Ranskan uuden presidentin Emmanuel Macronin pitää pystyä hallitsemaan kyllästynyttä kansaa ja kääntämään alavireinen talous nopeasti nousuun. Se vaatii älyä, onnea ja oikeita liittolaisia.

Ranska saa tänään historiansa nuorimman presidentin, kun 39-vuotias Emmanuel Macron vannoo virkavalansa. Virallisten tervehdysten ja kunnialaukausten jälkeen Macron saa haltuunsa ydinasekoodit ja siirtää toimistonsa Elysée-palatsin loisteeseen.

Macronin nousu Ranskan johtoon on ollut ilmiömäinen. Entinen pankkiiri perusti oman poliittisen liikkeensä vuosi sitten ja nousi sen riveistä suoraan maan korkeimpaan johtoon. Todelliset haasteet ovat kuitenkin vasta edessä, sillä uuden presidentin pitäisi pystyä nyt muuttamaan henkilökohtainen suosionsa sisäpoliittiseksi vallaksi.

Siinä Macron tarvitsee päättäväisyyttä, strategista pelisilmää ja kosolti onnea. Macronilla on toki ympärillään joukko päteviä neuvonantajia, mutta ei perinteistä puoluekoneistoa. Kokemukselle olisi tarvetta, kun hän saa johdettavakseen jakaantuneen kansan ja Ranskan mataavan talouden.

Macronin tulevan hallituksen kokoonpano onkin poikkeuksellisen suuren kiinnostuksen kohteena. Pian sunnuntain juhlallisten seremonioiden jälkeen kuullaan se odotetuin uutinen eli uuden pääministerin nimi.

Macron on kertonut tehneensä valintansa, mutta ei ole hiiskunut asiasta tämän enempää. Arvailut käyvät kuumina: Onko uusi pääministeri mies vai nainen ja tuleeko hän oikealta, vasemmalta vai kenties politiikan ulkopuolelta? Veikkailuissa on pyöritelty muun muassa keskustajohtaja François Bayroun, sosialistien puolustusministerin Jean-Yves Le Drianin ja IMF:n pääjohtajan Christine Lagarden nimiä.

Strategisesti järkevintä Macronille olisi kuitenkin pääministerin poiminta kovimpien kilpailijoidensa eli oikeistolaisen tasavaltalaiset-puolueen leiristä. Varteenotettavana ehdokkaana pidetään esimerkiksi 46-vuotiasta Le Havren pormestaria Edouard Philippeä, joka edustaa oikeiston liberaalia keskustasiipeä eikä ole poliittisesti liian kulunut kasvo.

Philippen tai jonkun muun oikeistopoliitikon nimitys toisi uudelle presidentille pelivaraa kesäkuun parlamenttivaaleihin. Se hajottaisi oikeiston rivejä ja toisi todennäköisesti lisää ääniä Macronin Tasavalta liikkeelle -puolueelle.

Macronin joukkojen pitäisi saada vaalikampanjansa vauhdilla käyntiin, jos presidentti mielii välttää päätymisen tehottoman koalitiohallituksen vetäjäksi. Mielipidekyselyt ovat povanneet hänen puolueelleen vaalivoittoa, mutta käytännössä kokemattomat ehdokkaat voivat olla vaalipiireissään pulassa.

Ehdokkaista ei ole ainakaan ollut pulaa. Muista puolueista on käynyt viime viikkoina lakkaamaton hakemuskirjeiden virta Macronin joukkoihin. Karsinta on ollut tiukkaa ja esimerkiksi entistä sosialistipääministeriä Manuel Vallsia ei kelpuutettu Macronin ehdokaslistalle. Se olikin varmaan viisasta sillä uuden puoleen ei parane vaikuttaa vasemmiston kierrätyslaitokselta.

Macron nousi presidentiksi lupaamalla rakenteellisia uudistuksia ja sääntelyn vähentämistä. Hän tietää, että uskottavuuden säilyttäminen vaatii sanojen muuttamista teoiksi, nopealla aikataululla.

Panokset ovat ainakin kovat. Macron on ilmoittanut ryhtyvänsä toteuttamaan ensimmäisenä uudistuksista hankalinta eli Ranskan työlain remonttia. Uusi presidentti haluaisi lisätä paikallista sopimista, joustavoittaa ranskalaisten työaikaa ja asettaa katon irtisanomiskorvauksille. Hänen tavoitteenaan on laittaa uudistukset liikkeelle jo ennen kesälomia eli heti uuden parlamentin kokoonpanon selvittyä.

Useat ammattiliitot ovat jo ilmoittaneet vastustavansa uuden presidentin aikeita kaikin keinoin. Protesteja on siis totisesti luvassa – tänäkin kesänä.