Uutuuskirjassa käydään läpi syitä, jotka ajavat nuoria lähtemään jihadisteiksi.

Suomessa syntyneet maahanmuuttajien lapset tai lapsena Suomeen tulleet kokevat voimakasta ulkopuolisuuden tunnetta, mikä voi äärimmillään ajaa jihadistiksi.

Terroristijärjestöihin kuulumalla voi saada hyväksyntää ja tuntea kuuluvansa johonkin.

Nuoret eivät välttämättä erota terroristien propagandaa oikeasta islaminuskosta.

Isisin kannattajia Mosulissa Irakissa kesäkuussa 2014. AOP

Tutkija Kristiina Koivusen mukaan toisen polven maahanmuuttajat Suomessa kokevat ulkopuolisuuden tunteita, joista pitäisi keskustella enemmän julkisuudessa.

Koivusen kirja Suomen nuoret jihadistit – ja miten radikalisoituminen torjutaan (Into Kustannus 2016) julkaistaan tänään perjantaina.

Koivunen haastatteli kirjaansa lukuisia viranomaisia ja muslimiyhteisön edustajia. Hän pyrkii avaamaan kirjassaan tekijöitä, jotka vaikuttavat Suomesta vierastaistelijoiksi lähtevien nuorten taustalla.

Koivunen kertoo Iltalehdelle, että tiivistetysti suomalaisnuorten lähtöön vaikuttaa kaksi tekijää. Ensimmäinen niistä on ulkopuolisuuden tunne, joka työntää nuorta pois Suomesta.

– Monissa haastatteluissa tuli ilmi, että Suomessa syntyneet maahanmuuttajien lapset tai lapsena Suomeen tulleet kokevat voimakasta ulkopuolisuuden tunnetta. He eivät samaistu vanhempiensa kulttuuriin ja Suomessa heitä pidetään taas ulkomaalaisina, Koivunen sanoo.

Koti ja yhteiskunta saattavat myös vetää nuorta eri suuntiin.

– Kotona (...) lapset kilpailevat siitä, kuka lukee Koraania kauneimmalla äänellä ja pukeutuu peittävimpään asuun. Koulussa opetetaan suomen kieltä ja suomalaisuuteen assimiloitumista. Ei ihme, että lasten pää menee sekaisin, yksi haastatelluista kuvailee kirjassa.

Joskus nuori ei osaa päättää, kumman kulttuurin mukaisesti hän haluaa elää.

– Musliminuori haluaa 15­vuotiaana käyttäytyä kuten suomalainen nuori ja menee rannalle juomaan kaljaa. Myöhemmin hän haluaa hyvittää pahoja tekojaan perheen silmissä, kertoo kirjassa eräs haastateltava.

Paluu uskonnolliseen elämään voi mennä äärimmäisyyksiin.

– Hän menee moskeijaan ostaakseen paikan takaisin yhteisöön. Hän on nuori ja kokematon, siksi hän haluaa osoittaa olevansa parempi, eräs kirjan haastateltavista kuvailee.

Suomestakin Syyriaan lähdetään yleensä karkaamalla kotoa. Nuori ilmoittaa vanhemmilleen lähtevänsä lomalle Turkkiin tai sukulaisten luo.

Erään kirjan haastateltavan mukaan Syyriaan lähteneet suomalaiset eivät ole ”marginalisoituneita henkilöitä”, vaan he ovat lähteneet taistelemaan ideologisista syistä. Hänen mukaansa lähtijöiden joukossa on hyvin päteviä henkilöitä, joilla on hyvä kielitaito ja he osaavat hyvin käyttää sosiaalista mediaa.

Myöskään köyhyys ei välttämättä ole keskeinen tekijä, ja suurin osa lähtijöistä on maallistuneista muslimiperheistä. Monilla on taustallaan aiempia rikoksia.

Ei tietoa uskonnosta

Toinen syy taistelijaksi lähtemiseen on tutkijan mukaan terroristijärjestöjen vetovoima.

– Sieltä saa hyväksyntää ja tuntee kuuluvansa johonkin, olevansa osa perhettä.

Koivusen mukaan nuoret eivät välttämättä osaa erottaa Isisin propagandaa oikeasta islaminuskosta.

– Monet nuoristamme eivät tiedä paljoa uskonnostamme, siksi heitä pystytään värväämään Isisiin väärillä tiedoilla, selittää erään helsinkiläisen moskeijan edustaja kirjassa.

Toisaalta myös ei-uskonnollisilla syillä saatetaan houkutella nuoria paikalle. Koivunen kuvailee kirjassaan erään Syyriaan lähteneen miehen soittaneen suomalaiselle ystävälleen ja rehvastelleen, että ”täällä saa p*llua tosi paljon”.

Suurimmalla osalla lähtijöistä ei ole realistista käsitystä perillä odottavista sotaolosuhteista eivätkä he välttämättä ole koskaan aiemmin vierailleet esimerkiksi maassa, josta heidän vanhempansa ovat lähteneet.

– Jotkut lähtevät vaihtelun halun takia ja katuvat myöhemmin, mutta paluu on mahdotonta. Liittyminen Isisiin on vapaaehtoista, ero ei, helsinkiläismies kuvailee kirjassa.

