Ikkuna ja sälekaihtimet auki ja äkkiä. Ollaan yksityisessä lääkärikeskuksessa Turussa gynekologi Anneli Kivijärven vastaanottohuoneessa.

”Vihaan pimeitä huoneita. Päivystin aikoinaan Raision sairaalassa päiväkausia tietämättä, oliko kesä, talvi, päivä vai yö”, Kivijärvi sanoo.

Hän istuttaa haastattelijan lääkärin tuoliin ja käy itse asiakkaan paikalle. Puhe alkaa.

”Potilas sanos kerran, että ikkunastahan näkee sisään, mutta mää sanoin sille, että sieltä ei katsele kuin Jumala ja häntä ei sun pimppas kiinnosta.”

Anneli Kivijärvi ei ole ainoa, joka puhuu suoraan.

”Pidä turpas kiinni, sä et tiedä mun elämästä mitään”, ärähti asiakas hänelle pari viikkoa aikaisemmin. Se oli ensimmäinen kerta Kivijärven 40-vuotisen uran aikana, kun asiakas puhui tiukkaan sävyyn.

Mutta Kivijärvi ei häkeltynyt. Hänet tunnetaan suorasukaisena lääkärinä, joka kertoo totuuden.

Sillä kertaa elämänsä hallinnan menettänyt asiakas oli saanut kuulla Kivijärveltä seuraavaa:

”Sinä päätät, keskeytätkö raskautesi vai et. Suomessa ei laiteta pakkohoitoon, ketään ei pakoteta keskeytykseen. Mutta: jos et pysty lapsesta huolehtimaan, yhteiskunta ottaa sen sinulta pois.”

Kivijärvi ei ole tahallaan ilkeä. Sitä paitsi hän on vanhemmiten pehmentynyt.

Vielä nuorena hän saattoi kysyä 130-kiloiselta asiakkaalta, onko tämä aina ollut niin lihava, mutta nykyään hän tiedustelee, onko asiakas itse tyytyväinen olemukseensa. Jos on, keskustelua ei jatketa. Kivijärvi saattaa sanoa seksitaudin saaneelle, että älä nyt pahastu, mutta kyllä sun omassa käyttäytymisessä on ollut vikaa.

Kivijärvelle ei juuri soiteta. Ei kannata, sillä hän ei usko gynekologin puhelinpalveluihin. Hän haluaa nähdä, miten asiakas reagoi, tuleeko hiki, miten asiakas liikkuu ja millä tavalla häneen ehkä sattuu. Silti muutama on soittanut.

Yksi lateli oireitaan puhelimessa ja kysyi lopuksi, voiko se olla vaarallista.

”Voi se ollakin, en mää vaan tiedä”, Kivijärvi vastasi.

Toinen herätti unesta lauantaiyönä ja kysyi päivystävältä Kivijärveltä puhelimessa, mitä voisi käyttää liukuvoiteena.

”No laita vaikka voita”, Kivijärvi ehdotti.

Kyllä näillä internetin keskustelupalstoille pääsee.

Täyspäiväisenä ehkäisyneuvolalääkärinä Kivijärvi on toiminut 35 vuotta. Hän on työuransa aikana asentanut 20 000 kierukkaa, vilkkaimpina vuosina 1980-luvulla jopa 1 500 vuodessa. Joka vuosi hän opettaa 16 viikon ajan Turun yliopiston tuntiopettajana lääketieteen opiskelijoille, kuinka kierukka asennetaan. Opiskelijat kuuntelevat, sillä Kivijärvi ilmoittaa heti aluksi, että hänen opetuksensa aikana ei kudota sukkia eikä kuiskita. Jos ei pysty keskittymään, voi lähteä.

Hänen tohtorin väitöskirjansa käsittelee kuparikierukoita ja on omistettu ”onnellisille, epäonnistuneille ehkäisyille, mukaan lukien molemmat omat”.

Sillä vuonna 1979 28-vuotiaalle Kivijärvelle asennettiin kuparikierukka, jonka laittaminen sattui ”ihan hirveästi” ja joka jäi kohdunkaulankanavaan. Hän tuli parin vuoden kuluttua toisen kerran raskaaksi aviomiehelleen, jonka hän oli tavannut jo 14-vuotiaana.

”Vanhanajan vahinko minut naimisiinkin vei”, Kivijärvi huomauttaa tyytyväisenä ja viittaa esikoisen syntymään vuonna 1974.

”Vahinkoraskaudet ovat tuoneet elämäämme paljon onnea ja iloa!”

