Jukka Oksaharju: Suomessa pieni vähemmistö kustantaa suuren enemmistön menot

Toriparlamentti ei tiedä, kuka hyvinvoinnin kustantaa. Laulussa uskotellaan, että kyllä valtio huolen pitää omistaan, mutta kuka rahoittaa valtiota?

Jukka Oksaharju

Toriparlamentti ei tiedä, kuka hyvinvoinnin kustantaa. Laulussa uskotellaan, että kyllä valtio huolen pitää omistaan, mutta kuka rahoittaa valtiota?

Suomessa henkilöverotettavia on noin 4,5 miljoonaa, joista lähes 3,9 miljoonaa maksaa kunnallisveroa. Alle 2,5 miljoonaa verovelvollista maksaa ansio- ja pääomatuloistaan valtion tuloveroa, joka tunnetusti kohoaa progressiolla tulojen noustessa.

Veronmaksun kotimaisena erityishavaintona noin kolmannes (32 %) matalimpien tulojen saajista tuo vain murusia yhteiseen kassaan: alle 15 000 euron vuotuisten ansio- ja pääomatulojen saajat kantavat osuutenaan vain 2,6 prosenttia kaikista maksetuista tuloveroista. Nollatuloiset mukaan laskien Suomessa on lähes 350 000 verovelvollista, jotka eivät maksa euroakaan tuloveroa.

Suomessa tuloerot ovat kansainvälisesti pieniä, koska tulojen noustessa kiristyvä verotus leikkaa käteen jääviä tuloja.

Progressiivisten verojen maksaminen on harvojen harteilla. Kannustinten kannalta puun ja kuoren väliin on työnnetty veronmaksajat, jotka tienaavat 2 900–4 600 euroa kuukaudessa. Toiselta nimeltään he ovat suomalainen keskiluokka.

He ovat opiskelleet, painaneet pitkää päivää, vastanneet asuntolainoista tai vuokrista, hoitaneet perheen ja maksaneet verot. Tämä 19 prosentin osuus tulonsaajista maksaa 29 prosenttia tuloveroista.

Ylemmän keskiluokan löytää läheltä köysiä. Reilut yhdeksän prosenttia ansaitsee 55 000–149 999 euroa vuodessa. Ja nyt kannattaa verrata prosentteja: he maksavat jopa 33 prosenttia tuloveroista. Miten joku edes kehtaa ehdottaa veronkorotuksia näille kukkaroille?

Oikeasti suurituloisilta ei saada raavittua paljoa kasaan. Vähintään 150 000 euroa vuodessa ansaitsevia on 0,6 prosenttia tulonsaajista. He maksavat 12 prosenttia tuloveroista. Yhteiskunnan etu olisi mahdollistaa ponnistaminen keskiluokasta suurituloisten luokkaan.

Pieni vähemmistö – eivät rikkaat, vaan keskiluokka – kustantaa suuren enemmistön menot. Valitettavasti enemmistöllä on jatkuvasti haluja lisäetuihin, toisin sanoen vähemmistön verotaakan lisäämiseen. Suurten ikäluokkien etujen muutoksissa on kyse juurikin tulonjaosta. Lisäedut voisivat jälleen kasvattaa vähemmistön vastuita, velvoitteita ja veroja.

Keskiluokka ei kituuta kurjuudessa, mutta sen omat vaikutusmahdollisuudet paremman huomisen saavuttamiseen eivät ole suuret. Kun systeemi kurittaa ahkeria ja motivoituneita osaajiaan, se ei edistä koulutuksen, riskinoton ja innovaatioiden varaan rakentuvaa huomista.

Käynnistyvissä hallitusneuvotteluissa tulisi olla tiukkana sen suhteen, mitä yhteiskunnan pitää kustantaa. Talouslukujen valossa suomalaisten suuri enemmistö elää selvästi pienemmän porukan tulojen varassa. Pitkällä aikavälillä tilanne tulee olemaan täysin absurdi ja kestämätön.

Verottamisen ongelmana ovat keskituloiset palkansaajat, joilta on viety kannustin. Veronkiertäjät pitää tietysti etsiä, mutta he ovat tarinan sivujuonne. Jos tuiki tavalliset kotitaloudet sortuvat taakkansa alle ja alkavat pitkän päivän painamisen sijaan mieluummin laillisesti optimoida työntekoaan verotaakan kohtuullistamiseksi, hyvinvointimme rahahana kuivuu niille sijoilleen.