Vihtiläinen Laura Salmela oli tulossa lenkiltä kotiin, kun naapurin koira hyökkäsi päälle. Tapahtuneesta on nyt kaksi ja puoli vuotta aikaa.

Vihtiläinen Laura Salmela oli tulossa lenkiltä kotiin, kun naapurin koira hyökkäsi päälle. Tapahtuneesta on nyt kaksi ja puoli vuotta aikaa. Petteri Juuti / Yle

Tästä on kyse Koirahyökkäyksiä ilmoitetaan poliisille yhä enemmän.

Myös vakuutusyhtiöistä kerrotaan, että koirien aiheuttamat vahingot ovat olleet kasvussa.

Tässä jutussa tarinansa kertoo vihtiläinen Laura Salmela, joka joutui koiran raatelemaksi aivan kotipihan kynnyksellä.

Oli tammikuu 2016. Keskiviikko oli kääntymässä iltaan.

Uudellamaalla Vihdissä asuva, tuolloin 33-vuotias Laura Salmela tuli töistä kotiin. Hänellä oli illaksi menoa, ja hän ajatteli, että käyttäisi kaksi koiraansa – aikuisen belgianpaimenkoira malinoisin (siirryt toiseen palveluun) ja alle vuoden ikäisen saksanseisojan (siirryt toiseen palveluun) – lenkillä ennen sitä.

Hän lähetti tekstiviestin naapurilleen ja ilmoitti aikeistaan. He olivat sopineet järjestelystä naapurin pyynnöstä: tällä oli myös koira, taistelurodun maineessa oleva amerikanstaffordshirenterrieri eli amstaffi (siirryt toiseen palveluun), eivätkä koirat tulleet keskenään toimeen.

Naapurin koira haukkui ikkunassa, Salmela muistaa. Puoli tuntia myöhemmin, kun hän oli palaamassa lenkiltään, päivä sai dramaattisen käänteen.

Koira saatiin lopulta vedettyä irti kasvoistani. Samalla iso osa huulestani ja nenästäni irtosi siihen paikkaan. Laura Salmela

Salmela näki, että jokin liikkui naapurin pihalla. Ennen kuin hän ymmärsi, mikä se oli, naapurin koira oli jo syöksynyt rähjäämään aidan reunalle.

Pian tilanne riistäytyi käsistä ja koira pääsi karkaamaan aidan ali. Se otti yhteen Salmelan vanhemman koiran kanssa, sen jälkeen nuoremman.

– Amstaffi ampui sen päälle. Muistan katsoneeni, että nyt se puree pentua kurkusta. Ajattelin siinä vaiheessa, että nuori pentu kuolee, Salmela kertaa tapahtumia.

– Käytin kaikki keinot ja huusin kaikki maailman kirosanat, että se koira lopettaisi. Valitettavasti se sitten lopetti ja kääntyi minuun päin. Todennäköisesti se piti minua uhkaavana, koska huusin sille aggressiivisesti.

Salmela ei ehtinyt reagoida. Koira hyökkäsi hänen kimppuunsa ja tarrasi kasvoihin.

Hän ei tiedä, kauanko tilanne oli kestänyt, ennen kuin naapurin puoliso ennätti paikalle.

Myöhemmin Salmela on kiittänyt onneaan siitä, että koira ei tarrannut häntä kurkkuun tai silmiin.

Hän yritti sanoa tälle, että tämä hapettaisi koiraa eli roikottaisi sitä niin, että se ei saisi kunnolla happea vaan joutuisi avaamaan leuat ja irrottamaan otteensa. Se ei kuitenkaan onnistunut.

– Olin ihan varma, että kuolen. Sanoin, että vedä koira irti takajaloista. Tietysti kun koiraa vedetään takajaloista, syntyy isoja vaurioita.

– Hän sai lopulta vedettyä koiran irti kasvoistani. Samalla neljäkymmentä prosenttia ylähuulestani ja pala nenääni irtosi siihen paikkaan.

Myöhemmin Salmela on kiittänyt onneaan siitä, että koira ei tarrannut häntä kurkkuun tai silmiin.

Että ei käynyt tämän pahemmin.

Poliisin tilastot: Koirahyökkäykset lisääntyneet jatkuvasti – viime vuonna jo lähes 800

Koirahyökkäykset ovat puhuttaneet sosiaalisessa ja muussa mediassa viime viikkoina ja kuukausina.

Esimerkiksi:

Iines-koira joutui vieraan koiran hampaisiin koirapuiston ulkopuolella ja kuoli leikkauspöydälle, kirjoitti Yle maaliskuussa.

