Suomen Pankin tutkijat Helvi Kinnunen ja Petri Mäki-Fränti julkaisivat viime kuussa Pankin Euro ja Talous - sivustolla paljon huomiota saaneen analyysin, jossa tutkijat totesivat pitkittyneen taantuman heikentäneen nuorten sukupolvien asemaa. Artikkelin mukaan alle 35-vuotiainen käytettävissä olevat tulot eivät ole juuri kasvaneet vuoden 1990 jälkeen, vaan nuoret ovat jääneet 20 vuoden talouskasvun hedelmistä lähes kokonaan osattomiksi!!! Tulos on sen verran mielenkiintoinen, että piti tämänpäiväistä tuloeroja koskevaa julkistalouden kurssin luentoa valmistellessa oikein tarkistaa, pitääkö se paikkaansa.

Hurjin kuvio Kinnusen ja Mäki-Fräntin artikkelissa kertoo, että niiden kotitalouksien, joissa viitehenkilö (suurituloisin kotitalouden jäsen) on 20-24 -vuotias, reaalisten käytettävissä olevien tulojen mediaani ei ole kasvanut vuosien 1990 ja 2013 välillä ollenkaan. Vanhempiin ikäluokkiin verrattuna nuorten kotitalouksien elintaso on heikentynyt tuntuvasti.

Tulonjakotilaston data oli minullakin näppärästi valmiina ja käyttöluvatkin sattumalta tällaisiin laskelmiin kunnossa, joten piirsin saman kuvan alle ja sain siitä koko lailla samanlaisen kuin Kinnunen ja Mäki-Fränti.



KUVA 1: Kotitalouden käytettävissä olevien tulojen mediaani (2013 rahassa) viitehenkilön iän mukaan vuosina 1990 ja 2013

Käppyrään liittyy kuitenkin muutama ongelma, joiden takia kovin vahvojen päätelmien suhteen olisi syytä olla varovainen. Ensinnäkin kuviossa vertaillaan tilannetta vuoden 1990 suhdannehuipussa nykytaantuman aikaiseen tilanteeseen. Nuorten työmarkkinatilanne vaihtelee suhdanteitten mukaan paljon enemmän kuin vanhempien, joten pysyviä sukupolvien välisiä muutoksia metsästävä vertailu pitäisi tehdä suhdannetilanteeltaan samanlaisten vuosien välillä.



KUVA 2: Työttömyys ikäluokittain, %

Lähde: Työvoimatutkimus

Iso - ja suhdanteista riippumaton - ero vertailuvuosien välillä on myös opiskelijoiden määrän kasvu. Helpoiten löytyvä luku on yliopistojen opiskelijamäärä, joka Tilastokeskuksen mukaan kasvoi 48% vuosien 1990 ja 2013 välillä. Tulonjakotilastostakin voidaan laskea opiskelijakotitalouksien osuus, joka kasvoi nuorimmassa alle 24 -vuotiaiden ikäluokassa 20 prosentista 40 prosenttiin vuosien 1990 ja 2013 välillä. Tässä luvussa on tosin hiukan harhaa, koska osa opiskelijoista luokitellaan tilastoissa työllisiksi ja työllisten osuus vaihtelee suhdanteitten mukaan.

Kuten Kinnunen ja Mäki-Fräntikin toteavat, nuorimman ikäluokan käytettävissä olevien tulojen hidas kasvu liittyy siihen, että nuorten työllisyysaste on alentunut. Tämä näyttää kuitenkin pitkälti selittyvän sillä, että kasvava osuus ikäluokasta on opiskelijoita. Ja tästä taas seuraa, että vaikka nuoret ovat vuosituloilla mitattuna suhteellisesti köyhtyneet, kasvava koulutustaso todennäköisesti pikemminkin kasvattaa nuorimpien ikäluokkien koko elinkaaren aikaisia tuloja.

