Hedelmöityshoitoihin kaivataan lisää kotimaista spermaa. Suomalaiset luovuttavat siittiöitä laiskasti, ja esimerkiksi tänä vuonna sukusoluja lahjoittaneiden joukossa on ollut vain runsaat 60 suomalaismiestä. Valtaosa lapsettomuusklinikoiden spermasta tuodaan Tanskasta.

Suomessa on runsaat kaksikymmentä hedelmöityshoitoja antavaa klinikkaa, joista arviolta puolet käyttää luovutettuja sukusoluja.

Siittiöt varastoidaan klinikoilla nestemäiseen typpeen, josta ne sulatetaan käyttöä varten. Kuopiolaisen Inova klinikan toimitusjohtaja Esa Korkeelan mukaan laatukriteerit ovat tiukat.

– Loppujen lopuksi aika harvan luovuttajan siittiöt ovat riittävän hyviä.

– Ehkä joka kymmenes luovuttaja, jolla ylipäätään spermaa tai siittiöitä tulee, hyväksytään luovuttajaksi.

Toimitusjohtajan sanat vahvistaa todeksi klinikan laboratoriossa työskentelevä biologi Pia Allinen. Hänen mukaansa Inova klinikalla on koko vuonna ollut vain kaksi hyväksyttyä luovuttajaa. Muut luovuttajakandidaatit on hylätty.

– Yleensä syynä ovat riskiksi katsotut suvussa olevat sairaudet, jotka voivat periytyä mahdolliselle lapselle, hän selittää.

Syynä voi olla myös se, että siittiöiden laatu ei ole riittävän hyvä.

– Siittiöiden pitää kestää pakastus ja sulatus, hän sanoo nostaessaan höyryävästä typpiastiasta siittiöitä sisältävän "oljen".

– Myös siittiötiheys ja liikkuvuus sulatuksen jälkeen on oltava riittävä.

Pulaa suomalaisista luovuttajista

Koko maassa kriteerit täyttäviä luovuttajia on Sosiaali- ja terveydenhuollon lupa- ja valvontavirasto Valviran mukaan ollut vuosittain vain pari sataa. Sukusolujen lahjoittajien määrä on voimassa olevan hedelmöityslain aikana ollut alimmillaan vuonna 2011, jolloin luovuttajia oli 92. Vuotta myöhemmin määrä oli noussut 195:een, kun taas viime vuonna luovuttajia oli 184. Tänä vuonna sukusolujaan on lahjoittanut 206 miestä.

Luovuttajista vain vähemmistö on suomalaisia, sillä peräti kaksi kolmasosaa siittiöistä ostetaan pakastettuna Tanskasta.

Inova klinikan toimitusjohtajan mielestä asiassa ei ole mitään kummallista.

– Jos kotimaisia luovuttajia olisi, niitä varmasti käytettäisiin ensisijaisesti, hän tuumii.

Vaaleat tai tummanruskeat hiukset ovat hänen mukaansa kuitenkin painavampi kriteeri kuin se, onko sperman alkulähde esimerkiksi Virosta tai Ruotsista.

– Tärkein kriteeri hedelmöityshoidoissa on useimmiten se, että luovuttaja on suurin piirtein samannäköinen.

Vain tärkeimmät piirteet kerrotaan

Hiusten ja silmien värin lisäksi luovuttajasta kerrotaan hedelmöityshoidon saajalle vain pituus, paino ja etninen alkuperä.

Lahjoitetusta sukusolusta syntyneellä lapsella on sen sijaan mahdollisuus tietää enemmän. Vuonna 2007 voimaan tulleen hedelmöityshoitolain mukaan lapsi saa 18 vuotta täytettyään halutessaan tiedon luovuttajan henkilöllisyydestä – oli tämä sitten Suomesta tai ulkomailta.

Toimitusjohtaja Esa Korkeela korostaa, että tämä ei merkitse isyyden tunnustamista.

– Käytännössä kaikki luovuttajat kieltävät isyyden.

Entä miltä näyttävät biologi Pia Allisen pakkasesta lämpiämään ottamat siittiöt. Sopisivatko ne hedelmöityshoitoon?

– Nämä siittiöt ovat vielä vähän kylmissään, hän sanoo katsoessaan mikroskooppiin.

– Kun ne hetken aikaa lämpiävät, niin liikkuvuus varmasti paranee. Sitten päästään tekemään inseminaatio.