”En ole koskaan harrastanut seksiä...” – Merja, 42, kertoo, mitä miesten kanssa tapahtuu kerta toisensa jälkeen

– En ole koskaan seurustellut tai harrastanut seksiä, Merja, 42, kertoo.

– Jos asiat olisivat menneet toisin, olisin itse viettämässä aikaa kumppanin kanssa. Myös yksinäinen vanhuus pelottaa hieman, Merja, 42, sanoo. Hän haluaa esiintyä tässä haastattelussa tunnistamattomana.­

Suomalaisista 2–3 prosenttia ei harrasta seksiä koko elämänsä aikana. Osa päätyy tilanteeseen tahtomattaan – vaikka haluaisi parisuhteen ja myös seksiä.

Yksi tällaisista ihmisistä on 42-vuotias Merja (nimi muutettu). Nyt hän kertoo tarinansa:

”En ole koskaan seurustellut, harrastanut seksiä, käynyt kunnon treffeillä tai muutenkaan ollut läheisissä tekemisissä miesten kanssa. Lähimmäksi treffejä olen päässyt, kun olen käynyt miespuolisten kavereideni kanssa kahvilla tai taidenäyttelyissä.

Olen miehille näkymätön, olen ollut sitä aina. Teini-iässä ja myöhemminkin ulkona käydessäni minua ei koskaan haettu hitaille. Jos olimme liikkeellä porukalla ja joku mies lähestyi meitä, minut ohitettiin aina. Nykyisin en edes käy ulkona.

” Syitä on monia. Suurimmat niistä lienevät kiusaaminen ja olematon itsetunto.

Elämässäni on ollut ihastuksia, mutta en ole ilmaissut kiinnostustani pilkan ja torjumisen pelossa. Ajattelen, että jos joku minusta kiinnostuu, hän myös lähestyy.

Minulla on kavereita ja muutama todella hyvä ystävä, mutta tilanteestani tietää aika harva.

Syitä tähän tilanteeseeni on monia. Suurimmat niistä lienevät lukioon asti jatkunut kiusaaminen ja olematon itsetunto. Aspergerin syndroomani ei ole auttanut.

Yksi tekijä on ystäväni taholta tullut uskonnollinen painostus. Hänellä on ollut tapana jatkuvasti moittia ja syyllistää minua siitä, että en ole elänyt kuten hän ja hänen edustamansa yhteisö. Siellä kaikki naisellisuus ja sen näyttäminen – kauniisti pukeutuminen ja meikkaaminen – ovat vähintään paheksuttavaa ellei jopa syntiä. Seksiä ei sopinut edes ajatella.

” Jos asiat olisivat menneet toisin, olisin itse viettämässä aikaa kumppanin kanssa. Myös yksinäinen vanhuus pelottaa hieman.

Huonolla tuurillakin on varmasti osansa. Olisin halunnut perheen ja parisuhteen, mutta nyt alkaa olla myöhäistä edes haaveilla. Suurimmalla osalla kavereistani on jo perhe tai parisuhde. Osa heistä on jo toisella kierroksella.

Siihen, että löytäisin parisuhteen, tarvitaan ihme. Ja suhde olisi luultavasti huono johtuen kokemattomuudestani ja estyneisyydestäni. Toisaalta en tiedä, osaisinko olla kenenkään kanssa, kun olen koko aikuisikäni ollut yksin.

– Täytän vapaa-aikani mielekkäällä tekemisellä ja harrastuksilla, ja matkustan lomillani yksin. Silti joskus tuntuu, että jotain puuttuu, Merja sanoo.­

Seksiä ajattelin joskus enemmänkin. Nykyisin en enää viitsi enkä edes osaa haaveilla.

Täytän vapaa-aikani mielekkäällä tekemisellä ja harrastuksilla, ja matkustan lomillani yksin. Silti joskus tuntuu, että jotain puuttuu. Kun olen paikoissa tai tilaisuuksissa, joihin muut menevät perheen tai puolison kanssa, minusta tuntuu ulkopuoliselta. Kuin olisin jollain lailla vajavainen tai vähemmän arvokas.

Kun näen pariskuntia, joilla on mukavaa yhdessä, saatan tuntea surua ja katkeruuttakin. Jos asiat olisivat menneet toisin, olisin itse viettämässä aikaa kumppanin kanssa. Myös yksinäinen vanhuus pelottaa hieman.

Ehkä tällä olemisellani on jokin tarkoitus – vaikka vain varoittavana esimerkkinä oleminen.

En silti halua sääliä osakseni. Sekin, että joku olisi säälistä kanssani, olisi oikeastaan pahempaa kuin yksinolo. Asiat ovat vain menneet näin.”