Kasvojentunnistus tekee elämästä kätevää, ja tarjoaa samalla ennennäkemättömän tavan valvoa kansaa.

PekingViime syksynä BBC:n toimittaja John Sudworth yritti kadota Kiinaan.

Pilataan jännitys heti alkuun: Sudworth ei ollut pakomatkalla. Hänen tarkoituksensa oli testata, kuinka nopeasti Kiinan miljoonat valvontakamerat löytäisivät hänet (siirryt toiseen palveluun).

Testi tehtiin Guiyangin kaupungissa, missä asuu 3,5 miljonaa ihmistä. Sudworthin kasvot kuvattiin poliisilaitoksella, kuva syötettiin valvontajärjestelmään ja hänet merkittiin "epäillyksi". Brittitoimittaja ehti kävellä kaupungilla seitsemän minuuttia ennen kuin joukko poliiseja otti hänet kiinni bussiasemalla.

Tietokoneet olivat löytäneet hänet hetkessä vertaamalla poliisiasemalla otettua kuvaa valvontakameroissa viliseviin kuviin.

Tällä kertaa kyse oli toimittajan ja poliisin yhteisestä testistä, mutta tarinalla oli opetus: Kiina näkee kaiken.

Kiinassa on 176 miljoonaa valvontakameraa, arvioi kansainvälinen tutkimuskeskus IHS Markit. Sen mukaan kameroiden määrä tulee parissa vuodessa kasvamaan 626 miljoonaan. Vertailun vuoksi, Yhdysvalloissa kameroita on laskettu olevan noin 50 miljoonaa.

Pekingissä tätä ei epäile hetkeäkään.

Kun nostaa katseensa, silmät bongaavat siellä täällä takaisin tuijottavia linssejä: puolipallon metron katossa, laatikon tolpassa kadunkulmassa, pienen kameran talon nurkalla. Tiananmenin aukiolla yhdessä pylväässä on neljä erilaista kameraa.

Kiinalaiset saivat muistutuksen kameroiden määrästä vuoden lopulla. Maan sosiaalisessa mediassa nousi kohu nettisivusta, jolla kuka tahansa pääsi katsomaan suorana lähetyksenä eri puolilla Pekingiä olevien valvontakameroiden kuvaa.

Valvontafirma Qihoo 360 Securityn ylläpitämällä sivulla pystyi valitsemaan, mitä haluaa katsella: tarjolla oli muun muassa ravintoloiden keittiöitä, luokkahuoneita ja kauppoja. Vaihtoehtoja oli satoja. Kuvissa näkyneillä ihmisillä ei ollut aavistustakaan, että heitä katseltiin.

Kiinassa on 176 miljoonaa valvontakameraa, mutta arvion mukaan määrä tulee parissa vuodessa kasvamaan 626 miljoonaan.

Matkustaja käyttää henkilökorttia kasvojentunnistuslaitteessa mennessään junalaitureille Wuhanin rautatieasemalla. AOP

Kansalaisten tarkkailun kannalta olennaista ei enää kuitenkaan ole se, että joku näkee sinut. Kasvojentunnistusteknologia on mahdollistanut täysin uudenlaisen valvonnan.

Se on mullistanut vauhdin, jolla juuri sinut voidaan löytää massiivisesta määrästä taltioitua kuvamateriaalia.

Monille suomalaisille kasvojentunnistus on tullut tutuksi lähinnä puhelimen viestipalveluista, joissa itselleen saa lisättyä pupunkorvat. Kiinassa suosiossa ovat niin sanotut "kaunistusapplikaatiot", joilla selfiekuvan ihosta saa muokattua nopeasti heleämmän ja poskista kapeammat.

Teknologialla tehdään kuitenkin jo paljon muutakin.

Kasvojen tunnistukseen turvautuva pankkiautomaatti käyttää tekniikkaa nimeltä "tunne asiakkaasi" (Know-Your-Client). Jerome Favre / EPA

"Nosta käteistä kasvoillasi", lukee pekingiläisen pankin käteisautomaatin valikossa. Kasvot toimivat myös konttorissa, China Merchants Bankin neuvonnassa luvataan.

Ja kas! Virkailija ottaa kuvan asiakkaasta pöydällä olevalla kameralla ja tietokone vertaa sitä henkilökortin kuvaan. Ohjelma havainnoi kasvojen osien kokoa ja niiden etäisyyttä toisiinsa. Missä nenä on suhteessa suuhun, kuinka leveät huulet ovat.

Lopulta kone toteaa vastaavuuden. Pankkivirkailija ojentaa asiakkaalle tukun punaisia sadan yuanin seteleitä.

