Suomi on edelleen metsästäjien maa, vaikka metsästäjien määrät ovat vuosittain hivenen laskeneet ja ihmiset muuttavat maalta kaupunkeihin.

Vuosittain metsällä käy noin 200 000 aktiivista metsästäjää, jotka ampuvat valtavan määrän riistaa: lintuja, jäniksiä, hirvieläimiä, pienpetoja, suurpetoja ja joukon muita nisäkkäitä.

Luonnonvarakeskuksen tietopalvelun mukaan vuonna 2016 metsästäjät ampuivat 9 miljoonaa kiloa riistalihaa metsistämme.

Riistalla on merkittävä luontoarvo, mutta sillä on myös jokapäiväinen rahallinen arvo. Tilastojen mukaan riistan nimellisarvo, eli arvo ennen jalostusta, on ollut viime vuosina noin 65 miljoonaa euroa.

Suurin osa riistasta päätyy kuitenkin vuosittain metsästäjien omiin pakastimiin. Jos ei itse metsästä, voi tutun tai tutun tutun kautta saada jäniksen, riekon, sorsan tai palan hirveä.

Muuten tavallisen kuluttajan on vaikea saada riistaa pöytäänsä. Ravintoloissa tai kauppojen lihatiskeillä sitä on myynnissä harvoin.

Suomessa ei ole kovin montaa ”puhdasta” riistaravintolaa. Yksi harvoista löytyy Kuusamon Rukalta.

Riipisen riistaravintolan perustaja Pekka Riipinen kertoo, että ravintola tilaa riistansa pääosin suoraan metsästäjiltä, joihin Riipinen on luonut suhteet jo 1980-luvulta saakka.

Metsästäjiltä Riipinen tilaa riekot, jänikset, karhut ja hirvet. Esimerkiksi riekkoja Riipisen ravintolalle toimittavat vakimetsästäjät Ylä-Lapista. Riekkopyyntiä tehdään ansoilla.

”Parhaimpana vuonna olen ostanut noin 1500 riekkoa, mutta viimevuosina määrät ovat tipahtaneet pariin sataan”, Riipinen kertoo.

Riekon saalismäärät ovat romahtaneet kymmenen vuoden aikana 100 000 linnusta alle 40 000 riekkoon vuodessa. Se näkyy myös hinnoissa. Ravintolassa pienestä riekon rintapalasta joutuu pulittamaan jopa yli 50 euroa.

”Riekon hinta on noussut niin paljon, että kysyntä ravintoloissa on hiipunut. Nykyään suosituin riistaliha taitaa meillä olla karhunkäristys”, Riipinen kertoo.

Monet pitävät karhunlihaa maultaan väkevänä ja joitakin puistattaa myös ajatus siitä, että karhu syö osana ravintoaan raatoja. Riistamies Riipinen muistuttaa, että ihminenkin syö ”raatoja”.

”Karhulla ei ole uunia, jossa lihansa paistaisi. Pääosin karhuhan syö marjoja”, Riipinen sanoo ja jatkaa:

”Karhunliha on helvetin hyvää. Ainoastaan karhun rasva voi olla hieman härskiä, mutta itse liha on mietoa ja hienoa.”

Riipinen ostaa vuosittain suoraan metsästäjiltä noin 30–40 karhua, jotka valvova viranomainen Elintarvikevirasto on tarkastanut.

Vuosittain karhuja kaadetaan noin 150. Niiden rahallinen nimellisarvo Luken tilastoissa oli vuonna 2016 noin 270 000 euroa. Riipinen ostaisi karhuja enemmänkin, jos viranomaiset ja metsästysseurat opastaisivat uusia karhunkaatajia toimimaan oikein.

”Esimerkiksi kaadetun karhun päätä ei saa irrottaa, jos karhun haluaa myydä”, Riipinen muistuttaa.

Riistan vähyys kaupoissa ja ravintoloissa perustuu lainsäädäntöön.

Merkittävin riistaeläimemme on ollut jo vuosia hirvi. Lihaa saadaan vuosittain noin 8-10 miljoonaa kiloa, joista ravintoloille ja kauppoihin kulkeutuu metsästäjien kautta vain muutama prosentti.

Vuoden 2013 jälkeen riistan lihantarkastus on käytännössä pitänyt tehdä riistankäsittelylaitoksessa, ja vanhoista ”hirviliitereistä” on täytynyt luopua. Uudistus on vaatinut investointeja uusiin laitoksiin, mutta toisaalta hygienia ja lihan laatu ovat parantuneet.

Tiukentunut hygieniavaatimus ei ole kuitenkaan perussyy sille, miksi kotimaista hirvenlihaa on suhteellisen vähän myynnissä. Suomalaiset metsästäjät pitävät hirvenlihat varsin usein itsellään.

Joinain vuosina pakastimet ovat pullistelleet hirvenlihaa, toisina vuosina on ollut laihempaa. Hirvikantojen sääntely on ollut perinteisesti tasapainoilua metsästäjien, metsänomistajien ja viranomaisten välillä.

Riipinen ostaa hirvenlihansa pääosin Kuusamon Lihatuotteelta ja osin suurista tukuista, kuten Heinolta, Metrolta tai Keskolta.

Suuriin tukkuihin hirvenliha puolestaan tuodaan yleensä Virosta. Virossa hirviä ammutaan paljon suhteessa Ruotsiin ja Suomeen.

Riistan vähyys kaupoissa ja ravintoloissa perustuu kuitenkin lainsäädäntöön, jonka tarkoituksena on pitää kannat elinvoimaisina. Esimerkiksi jänistä, riekkoa, fasaania ja sinisorsaa saa myydä kauppoihin ja ravintoloihin, mutta muun muassa metsähanhen, pyyn, teeren ja metson kauppa on kielletty.

Lain mukaa metsästäjät saavat myydä myös pieniä määriä suoraan kuluttajalla, kunhan eläintä ei ole kynitty tai nyljetty.

Riistamies Riipisen mielestä esimerkiksi teeren ja metson myyminen pitäisi sallia rajoitetusti, kuten riekkojenkin.

Esimerkiksi vuonna 2016 metsästäjät ampuivat yli 56 000 teertä ja lähes 20 000 metsoa. Siitä liikenisi Riipisen mukaan kaupalle ja ravintoloille muutama, rajoitetusti.

”Kysyntää on.”

Juttua päivitetty 8. syyskuuta 2017 kello 11.20. Riipinen ostaa hirvenlihansa pääosin Kuusamon Lihatuotteelta ja osin suurista tukuista, kuten Heinolta, Metrolta tai Keskolta. Aiemmin jutussa ei ollut mainintaa Kuusamon Lihatuotteesta.