Helsingin Villasukkatehtaassa uutiset kuunnellaan putkiradioista ja puhelut hoidetaan ikivanhoilla pöytäpuhelimilla. Aidot 1940- ja 1950-luvun neulomakoneetkin toimivat yhä moitteettomasti.

Helsingin villasukkatehdas on perustettu vuonna 2009.

Tunnelma ja välineet tehtaassa saavat aikaan aikamatkan tunnelmaa.

Johtaja - tai patruuna - ei usko, että moderni teknologia avittaisi tehtaan toimintaa.

Suomen ainoa villasukkatehdas toimii Helsingissä.

Heti haastattelun aluksi Jukka-Pekka Kumpulainen pyytää, että häntä tituleerataan toimitusjohtajan sijasta patruunaksi. Se ei ole mahtailua, vaan osittain vitsi ja eritoten sitä, että Kumpulainen on mieltynyt kaikkeen vanhaan ja vanhahtavaan.

Patruuna Kumpulaisen perustama ja johtama Helsingin Villasukkatehdas on todellinen ikkuna sotien jälkeiseen aikaan ja jälleenrakentamisen vuosikymmeniin. Villasukkien valmistuskin tapahtuu 1940-luvun lopun mekaanisilla Bentley-neulomakoneilla, jotka Helkama-yhtiö toi Suomeen 1950-luvun alussa.

Tusina konetta raksuttavat lankaa, joista kudotaan Suomeen ja vientiin maan rajojen ulkopuolellekin vuosittain noin 90 000 villasukkaparia.

Suomen ainoa villasukkatehdas valmistaa vain ja ainoastaan villasukkia. PETE ANIKARI

Uutiset putkiradiosta

Villasukkatehtaasta vain kymmenisen prosenttia huokuu tätä päivää, ja sekin jää enimmäkseen seinien ulkopuolelle: Helsingin Villasukkatehdas kun toimii nykyaikaisessa teollisuuskiinteistössä Helsingin Roihupellossa.

Tehtaan sisällä silmään ei osu juuri mitään, mikä olisi valmistettu 1970-luvun jälkeen. Tuorein asia taitaa olla Volkswagen Kleinbus vuosimallia 1974, jolla ajetaan edelleen helteestä tai pakkasesta välittämättä yrityksen kaikki rutiiniajot pääkaupunkiseudulla.

Kahvipullat haetaan kesäaikaan sotien jälkeisillä Jawa-moottoripyörillä. Uutiset kuunnellaan useammasta vanhasta putkiradiosta.

Kahvit vieraille kaadetaan perinteisestä pannusta posliinikuppeihin ja tarjotaan antiikkisen kahvipöydän ääressä.

Ja kun patruuna Kumpulainen haluaa rentoutua, hän työntää vanhan 50-pennisen kymmeniä vuosia vanhaan pajatsoon. Pajatson pelaamisessa Kumpulainen onkin aika haka, maailmanmestari vuosilta 2007-2009.

Missään ei näy älypuhelimia, tietokoneita tai tabletteja. Tehtaan puhelut hoidetaan ikivanhoilla mustilla bakeliittipuhelimilla, numerolevyä pyöräyttämällä. Ne puhelimet on valmistanut kauan sitten Helsingin Puhelinteollisuus Oy.

Ainoa ja viimeinen

ATK:ta Helsingin Villasukkatehdas Oy:ssä on vain laskutusta ja sähköpostitilauksia varten. Ja se vähäkin ATK on silmiltä piilossa erillisessä huoneessa.

Ja tietysti vanhanaikaisellakin yrityksellä on oltava kotisivut netissä: Helsingin Villasukkatehdas ei kuitenkaan ole museo, vaan toimiva liikeyritys.

90 000 villasukkapariakin valmistuu tänä vuonna yhä moitteettomasti toimivilla 1940- ja 1950-luvun Bentley-neulomakoneilla. PETE ANIKARI

Sukkatehtaita Suomessa on muitakin, mutta tiettävästi Helsingin Villasukkatehdas Oy on koko maassa ainoa yritys, joka tekee pelkästään aitoja ja perinteisiä villasukkia, eikä mitään muuta tuotetta.

Bentley-neulomakoneita varten varastossa on 4 000 kiloa varaosia. Vaikka järeillä kettingeillä käyvät laitteet on valmistettu 1940-luvun lopulla, ne on suunniteltu jo 1920-luvulla. Ne tuovat mieleen keksijä Pelle Pelottoman härvelit vanhoista Aku Ankka -sarjakuvista.

- 1950-luvulla näitä koneita modernisoitiin sähkömoottoreilla, aiemmin ne toimivat koski- tai tuulivoimalla. Näitä koneita on etsitty ympäri maailmaa. Ne vaativat jatkuvaa silmälläpitoa ja rasvaamista joka päivä, Kumpulainen esittelee.

Samanlaisia koneita löytyi useita kymmeniä vuosia sitten eri puolilta Suomea, niin Hämeen Sukan, Laatusukan kuin Sysmän kehräämönkin halleista.

- Kutakuinkin kaikki Suomeen jääneet koneet on saatu pelastettua meidän tehtaallemme. Joskus 1980-luvulla näitä lähti täältä Turkkiin 40 koneen verran, mutta kun löysin niiden kuljetusreitin, ne olivat päätyneet jo sulattamoon.

Bisnestä ihanteet edellä

Kumpulainen perusti villasukkatehtaansa Helsinkiin vuonna 2009. Sitä ennen hän myi villasukkia 27 vuotta Hämeen Sukan edustajana ympäri Suomen.