Opiskelijat on toki helppo ottaa aineistosta pois, mikä on tehty alla olevassa kuvassa. Lisäksi kuvaa on ensimmäiseen kuvaan verrattuna hiukan korjailtu mittaamalla kotitalouden tuloja kulutusyksikköä kohti (millä ei tässä ollut juuri merkitystä) ja käyttämällä suhteellisten erojen vertailun hiukan paremmin sopivaa logaritmiasteikkoa. Yhtäkkiä nuorten tulokehitys ei näytäkään yhtä dramaattisen heikolta. Kun opiskelijat jätetään datasta pois, nuorimpien ikäluokkien käytettävissä olevat tulot ovat kasvaneet hitaammin kuin vanhemmilla, mutta ovat sentään kasvaneet.



KUVA 3: Muiden kuin opiskelijakotitalouksien käytettävissä olevien tulojen mediaani (2013 rahassa) kulutusyksikköä kohti viitehenkilön iän mukaan vuosina 1990 ja 2013.

Ja lopuksi vielä suhdannetilanteen vaikutuksesta: Kuten yllä todettiin, nuorten työttömyys kasvaa vanhempia ikäluokkia enemmän taantumassa, kun yritykset vähentävät uusien työntekijöiden rekrytointia. Näin kävi 1990-luvun lamassa ja taas uudestaan vuonna 2009. Pitkiä trendejä on helpompi arvioida hiukan tasaisemman kehityksen aikana tai vertaamalla toisiinsa peräkkäisiä suhdannehuippuja.

Alla olevaan kuvaan on laskettu eri ikäisten kotitalouksien (viitehenkilön iän mukaan luokitettuna) kulutusyksikköä kohti laskettujen käytettävissä olevien reaalitulojen mediaanit vuodesta 1990 vuoteen 2013 - taas opiskelijat pois jätettynä. Käsittääkseni kuviosta näkyy lähinnä, että eri ikäluokkien tulot kasvoivat suurin piirtein samaa vauhtia vuodesta 1995 vuoteen 2008.



KUVA 4: Muiden kuin opiskelijakotitalouksien käytettävissä olevien tulojen mediaani (2013 rahassa) kulutusyksikköä kohti viitehenkilön iän mukaan vuosina 1990 - 2013.

Vuoden 2008 jälkeen nuorimpien ikäluokkien tulot ovat laskeneet suhteessa vanhempiin ikäluokkiin. Samanlainen nuorten suhteellinen köyhtyminen näkyy tosin vielä paljon voimakkaampana 1990-luvun laman aikaan. Olettaen, että nykyinen taantuma joskus päättyy, ei tästä kuitenkaan oikein voi päätellä, että nuorimpien ikäluokkien tulot jäisivät pysyvästi vanhempia ikäluokkia pienemmiksi. Ainakin 1990-luvun laman aikaiset nuoret näyttävät päässeen ihan kohtuutuloille hiukan vanhempina, vaikka 1990-luvun lama oli työttömyysasteella mitattuna paljon pahempi kuin nykyinen.

Huoli nuorisotyöttömyydestä on varmasti aiheellista, huoli ikäluokan pysyvästä syrjäytymisestä ehkä sittenkin onneksi ennenaikaista.

P.S. Kanssakirjoittajani varmaan taas suuttuvat, että käytän aikaani kaikenlaisiin laskelmiin ja laiminlyön yhteisiä keskeneräisiä projektejamme. Pienenä puolustuksena todettakoon, että näissä laskelmissa käytetty Statan do-tiedosto näkyy luodun eilen illalla kello 23.04 ja tulosten vertaisarviointikin tehtiin Mika Malirannan kanssa tänään aamulla Alba-hotellin aamiaispöydässä. Blokitekstin vaihtoehtoiskustannukset jäivät siis varsin kohtuullisiksi.

***

Tekstiä muokattu 7.4. lisäämällä kuvien otsikot

Aihealueet: Lajittelematon