Mahdollisuus nostaa käteistä kasvonjentunnistuksen avulla tuli ensimmäisiin kiinalaispankkeihin viime syksynä. Samaan aikaan teknologia alkoi levitä kaikkialle arkeen.

Kasvojentunnistusta hyödynnetään jo yliopistojen kampuksilla ja asuinalueilla ovikortin korvikkeena. Telegraph-lehden mukaan eräs kiinalaisprofessori käytti teknologiaa jopa selvittääkseen, ketkä hänen oppilaistaan ovat tunnilla kyllästyneitä (siirryt toiseen palveluun).

Monille on jäänyt mieleen myös pekingiläispuiston vessapaperiautomaatti (siirryt toiseen palveluun).

Tiantan-puistossa kyllästyttiin paperivarkaisiin, ja käymälään asennettiin annostelija, joka kuvaa ja muistaa kävijän kasvot. Saadakseen 60 sentin mittaisen palan paperia pitää vain antautua kuvattavaksi.

Lista alkaa jo nyt olla loputon: Shanghain vieressä sijaitsevassa Hangzhoun miljoonakaupungissa on teknologiajätti Alibaban omistama kahvila Tao Café, josta voi kävellä ulos tuotteiden kanssa. Naama hoitaa maksamisen.

Vanhempi mies kokeili kasvojen tunnistuksella toimivaa vessapaperin annostelijaa Pekingissä. How Hwee Young / EPA

Kiina haluaa kehittää kasvojentunnistusjärjestelmän, joka pystyy tunnistamaan kansalaiset muutamissa sekunneissa 90 prosentin tarkkuudella.

Kaikki tämä on myyty ajatuksella, että uusi teknologia helpottaa ihmisten elämää.

Mutta pinnan alla häilyy myös toisenlainen tulevaisuuden kuva.

Kiina ei nimittäin aio tyytyä satunnaisiin sovelluksiin. Sillä on käynnissä jättimäinen hanke. Kiina haluaa kehittää kasvojentunnistusjärjestelmän, joka pystyy tunnistamaan kansalaiset muutamissa sekunneissa 90 prosentin tarkkuudella.

Tällaisiin tarkkuuksiin on teoriassa mahdollista päästä, jos käytössä oleva data on hyvälaatuista. Tietokoneiden on helppo lukea esimerkiksi passikuvia, jotka on otettu hyvässä valossa eikä kasvoilla ole häiriötekijöitä.

Käytäntö saattaa kuitenkin olla toinen. South China Morning Post -lehden mukaan on yhä epävarmaa, milloin Kiinan vuonna 2015 aloitetun järjestelmän on tarkoitus olla valmis (siirryt toiseen palveluun), sillä tekniikan kanssa on ollut haasteita.

Tekoälyn virheistä löytyy jo esimerkkejä. New York Times kirjoittaa M.I.T Media Labin tutkimuksesta, jonka mukaan kasvontunnistusta kehittäneiden Microsoftin, IBM:n ja Face++:n algoritmien on vaikeampi tunnistaa afroamerikkalaisten sukupuolta. (siirryt toiseen palveluun) Mitä tummempi iho, sitä enemmän virheitä kone tekee.

Mutta askeleita eteenpäin otetaan Kiinassa koko ajan. Tunnistusjärjestelmä on jo käytössä useissa kiinalaiskaupungeissa. Etelä-Kiinan Shenzhenissä poliisin systeemi muassa tunnistaa punaisia päin kävelijät ja toistaa heidän kuvansa näytölle kadun yläpuolelle (siirryt toiseen palveluun) kuin moderniin häpeäpaaluun.

Tammikuussa kerrottiin, että läheisen Guangzhoun kaupungin metro on nurkkiaan myöten katettu teräväpiirtokameroilla, jotka lähettävät valvontahuoneeseen kuvaa reaaliajassa.

Järjestelmä on tarkoitus yhdistää poliisin tietokantaan, jolloin metroon nousevat rikolliset saadaan hetkessä kiinni, systeemin kehittäneen Nufront-yhtiön edustaja kertoi South China Morning Post -lehdelle (siirryt toiseen palveluun).

Kiinalaisen uudenvuoden aikaan helmikuussa Zhengzoun kaupungin poliisi puolestaan lisäsi kierroksia ja otti käyttöönsä kasvoskannerilasit. Aurinkolasit skannasivat väkijoukkoa ja poimivat sieltä ihmisiä, joita etsittiin rikoksesta.