Kivijärven mielestä hänellä on ollut kolme rinnakkaista uraa. Ensimmäinen alkoi hänen ollessaan 22-vuotias, kun hän pääsi Sdp:n riveistä Raision kaupunginvaltuustoon ja toimi vuosina 1986–2000 sosiaali- ja terveyslautakunnan puheenjohtajana. Myöhemmin hänestä tuli myös Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin hallituksen jäsen.

Toisen uran hän on tehnyt perheenäitinä ja kolmannen lääkärinä.

Kivijärvi nousee tuolista ja punaa huulensa. Hän on esteetikko, jonka työhuoneen pitää olla siisti. Hoitajat tietävät, että Kivijärvellä on ”ylimääräinen siivousgeeni”, joten hänen lattiallaan ei saa olla verta. Tutkimuspöydän aluspaperin reunan pitää olla viikattu kauniisti. Aina.

Anneli Kivijärvi on lanseerannut 40-vuotisen työuransa aikana lähes jokaisen uuden ehkäisyvälineen Suomeen.

Ensimmäiset ehkäisypillerit olivat tuplasti vahvempia kuin nykyiset, ja ne aiheuttivat enemmän sivuvaikutuksia, kuten seksuaalista haluttomuutta.

”Se valitus on lähes lakannut.”

Mutta seksuaalinen haluttomuus ei ole poistunut, vaan johtuu nykyään muista syistä. Myös miesten haluttomuus on lisääntynyt.

Haluttomuus on hankala, monisyinen ongelma, jonka syitä gynekologin on vaikea purkaa.

”Mies saattaa taluttaa vaimonsa tänne ja sanoa, että tee sille jotain, sillä on hormonikierukka, eikä se halua. Haluttomuus saattaa kuitenkin johtua siitä, että mies ei vie roskia eikä osallistu arkeen muutenkaan”, Kivijärvi sanoo. Hän uskoo, että useimmiten naisen haluttomuus taitaa olla vain laiskuutta – ei viitsitä ryhtyä.

Kivijärvi on kerran jopa nähnyt haluttomuudesta kärsivän asiakkaansa ruotsinlaivalla ja todistanut, kuinka haluttomuus on jätetty rannalle.

”Haluton ihminen onkin niin halukas, että hyvä että pöksyt jalassa pysyvät.”

Vuonna 1990 Turun Naistenklinikalla aloitettiin seksuaalisuuskurssit, joita Kivijärvi veti. Häntä haastateltiin aiheesta Turku TV:hen. Kivijärven kandit kuulivat, kuinka korvalääkärit kommentoivat haastattelua: Paljon melua tyhjästä.

”Seksiin liittyvät asiat ovat kamalan tärkeitä, mutta niistä puhuminen oli silloin ja on vieläkin vaikeaa”, Kivijärvi sanoo.

Seksistä tulisi hänen mielestään puhua muuallakin kuin seksologin vastaanotolla. Esimerkiksi syöpä- tai sydänleikkausten yhteydessä pitäisi kyetä ottamaan seksuaalisuus puheeksi.

Vähän aikaa sitten Kivijärvi antoi vanhalle, viriilille ja eroottiselle miehelle ”luvan” pettää vaimoaan. Mies oli huomattavasti sairasta vaimoaan nuorempi. Seksiä ei ollut ollut kuuteen vuoteen, ja mies oli löytänyt potentiaalisen seksiseuralaisen.

Myöhemmin Kivijärvi puhui myös vaimon kanssa ja ehdotti, että tämä antaisi miehelleen luvan harrastaa seksiä. Vastaanotolta lähtiessään vaimo halasi lääkäriä ja sanoi harkitsevansa ehdotusta vakavasti.

”En koskaan ehdota, että ota ero. Miksi pitäisi erota naimisen takia, sillä sehän on vain yksi osa parisuhdetta”, Kivijärvi ihmettelee.

Sitten hän tarkentaa.

Hänen mielestään ihminen, joka on sitoutunut seksisuhteeseen, ei voi kieltäytyä seksistä, jos siihen ei ole perusteltua syytä. Parisuhteessa pitäisi antaa seksiä aina kun toinen haluaa. Hän ei usko siihen, että pitää ja saa tehdä vain niin kuin itsestä tuntuu.

”Elämä on täynnä kompromisseja. Ei parisuhteessakaan voi toimia niin, että teen vain sitä mitä haluan. Tiedän lukemattomia parisuhteita, joissa ei ole seksiä ja mies tai vaimo masturboi tai käy vieraissa”, Kivijärvi sanoo.

Kivijärvi tietää, että suomalaiset harrastavat seksiä huomattavasti vähemmän kuin vaikkapa 20–50 vuotta sitten. Nyt pelataan tietokoneilla, käydään kuntosalilla ja lenkillä.