Vapaana pidetty pitbull kävi kiinni pienen Hilppa-villakoiran niskoihin ja retuutti sen hengiltä (siirryt toiseen palveluun), otsikoi Iltalehti toukokuussa.

Amstaffi tappoi toisen koiran – raateli uhrikoiraa ulkoiluttaneen tytön käden leikkauskuntoon (siirryt toiseen palveluun), kertoi Länsiväylä heinäkuussa.

Uutisia on kantautunut myös Ruotsista: Helsingin Sanomat kirjoitti heinäkuun lopulla, että amerikanbulldoggi oli tappanut nuoren miehen puremalla tätä kaulaan ja päähän Ljusnarsbergin kunnassa (siirryt toiseen palveluun).

Otsikot kielivät osaltaan myös ilmiöstä. Poliisin tilastopalvelusta nimittäin kerrotaan, että koirahyökkäyksistä tehdyt ilmoitukset ovat lisääntyneet vuosi vuodelta.

Kun vuonna 2015 ilmoituksia tilastoitiin yli viisisataa, viime vuonna niitä kertyi jo lähes kahdeksansataa.

Tänä vuonna, elokuun puoleenväliin mennessä, koirahyökkäyksiä on ilmoitettu poliisille liki 550. Jos tahti pysyy suurin piirtein samana, vuodenvaihteeseen mennessä luku noussee lähelle yhdeksääsataa.

Tilastoja poliisille ilmoitetuista koirahyökkäyksistä. Petteri Juuti / Yle

Poliisista korostetaan, että luvut ovat vain suuntaa antavia – ne on kerätty ilmoituksista, jotka sisältävät sanat koira ja hyökkäys. Tapauksissa koira on voinut hyökätä ihmisen tai toisen eläimen kimppuun, tilastopalvelusta sanotaan.

Trendi on joka tapauksessa selvä, ja se tunnistetaan myös vakuutusyhtiöissä.

– Hyökkäystapauksia tulee korvauspalveluumme useampia viikoittain. Vahingot ovat viime aikoina lisääntyneet, ja trendi niissä on edelleen nouseva, sanoo Ifin eläinvakuutusten tuotepäällikkö, eläinlääkäri Heidi Elomaa.

Myös OP Vakuutuksen mukaan koirien ihmisille aiheuttamat puremisvahingot ovat olleet lievässä nousussa. Tänä vuonna puremisvahinkoja on ilmoitettu yhtiöön jo liki kuusikymmentä.

Fenniassa koiran aiheuttamia vahinkoja käsitellään viikoittain useita, LähiTapiolaan hyökkäystapauksia tulee kuukausittain muutamia.

– Alueellisesti vahingot jakautuvat väkiluvun mukaan. Pääkaupunkiseudulla on näin ollen lukumääräisesti eniten vahinkoja, kertoo Fennian vastaava asiantuntija Laura Alinentalo-Pelttari sähköpostitse.

Myös vihtiläinen Laura Salmela on kiinnittänyt huomiota koirahyökkäyksistä kertoviin otsikoihin.

Hän on hyökkäyksistä huolissaan ja haluaa siksi kertoa nyt oman tarinansa.

Kahdeksan kasvoleikkauksen jälkeen: "Pitää olla kiitollinen siitä, että on hengissä"

Salmela istuu kotinsa terassilla. Seitsemänvuotias belgianpaimenkoira Armas kiehnää hänen vieressään.

Salmela on aktiivinen koiraihminen: hän treenaa koirineen koiraharrastuslaji suojelua (siirryt toiseen palveluun) ja on muun muassa edustanut Suomea lajin MM-kilpailuissa.

– Oikeastaan kaikki vapaa-aikani kuluu koirien parissa, hän kuvailee itseään.

Vihtiläinen Laura Salmela on kilpaillut muun muassa koiraharrastuslaji suojelun MM-kisoissa. Petteri Juuti / Yle

Naapurikoiran hyökkäyksestä on nyt kaksi ja puoli vuotta aikaa. Salmelalla on takanaan kahdeksan kasvoleikkausta.

Hän oli hyökkäyksen jälkeen viisi päivää teho-osastolla ja kahdeksan plastiikkakirurgian osastolla. Häntä on operoinut muun muassa suomalainen huippukirurgi Patrik Lassus – sama mies, joka oli mukana Pohjoismaiden ensimmäisessä kasvojensiirrossa alkuvuodesta 2016.