- Olimme jo aiemmin sopineet Hämeen Sukan villasukkaneuvos Pekka Katajalan kanssa, että jatkan hänen työtään, kun hän jää eläkkeelle. Ihastuin näihin koneisiin heti, kun näin ne Katajalan autotallissa.

Varsinaiselta koulutukseltaan Kumpulainen on lihamestari.

- Tiettävästi vieläpä Elannon nuorin koskaan kouluttama lihamestari, valmistuessani olin vain 17-vuotias.

Kumpulainen muutti Helsinkiin Oulusta vain kaksivuotiaana ja muutti sieltä perheineen 10 vuotta sitten Sipooseen rakennuttamaansa omakotitaloon.

Patruuna Jukka-Pekka Kumpulaisen perustamassa ja johtamassa Helsingin Villasukkatehtaassa saa melkein suurennuslasin kanssa etsiä asioita, jotka on tehty 1970-luvun jälkeen. PETE ANIKARI

Hän olisi voinut perustaa villasukkatehtaansa edullisemmallekin alueelle Helsingin ulkopuolelle, mutta juuri helsinkiläisyydellä on bisnekselle suuri arvo.

- Viimeksi Helsingissä on ollut sukkatehdas vuonna 1961, eikä sekään ollut villasukkatehdas.

Kumpulainen myöntää johtavansa tehdastaan ideologia edellä. Työntekijät jättävät työpäivän ajaksi kännykkänsä niille varattuun kaappiin ja voivat hoidella niillä omia asioitaan kahvitauoilla ja ruokatunneilla.

- Näin teemme ihan sen takia, että työntekijät saavat keskittyä sataprosenttisesti työhönsä. Kenenkään suoritusta ei mitata kelloilla ja jokainen saa tehdä työtään ihan omaan tahtiinsa. Hosumalla tulee vain virheitä ja ihminen hosuu, jos häntä hiostetaan. Me hyväksymme täysin sen, että toiset tekevät työtään hitaammin, toiset nopeammin. Ihminen ei ole kone. Niin nopea kuin hidaskin tekee 100-prosenttista laatua, kun saa tehdä työtään rauhassa ja ilman ulkopuolisia häiriötekijöitä.

Kumpulainen palkkaa myös osatyökykyisiä eikä tunne ikärasismiakaan. Hiljattain hän rekrytoi tehtaaseensa 61-vuotiaan konemestarin. Vastaavasti nuoremmat oppisopimustyöntekijät ovat vasta parikymppisiä.

- Meillä on kaikilla työntekijöillä myös sama palkka. Työpäivä alkaa kello 8 aamulla ja päättyy tasan kello 16 iltapäivällä, ylitöitä emme tee ja viikonloputkin tehdas on kiinni. Koen, että yritykselläni on myös yhteiskunnallinen tehtävä.

Älytekniikka ei auttaisi

Kumpulainen ei havittele tehtaalla itselleen suuria rikkauksia. Rivien välistä vähän väliä selväksi käy, etteivät Kumpulaisen puheet ole myöskään sananhelinää. Kuusilapsisen perheen etelänmatka jää väliin, kun liikenteessä vammautuneen Unto Mononen -nimisen koiran leikkaus tuli kalliiksi.

Työsuhdeautona hänellä on firman 44-vuotias Volkswagen-pakettiauto ja kotipihasta löytyy muutama vanha harrasteauto.

- Lapset joskus parahtavat, pitääkö meidän herättää huomiota vanhalla Volkkari-pakettiautolla. Itse kuitenkin nautin vanhoilla ajoneuvoilla kulkemisesta, Kumpulainen naurahtaa.

Volkswagen Kleinbus vuosimallia 1974 palvelee talvet ja kesät arkiajossa niin Helsingin Villasukkatehtaan rutiinikuljetuksissa kuin patruuna Kumpulaisen työsuhdeautonakin. TIMO KIISKI

Pelkkänä bisneksenä villasukkatehdasta ei Kumpulaisen mukaan kannata ajatella.

- Toisen työnantajan palkkahommissa tienaisin enemmän rahaa, mutta vähemmän mielihyvää. Tämä firma ja sen ihmiset ovat minulle vähän kuin toinen iso perhe. Kun rekrytoimme uutta ihmistä, paino on hyvin pitkälti hänessä tyyppinä. Kun on ihmisenä hyvä, on meille tervetullut, hän hymyilee.

Yksityisessä omistuksessa olevan yrityksen pitää kuitenkin tuottaa, vaikka patruuna olisi kuinka vaatimaton: Helsingin Villasukkatehtaan työstä elää seitsemän vakituista ja neljä osa-aikaista työntekijää.

Kumpulaisen tehtaalla on meneillään myös kansainvälistymishanke. Tavoitteena on tuottaa villasukista tulevaisuudessa 30-40 prosenttia vientiin.

Eikö kansainvälistyminen olisi helpompaa ja nopeampaa, kun automatisoisi vanhanaikaisen ja mekaanisen tehtaan?

- Perinteisen villasukan valmistamiseen ei ole olemassa mitään oikopolkua tämän päivän tekniikalla, Kumpulainen sanoo.

Bisnesmies hänessä pilkistää myös kysyttäessä kuluneen talven kovista pakkasista.

- Nehän ovat olleet meille lottovoitto. Siperiassa on kuulemma mitattu 62 astetta pakkasta: ai että mitkä villasukkamarkkinat! Jo syksyllä otamme täällä tehtaalla pakkastanssiaskeleita. Kaikkein kivointa olisi, kun lumet tulisivat maahan jo ennen joulua.