Arne Vainio poikansa kanssa Arne Vainio poikansa kanssa Kuva: Yle kuvanauha

Ajatus paremmasta elämästä ja seikkailuista houkutteli työttömyyteen ja venäläistämispolitiikkaan kyllästyneitä suomalaisia Pohjois-Amerikkaan 1800-luvun puolessa välissä. Monet tulokkaat päätyivät viljelemään maata alkuperäiskansan naapureiksi, joita myös intiaaneiksi nimitettiin. Aikaa myöten näiden kahden kansallisuuden välille muodostui perheitä ja syntyi lapsia – fintiaaneja.

Lähes 400 000 suomalaista muutti Pohjois-Amerikkaan vuosina 1860–1944. Suuri osa suomalaissiirtolaisesta asettui Yhdysvaltoihin Minnesotaan ja Michigan osavaltioihin sekä Kanadan Ontarioon, jossa oli kaivosteollisuutta.

Työ kaivoksissa oli raskasta ja vaarallista. Ammattiyhdistysliike oli vasta järjestäytymässä ja monilla alueilla sen kiivaimpia kannattajia olivat suomalaiset. Tämä aiheutti kitkaa työnantajien ja suomalaisten välille ja kaivostyön sijasta yhä useampi päätyi ottamaan vastaan siirtolaisille tarjottua maata.

Samoilla alueilla myös Ojibway-heimo taisteli elannosta. Alkuperäiskansasta ja suomalaisista tuli naapureita, jotka kävivät kauppaa ja tapasivat toisiaan kylien seurantaloilla. Yksi yhdistävä tekijä oli vahva suhde metsään sekä luonnon rytmiin perustuva syklinen aikakäsitys. Suomalaiset metsästivät ja tunsivat olonsa kotoisaksi metsässä, toisin kuin monet muut alueen siirtolaistulokkaat.

Ojibway-heimoon kuuluva perhe Minnesotassa vuonna 1936 Chief medicine man Axel Pasey and family at Grand Portage Minnesota Kuva: U.S. National Archives and Records Administration

Yhteinen kirous – alkoholi

Sekä intiaaneilla että suomalaisilla alkoholi oli lääke moneen vaivaan, oli kyseessä sitten taloudelliset taikka henkiset vaikeudet. Mutta runsaasta alkoholinkäytöstä seurasi yleensä vain lisää vaikeuksia sekä muun yhteisön vieroksuntaa. Suomalaiset ja intiaanit eivät olleet haluttuja asiakkaita kapakoissa ja toisinaan heille kieltäydyttiin tarjoilemasta.

A-studiossa vuonna 2008 esitetyssä Rauli Virtasen reportaasissa kuultiin muun muassa Arne Vainion koskettava elämäntarina. Vainion isovanhemmat muuttivat Amerikkaan 1900-luvun alussa. Heidän lapsensa, Arnen isä, avioitui Ojibway-heimoon kuuluvan naisen kanssa ja Arne syntyi 1958.

Arne kasvoi kaupungissa lähellä reservaattia. Vanhemmat omistivat baarin nimeltä "Hyvän onnen taverna", mutta perhe-elämä oli kaukana onnesta. Arnen isä käytti runsaasti alkoholia ja teki itsemurhan tämän ollessa vasta 5-vuotias. Menetyksen jälkeen Arnen äiti alkoi myös juomaan. Hän kuoli lopulta sairastettuaan pitkään sokeritautia. Arne itse aloitti juomisen jo teininä ja yritti itsemurhaa 17-vuotiaana, mutta ei onneksi onnistunut.

Elämä kääntyi lopulta valoisammaksi ja Arnesta tuli perhelääkäri Fond du Lacin intiaanireservaattiin Minnesotaan. Muita auttaessa myös raskas menneisyys saa toisenlaisen kaiun:

"Täällä näkee paljon diabetesta, amputointeja ja muita ongelmia. Kun menen sellaisen potilaan huoneeseen, äiti on kanssani. Kun kohtaan itsemurhaa aikovan, silloin isä on kanssani".

Finndian, fintiaani

Suomalaissiirtolaisten ja intiaanien jälkeläisiä nimitetään fintiaaneiksi, mutta osa kokee nimityksen loukkaavana. Rauli Virtasen reportaasissa haastatellaan nuorta Sean Soukkalaa, jonka isoisä on suomalainen. Anishinabee-heimoon kuuluva Sean ei haluaisi tulla kutsutuksi finntiaaniksi vaan sanoo olevansa suomalais-anishinabee.

Osa siirtolaisten jälkeläisistä on kokenut syrjintää ja tunnetta siitä, ettei kuulu mihinkään, ei intiaaneihin eikä suomalaisiin. Mutta moni on myös löytänyt itselleen paikan maailmassa ja yhdistänyt elämäänsä piirteitä niin suomalaisuudesta kuin intiaanien elämäntavoista.

Suomalaisilla on ollut useampia lempinimiä intiaanien keskuudessa, yksi niistä on "Maduduwinini", alkuosa tarkoittaa höyrykylpyä ja "wininini" ihmistä. Tämä "höyrykylpyihminen" on tietenkin saunaa rakastava suomalainen.

Docstop: Fintiaanit Suomalaissiirtolaisten ja Amerikan alkuperäisväestön jälkeläiset, fintiaanit, elävät Suurten järvien alueella noudattaen kummankin kulttuurin perinteitä. Elämä intiaanireservaatissa ei ole aina helppoa. Kirjailija Katja Kettu, toimittaja Maria Seppälä ja valokuvaaja Meeri Koutaniemi dokumentoivat fintiaanien elämää kolmen vuoden ajan 2015–2018. Docstop: Fintiaanit -dokumentti avaa ainutlaatuisten fintiaanien kovan reservaattiarjen ja paljastaa kahden pohjoisen heimon samankaltaisuuden

Artikkelia on muokattu helmikuussa 2016, poistettu Fintiaaneista kertova radiodokumentti ja siihen liittyviä tekstejä tekijänoikeussyistä. Poistettu radio-ohjelma vuodelta 2003 on ohjaaja Tiina Mazet'n ja toimittaja Jani Kaaron toteuttama radioversio heidän Finndians-dokumenttielokuvaa varten keräämästään materiaalista.