Suomessa aborttiluvut ovat pysyneet jo pitkään samalla tasolla. Abortteja tehdään noin 10 000 vuodessa. Tasaisin väliajoin ehdotetaan, että jos ehkäisy olisi ilmaista, abortteja ei olisi ollenkaan.

”Minä en tätä liputa, enkä usko maksuttomuuden auttavan”, Kivijärvi sanoo.

”Syy ehkäisyn laiminlyöntiin on se, ettei saada aikaiseksi.”

Kivijärvi on kirjoittanut enimmillään seitsemäntoista AB1-aborttilausuntoa kahden päivän aikana. Aborttia on haettu esimerkiksi seuraavanlaisista syistä:

Perheeseen on ostettu juuri koira ja sen kanssa on aloitettu agility-harrastus. Vauva ei sovi kuvioon.

On rakennettu uusi talo, jossa on paljon portaita. Ei sovi vauva.

Kivijärvi on huomannut, kuinka nykyään on paljon niitä raskauden keskeytystä hakevia naisia, jotka ovat toivoneet ja suunnitelleet raskautta ja jopa käyneet äitiysneuvolassakin, mutta sitten mies onkin jänistänyt ja häipynyt kuvioista.

”Nämä ovat niitä ihmisiä, jotka eivät hyötyisi ilmaisesta ehkäisystä”, Kivijärvi sanoo.

Kun eräs pariskunta tuli hakemaan raskauden keskeytystä ja kertoi, että mökillä ei ollut kondomeja, Kivijärvi tiedusteli, miksi he eivät keksineet vaihtoehtoisia tapoja harrastaa seksiä.

”Eikö sitä voinut harrastaa suu- tai peppuseksiä – jotakin, mistä ei tulisi raskaaksi, jos ei ole kondomia. Hyväillä käsillä, reisien väliin tai vaikka korvaan.”

Iltalehti julkaisi kahdeksan vuoden ajan Sofian sohva -palstaa, jolla suomalaiset kysyivät nimettöminä seksistä ja parisuhteesta. Kysymyksiä lähetettiin tuona aikana tuhansia, ja Sofia vastasi lehdessä tiistaisin yhteen, lauantaisin viiteen kysymykseen.

Siis Anneli Kivijärvi vastasi.

”Paras työ, joka mulla on ollut!”

Ranskalaisessa seminaarissa kuopiolainen kollega tuli sanomaan, että hän on miettinyt, että sen Sofian täytyy olla Kivijärvi. Muutama muu kollega oli vuosien varrella arvellut samaa.

Kivijärvi suhtautui vastaamiseen vakavasti ja paneutui vastausten kirjoittamiseen. Hän kaivoi ja tarkisti faktoja ja mietti.

Suoraa palautetta toki tuli, kuten ”vittu mikä ämmä” tai ”olet varmaankin nuori mies”, mutta suurimmaksi osaksi tuli kiitoksia. Kivijärveä harmittaa vähän vieläkin, että palstanpito loppui.

Paljon on muuttunut 40 vuodessa.

Asiakkaat ovat nykyisin vaativia ja he ovat ottaneet itse selvää. Mutta Kivijärvi on huomannut, että talonpoikaisjärki on kadonnut ja pienet, ihmeelliset asiat huolestuttavat. Eräskin asiakas näytti näppylää, jota Kivijärvi ei edes erottanut ihosta ilman suurennuslasia.

Raskaudet ovat siirtyneet myöhemmäksi. On syntynyt yli 30-vuotiaiden ylihuolestunut sukupolvi, joka on huolissaan itsestä ja lapsesta. Osataan vähemmän käytännön asioita.

Kivijärvi keksii kuitenkin asian, joka on parantunut entisestä. Ennen asiakkaat raivostuivat valtavasti , jos vastaanottoaikataulut eivät pitäneet. Nyt he räpläävät leppoisina älypuhelimiaan.

”Tosin samanlainen räplääjä määkin olen. Heti olen puhelimella, kun on hiljainen hetki”, Kivijärvi moittii itseään.

Hän päivittää Facebookiin tarinoita tarua ihmeellisemmästä arjesta ja lastenlapsistaan.

Kivijärvi nousee tuolista. Hän vaihtaa buutsit työsandaaleihin. Illan ensimmäinen asiakas on tulossa. Kivijärvi haluaa lausua vielä yhden totuuden.

Ihmisillä on edelleen valtavan romanttiset käsitykset parisuhteesta. Vielä romanttisemmat kuin ennen. Odotetaan sataprosenttista uskollisuutta, siis toiselta. Itselle annetaan pikkuisen enemmän vapauksia.