Foto: Anto Magzan, Vanja Zubcic,Dusko Jaramaz/PIXSELL



ŽUPANIJSKI sud u Splitu prije nekoliko je dana donio presudu protiv Slobodne Dalmacije prema kojoj je tekst Borisa Dežulovića iz 2012. "Za njih bi bilo bolje da Bog ne postoji" povrijedio čast, ugled i dostojanstvo desetero tužitelja pa taj dnevni list svakome od njih treba isplati po 15.000 kuna naknade štete.



Jučer popodne Slobodna Dalmacija uručila je otkaz Borisu Dežuloviću, opravdavši to presudom.



Dežulović, dobitnik nagrade European Press Prize 2014. u kategoriji najboljeg komentara, za Fairpress je izjavio kako ga je nazvao glavni urednik i kazao mu da prekidaju s njim suradnju. "Neka im sad gnjide pišu!", dodao je Dežulović.



Pavičić i Tomić otkazali Slobodnoj Dalmaciji



Danas je stigla informacija kako iz solidarnosti prema najboljem europskom komentatoru Slobodnu Dalmaciju napuštaju njegove kolege Jurica Pavičić i Ante Tomić.



"Ne želim raditi za novinu koja je otkazala suradnju novinaru čiji je tekst proglašen najboljim u Europi, a istovremeno angažira komentatora koji u tekstu 34 rečenice završi s uskličnim znakom. To je bipolarni poremećaj...", kazao je Pavičić Dalmatinskom portalu dodajući da je uvijek bio i bit će protivnik stava koji se 'njeguje' da su zagrebačke novine liberalne i za pametne, dok je Dalmacija rezervirana za konzervativne i glupe.



Ante Tomić za N1 je potvrdio otkazivanje suradnje, no razloge nije želio otkriti.



No, čini se da, barem zasad sva trojica ostaju u drugih EPH izdanjima.

> Hanžeković: Ništa me se nije pitalo za Dežulovića, a o ostavkama Tomića i Pavičića ne znam ništa



HND: Očito je da tekst nema veze otkazom jer je godinama stajao na webu



Zbog otkaza Borisu Dežuloviću reagiralo je i Hrvatsko novinarsko društvo. Njihovo priopćenje prenosimo u cijelosti:



"Otkaz suradnje Borisu Dežuloviću u „Slobodnoj Dalmaciji“ nastavak je opasnog trenda nakladničkog odricanja od vlastitih novinara



Hrvatsko novinarsko društvo izražava vrlo ozbiljnu zabrinutost činjenicom da je novinar Boris Dežulović telefonom obaviješten kako mu se odlukom Uprave „Slobodne Dalmacije d.d.“ otkazuje suradnja u dnevnom listu „Slobodna Dalmacija“.



Dogodilo se to nakon što je objavljena presuda Županijskoga suda u Splitu po kojoj nakladnik toga list („Slobodna Dalmacija d.d.“, čiji je vlasnik EPH) mora isplatiti ukupno 150 tisuća kuna odštete osobama koje su ga tužile zbog Dežulovićevog teksta pod naslovom „'Za njih bi bilo bolje da Bog ne postoji'“ objavljenoga u „Slobodnoj Dalmaciji“ 2012. godine.



Ne ulazeći u pravni meritum tužbe i presude HND podsjeća da je taj tekst, kao i bilo koji drugi, objavljen uredničkom odlukom te da se redakcija niti nakladnik „Slobodne Dalmacije“, od objave do donošenja presude nisu niti na koji način distancirali spornoga teksta niti je itko zbog njegove objave sankcioniran.



Stoga je logičan zaključak kako je odluka o otkazu suradnje „Slobodne Dalmacije“ sa Borisom Dežulovićem (stalno zaposlenome u tvrtki EPH Mediji) zapravo posljedica činjenice da se nakladnik presudom obvezuje isplatiti odštetu tužiteljima te nema nikakve veze sa dosljednom obranom profesionalnih novinarskih standarda kao niti sa zaštitom ugleda osoba spomenutih u tekstu.

Urednici sve češće produžena ruka vlasnika



HND upozorava da nakladnici sve češće odbijaju stati iza svojih novinara u slučaju sudskih tužbi, pri tome ne sankcionirajući eventualne uredničke propuste bez kojih ne bi bilo niti objave tekstova koji su predmet tužbi.



