Kommentti: Kohu poliisista paljasti kaksi isoa huolenaihetta

Poliiseilla on paljon valtaa puuttua muiden ihmisten perusoikeuksiin. Siksi heidän tekemisensä ja sanomisensa ovat seurannan alla. Roni Rekomaa

Asta Tenhunen

Yksittäisten poliisien rasistiset kommentit entisten ja nykyisten poliisien suljetussa Facebook-ryhmässä nostattivat julkisen haloon viikonloppuna. Aivan aiheesta.

Eniten ihmettelyä herätti, miksi noin 2 800 jäsenen ryhmästä juuri kukaan ei sanonut vastaan mauttomille heitoille kuten naureskelulle jonkun yksittäisen ihmisen itsemurhayritykselle.

Vaikka osa ryhmäläisistä oli eläkeläisiä ja osa jäsenistä ei-aktiivisia, niin joukossa oli silti useita esimiesasemassa olevia sekä muun muassa yksi apulaispoliisipäällikkö. On täysin perusteltua kysyä, miksi juuri kukaan ei puuttunut.

Ainakin yksi tavallinen poliisi oli väittänyt hölmöyksille vastaan, mutta muuten jankuttamisen ja ilkeilyn oli annettu jatkua vuosikausia. Asiassa on turha mennä virkamiesoikeudellisten rajoitusten ja virallisten etsintöjen ja tutkintojen taakse.

Ei kyse ole siitä. Kyse on siitä, että joku sanoo: "Ei noin saa tehdä. Tuo on väärin."

Kun keskustelut tulivat julki, poliisijohdon kriisiviestintä tapauksessa oli yhtä hirveää kuin se on ollut viime aikoina aina, kun poliisi on joutunut vastaamaan sosiaalisen median hölmöilyistään. Nytkin Poliisihallitus kiirehti tiedottamaan, ettei kyseinen ryhmä ole poliisin virallinen viestintäkanava.

Ei niin kukaan luullutkaan – eikä kukaan sellaisesta välitä yhtään mitään.

Ei kyse ole siitä, mikä on virallista, mikä on virkamiesoikeudellista ja mikä on hallinnollinen näkökulma asiaan.

Ihmisiä kiinnosti se, miksi suomalaisten luottamusta nauttivat ja paljon valtaa käyttävät virkamiehet käyttäytyvät kuin aggressiiviset, lapselliset öykkärit. Ja onko se oikein? Ovatko meidän poliisimme turvallisia, hyviä ihmisiä vai jotain aivan muuta?

Suomen poliisijärjestöjen liiton puheenjohtajan Yrjö Suhosen kannanotto asiassa oli onneksi suora: Hän totesi, ettei hyväksy moukkamaista käytöstä eikä se saa leimata koko poliisia.

Juuri siitä oli kyse. Ei siitä, mitä Poliisihallituksen organisaatiokaavio asiasta sanoo.

Rasistiset kommentit eivät mielestäni kuitenkaan olleet yllätys eivätkä edes kauheinta sivustolla, koska yksittäisiä äärimielipiteitä löytyy monesta isosta ihmisjoukosta: poliiseista, toimittajista, virkamiehistä, poliitikoista, monista ihmisryhmistä.

Mielenkiintoista oli ennen kaikkea se, oliko ryhmään kirjoitettu virkasalaisuuksia. Kun Poliisihallitus korosti FB-ryhmän olevan poliisien vapaa-aikaa, mitä ihmettä ryhmässä sitten kerrottiin tuoreesta tutkintapyynnöstä, joka koski ryhmää?

Ryhmän keskusteluista julkaistun kuvakaappauksen mukaan poliisin paljon hehkuttaman vihapuhetutkintaryhmän tutkinnanjohtaja Marko Forss kirjoitti nimittäin ryhmään huhtikuussa, että oli saanut nähtäväkseen "asiakkaalta" kuvakaappauksen ryhmän viesteistä.

Kun joku tekee tutkintapyynnön poliiseista, mitä sille tapahtuu? Varoitetaanko siitä kyseistä ryhmää? Onko niin tehty muissa tilanteissa?

Ketä kaikkia varoitetaan? Miten tutkintapyyntöjä käsitellään? Onko ennakkoasenne muissakin tutkintapyynnöissä se, että aggressiivisetkin ja rasistiset mauttomat jorinat halutaan haalia sananvapauden suojiin – niin kuin Forss oli selittänyt poliisien sananvapautta viestissään ryhmälle.

Poliisista on ennenkin kuulunut tapauksia, kuinka virkasalaisuuksia toisista virkamiehistä tehdyistä tutkintapyynnöistä tai niihin liittyvistä aineistoista levitellään ammattikunnan sisällä miten sattuu.

Forssin viesti tutkitaan, mutta olisi tärkeää ottautua asiaan laajemmin. Kyse ei ole yksittäistapauksesta poliisissa.

Toinen erittäin huolestuttava asia rasistisina esitellyissä kuvakaappauksissa oli myös joidenkin poliisien touhukas into jakaa linkkejä eri propaganda- ja vihasivustoille, joista osaa epäillään jopa Venäjän rahoittavan.

Jos meidän virkamiehemme, valtaa käyttävät poliisit, ovat helppoja nakkeja noin alkeelliselle informaatiovaikuttamiselle, mitä siitä seuraa?

Kysymys on todella iso ja tärkeä. Tätä asiaa ei tarvitse edes selittää yhtään enempää. Sen äärellä voi vain pysähtyä ja miettiä todella toistaen, minkälainen pohja suomalaiselle yhteiskuntarauhalle on, jos edes pieni osa meidän poliiseistamme on todella noin helppoja nakkeja noinkin alkeelliselle informaatiovaikuttamiselle.

Mitä se tarkoittaa? Mitä siitä voi seurata?

Sosiaalinen media ei tunnetusti ole sosiaalinen eikä media, mutta se on tehokas paljastamaan yksilöistä ja yhteisöistä alhaisia puolia.

Poliisien yksi puoli tuli näkyviin nyt rasismi-keskusteluna. Tasapainon vuoksi on pakko myöntää, että poliisien hyvätkin puolet tulivat nopeasti esille. Suomalaiset luottavat poliisiin vakaasti siksi, että suurin osa meidän poliiseistamme on ihan hyviä ihmisiä.

Monet niistä poliiseista kirjoittivat Twitteriin tai Facebookiin tapauksen jälkeen, etteivät hyväksy rasistista pilkkaa. Monet poliisit sanoivat niin, kun asia tuli keskusteluun maanantaina. Moni poliisi haluaa sydämestään tehdä asioita oikein – Tunnen tätä väkeä työkseni ja voin vilpittömästi sanoa, ettei tuosta ole epäilystäkään.

Millä ne jotkut joukkoon mahtuvat aggressiiviset, rasistiset ja sovinistiset poliisit saisi luottamaan työkavereihinsa ja ottamaan heiltä mallia? Se ei pelkästään käskemällä käy.