Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Klimautfordringen diskuteres som aldri før, og engasjementet er stort. Det kunne man se da flere tusen møtte opp for å brøle for klimaet foran Stortinget i slutten av august og i resultatet av vårt nylige kommunevalg. Miljøpartiet de grønne gjorde et brakvalg, særlig i hovedstaden.

Å begrense klimaendringene i tråd med målene i Parisavtalen er likevel en gigantisk utfordring. Så langt er verden langt fra å være på rett kurs.

Ifølge en ny analyse fra selskapet DNV GL ligger vi an til å slippe ut så mye klimagasser at vi allerede i 2028 overskrider målet om å begrense oppvarmingen til 1,5 grader.

DNV GL har sett på hvordan verdens energibruk og utslipp mest sannsynlig vil utvikle seg i tiåra som kommer.

Til tross for at det går mot langt mer fornybar energi i verdens energmiks – hele 50 prosent innen midten av århundret - skjer ikke endringen vekk fra fossil energi raskt nok, skriver DNV GL.

Rapporten peker mot en sannsynlig oppvarming på 2,4 grader innen slutten av århundret. Det vil kunne føre til en lang rekke svært alvorlige konsekvenser for mennesker og dyrelivet på jorda.

Skru På Lyd Error Error KLIMABRØL: Tusenvis av folk samlet seg, og brølte unisont for klimaet. Video: Christian Wehus. Vis mer

Ikke raskt nok

Samtidig som rapporten slår fast at halvparten av verdens energi i 2050 vil være fornybar, og at halvparten av personbiler solgt i verden vil være elektriske innen 2032, vil det altså ikke være nok for å nå målene.

- Skal vi nå Paris-målene, må vi halvere utslippene innen ti år. Status nå er at utslippene i 2030 ser ut til å bli de samme som i dag, sier forskningsleder Sverre Alvik for energiomstilling ved DNV GL til Dagbladet.

FORSKNINGSLEDER: Sverre Alvik. Foto: DNV GL / Sturlason. Vis mer

Teknologien som kreves for å forhindre en slik framtid eksisterer allerede, og energiovergangen går raskt - men ikke raskt nok.

- Det som skal til for å nå Paris-målene, og godt under 2 graders økning, krever en enda raskere omstilling.

Den globale temperaturstigningen er på én grad i dag. Det kommer til å bli en halv grad til i 2028 dersom vi fortsetter på den banen som er mest sannsynlig, forteller han.

- Det er beregninger vi har gjort ut fra karbonbudsjettet, altså det totale utslippet vi kan slippe ut og fortsatt holde oss innen en viss temperaturstigning.

Skrur opp termostaten

Bjørn Hallvard Samset, seniorforsker ved Cicero, forklarer det slik:

- Det som gjør at verden blir varmere er at drivhuseffekten blir sterkere, fordi vi bruker fossile brensler. En sammenlikning er at vi har et hus og huset skal bli varmere. Man skrur opp termostaten et par hakk, og da begynner noen ovner å jobbe hardere, begynner han.

Men det tar litt tid før du merker endringen i temperaturen.

- Det de sier her er at innen 2028 har vi endret drivhuseffekten så mye at en stund etterpå vil det til sammen bli 1,5 graders økning. Hvis vi stopper utslippene i 2028, vil økningen holde seg på 1,5. Men det er ikke tilfellet, sier Samset.

Karbonbudsjettet for 2 grader vil være brukt opp i 2049, og dermed vil vi være på vei mot 2,4 graders oppvarming mot slutten av århundret.

- Når du kommer til «en stund etterpå», har du også hatt utslipp i mellomtida, påpeker Alvik.

Han understreker DNV GL har laget en framskriving av det de mener er mest sannsynlig.

- Det er ikke sånn at det ikke gjøres noe. Ting er på gang, men det skjer ikke nok.

DNV GL sin rapport viser at vi bruker opp karbonbudsjettet for å holde oss under 1,5ºC oppvarming allerede i 2028, og karbonbudsjettet for 2-grader brukes opp i 2049 Vis mer

Trenger drahjelp

- Hvordan kan vi innfri Parisavtalen?

- Teknologien finnes, men det trengs betydelig mer drahjelp fra politikken for at dette skal skje. Det kan skje med intensiver, karbonskatter, standarder og myndighetspålegg - for eksempel ved at man ikke får lov til å bygge kraftverk uten karbonfangst og lagring. Dagens teknologi gjør det mulig, og vi må få det ut i bruk mye raskere, svarer Alvik.

- Er det mulig?

- Ja, men det er også vanskelig.

- Hva kan Norge gjøre?

- Utfordringen er at summen av de nasjonale forpliktelsene ikke er nok til å nå Paris-målene. Det er ikke nok å si at alle land bare skal innfri sine forpliktelser. Vi må gjøre mer. Selv om vi har 100 prosent grønn elektrisitet allerede, burde vi produsere mer for å hjelpe andre land. Vi må også ta tak i egne utslipp fra veitrafikk, industri og olje- og gassproduksjon, i tillegg til å hjelpe andre land med teknologiutviklingen, sier Alvik.

Parisavtalen Global klimaavtale vedtatt i Paris 12. desember 2015.