Salmelan kasvot ovat nyt siinä kunnossa, että niitä katsomalla ei välttämättä uskoisi, mitä on tapahtunut.

Entisellään ne eivät kuitenkaan ole.

– Prosessi kasvojen suhteen on ollut kova ja tulee varmasti jatkumaan vielä pitkään.

– Tietysti pitää olla kiitollinen siitä, että on hengissä ja silmät ovat tallella. Vammat olivat erittäin vakavat ja hyvin lähellä silmiä. Oli tuurista kiinni, mihin kohtaan koira hyökkäsi.

Eläimet eivät voi itse olla vastuussa omasta toiminnastaan. Vastuu on aina omistajalla. Laura Salmela

Salmela sanoo naapurin koiran olleen hänelle entuudestaan tuttu. Hän oli puhutellut ja pussaillutkin sitä, mutta hyökkäystilanteessa sekään ei auttanut.

Rotujärjestö: Otsikoiden takana on valitettavia yhteensattumia

Muutamassa julkisuuteen tulleessa koirahyökkäyksessä hyökkäävä osapuoli on ollut juuri amstaffi. Niin myös Salmelan tapauksessa.

Hän sanoo, että ei syytä tapahtuneesta rotua tai yksittäistä koiraa. Vastuu on ihmisen.

– Eläimet eivät voi itse olla vastuussa omasta toiminnastaan, vaan vastuu on aina omistajalla. Hänen pitää ymmärtää, millainen koira hänellä on käsissään ja miten sitä pitää kasvattaa ja kouluttaa. Sekin on omistajan vastuulla, jos koira ei sovellu toimimaan tässä yhteiskunnassa.

Salmela tähdentää, että hänen kohdallaan tapahtuma ei ollut tahallinen. Tuttu tekstiviestikäytäntö vain petti.

Amstaffeja rekisteröidään Suomessa vuosittain noin parisataa. Rotu on pääsääntöisesti avoin ja ystävällinen ihmisiä kohtaan, sanoo Suomen Amerikanstaffordshirenterrieriyhdistyksen pentukummi, espoolainen koiraharrastaja Maarika Wallenius.

– Historiansa takia se ei aina ole se kaikkein koirasosiaalisin, hän toteaa ja viittaa siihen, että aikoinaan amstaffeja käytettiin koiratappeluareenoilla (siirryt toiseen palveluun).

Suomen Amerikanstaffordshirenterrieriyhdistyksen pentukummi Maarika Wallenius. Petteri Juuti / Yle

Esimerkiksi Norjassa amstaffi on kiellettyjen rotujen listalla (siirryt toiseen palveluun), koska sitä pidetään siellä vaarallisena. Wallenius ei vastaavaan kieltolistaan usko: sitä voi olla käytännössä vaikea valvoa ja vaarana on, että se veisi koirat täälläkin tiskin alle.

Amstaffi on pääsääntöisesti avoin ja ystävällinen ihmisiä kohtaan, sanoo Maarika Wallenius. Kuvassa hänen kahdeksanvuotias Rusina-amstaffinsa. Petteri Juuti / Yle

Tuntuuko yhdistyksestä, että hyökkäysuutiset ovat leimanneet rotua entisestään?

– Ne ovat olleet valitettavia tapahtumia ja ikäviä otsikoita rodun harrastajan kannalta. Luulen, että otsikoiden takana on sellaisia valitettavia yhteensattumia, missä koiraa hankkiva ei ole ehkä ymmärtänyt, miten suuren kalibeerin koiraa hän on hankkimassa, Wallenius vastaa.

Hän painottaa paitsi koiranomistajan myös kasvattajan ja myyjän vastuuta. Kasvattajan olisi hänen mukaansa hyvä varmistua siitä, että koiraa ostava ymmärtää todella, mihin on ryhtymässä.

Ainakaan amstaffi ei sovi kaikille ihmisille.

Espoolaisella Maarika Walleniuksella on ollut amstaffeja yli kolmekymmentä vuotta. Petteri Juuti / Yle

Ovatko koirat enää omistajien hallinnassa? Asiantuntija vastaa

Tarkoittaako hyökkäysmäärän jatkuva kasvu, että suomalaiskoirat eivät ole enää koiranomistajien hallinnassa?

Sitäkin, myöntää eläinten oppimisen asiantuntija Jirka Vierimaa.

Todennäköisempi selitys on hänen mukaansa kuitenkin se, että lemmikkikoirien määrä on ylipäätään ollut voimakkaassa kasvussa: Tilastokeskuksen tuorein arvio on, että Suomessa on noin 700 000 koiraa. (siirryt toiseen palveluun)

Se on enemmän kuin koskaan ennen. Enemmän kuin esimerkiksi pääkaupunki Helsingissä on asukkaita.

