Puolitoista vuotta ei riittänyt laittoman puhelinkuuntelun tutkintaan, vaan ylikomisarion epäillyt rikokset vanhenivat.

Tullin tutkinnanjohtaja kuunteli puhelu laittomasti elokuusta 2009 maaliskuuhun 2010. Kuvituskuva. KARI PEKONEN

Tullin suorittamassa esitutkinnassa salakuunneltiin puhelinkeskusteluja lain vastaisesti satoja kertoja. Tutkinnanjohtajasta jätetty tutkintapyyntö makasi puolitoista vuotta kihlakunnansyyttäjä Krista Soukolan pöydällä odottaen epäiltyjen rikosten vanhentumista. Määräajan umpeuduttua esitutkinta lopetettiin.

Tulli ilmoitti rikosepäilyistä

Tulli teki 29. elokuuta vuonna 2013 valtakunnansyyttäjänvirastolle tutkintapyynnön omasta, tosin jo entisestä tutkinnanjohtajastaan. Tullin omassa tarkastuksessa oli selvinnyt, että tutkinnanjohtaja oli vuosina 2009–2010 hoitanut erittäin leväperäisesti puhelimen salakuuntelua johtamissaan rikostutkinnoissa.

Tullin alustavassa tarkastuksessa huhtikuussa 2013 jo yhden ainoan esitutkinnan yhteen henkilöön kohdistuneesta salakuuntelusta löytyi ”ehdottoman kuuntelukiellon alaisiksi merkittyjä puheluita kuuntelukoneelle merkityn mukaisesti yhteensä 7 142 kappaletta.”

Näistä 129 oli oikeusavustajan kanssa käytyjä keskusteluja, joiden kuuntelu on aina ehdottomasti kielletty. Jos kuuntelun aikana ilmenee, että kyseessä on keskustelu avustajan tai papin kanssa, kuuntelu on heti keskeytettävä, ja kaikki kertyneet tallenteet ja muistiinpanot on hävitettävä välittömästi. Tässä tapauksessa kuuntelu oli jatkunut, ja puhelut olivat vielä vuosien päästäkin hävittämättä.

Viestejä tuhottiin Tullin oman selvitystyön aikana, ja täyttä varmuutta siitä kuinka paljon tutkinnanjohtaja oli kuunteluttanut epäillyn ja avustajan välisiä keskusteluja, ei asiakirjoista saa. Tullin selitys siitä, miksi kuuntelut olivat olleet kiellettyjä, vaihteli matkan varrella. Ehdottomasti kiellettyjä kuunteluja oli Tullin mukaan taltioitu 265 kappaletta.

Syyttäjä Krista Soukolan päätöksessä sanotaan 263 kuuntelun kohdistuneen henkilöön, johon kuunteluoikeutta ei ollut. Kaksi salakuunneltua puhelua olisi ollut epäillyn ja oikeusavustajan välisiä keskusteluja.

Vääriä tietoja hävitettiin

Kuuntelun jälkeen oli tuhottu suuria määriä puheluja, joita ei olisi saanut poistaa.

" Ongelmalliseksi tilanne saattaa muodostua, mikäli tiedonhankinnan kohde esittää väitteen, että hänen syyttömyyttään tukevaa materiaalia on tuhottu, eikä väitteen todenperäisyyttä voida tallenteiden poistamisesta johtuen enää mitenkään tarkastaa " , tapausta selvitellyt tulliylitarkastaja Jussi Leppälä raportoi esimiehilleen toukokuussa 2013.

Lisäksi tutkinnanjohtaja oli pannut tekniseen seurantaan auton, joka oli käytössä eri henkilöllä, kuin mihin seuranta piti kohdistaa. Tulli oli siis seurannut väärää henkilöä.

Tutkinnanjohtaja on siirtynyt 1.5.2010 Tullista Poliisihallitukseen, jossa hän toimii ylikomisarion vakanssilla.

On muitakin tehtäviä

Tullin tutkintapyyntö päätyi poliisirikosasiana Itä-Uudenmaan syyttäjävirastoon kihlakunnansyyttäjä Krista Soukolan pöydälle. Juttuun nimettiin tutkija Itä-Uudenmaan poliisilaitokselta, ilmoituspäiväksi merkittiin 10.9.2013, jolloin esitutkinta periaatteessa käynnistyi. Asiassa ei kuitenkaan koskaan tehty mitään muuta, kuin pyydettiin Tullilta telepakkokeinopöytäkirjat. Ainoatakaan kuulustelua ei suoritettu.

Epäillyt virkarikokset oli tehty elokuussa 2009–maaliskuussa 2010, ja tavanomaisina virkarikoksina ne kaikki vanhenivat huhtikuun 2015 alussa. Toukokuun 20. syyttäjä Soukola esitti esitutkinnan lopettamista, koska rikokset olivat vanhentuneet. Kihlakunnansyyttäjä Pasi Pälsi toimi samoin tein esityksen mukaan ja lopetti tutkinnan.

Soukola ei päätösesityksessään kiistänyt rikosepäilyjen aiheellisuutta. Hän katsoi olevan syytä epäillä tutkinnanjohtajaa virka-aseman väärinkäyttämisestä, joka on huomattavasti vakavampi rikos kuin virkavelvollisuuksien rikkominen, josta Tulli oli ilmoituksensa tehnyt.

Miten syyttäjä Krista Soukola perustelee jutun makuuttamista puolitoista vuotta?

– En mielelläni tee sellaista esitystä, että esitutkinta lopetetaan koska asia vanheni, mutta tässä nyt pääsi näin käymään, Soukola selittää.

Aikaa oli puolitoista vuotta. Annoitteko tahallanne jutun vanhentua?

– En tietenkään, Soukola sanoo.

– Tämä saattaa tulla yllätyksenä, mutta syyttäjillä on muitakin tehtäviä kuin yhden tutkinnanjohtajan tekemisten selvittely. Samoihin aikoihin olin aika sidottu Jari Aarnio -jutun tutkintaan.

Syyttäjä Krista Soukola on Helsingin poliisilaitoksen huumepoliisin entisen päällikön Jari Aarnion tapauksen toinen tutkinnanjohtaja, yhdessä kihlakunnansyyttäjä Jukka Haaviston kanssa.

Pahasti on mokattu

Asianomistajille ei kerrottu mitään rikosepäilyistä, he saivat siitä tietoa vasta tekojen vanhennuttua. Rikos- ja prosessioikeuden professori Matti Tolvanen huomauttaa, ettei näin voi toimia.

– Laki lähtee siitä, että asianomistaja on kuultava. Puolitoista vuotta on pitkä aika, kyllä asianomistajat olisi siinä ajassa ehtinyt kuulla. Kyseessä ei näytä olleen edes erityisen vaikea asia, lähinnä olisi pitänyt tutkia kuka puhui kenen kanssa. Asianomistajat olisi pitänyt kuulla viimeistään siinä vaiheessa kun Tullilta tulivat kuuntelupöytäkirjat.

– Oikeusavustajan kanssa käytyjen keskustelujen salakuuntelu on erittäin vakava asia. Keskustelut oikeusavustajan kanssa ovat kaikkein pyhimpiä, niitä ei voi kuunnella millään luvalla. Tällainen vie esitutkinnalta kaiken uskottavuuden.

Avustajan puheluiden salakuuntelu ei liene yleistä?

– Tämä on ensimmäinen kerta, kun tällaisesta kuulen. Pahasti on mokattu, Tolvanen painottaa.