Finnish Electric Winter Tour starttasi keskiviikkona 6.2.2019 ja matkaseurue palasi koteihinsa ma 11.2.2019 ja ti 12.2.2019. Matka starttasi Helsingistä ja seurue ajoi Suomen itäreunaa Nuorgamiin ja siitä länsirannikkoa pitkin takaisin Helsinkiin.

Matkan tarkoituksena oli tehdä sähköautoilua tunnetuksi ja näyttää, että sähköautolla on mahdollista kulkea myös pidempiä matkoja. Kilometrejä reissun aikana kertyy reilu 3000.

Minä (Jonni Lehtiranta) lähdin matkaan Kona electicillä, Kirsi ja Perttu ajoivat reissun Teslalla (Model S 100D), Björn matkasi Jaguar I-PACElla ja Vesa Renaultin Zoella.

Talvinen Lappi on jäänyt taakse ja väsyneet, mutta onnelliset sähköautoilijat ovat palanneet kokemusta viisaampina. Suomi saatiin kierrettyä ja tavoitteeksi asetettu Nuorgam saavutettiin myös. Jälkiviisaana yksikin näistä tavoitteista olisi ollut riittävä haaste viidelle päivälle, mutta molemmat saavutettiin. Hintana oli matkan venyminen ja se, että eri autot hajaantuivat eri reiteille.

Alkumatka oli kuitenkin varsin rentoa ilottelua. Zoe, josta puuttuu pikalataus, lähti muita aiemmin ja suuntasi suoraan kohti pohjoista, sillä ylimääräinen lenkki olisi vienyt runsaasti aikaa. Hyundai Kona electric, Tesla Model S 100 D ja Jaguar I-PACE lähtivät kiertämään Itä-Suomea, joka oli pitkään vaikeaa aluetta sähköautoille.

Autot kohtasivat Kotkassa, jossa otettiin kuvia ja Tesla ja I-PACE latasivat. Kona-tiimi söi lounaan Imatralla ladaten samalla vajaan tunnin ajan ja saapui Joensuuhun puoli neljältä. Hyvinkäältä lähteneet Tesla ja Jaguar saapuivat pian Konan jälkeen. Matkustus oli juuri sellaista kuin pikalatureilla voisi olettaakin. Ensimmäiset noin 300 km sujui ilman latausta ja autot kytkettiin laturiin vain, jos pysähdys tehtiin jostain muusta syystä. Sen jälkeen tunnin pikalatauksella pääsikin aina noin 200 km pidemmälle, vaikka pakkanen kiristyikin yli kymmeneen asteeseen ja myöhemmin lähemmäs kahtakymmentä astetta Konan ja Teslan saapuessa Kajaaniin.

Zoe oli ehtinyt jo Kajaanin ohi, kun Kona pysähtyi Ravintola Anorakin pikalaturille. Se olikin matkan viimeinen pikalaturi, ja ensimmäinen, joka on tienoon ainoa. Konassa lataus hidastuu viimeisiä prosentteja kohti melkoisesti, joten sitä ladattiin lopulta melkein kaksi tuntia, jotta sähkö riittäisi. Teslalle ei riittänyt pikalaturia, joten se latasi Kajaanissa hetken keskinopeasta Type2-pisteestä ja jatkoi sitten Suomussalmelle lataamaan lisää.

Pakkanen kuitenkin kiristyi matkalla kolmeenkymmeneen asteeseen ja kulutus nousi sitä mukaa, joten Teslan lataustauosta Suomussalmella tuli aika pitkä ja Konakin joutui pysähtymään Kuusamossa vain 25 km ennen määränpäätä. Zoe pysähtyi pienemmän akkunsa vuoksi näillä molemmilla. Rukalle saapuminen venyi kaikilta paljon yli puolenyön, eikä autoja saatu kunnolla lataukseen ennen kuin aamulla. Uniakin päätettiin jatkaa hyvän aikaa päivän puolelle.

Kajaaniin asti Zoe oli tehnyt matkaa suoraa reittiä ja muita hitaammin, mutta viimeisen pikalaturin jäätyä taakse tilanne kääntyi sen eduksi. Zoe lataa keskinopeista Type 2 -latauspisteistä 22 kilowatin teholla, kun Teslalla teho on 16,5 kW ja Konalla ja I-PACElla 7 kW. Jos autot pysähtyisivät samaan aikaan lataamaan 22 kilowattituntia, Zoe pääsisi lähtemään tunnin päästä, Tesla puolentoista tunnin päästä ja Kona ja I-PACE vasta kolmen tunnin kohdalla. Koska Teslan ja I-PACEn sähkönkulutus on isompia kuin Zoen ja Konan, ero pysähdysten kestossa on käytännössä vielä isompi. Toki muiden autojen isommat akustot riittävät pidemmälle, mutta pikalaturien ulottumattomissa pitkillä päivämatkoilla Zoe pääsee lopulta ohi ainakin Konasta ja I-PACEsta.