Formålet er å holde den globale oppvarmingen under 2 grader og prøve å begrense temperaturøkningen til 1,5 grader.



Over 180 land har overlevert frivillige nasjonale utslippsmål til FN. I klimaavtalen står det at disse etter hvert skal skjerpes, og planen er å oppdatere dem hvert femte år.



I tillegg skal landene styrke sin evne til å tilpasse seg klimaendringene. Rike land skal innen 2020 skaffe til veie minst 100 milliarder dollar årlig til klimatiltak i fattige land.



Avtalen trådte formelt i kraft fredag 4. november 2016. Kilde: NTB

- Oppløftende

- Disse tallene er ingen overraskelse, sier Samset ved Cicero, og fortsetter:

- Det er ingen realistiske analyser per i dag som har antydet at vi skal klare å holde oss innenfor karbonbudsjettet på 2 grader. De fleste analysene regner med å sende oss mot 3 grader mot sluttet av århundret. Dermed er rapporten positiv og oppløftende. Den går lenger i å si at vi får til et grønt skifte og reduksjon i energibruk enn andre rapporter jeg har sett av denne typen.

Samset mener at de teknologiske løsningene er lovende, men sier også at vi må drive med utstrakt klimatilpasning. Samtidig synes han at det er fint å se at industrien har tro på at det grønne skiftet er i gang.

- Dette er ikke noe dommedagsretorikk, det er en overgang fra en teknologi til en annen. Vi må jobbe for å få det til. Samtidig skal man ikke overse at 2,4 grader er voldsomt mye. Vi ser allerede sterke endringer i klimaet i dag, sier han og viser til orkanen Dorians ødeleggelser på Bahamas.

DORIAN: Bygninger knust til pinneved av orkanen Dorian i Marsh Harbour på Great Abaco Island på Bahamas. Foto: AL Diaz/Miami Herald via AP / NTB Scanpix Vis mer

Det er nå en drøy uke siden Bahamas ble truffet av en av de kraftigste Atlanterhavs-orkanene som noensinne har rammet land i moderne tid. Ødeleggelsene er massive, og tusenvis av hus ble smadret av den kraftige vinden.

Uværet rammet aller hardest på øyene Abaco og Grand Bahama, der minst 50 mennesker er bekreftet omkommet og 2500 personer er meldt savnet.

- Det er bare ved én grads økning, og allerede nå ser vi sterke effekter. 2,4 grader er halvannen grad unna der vi er nå. Det er voldsomt, sier Samset.

FORSKER: Bjørn Hallvard Samset, seniorforsker på CICERO, senter for klimaforskning. Her avbildet i paneldebatt på Nobel Peace Prize Forum i 2018. Foto: Heiko Junge / NTB scanpix Vis mer

Hetebølger og ekstremvær

Hva konsekvensene av en økning til 2,4 grader kan bli, er et bredt spørsmål, sier seniorforskeren. Men det er ikke tvil om at konsekvensene er store.

- En «klassisk» konsekvens kan være en virkelig katastrofe, som en orkan, en værkatastrofe. Vi regner med at det blir sterkere orkaner, som vil gi mer skade. Videre handler det om hvor sårbare og utsatte vi er. De som bor langs kysten er mer sårbare. Folk på Bahamas er igjen enda mer sårbare for orkaner enn for eksempel folk i Florida. Der er det blant annet lettere å evakuere.

Selve farene er det lettere å si noe om, forteller Samset. Det blir blant annet sterkere hetebølger.

- Det ser vi allerede, de dreper allerede folk i dag. Etter hvert når de så høy intensitet at ventilasjonssystemet i kroppen vår slutter å fungere, og vi vil får heteslag utendørs nesten uansett hva. Det er et lite stykke dit, men noen steder i India og Pakistan begynner å nærme seg.

Nedbøren vil øke, særlig som ekstremvær. Det vil føre med seg flom og ras.

- Japan har allerede sett mye av dette de siste åra, og det har ført med seg store mengder dødsfall.

- Sliter med å tilpasse oss

Nedbøren og heten vil påvirke matproduksjon. Begge er alt i endring flere steder i Afrika.

- Frykten er at jorda først tørker ut, og så kommer regnet så sterkt og intenst at det vasker bort alt, sier Samset.

Også Mellom-Amerika har i mange år på rad hatt ekstrem tørke, og flere forskere og organisasjoner peker på dårlige landbruksforhold som en grunn til flyktningstrømmen mot USA.

- Så er det den evige havnivåstigningen, som kommer sakte og snikende. Vi mennesker har stort sett bosatt oss på nær kystområder. En ting er selve stigningen, men man får også springflo som går lenger inn på land enn før.

Som FNs klimapanel advarte mot i fjor, vil havnivået fortsette å øke, selv om den globale oppvarmingen begrenses til 1,5 grader i det 21. århundret. En irreversibel kollaps av isen på Grønland og Antarktis kan bli utløst av en temperaturøkning globalt på mellom 1,5 og 2 grader

- Forutsetningen vi har lagt for samfunnet endrer seg, og vi sliter med å tilpasse oss raskt nok. Det har katastrofale følger, konluderer Samset.