Kun puheena on nykyihmisten ilmeinen unenpuute, älypuhelimet ja teknologia ovat usein ensimmäisinä syyllisten listalla.

Unettomuus ja unien katkonaisuus kumpuavat kuitenkin isolta osalta jo esi-isiemme elämästä, kertoo Proceedings of the Royals Society B -lehdessä julkaistu tutkimus, jossa oli osallisena useita yliopistoja Pohjois-Amerikasta.

Samanlaisia havaintoja on tehty aiemmin esimerkiksi linnuilla ja hiirillä, mutta nyt havainnot tehtiin ensimmäistä kertaa ihmisillä.

Tutkijat selvittävät, että esi-isämme nukkuivat esimerkiksi puskissa ja altistuivat näin petoelämille sekä kilpaileville ihmisryhmille. He uskovat, että ihmisillä ilmenee eroja nukkumistottumuksissa, koska tämä on aikanaan varmistanut sen, että ainakin yksi henkilö on hereillä muiden nukkuessa eli ollessa haavoittuvassa tilassa.

Tästä teoriasta asiantuntijat käyttävät nimitystä ”vartiointihypoteesi”. Myös monilla muilla sosiaalisilla eläimillä, kuten mangusteilla, on aina joku yksilö tarkkailemassa muun ryhmän levätessä.

Tutkijat selvittivät tansanialaisen 33-jäsenisen Hadza-heimon nukkumistottumuksia 20 päivän ajalta. Heimon jäsenet ovat metsästäjä-keräilijöitä.

Päivän aikana heimon miehet ja naiset menevät erillisiä reittejä metsään etsimään marjoja, hunajaa ja lihaa. Illalla he kokoontuvat yhteen ja nukkuvat yleensä yhdessä nuotion vieressä tai ruohosta ja oksista kudotuissa majoissa.

”Heidän elämäntapansa on hyvin samanlainen kuin muinaisten metsästäjä-keräilijöiden”, kertoo antropologian professori ja yksi tutkimusryhmän jäsen Alyssa Crittenden.

Heimon jäsenet nukkuvat maassa, eikä heillä ole esimerkiksi keinovalaistusta tai lämmitys- ja jäähdytyslaitteita.

Heimon jäsenet nukkuivat samanaikaisesti vain 18 minuuttia 200 tunnin aikana.

Tutkimuksessa ilmeni, että heimon jäsenet nukkuivat 200 tunnin aikana samanaikaisesti äärimmäisen pienen ajan, vain 18 minuuttia.

Heimon jäsenet heräilivät useita kertoja yön aikana, heilahtelivat ja kääntyilivät, nousivat ylös hallitsemaan tulta tai peittelemään itkeviä vauvoja.

Tutkijoiden mukaan kevyessä – eli ei syvässä – unessa olemme virittyneempiä kaikille uhille ympäristössä.

Tutkijat havaitsivat, että heimon nuorimmat jäsenet olivat todennäköisemmin ilta- tai yövirkkuja, kun taas vanhemmat olivat aamuvirkkuja. Vartiointihypoteesin mukaan vanhimmat vartioivatkin aamulla, kun taas nuorimmat tekevät sitä enemmän ilta- ja yöaikaan.

”Havaitsimme, että näillä yhteisöillä nukkumisen kokonaisaika oli hyvin alhainen. Länsimaisissa yhteiskunnissa me saamme itse asiassa enemmän turvallista syvää unta kuin metsästäjä-keräilijät”, kertoo tutkimuksiin osallistunut antropologian professori David Samson.

Huolimatta vähäisestä nukkumisesta heimojen jäsenillä oli Samsonin mukaan kuitenkin vähemmän unihäiriöitä ja unettomuutta kuin länsimaisilla ihmisillä. Uniongelmat ovat yleisiä kehittyneissä maissa, etenkin ikääntyneillä ihmisillä.

Tutkijat kertovat, että nuorten ja iäkkäiden uniaikojen vinoutuminen voi olla evoluutiosta kumpuavaa sopeutumista, joka mahdollisti esi-isillemme turvallisuuden tunteen heidän nukkuessaan sekaikäisissä ryhmissä.

”Monet vanhukset menevät lääkäreille ja valittavat, että he heräävät aikaisin eivätkä saa enää unesta kiinni”, sanoo tutkimusjohtaja ja evoluutioantropologian professori Charlie Nunn.

”Mutta ehkä heillä ei ole mitään ongelmaa. Ehkä jotkut nykyisistä lääketieteellisistä kysymyksistä eivät ole selitettävissä sairauksina, vaan evoluution jäänteenä, jolla on ollut menneisyydessä hyötyvaikutus.”

Masentunut henkilö voi kyllä nukahtaa illalla, mutta herää usein kello kolmen aikaan yöllä.

Jatkuva yöllinen heräily saattaa myös viestiä tietyistä terveydellisistä ongelmista. THL:n tutkimusprofessori Timo Partonen kertoo, että esimerkiksi stressi ja masennus aiheuttavat niin nukahtamis- kuin muitakin univaikeuksia.

Partosen mukaan esimerkiksi masentunut henkilö voi kyllä nukahtaa illalla, mutta herää usein kello kolmen aikaan yöllä eikä pysty enää nukahtamaan uudelleen.

Poikkeuksellinen heräily voi aiheutua myös fyysisistä syistä, kuten uniapneasta. Se aiheuttaa unen aikaisia hengityskatkoksia, jotka voivat olla pituudeltaan muutamasta sekunnista jopa yli minuuttiin. Hoitamattomana uniapnea on huomattava unenlaadun heikentäjä.

Unilääkäri ja dosentti Henri Tuomilehdon arvioiden mukaan uniapneaa sairastaa vähintään 300 000–350 000 suomalaista, ja heistä 80–90 prosenttia tietämättään. Uniapneapotilaista noin 70 prosentilla on ylipainoa.

Itä-Suomen yliopiston vuonna 2014 julkaistun tutkimuksen tulosten perusteella jo viiden prosentin pysyvä painonpudotus parantaa tehokkaasti ylipainoisten uniapneaa.

”Tutkimuksemme kiistatta osoittaa, että varhaisessa vaiheessa uniapnea on jopa täysin parannettavissa. Lihavuus on merkittävin tekijä sekä uniapnean että sen liitännäissairauksien synnyssä”, tutkimuksia johtanut Tuomilehto kertoo.