I-PACE oli jäänyt yöksi Joensuuhun, ja sieltä se lähti jo varhain ajamaan 780 kilometrin matkaa Leville. Reitti kulki Kuopion ja Oulun kautta, jotta pikalatureita riittäisi, eikä matka hidastuisi niin kuin muilla oli käynyt. Rukalla sen sijaan heräiltiin myöhään ja lähdettiin matkaan tutussa järjestyksessä – Zoe ensin, Kona ja Tesla myöhemmin yhdessä. Zoe tarvitsi kaksi lataustaukoa (Kemijärvellä ja Sodankylässä), Kona yhden, ja Tesla olisi kulkenut matkan lataamattakin. Kona ja Tesla pysähtyivät silti lataamaan ja syömään Mestarin Kievarissa.

Perjantaiaamuna kaikki autot olivat Levillä ladattuina ja ensimmäinen selkeä testi saattoi alkaa. Aamu otettiin rauhassa univajeen paikkaamiseksi. Zoe lähti taas ensimmäisenä, muut autot puoli yhdentoista ja yhdentoista välisenä aikana. Pakkasta oli parikymmentä astetta ja matkaa oli 177 km Inariin lataus- ja lounastauolle. Kona arvasi lähtiessä toimintamatkaksi n. 267 km (98 %), I-PACE 242 km (95 %), Tesla Model S kuulemma arviolta 480 km ja Renault Zoe alle 170 km.

Edellä kulkeva Zoe pysähtyi etapin puolessavälissä Pokkaan Tieva Baariin, ainoaan mahdolliseen latauspaikkaan, vain huomatakseen, että Fortumin tolppa tarjosi vain 10 ampeerin virtaa. Zoelta onnistui siltikin saapua Hotelli Inarin latauspisteille ensimmäisenä, perille pääsyn varmisti rauhallinen ja säästäväinen ajotyyli. Tesla, Kona, ja I-PACE pääsivät kaikki perille ennen kahta ilman minkäänlaista jännitystä vaikka I-PACEn kulutus olikin ollut suurta auton oman arvion mukaisesti.

Konan saapuessa klo 13:50 Inarissa odotti kaksi puolinopeaa latauspistettä, joissa ensiksi saapuneet Zoe ja Tesla jo latasivat. I-PACE ja Kona aloittivat latauksen tavallisesta pistorasiasta, kunnes joskus lounaan jälkeen Tesla ja Zoe olivat valmiita ja lataajia vaihdettiin. Kona oli saapuessa ilmoittanut jäljellä olevaksi toimintamatkaksi 140 km, ja matkaa Nuorgamin lomakeskukseen oli jäljellä 169 kilometriä. Koska sähkö-Kona lataa puolinopeista pisteistä vain 7 kW teholla (pakkasella n. 33 km/h), autoa piti ladata lopulta viiteen asti, jolloin Kona arvioi toimintamatkaksi 198 km. Arvelin 30 km marginaalin riittävän, enkä halunnut odotella neljättä tuntia, lähdin ajamaan.

Inarista lähtiessä harmitti, että oli jo ehtinyt tulla pimeä. Zoe oli taas kaukana edellä, ja ajaessa sain tiedon, että Tesla ja I-PACE olivat lähteneet pian Konan jälkeen. Teslassa oli ison akun ja nopean vaihtovirtalatauksen ansiosta varmaankin ylimääräistä sähköä, mutta tiesin I-PACEn lähteneen Konan tapaan pienellä marginaalilla ja samasta syystä. Konan lataaminen täyteen olisi kestänyt vielä kolme tuntia ja I-PACEn vielä pidempään. Pakkanen kuitenkin lähti taas kiristymään ollen puolen tunnin päästä 25 astetta ja tunnin päästä 30 astetta. Kulutus nousi myös, kunnes lopulta lämmitys vei 4 kW tehoa. Hiljensin vauhtia ja säädin lämmityksen alas, ja vaikka toimintamatka-arvio hupeni nopeammin kuin jäljellä oleva ajomatka, sähkö riitti.