Na taj način se pojačava dojam da urednici, umjesto prvih među jednakima u redakciji, sve više postaju produžena ruka nakladnika/vlasnika a na novinare se stvara dodatni pritisak koji, između ostaloga, uzrokuje autocenzuru, čime ih se posredno prisiljava da ne rade svoj posao."

Tekst se nastavlja ispod oglasa

Zašto je uopće tužena Slobodna Dalmacija?



Presudom od ovog tjedna je na temelju žalbe Slobodne Dalmacije preinačena prvostupanjska presuda splitskog Općinskog suda iz travnja 2014. i smanjen iznos pojedinačne odštete s 25.000 na 15.000 kuna.



Kako se ističe, u postupku među strankama nije bilo sporno da je 28. svibnja 2012. u splitskom dnevniku objavljen utuženi tekst s podnaslovima 'Desničarska stoka' i 'Katolički talibani' te je uz objavljenu fotografiju napisano 'Gospodo intelektualci iz žnjanskog kafića, molite se Bogu u koga vjerujete i u čije ime mrzite. Molite se – ako ćete mene poslušati – da ne postoji'.



Prema obrazloženju presude, prvostupanjski sud utvrdio je da članak od početka do kraja iznosi teške uvrede za tužitelje kroz upotrebu neprimjerenih izraza.



"Zaista, kolika točno ljudska gnjida moraš biti, i koliko ti pogani jezik mora biti zao da preko njega prevališ kako je Antonija Bilić neizravna žrtva lanjskog Gay Pridea u Splitu, jer su tisuće policajaca povučene iz potrage za nestalom djevojkom zbog osiguravanja parade na Rivi?", napisao je Dežulović koji je, po ocjeni suda, tužitelje izravno vrijeđao i u rečenici: "Za povijest hrvatskog gnjidoslovlja valja zapamtiti njihova ljudska imena: Stjepan Lozo, Guido Piasevoli, Tatjana Alajbeg, Joško Čelan, Miroslav Klarić, Gordan Sladoljev, Barbara Kovačić-Domančić, Željko Ostoja, Miroslav Lozina i Marko Džaja".



U presudi se navodi i da autor naziva tužitelje "najvećim prirodnim neprijateljima ljudske inteligencije" te ih proziva kao isključive krivce za sudbinu Antonije Bilić.



Sud je zaključio da su tužitelji dokazali odgovornost za štetu, dok tuženik nije dokazao ispunjenje pretpostavki za oslobođenje odgovornosti od štete prema odredbama Zakona o medijima.



U presudi se navodi da autor članka nije provjeravao točnost navoda vezanih za stav tužitelja u vezi s gay paradom, niti što je točno izneseno na njihovoj konferenciji za tisak održane u žnjanskom kafiću, već je o tome bez provjere navedenog u spornom članku iznosio stavove zasnovane na člancima u medijima, refererirajući se na protivljenje tužitelja da se održi gay parada u Splitu.



"Autor spornog članka je iznoseći čitav niz uvreda na račun tužitelja izašao izvan granica profesionalnog ponašanja jer je sve navedeno daleko od iznošenja vrijednosnog suda autora izraženog na osebujan način već se kompletan članak uglavnom zasniva na iznošenju teških uvreda upućenih izravno tužiteljima", bio je stav prvostupanjskog suda koji je i pobrojao da u Dežulovićevu tekstu od 34 rečenice u čak njih 15 "iznijete izravne i grube uvrede prema tužiteljima".



Zaključak prvostupanjskog suda o odgovornosti tuženika prihvatio je i žalbeni sud navodeći da je tekst u kolumni izrazito oštar, djelomično ironičan i predstavlja komentar izjava izrečenih na tiskovnoj konferenciji, ali i da obiluje uvredama na račun osobnosti tužitelja.



Pozivajući se i na zakonske odredbe o zaštiti ugleda i prava drugih osoba, u presudi se navodi da su i "tužitelji kao građani demokratskog društva izrazili svoj stav, kojeg je moguće prihvatiti ili ne prihvatiti, odnosno iznijeti i protivan stav, ali bez vrijeđanja osobnosti tužitelja, što sporni članak međutim i čini".