De beter sig i varje fall som det inte vore fallet.

Under september och oktober i år skedde 1 204 bilstölder i Sverige. I nio av tio fall är det utländska ligor som begår de brotten. Är det fortfarande tillåtet att skriva att dessa brottslingar är utlänningar och inte svenska medborgare?

Det som sker i Sverige nu i fråga om ett krig som riktas mot allmänheten är inte en skillnad i grad utan i art. Det är en viktig markering av utvecklingen. Sprängdåd som utförs av terrorister, bilbränder, avrättningar och annan mycket grov brottslighet förekom inte alls eller ytterst sällan i Sverige på 1950-, -60, 70- och 80-talen i riket.

Alla laglydiga och skötsamma medborgare i Sverige är mer värda som människor än samtliga mördare, dråpare, våldtäktsmän, pedofiler och rånare i Sverige. Det är hög tid att begreppet värde i förhållande till människan analyseras på ett förnuftigt sätt.

Det har blivit en betydelsetom och enfaldig ramsa eller ett mantra i Sverige att politiker, präster och många andra personer brister ut i följande påstående: Alla människor är lika mycket värda.

Fråga statsministern Stefan Löfven och ärkebiskopen Antje Jackelén om de anser att en massmördare, pedofil eller terrorist är lika mycket värd för sina medmänniskor som en läkare utan gränser, en filantrop eller en moder som uppfostrat sex barn med kärlek och omsorg är. Om de skulle bejaka den frågan, så är de antingen falska eller dumma i huvudet.

Alla människor föds med ett värde som bör vara lika. Det skall inte vara hudfärg, härkomst, nationalitet eller kön som bestämmer en individs värde i begynnelsen av livet, men därefter gäller det att personerna förvaltar gåvan att få födas utan egen förtjänst och beter sig och handlar efter devisen att de inte är ensamma på jorden.

Jag och alla andra blir till genom två föräldrar och ingen lever i ett absolut vakuum. Vi är en del av en familj, ett samhälle, en nation och ytterst sett hela mänskligheten i världen.

Nu och här ämnar jag belysa varför vissa individer har förbrukat sina ursprungliga värden som människor. Om en person dräper eller mördar, våldtar eller på ett annat sätt förgriper sig på sin nästa, så har denna person i värsta fall tagit livet av en människa som föddes med ett unikt värde i likhet med andra individer.

”Det är förpliktigande att tilldelas ett värde från livets begynnelse som är oavhängigt föräldrarnas rikedom i pengar, ära, berömmelse och börd.” Foto: HENRIK ISAKSSON/IBL / /IBL

Det är förpliktigande att tilldelas ett värde från livets begynnelse som är oavhängigt föräldrarnas rikedom i pengar, ära, berömmelse och börd. Kungens, presidentens och den mest förmögna människan i världen är således inte mer värd än ett barn som föds i slummen i Calcutta eller som dotter och son till en mördare, rånare eller våldtäktsman.

Om det däremot visar sig att denna individ under livets gång försnillar och faktiskt förbrukar sitt unika värde genom att ofta eller rentav konsekvent göra andra människor illa, så kan denna brottsling inte vara lika mycket för sin nästa, sitt samhälle och sin nation som de skötsamma och laglydiga individerna är.

Den hållningen utgår ifrån och får sin innebörd av en konsekvensetik. Det innebär att vissa eller så gott som alla mänskliga handlingar får följder. En planmässig och upprepad brottslighet i mer eller mindre grov form leder så gott som alltid till men och skada för andra människor inom familjen, släkten, vänkretsen och samhället i stort.

En terrorhandling kan skada tusentals människor. Mord innebär obotlig sorg och ett lidande för de anhöriga till offret som inte läks med tiden. Det vore cyniskt och grymt att säga till mamman, pappan och syskonen som sörjer den döda dottern eller sonen att terroristen Anders Behring är lika mycket värd för dem och det norska samhället som offren är.

Tänk även på terroristen som med en stulen lastbil mejade ner människor på Drottninggatan i Stockholm. Är han lika mycket värd som de fullkomligt oskyldiga offren och deras familjer och anhöriga är?

LÄS MER: Mördarnas offer skall sättas i första rummet