Zoe oli pysähtynyt Utsjoella lataamaan jostakin löytämästään voimavirtarasiasta ja pääsi ensimmäisenä Nuorgamiin. Kona alkoi rajoittaa tehoja 8 km ennen määränpäätä (akun varaustaso 7 %), mutta jaksoi silti perille. I-PACEn virta loppui matkalla, mutta se pääsi kuitenkin Utsjoelle lataamaan yöksi ja Tesla jäi sille huoltoautoksi. Pahaksi onneksi yölataus keskeytyi sulakkeen palamisen johdosta.

Lauantaiaamu oli, niinkuin aiemmatkin aamut, kaunis ja kylmä. Nuorgamin lomakeskuksen Type 2 -latauslaite oli laukaissut sulakkeen pariin kertaan edellisenä iltana, mutta Zoe ja Kona saatiin täyteen yön aikana. Revontuletkin olivat kuulemma loimunneet yöllä, mutta me olimme sikeässä unessa. Muu tiimi päätti jäädä päiväksi pohjoiseen, mutta itse lähdin Konalla aikataulurajoitteiden vuoksi takaisinpäin.

Paluumatka ei sekään startannut erityisen aikaisin, enkä taaskaan malttanut ladata Inarissa kuin 30 kilometrin marginaalin. Pakkanen nousi jälleen matkalla, ja taas jouduin säästelemään sähköä ja silti saapumaan Leville rajoitetuin tehoin. Mutta kun pääsin Levin pikalaturille, matkanteko helpottui. Latasin samantien akun miltei täyteen, jotten välttämättä tarvitsisi pikalatausta Pellossa, ja ajoin Pellon ja Tornion kautta Ouluun. Päivän saldoksi tuli 795 km ja taas hieman lisää univelkaa. Tein valinnan ajaa suoraa tietä Helsinkiin ja jättää Länsi-Suomen kiertäminen toiseen kertaan.

Tuntemukseni Konasta on, että pikalatureiden ääressä voi talvellakin helposti ajaa 500 km ennen, kuin lataamistarve pidentää matka-aikaa, sillä ensimmäinen tauko kuluu syödessä. Sen jälkeenkin odottelu on varsin kohtuullista, ja ajaessa ehtii hyvin tulla sekä nälkä että vessahätä. Sama pätee varmasti Teslaan ja I-PACEen, mutta Zoella taukosyöminen johti kuulemma kovaan ähkyyn. Kona on parhaimmillaan, kun pikalaturien väli on alle 250 km, jolloin akkua ei tarvitse ajaa kovin tyhjäksi eikä ladata kovin lähelle täyttä. Kesällä latausväli voi varmaan olla pidempikin.

Ilman pikalatureita taas maltti on valttia. Suosittelen lataamaan ihan rauhassa ainakin 50 km ylimääräistä toimintamatka-arvion kannalta. Inarin välipysähdys Levin ja Nuorgamin välissä on hyvä esimerkki. Kolmen tai neljän tunnin lataustauolla Konan kanssa ei olisi tarvinnut jännittää lainkaan. Muttei neljän tunnin taukoa tule helposti pidettyä, ellei ole ennalta varannut jotain tekemistä, joka vie sen verran aikaa. Yleisesti hitaammat Type 2 -lataukset kannattaa pitkillä matkoilla ajoittaa öihin, tai sitten ainakin varata jotakin muutaman tunnin vievää tekemistä, jos alla on Kona tai I-PACE.

Tilanne olisi täysin erilainen ja matkamme olisi näyttänyt kovasti toiselta, jos Suomussalmella ja Inarissa olisi ollut yksi pikalaturi kummassakin. Voi vain toivoa, että tällaiset saadaan lähivuosina, jolloin Ruka ja Nuorgam olisivat helpommin saavutettavissa useammilla sähköautoilla, myös talvella.

Matkalla oli useita haasteita ja viiveitä, mutta vain Kajaanin ja Tornion pohjoispuolella ja vain latausmahdollisuuksien huvetessa. Kaikkia testin autoja voi suositella varauksetta Oulun eteläpuolelle ja varauksella myös Nuorgamin helmikuuhun – etenkin, jos Lappiin saadaan vielä jokunen latauspaikka lisää.

Artikkelin kirjoittaja: Jonni Lehtiranta

Lue matkan kaikki artikkelit:

Matkasuunnitelma

Finnish Electric Winter Tour, päivä 1, ke 6.2.2019

Finnish Electric Winter Tour, päivä 2, to 7.2.2019

Finnish Electric Winter Tour, päivä 3, pe 8.2.2019

Finnish Electric Winter Tour, päivä 4, la 9.2.2019

Finnish Electric Winter Tour, päivä 5, su 10.2.2019

Finnish Electric Winter Tour, päivä 6, ma 11.2.2019

Finnish Electric Winter Tour, päivä 7, ti 11.2.2019

Yhteenveto matkasta