BORTE: Med en omfattende kommunereform vil småpartienes makt krympe kraftig. Tilbake står et Kommune-Norge dominert av de to største partiene – Høyre og Ap.

De mindre partienes problem er at så å si alle kommunene der de i dag har makt, er relativt små i folketall og dermed også i stemmer. Når de blir slått sammen med større kommuner, gjerne bysentra, veier deres lokale flertall ganske lett. Det tjener Ap og Høyre, som jevnt over er de største partiene i alle større kommuner, stort på.

Hovedregelen i lokalpolitikken er at det er det største partiet som ender opp med ordføreren i kommunen, men lokale allianseforhold kan endre det. Vi har derfor også regnet ut styrkeforholdene mellom de ulike politiske blokkene (venstresida, høyresida og sentrum), for å bedre kunne vurdere hvem som vil ende opp med å styre kommunene.

Men forrige uke kom NHO på banen med et nytt kart over Kommune-Norge der de går fra 428 kommuner til 77 storkommuner.

– Lokal variasjon valses ned

– Når man slår sammen til store enheter, nærmer man seg gjennomsnittet gjennom det vi kaller de store talls lov. De lokale spennende variasjonene som gjør at for eksempel KrF eller Frp har ordførere, blir valset ned av de store enhetene, og alt blir mer homogent, sier valgforsker Anders Todal Jenssen.

Han er ikke overrasket over at det er sentrumspartiene, og særlig Sp, som vil lide under en slik reform.

– Med utgangspunktet NHO hadde for sitt kommunekart måtte dette føre til at veldig mange små kommuner slås sammen, og det er også åpenbart at svært mange av Sps ordførere har hørt hjemme i små kommuner.

– Vil mindre partier kunne få samme tyngde nasjonalt uten lokale bastioner de kan bygge seg opp i, slik de har i dag?

– Det er klart de kan det, men det hjelper selvfølgelig et parti å ha lokale fyrtårn. Rødt i Tromsø er et eksempel på et lite parti som under gunstige forutsetninger kan bli stort. Det er selvsagt en stor inspirasjon for et parti. Så er det en annen effekt, nemlig at lokale partier prøver ut samarbeid de ønsker på nasjonalt plan, slik Trondheim gjorde da de laget et rødgrønt styre før stortingsvalget i 2005.

– Vil storkommuner bety døden for de lokale bygdelistene?

– Nei, snarere tvert om på kort sikt. I andre land har vi sett at bygdelag eller gamle kommuner blir basis for kumuleringsaksjoner og for bygdelister. Så det kan komme flere slike lister. Men de lokale listene som kommer etter sammenslåing resulterer sjelden i ordførermakt, som i dag. Det blir et uttrykk for marginalisering, det er de i bakevja som ivaretar sine interesser gjennom slike lister.