Kuulostaako tieteisromaanilta? Ehkä, mutta kaikki muuttuu vielä hitusen hurjemmaksi. Kiina ei halua ainoastaan valvoa kansalaistensa liikkeitä vaan myös ohjata heidän käytöstään.

Saadakseen 60 senttiä vessapaperia pekingiläisessä julkisessa wc:ssä, on näytettävä kasvonsa ne tunnistavalle laitteelle. How Hwee Young / EPA

Vuonna 2014 Kiina esitteli idean kansalaisten pisteytysjärjestelmästä.

Valtioneuvoston suunnitelma oli täynnä kuivaa jargonia mutta sen ydin oli tyrmäävä: entä jos jokaisella täysi-ikäisellä kiinalaisella olisi oma kansalaispistesaldonsa? Se asetettiiin Kiinan tavoitteeksi vuoteen 2020 mennessä.

Kiinan mukaan pisteytyksen tarkoitus on tukea luottamuksen kulttuuria. Pisteitä saisi sen mukaan, miten hyvin kansalainen käyttäytyy ja menestyy elämässään.

Pienempiin osiin rikottuna: missä liikut, kenen kanssa, mitä ostat, mitä selaat netissä, mitä kirjoitat someen. Lista perustuu pitkälti valistuneeseen arvailuun, sillä suunnitelman yksityiskohdista ei sittemmin juuri ole kerrottu.

Kansalaisten pisteyttäminen nostaa monen kiinalaisen niskavillat pystyyn, mutta osan mielestä järjestelmä helpottaisi elämää. Toisiin olisi paljon helpompi luottaa, kun ei tarvitsisi arvailla, tapaavatko he maksaa parkkisakkonsa tai onko ravintoloitsija joskus myynyt pilaantunutta ruokaa.

Itse valvonnassa ei nimittäin ole kiinalaisille mitään uutta, huomauttaa Kiinan turvallisuuspolitiikkaa tutkinut Turun yliopiston professori Juha Vuori.

– Kiinassa kansaa on valvottu aina. Esimerkiksi hukou-systeemi on määrittänyt, missä kukin saa asua. Järjestelmän luonne ei ole muuttumassa mihinkään, ainoastaan sen kapasiteetti kasvaa, Vuori sanoo.

Kapasiteettia tuo tekoäly ja niin sanottu big data tai iso data eli valtavien tietomassojen kerääminen ja analysointi. Datan avulla koneita voidaan opettaa – muun muassa tunnistamaan kasvoja ja käyttäytymistä.

– Keinoäly voi oppia tunnistamaan hetken, jolloin ihmismassan liikehdintä alkaa muistuttaa tilanteita, jotka ovat muuttuneet mielenosoitukseksi. Sinne voi sitten lähettää virkavallan paikalle, Vuori antaa esimerkin.

Valvontakamerat ovat Shanghaissa ja muissa Kiinan suurkaupungeissa tuttu näky. Qilai Shen / EPA

Vuonna 2015 kahdeksan kiinalaisyritystä sai luvan kerätä asiakkaistaan luottamuspisteitä testimielessä kansalaispistejärjestelmän kehittämiseksi.

Kiinalla on pääsy massiiviseen määrään dataa.

Maassa on 700 miljoonaa netin käyttäjää, joista suurin osa käyttää Wechatin kaltaisia sovelluksia, joihin viranomaisilla on tarvittaessa vapaa pääsy. Lähes jokainen 16-vuotias kuvataan henkilökorttia varten.

Vuonna 2015 kahdeksan kiinalaisyritystä sai luvan kerätä asiakkaistaan luottamuspisteitä testimielessä kansalaispistejärjestelmän kehittämiseksi.

Mukana oli kaksi Kiinan teknologiajättiä Tencent ja Alibaba, jotka muun muassa kahdestaan hallitsevat Kiinan mobiilimaksumarkkinoita. Alibaballa, joka on maailman suurin verkkokauppa, on Kiinassa noin 400 miljoonaa asiakasta.

Pisteillä on jo käytännön merkityksiä.

Alibaban pistejärjestelmä Sesame Credit muun muassa tekee yhteistyötä Kiinan suurimman nettitreffipalvelu Baihen kanssa. Kumppania etsivät kiinalaiset voivat siis julkaista pistesaldonsa treffi-ilmoituksessaan. Jos ostat vain videopelejä ja roskaruokaa, tyttöystävän löytäminen saattaa käydä vaikeaksi.

Suomalaisena on helppo naurahtaa: siis S-etua tai plussapisteitä Tinderiin?