Ei aina tarvitse olla vastuuton. Tapaturmia koirien ja ihmisten välillä voi sattua silti. Jirka Vierimaa

Toinen selitys hyökkäysten määrälle voi olla, että aiemmin tilanteet saatettiin sopia suoraan kahden kesken eikä poliisia tarvittu.

– Luulen, että koirien ja hankalien tilanteiden määrän kasvu yhdessä lisäävät isompien tapaturmien riskiä. Usein lähtökohtana on ongelmien kasaantuminen pidemmällä aikavälillä, Vierimaa pohtii.

– Ei aina tarvitse olla vastuuton. Tapaturmia koirien ja ihmisten välillä voi sattua silti.

Miten hyökkäyksiä voitaisiin sitten estää?

Koiranomistajia Vierimaa kehottaa tarkistamaan, että koiran ulkoiluvälineet ovat kunnossa eikä esimerkiksi talutushihna ole rispaantunut. Niin koira ei pääse vahingossakaan karkaamaan omistajan luota.

– Hieman laajemmalla tasolla voitaisiin myös lisätä tulevien koiranomistajien valmiuksia siitä, mitä asioita koiran kanssa kannattaa tehdä alusta asti oikein. Ja kiinnittää huomiota siihen, mitkä ovat mahdollisia punaisia lippuja koiran ja ihmisen välisessä toiminnassa.

"Minua jännittäisi asua siellä, missä koiria pidetään paljon irti"

Laura Salmela sanoo, että parin vuoden takainen hyökkäys ei ole jättänyt häntä katkeraksi ja että hän ei vaikkapa pelkää vieraita koiria.

Mutta muita koiranomistajia hän jännittää. Sitä, pysyvätkö koirat heidän hallinnassaan.

– Kyllä minua jännittäisi asua lähempänä Helsinkiä, missä pidetään paljon koiria irti.

– Pelkään sitä, että muiden koirat tulevat omien koirieni päälle. Mutta muuten en pelkää koiria.

Laura Salmela harjoittelee koiralaji suojelua nykyään belgianpaimenkoiran ja saksanpaimenkoiran kanssa. Petteri Juuti / Yle

Salmelan tapauksessa naapuri ja tämän puoliso saivat käräjillä sakkorangaistuksen vammantuottamuksesta.

Heitä syytettiin myös eläimen vartioimatta jättämisestä, mutta oikeus hylkäsi syytteen. Tuomio on nyt lainvoimainen.

Naapurin koira lopettiin pian tapahtuneen jälkeen.

Olen tyytyväinen, jos yksikin ihminen alkaa miettiä, pysyykö oma koira hallinnassa. Laura Salmela

Salmela on ollut kahden vuoden aikana pitkiä jaksoja pois töistä. Traumaattinen kokemus vaikuttaa hänen elämäänsä edelleen.

– Itse tapahtuman on pystynyt kyllä käsittelemään, mutta vammojen kanssa elämiseen ja jatkuvaan kipuun pitää tottua.

Myös muuttunut ulkonäkö vaivaa yhä.

– Jokaisen meistä on hyväksyttävä itsensä sellaisena kuin on, mutta harva joutuu muuttamaan ulkomuotoaan radikaalisti tapaturman takia.

Laura Salmela sanoo, että hänen perheessään on ollut aina koiria. Petteri Juuti / Yle

Salmela toivoo, että hänen kokemuksensa herättelisi koiranomistajia.

– Olen tyytyväinen, jos yksikin ihminen alkaa miettiä, pysyykö oma koira hallinnassa ja tarvitseeko sen kanssa apua tai millaisen koiran ottaisi ja mihin omat taidot riittävät, hän sanoo.

– Se on koirienkin etu, että ne koulutetaan hyvin. Niiden on parempi olla, kun ne tietävät, että ihminen on se, joka hoitaa hommat.

Lue myös:

Kolme koiraa kuollut ja kaksi ihmistä loukkaantunut Heinolassa – poliisilta harvinainen vetoomus koirakurin puolesta (14.3.2018)

MOT: Ihmisen vaarallisin ystävä (27.1.2014)

Poliisikoiraryhmän johtaja: Vihaisen koiran hyökkäykseltä saa ja pitää puolustautua (13.3.2014)

Video: Tältä näyttää, kun 40-kiloinen koira hyökkää päälle – luvan kanssa (24.9.2015)