Osuuspankki rakensi ennätysvoitoillaan 200 miljoonan euron finanssipalatsin. Mitä järkeä, ihmettelee Iltalehden Olli Ainola.

Osuuspankit ovat rakentaneet Helsingin Vallilaan yli 200 miljoonaa euroa maksaneen finanssipalatsin. OP vaihdatti viime kesänä valmistuneen rakennuksen katuosoitteen hienommaksi, koska vanha osoite Teollisuuskatu 1 oli arkinen. PEKKA KARHUNEN/KL

Osuuspankkiryhmä kertoi keskiviikkona ennätystuloksestaan. Osuuspankkien tulos hyppää tänä vuonna reippaasti yli miljardin euron.

Pankkiryhmä käyttää voittojaan muun muassa laajentuakseen uusille liiketoiminta-aloille. Vastikään se aloitti sairaalabisneksessä.

Rahaa kuluu myös graniittiin. OP on rakentanut mahtipontisen finanssilinnakkeen Helsingin Vallillaan; ihan kuin pääkaupunkiseudulla ei olisi yllin kyllin tyhjää konttoritilaa.

Kesällä valmistunut palatsi maksoi yli 200 miljoonaa euroa. Turhuuden kruunasi kaavamuutos, jonka osuuskunta ajoi läpi Helsingin kaupunkisuunnittelulautakunnassa.

Pankkia nimittäin kiusaisi palatsille sopimaton katuosoite: Teollisuuskatu 1. Pääjohtaja Reijo Karhisen anomuksesta Helsinki nimesi pankkikorttelin Gebhardinaukioksi osuustoimintaliikkeen perustajan Hannes Gebhardin mukaan.

”Aukio ja sen symboliikka liittyvät osuustoiminnallisiin arvoihin eli ihmisläheisyyteen, vastuullisuuteen ja yhdessä menestymiseen”, Karhinen perusteli lautakunnalle.

Riskit velallisille

Suomalaiset rämpivät ravassa ja kurassa, mutta pankit sen kun porskuttavat. Tämäkö muka yhdessä menestymistä?

Monella meistä on kipeitä muistoja 1990-luvun lamasta ja pankkikriisistä.

Kriisin seurauksena poliitikot loivat pohjan pankkien nykyisille huipputuloksille. Pankkien tappioihin, tukiin ja budjettileikkauksiin kyllästyneet päättäjät lupasivat äänestäjille, ettei koskaan enää.

Viranomaisten ummistettua silmänsä pankit kokosivat kartellin, joka työnsi jokseenkin kaikki riskit velallisille ja tallettajille. Suomalaisilla pankeilla ei ole tuon jälkeen käytännössä ollut juuri lainkaan luottotappioita, vaikka talous kyntää todella syvällä.

Myös tuore euron kriisi on pankkikriisi. Unionin päättäjät ovat sen vuoksi vaatineet pankeilta korkeampaa vakavaraisuutta ja parempia tuloksia. Euroopan keskuspankki on samalla keventänyt rahapolitiikkaa elvyttääkseen kituvaa taloutta.

Nämä päätökset ja politiikat ovat olennaisia taustasyitä miksi suomalaiset pankit ovat voineet kasvattaa rajusti marginaalejaan ja tuloksiaan.

Päättäjät sähläävät

Silti tärkein selitys suomalaispankkien rasvaisiin voittoihin on se, että Suomessa ei ole pankkikilpailua. Suomen hallitukset eivät ole tehneet mitään hyödyllistä tämän valtavan yhteiskunnallisen epäkohdan korjaamiseksi.

Päinvastoin, hallitukset ovat pahentaneet tilannetta. Jyrki Kataisen (kok) hallitus sääti populistisen pankkiveron, mikä pitkitti taantumaa.

Veron oikeasti maksoivat pankkien asiakkaat. Vero kohdistui vain kotimaan toimintaan, asuntoluottoihin ja pienten yritysten velkoihin.

Esimerkiksi asuntoluottojen marginaalit pomppasivat noin puolesta prosenttiyksiköstä huipussaan noin kahteen prosenttiyksikköön. Asunto-osakeyhtiöiden luottomarginaalit jopa kuusinkertaistuivat. Pankkivero kumosi EKP:n elvyttävän rahapolitiikan Suomessa.

Nykyinen Juha Sipilän (kesk) hallitus ei ole sen etevämpi. Puolueet lupaavat hallitusohjelmassaan keventää rahoituksen ehtoja ”vähintään keskeisten kilpailijamaiden tasolle”.

Lupaus tosin koskee pelkästään vientirahoitusta eli ulkomaankauppaa käyviä yrityksiä – ei kotimarkkinayrityksiä, jotka hallitus jättää kotimaisten pankkien lypsylehmiksi.

Ei kilpailua

Muista kehittyneistä maista poiketen Suomen pankkimarkkina on voimakkaasti keskittynyt. Markkinaa hallitsee ainoastaan kolme pankkiryhmää.

Ruotsalaisella Nordealla on Suomessa iso markkinaosuus. Nordea ei ole kiinnostunut kasvamisesta, koska siitä voi seurata vaikeuksia kilpailuviranomaisten kanssa Valion tapaan. Tämän vuoksi Nordea suosii kannattavuutta eikä markkinaosuutta ja kilpailua.

Danske Bank on kuralla. Aikoinaan Danske muun muassa osti Sampo Pankin ylihintaan. Tanskalaispankki etsii nyt kadonnutta kannattavuuttaan eikä sillä ole rahkeita ryhtyä kilpailemaan.

Kotimainen OP-ryhmä toimii käytännössä yksinomaan Suomessa. OP:lla ei ole mahdollisuuksia toimia suuryritysten rahoittajana, jotka hakevat rahoituksensa kansainvälisesti kilpailluilta markkinoilta.

Osuuspankit kasvavat ja parantavat tuloksiaan tässä kilpailemattomassa kotimaan markkinassa.

Kauppojen kilpailu piristyi vasta kun Lidl tuli Suomeen. Osuuspankit tarvitsisivat ulkomaisen kirittäjän, mutta sellaisesta ei toivoakaan, sillä eurooppalaiset pankit ovat huonossa kunnossa.

Höllätkää ehtoja

Mihin osuuspankit käyttävät suuret voittonsa? Lisää palatseja, muistomerkkejä ja liiketoimintavaltauksia?

Hannes Gebhardin perintöä parhaiten palvelisi paluu juurille eli yhdessä menestymiseen.

Rahat pitäisi käyttää alueellisten osuuspankkien hyväksi siten, että niiden omat pääomat nousevat. Tällä tavalla osuuspankit pystyisivät hölläämään luottohanojaan niin, että suomalainen yrittäjä saisi rahoitusta nykyistä edullisimmin, eurooppalaisin ehdoin.