Kuulostaa kaukaiselta, mutta Vuori huomauttaa että valvonnan suhteen, Suomen ja Kiinan ero on pienempi kuin äkkiseltään ajattelisi. Etukortit, matkasovellukset, lentomailit, luottokortit – dataa kertyy koko ajan.

– Suomikin on valvontayhteiskunta, mutta haluamme uskoa, että poliittinen valta on meillä. Data on hajautettu eri toimijoille ja laki kieltää sen yhdistämisen. Ei tarvita kuin yhdet vaalit niin me olemme samassa tilanteessa kuin Kiina, Vuori maalaa.

Viime viikolla länttä kuohuttaneet Cambridge Analytica -paljastukset eivät olisi Kiinassa kohu. Se, että sosiaalisessa mediassa kerättyjä tietoja on valjastettu poliittisiin tarkoituksiin on täysin normaalia. Kommunistisella puolueella on Kiinassa tarvittaessa pääsy kaikkeen netissä julkaistuun tai siellä kerättyyn tietoon.

– Kiinassa kysymys ei ole siitä, voiko tällaisen dataan perustuvan valvontajärjestelmän ottaa käyttöön vaan siitä, milloin se saadaan toimimaan, Vuori sanoo.

Kiina tekee kaikkensa, että tuo päivä koittaisi pian. Sen tavoite on olla maailman johtava valtio tekoälyn ja ison datan käytössä.

Kiinan videovalvontaan käyttämä rahamäärä tulee lähes tuplaantumaan vuosina 2016–2021 arvioi, IHS Markit -tutkimuskeskuksen analyytikko Monica Wang (siirryt toiseen palveluun). Yhä suurempi osa rahasta menee valvontakameroiden sijaan teknologiaan, joka mahdollistaa tekoälyn syväoppimisen.

Koska Kiina on valmis maksamaan teknologiasta, sitä kannattaa myös kehittää, Wang toteaa blogissaan.

Toistaiseksi teknologia on vielä erehtyväistä.

Mitä huonompi kuva ihmisestä on saatu, sitä epävarmempi kasvojentunnistuksen lopputulos on. Sen voi huomata itsekin: kun valo laskee tai käännät päätä kesken videopuhelun, pupunkorvat katoavat.

Sen voi todeta myös kiinalaiseen arkeen istutetuissa sovelluksissa.

Ihmiset ihmettelivät kasvojen tunnistamisen mekaniikkaa Pekingissä järjestetyssä konferenssissa viime keväänä. Wu Hong / EPA

Ihmiset näyttävät auliisti kasvojaan ja samalla koneet keräävät koko ajan lisää dataa.

Pekingissä KFC-ketjun pikaruokaravintolassa on jättimäistä tablettia muistuttava kone, jonka voi antaa kuvata kasvonsa. Kone kertoo ikäsi ja sukupuolesi ja ehdottaa sinulle sopivaa ruokaa. Sen mukaan 36-vuotias suomalaisnainen on noin kolmekymppinen mies, joka pitää bodaamisesta. Lounaaksi masiina ehdottaa kanakoria.

Tässä tapauksessa virheellä ei ole merkitystä, mutta se muistuttaa, että kone osaa vain sen mitä sille on opetettu. Mitä vähemmän eurooppalaisia naisia KFC:n kone on nähnyt, sitä huonommin se osaa heitä tunnistaa.

KFC:n tilaushassuttelu palvelee kuitenkin suurempaa tarkoitusta. Se on yksi tapa, jolla kansalaisia totutetaan kasvojentunnistusteknologiaan ja ajatukseen, että se tekee arjestamme helpompaa.

Ihmiset näyttävät auliisti kasvojaan, ja samalla koneet keräävät koko ajan lisää dataa, jonka käyttötarkoituksesta lounasruokalijalla ei ole aavistustakaan. Mutta professori Vuoren tulevaisuudenvisiossa odottaa yllätys.

Hän uskoo, että kaikki kääntyy ennen pitkää päälaelleen.

– Kun kasvontunnistuslasit kehittyvät, kaikki kulkevat lopulta kasvot peitettynä. Koska katsomme toisiamme lasien läpi, jokainen voi päättää, miltä hänen kasvonsa virtuaalisesti näyttävät. Maailma on täynnä sellaisia Avatar-hahmoja, Vuori visioi.

Toki taskussa tulevaisuuden kommunikaatiolaite lähettää signaalia valtaapitäville, mutta ainakaan jokainen vastaantulija ei tiedä, kuka olet.

Toimittajakin pystyisi ehkä taas katoamaan hetkeksi Kiinaan.