Mitä yhteistä on tähtipelaajalla ja huippujohtajalla? Ilpo Kokkilan mielestä se, että molemmat ansaitsevat hyvän palkkansa. Kokkilan tuore elämäkerta tarjoilee miehen mielipiteitä muun muassa työelämästä, verotuksesta, ammattiyhdistyksistä ja palkkiojärjestelmistä.

Vuorineuvos ja SRV-yhtiöiden pääomistajan Ilpo Kokkilan elämäkerta Rakentajan jälki – Ilpo Kokkila Kalmarin kylätieltä Kauppatorille (Docendo) julkistettiin tänään. Jukka Saastamoisen kirjoittamassa elämäkerrassa keskitytään suorapuheisuudestaan tunnetun Kokkilan matkaan pienestä saarijärveläiskylästä suomalaisen rakennusteollisuuden huipulle.

Kokkila on tullut tunnetuksi värikkäistä mielipiteistään, erityisesti toimiessaan kaksi kautta Elinkeinoelämän keskusliiton puheenjohtajana 2013–2014.

Kokkilan mielestä EK on ollut aina erittäin konservatiivinen yhteisö.

– Kun ehdotin puolivakavissani, että keskusliitto voisi tulla julkisuuteen ja kertoa, että se haluaa poistaa työehtosopimuksista yleissitovuuden ja että sen mielestä työnantajien täytyy lopettaa liittojen jäsenmaksujen kerääminen ja jättää se pankkien automaattijärjestelmien tehtäväksi, EK:n silloinen viestintäjohtaja Leena Jaakkola sanoi, että kerjäät verta nenästäsi: tuollainen puhe johtaa taitamattomasti esitettynä yleislakkouhkaan. Melkoista hämmennystä aiheutui siitäkin, kun menin lausumaan, että seuraavalla palkkakierroksella ei ole varaa minkäänlaisiin korotuksiin vaan päinvastoin painetta kulujen alentamiseen. Sekin kuvasti, miten ahtaassa raossa ja paikoilleen luutuneita EK:ssakin ollaan.

Kun Kokkila aloitti EK:ssa hänen mielestään tuskin kukaan uskalsi Suomessa ajatella, että työmarkkinajärjestöt kykenisivät tekemään nollapalkkaratkaisun tai ainakin lähellä sitä olevan.

– Suunta alkoi kuitenkin kääntyä: ammattiyhdistysliike hyväksyi sen tosiasian, että nyt oli todella pantava suu säkkiä myöten yhteisen edun nimissä. Aivan helvetinmoinen työmäärä jouduttiin silti tekemään sen eteen, että kaikki asianosaiset ymmärsivät, miten vakavassa tilanteessa silloin oltiin.

EK:n silloinen puheenjohtaja Ilpo Kokkila (oik.) allekirjoittamassa työllisyys- ja kasvusopimusta. Kuvassa myös STTK:n puheenjohtaja Mikko Mäenpää (vas.), SAK:n puheenjohtaja Lauri Lyly ja EK:n toimitusjohtaja Jyri Häkämies.­

Työelämän pelisäännöt joustavammiksi

Ilpo Kokkila sanoo kirjassa, että suomalaista yhteiskuntaa vaivaa kankea työehtosopimuslaki.

– Suomessa työehtokäytäntö on totuttanut ihmiset ajattelemaan, että kaikkien tulee viettää työpaikallaan sama tuntimäärä riippumatta siitä, onko firmalla töitä vai ei. Erilaiset palkanlisät saatetaan maksaa samalta sopimuspohjalta kuin 50 vuotta sitten. Työehtosopimuslaki on vuodelta 1946 ja täyttänyt siis jo 70 vuotta. Vaikka yhteiskunta on ehtinyt muuttua matkan varrella rajusti, edelleen laki suo pienille avainryhmille mahdollisuuden pysäyttää koko maa jonkin häviävän pienen kiistan takia.

Kokkilan mielestä tämä ei ole demokratiaa eikä kenenkään etu. Silti työehtosopimuslain muuttaminen on hänestä äärimmäisen hankalaa.

– Myrsky nousee vesilasiin heti. Emme kykene tekemään muutoksia tarpeeksi nopeasti. Palkkoja ei voida alentaa – ihmiset eivät voi sitä hyväksyä, ja sen tietävät kaikki. Mutta ehkä voidaan lisätä vähän työaikaa ja, ennen kaikkea, muuttaa työelämän pelisääntöjä joustavammiksi.

” Kansaa kiihottava keskustelu herrojen korkeista palkoista on edesvastuutonta.

Kokkilan mielestä suomalaisten olisi päästävä irti myös ajatuksesta, että yhteiskunta pystyy tarvittaessa hoitamaan jokaisen kansalaisen asiat.

– Karmeinta, mitä olen vähään aikaan lehdestä lukenut, oli tutkimus, jossa oli selvitetty ihmisten mielipidettä vanhustenhuoltoon. Yli 60 prosenttia vastaajista oli sitä mieltä, että vastuu heidän vanhempiensa hoidosta kuuluu yhteiskunnalle. Ilmeisesti he pitävät yhteiskuntaa rahasampona, joka pystyy painamaan loputtomasti seteleitä jossakin rahapajassa Vantaalla.

Paremmat pelaajat, parempi palkka

Ilpo Kokkila kritisoi elämäkerrassaan verotusta, mutta ei ammu alas perintöveroa. Myös tuloeroja hän puolustaa vertaamalla palkkaeroja ammattimaiseen jääkiekkojoukkueeseen.

– Monen tavallisen ihmisen on taas vaikea ymmärtää sitä, miksi joku yritysjohtaja voi tienata monta kertaa enemmän kuin duunari. Ehkä näitä palkkaerojen taustoja voisi avata pohtimalla, miten palkkiojärjestelmä rakentuu ammattimaisissa jääkiekkojoukkueissa. Pelaajat, joiden taidot ovat keskinkertaisia, jäävät palkkavertailussa kauas niistä tähtihyökkääjistä ja maalintekijöistä, jotka viime kädessä varmistavat joukkueensa tuloksen.

Raha on Ilpo Kokkilan mielestä keino motivoida ihmisiä yhä parempaan suoritukseen. Hänen mielestään suomalaista yhteiskuntaa vaivaa erityisesti yrittämisen puute. Ihmisillä ei ole motivaatiota ja suurimpia syitä tähän ovat Kokkilan mielestä progressiivinen verotus ja kannustinloukut.

– Olen joka tapauksessa sitä mieltä, että populistinen, kansaa kiihottava keskustelu herrojen korkeista palkoista on edesvastuutonta. Veroprogressio on Suomessa EU-maiden korkeimpia. Hyvälle johtajalle kannattaa maksaa, sillä hyvät yritykset maksavat ihmisille palkkaa ja yhteiskunnalle veroja. Se on meidän kaikkien etu.