Valvontaa moskeijoille

Britiksi epäilty mies poseeraa Isis-terroristijärjestön propagandavideolla tammikuussa 2016. AP

Koivusen mukaan haastateltavilla oli vastakkaisia näkemyksiä siitä, tapahtuuko suomalaisnuorten radikalisointi moskeijassa vai netissä. Osa haastateltavista syytti rajusti moskeijoita nuorten radikalisoimisesta.

– Tällaista on väitetty, mutta mitään näyttöä siitä minulla ei ole, Koivunen sanoo.

Monet kirjan haastateltavista vaativatkin moskeijoille tiukempaa valvontaa. He ehdottivat imaamien koulutuksen parantamista ja pätevyysvaatimuksien asettamista.

– Enemmistö muslimeista hyväksyy nämä vaatimukset ja radikaalit on pakotettava hyväksymään ne, haastateltava penää kirjassa.

Ruotsissa tehdyn tutkimuksen mukaan islamistitaistelijoiden rekrytoinnissa internet on kuitenkin tärkeämpi paikka kuin moskeija.

Haastateltavat kertovat kirjassa myös lähiöiden muslimiyhteisöissä johtajiksi kohonneista henkilöistä tai perheistä. Kirjan mukaan ”johtajat” alkavat hallita aluettaan ja siellä samaan etniseen ryhmään kuuluvia perheitä.

– Johtajasta tulee esimerkki, jonka ideologia houkuttaa muitakin. Jos hänellä on hyvä ideologia, hän johtaa yhteisöään hyvään suuntaan – jos paha ideologia, seuraa vaarallisia asioita, eräs haastateltava kertoo.

Vanhemmat huolestuivat

Koivusen mukaan nuorten lähteminen vierastaistelijoiksi on saanut maahanmuuttajayhteisöt heräämään ongelmaan. Vanhemmat ovat pelästyneet Isisiin karanneiden nuorten takia ja seuraavat aiempaa tarkemmin, mitä heidän lapsensa tekevät.

Helsinkiläinen muslimimies kertoo kirjassa, että monet Isisiin liittyneiden nuorten vanhemmat ovat myös matkustaneet Lähi-itään voidakseen olla valmiina auttamaan lastaan, kun Isis romahtaa tai vetäytyy, jolloin loikkaaminen tulee helpommaksi.

Koivusen mukaan saamiensa tietojen perusteella vaikuttaa siltä, että lähtijöiden virta on viime aikoina ainakin hiljentynyt ellei tyrehtynyt. Myös ylikomisario Jari Taponen kertoo kirjassa, ettei poliisin tiedossa ole lisää lähtöä suunnittelevia ihmisiä.

– Tilanne vaikuttaisi ainakin jonkin verran rauhoittuneen tänä vuonna, Koivunen kertoo.

Radikalisoitumista pyritään estämään muun muassa viranomaisten ja järjestöjen yhteistyöllä. Esimerkiksi Helsingissä väkivaltaisen radikalisoitumisen torjunta alkoi pari vuotta sitten, kun kaupungin viranomaiset huomasivat, ettei kukaan ole perillä muslimiyhteisöjen asioista.

Nykyään yhteistyötä on muslimiyhteisöjen kanssa päivittäin ja myös maahanmuuttajat kiittelevät viranomaisten suhtautumista.

Lisäksi Suomessa on radikalisoituneita ja heidän omaisiaan auttavia hankkeita kuten Radinet, joka on jo vastaanottanut ensimmäiset asiakkaansa. Myös Helsingissä on paikallinen verkosto väkivaltaisen ekstremismin ehkäisemiseksi.

Koti ja koulu

Tutkija listaa kirjassaan useita vaihtoehtoja, joilla radikalisoitumista voidaan pyrkiä torjumaan. Yksi niistä on uskonnonopetuksen parantaminen.

Koivusen mukaan sekä koulu että koti ovat epäonnistuneet antamaan islaminuskosta oikean kuvan nuorelle, joka houkutellaan Syyriaan täysin väärällä islamin tulkinnalla.

– Itse ehdottaisin, että kouluissa annettaisiin ei-tunnuksellista uskonnonopetusta kaikille lapsille, mutta sellainen ajatus tuskin menee tällä hetkellä läpi.

Koivunen kuitenkin huomauttaa, että muslimilasten määrä lisääntyy Suomessa, minkä vuoksi uskonnon opetuksen roolin pohtiminen on tärkeää.

Lisäksi Koivunen peräänkuuluttaa hyvinvointivaltion roolia: yhteiskunnan eriarvoistuminen ja köyhyyden lisääntyminen on katkaistava. Kaiken lisäksi tarvitaan roimasti avointa keskustelua.

– Välillä islamiin liittyvät asiat tyrmätään islamfoobisiksi keskustelunaloituksiksi, vaikka vaikeistakin asioista pitäisi pystyä käymään puhumaan julkisuudessa.

Tutkija penääkin keskustelua erityisesti toisen polven maahanmuuttajanuorten ulkopuolisuuden kokemuksesta.

Julkisuudessa on puhuttu paljon viimevuotisesta pakolaisvirrasta, mutta Koivusen mukaan huomiota pitäisi antaa myös niille ihmisille, jotka ovat tulleet Suomeen 1990-luvulla ja heidän lapsilleen.

– Äärimmäinen ratkaisu ulkopuolisuuden tunteeseen nuorelle on lähteminen jihadistitaistelijaksi. Heitä on lähtenyt Suomesta suuri määrä verrattuna siihen, kuinka vähän täällä on muslimeja.