Foto: George Călin/ Inquam Photos

Râdeți. Este pe banii dumneavoastră. Până la alegerile viitoare oricum nu aveți altceva de făcut decât să le plătiți masa și dansul, fie că vreți, fie că nu. Intrăm în epoca solidarității pesediste.

De la premierul Tudose citire: Guvernul îi pregătește contribuabilului care câștigă peste medie o „taxă de solidaritate cu statul care i-a oferit prilejul să câștige atâția bani”.

„Nu am stabilt încă de la ce prag în sus (...). Taxa de solitaritate nu e o taxă pe persoane juridice, cum am mai auzit, e o taxă care va fi aplicată persoanelor fizice, persoane care câștigă foarte mult, care beneficiază de o mulțime de lucruri din partea statului și care înțelegem că funcționează în toată lumea”, mai spune dl. Tudose. Domnia sa „înțelege” (ole!) că taxa de solidaritate „funcționează în toată lumea” (ole, ole!), la câteva zile distanță după ce propriul său consilier - ulterior demis - domnul Teodorovici spunea că taxa de solidaritate este „o aberație” care nu funcționează nicăieri în lume.

Dar să spunem că socialiștii întotdeauna au visat la o taxă de solidaritate și că ideea că cei care câștigă mai mult trebuie să plătească mai mult este o obsesie de stânga justificată oarecum ideologic. Sigur, ea ar putea fi încercată ca un experiment în țări cu o clasă de mijloc consolidată și cu o clasă de oameni bogați prosperă, în care se produce bunăstare în mod sănătos și în care se poate gândi o repartiție echitabilă a bogăției după ce ea a fost produsă. În țări sărace precum România, taxa de solidaritate este împărțirea prafului de pe tobă, este ideea fixă și păguboasă a PSD de a ține marea masă a populației într-un egalitarism în sărăcie, în timp ce un procent mic de oameni ai Partidului acumulează averi fabuloase din căpușarea statului.

99 la sută sărăcie, 1 la sută oligarhie care le cere „solidaritate” calicilor!

Dacă dl Tudose i-ar cere dlui Dragnea o taxă de solidaritate cu România care l-a ajutat, într-adevăr, să câștige atâția bani, nu cred că cineva ar avea de obiectat.

Sunt atâția milionari care au lucrat toată viața lor la stat, că dl. Dragnea s-ar pierde printre ei.

Sunt atâția miliardari din afaceri cu statul, încât, pe lângă ei, dl. Dragnea e un pârlit.

Sunt atâția nababi de stat, cu salarii de zeci de mii de euro pe lună (ZF: Daniela Lulache, Nuclearelectrica - 55.370 de lei pe lună, Petru Văduva, Transgaz - 86.000 de lei pe lună, Virgil Metea, Romgaz - 93.000 de lei pe lună, Radu Ghețea, CEC - 94.000 de lei pe lună, Traian Halalai, Eximbank - 108.000 de lei pe lună, ca să nu mai pomenesc de liota de neamuri și pile de la ASF, ultimul pe listă fiind fostul soț al doamnei Lia Olguța Vasilescu, dl. Wlassopol, care încasează 62.000 de lei pe lună), încât salariul de la Camera deputaților al dlui Dragnea s-ar face mic de rușine.

Dar nu la ei se referă dl. Dragnea, prin glasul dlui Tudose, nu lor le cere solidaritatea, nu pe ei vrea să-i mulgă. Ținta sunt puținii români care iau lunar 2000, 3000, 4000 de euro, muncind la privat, unii la mult hulitele multinaționale, alții care își mai iau un job part-time după serviciu. Ținta sunt micii antreprenori care reușesc să câștige cumva peste medie, fără weekend-uri libere și fără concedii. Ținta sunt profesiile liberale și PFA-urile, oamenii care aleargă printre mai multe contracte, printre furnizori, luptându-se cu birocrația înnebunitoare. Ținta sunt micii producători, muncitorii cu cârca sau cu mintea, care refuză să depindă de stat și de mărinimia unui șef de județeană de partid. Ținta sunt mințile tinere și dinamice din IT care nu se știe cum au rămas în țară încercând să câștige și să trăiască decent. Ținta sunt odioșii „corporatiști”, „tefeleii” care au adus atâta supărare în familia PSD începând cu luna februarie.

Cine le-a dat bani să meargă la Electric Castle și la Untold? Cine le-a dat bani să bea cafea la Starbucks? Cine le-a dat bani să se îmbrace de la mall? Cine le-a dat bani de Grecia și de Bulgaria? Cine le-a dat bani de mașină nemțească? Ia să dea ce le prisosește statului, pentru că statul știe ce să facă cu banii, are atâtea guri de hrănit, nu ca ei care aruncă banii pe toate prostiile.

Această clasă de mijloc, care începe să prindă cheag în România, este adevărata vacă de muls a domnilor Dragnea și Tudose. Oriunde în lume, această categorie de populație este protejată, este încurajată să se dezvolte, pentru că poate produce bunăstare în jurul ei și, în același timp, pentru că ia de pe umerii statului o parte din povara cu ajutorul social. Nu și în România, unde inițiativa privată este privită cu suspiciune, unde „privatizații” sunt dușmanii poporului, unde „corporatiștii” sunt plătiți de Soros și unde oamenii liberi sunt în general trimiși în pribegie în Spania, Italia, Marea Britanie... La noi, din păcate, clasa de mijloc e încă formată în mare măsură din angajați, care se chinuie să trăiască de la un salariu la altul. În alte țări, acești oameni ar fi considerați săraci. La noi, un angajat de 2000 de euro pe lună este socotit noul chiabur care trebuie de îndată jupuit metodic și demonizat la televizor.

În fine, prefer să cred că fraza dlui premier, potrivit căreia acest bir este „o taxă de solidaritate cu statul care i-a oferit (contribuabilului) prilejul să câștige atâția bani”, este doar o prostie bufă, nu o mostră de cinism odios comunist de sorginte ioniliesciană. Întrebarea firească este ce i-a oferit în anii aceștia statul contribuabilului, altceva decât batjocură, corupție, birocrație sufocantă și stat la cozi pentru plata taxelor? Ce i-a construit statul contribuabilului din banii pe care i i-a luat prin taxe și impozite? Cumva o autostradă nouă sau un spital nou de stat în 27 de ani? Care sunt lucrurile alea multe de care beneficiază plătitorul de taxe din partea statului? De ce or da românii un sfert de miliard de euro în fiecare an ca să se trateze în Austria, când ar putea beneficia de solidaritatea domnilor Dragnea și Tudose? Sau cum e cu educația gratuită, plătită de părinți, despre care vorbea dl ministru al Educației?!

Să-i acordăm deocamdată dlui Tudose prezumția de prostie. Altfel, ar fi o ticăloșie de stat și o condamnare la subdezvoltare să sufoci clasa de mijloc cu noi taxe, numite pompos de solidaritate, când ele sunt de fapt o japcă de stat îndreptată împotriva privaților. Care stat? Cum care? Ne spune dl. Dragnea: statul „care ne fură”.

Teorema lui Moustache: dacă a) „Statul sunt eu” și b) „Statul ne fură”, să se demonstreze cine ne fură.