Pääsiäislomilla tuli kaksi huonoa uutista, joista toinen oli traaginen. Ensin pienvene törmäsi ruotsinlaivaan ja sitten lentokone syöksyi maahan Jämijärvellä. Laivaonnettomuudessa veden varaan joutuneet pelastettiin. Lento-onnettomuudessa kahdeksan ihmistä kuoli.

Reagoinnissa molempiin uutisiin on samoja piirteitä. Heti tapahtumien jälkeen alkoivat vaatimukset lainsäädännön ja muun sääntelyn tiukentamisesta. Pienvenekuskeille vaadittiin jonkinlaista veneajokorttia. Pienilmailuun vaadittiin lisää sääntelyä.

Jämijärven onnettomuudesta pitää tehdä tarkka tutkimus ja muuttaa säännöksiä, jos epäkohtia havaitaan. Mielestäni kuitenkin harrastustoimintaa, vaarallistakaan sellaista, ei saa vaikeuttaa eikä tehdä kalliimmaksi uusilla säännöksillä.

Yleinen suuntaus yhteiskunnassaon ollut viime aikoina riskien minimointi ihmisten puolesta. Käytännössä tämä merkitsee yksilönvapauden ja yksityisyyden pienenemistä ja kaikenlaisen sääntelyn lisääntymistä. Pelolla on hyvä hallita ihmisiä. Itse asiassa pelolla voidaan perustella lähes mikä tahansa päätös nykymaailmassa. Aina voidaan sanoa, että mehän vain ajattelemme ihmisten parasta ja turvallisuutta.

Itse asiassa pelolla voidaan perustella lähes mikä tahansa päätös nykymaailmassa.

Ajatellaanpa esimerkiksi maailmaa viime aikoina kuohuttanutta Yhdysvaltojen verkkovakoilua. Millä tämä ennen kuulumaton tunkeutuminen ihmisten yksityiselämään perustellaan? Tietysti terrorismin torjumisella eli siis terrorismin pelolla. Samalla voi kuitenkin kysyä, että ovatko nämä toimet missään suhteessa terrorismin aiheuttamaan todelliseen uhkaan?

Samalla tavalla EU syytää ihmisten turvallisuutta mahdollisesti lisääviä mutta usein kalliita säännöksiä. Viimeisenä esimerkkinä pakollinen automaattinen rengaspaineiden hallinta autoissa.

Suomessa voitaisiinkin mielestäni pohtia onko yhteiskunnan turvalliseksi tekemisessä menty liiallisuuksiin ja perusteellaanko tällä ylenpalttisella turvallisuusajattelulla liiallista sääntelyä.

*Tämän kysymyksen *voi mielestäni esittää esimerkiksi ajokortin hinnasta, joka Suomessa on Euroopan, jos ei maailmankin, huippua. Tätäkin asiaa perustellaan turvallisuudella.

Yhteiskuntaa ja elämää ei voi loppupeleissa saada täysin turvalliseksi. Elämä on aina riski. Jotkut jopa väittävät, että juuri riskissä on elämän suola.