"Kalifaattinsa" perustamisesta lähtien Isis on rohkaissut naisia liittymään riveihinsä. Muista konflikteista poiketen naisten osuus Isiksen vierastaistelijoista onkin ollut suuri: 20–30 prosenttia. Suojelupoliisin arvion mukaan Suomesta on lähtenyt Syyrian ja Irakin konfliktialueille 80 henkilöä, joista parikymmentä on naisia.

Naisen rooli ei ole ollut pelkästään olla miespuolisen taistelijan tai "marttyyrin" vaimo.

– Naisten roolina on ollut tuottaa propagandaa ja rekrytoida muita naisia, sanoo sisäministeriön poliisiosaston kehittämispäällikkö Tarja Mankkinen.

Myös suomalaisten naisten kirjoituksia on julkaistu Isiksen propagandalehdissä.

Propagandan ja rekrytoinnin lisäksi Isis tarvitsi naisia riveihinsä synnyttämään uutta taistelijoiden sukupolvea. Sisäministeriön arvion mukaan Suomesta Isiksen alueille lähteneet naiset ovat synnyttäneet mahdollisesti toistakymmentä lasta. Heidän lisäkseen noin 30 lasta on matkustanut alueelle vanhempiensa mukana.

– Lapsia, jouden vanhemmilla on Suomeen joku linkki, kuten kansalaisuus, kaksoiskansalaisuus, tai pysyvä oleskelulupa. Mutta (Isiksen alueilla) ei ole väestökirjanpitoa, joten syntyneiden määrää ei voi tarkkaan tietää, Mankkinen sanoo.

"Jos halutaan, että lapset paranevat traumoistaan on tärkeää, että he saavat tarvitsemaansa tukea. Ja että heitä ei leimata uhiksi". Sisäministeriön poliisiosaston kehittämispäällikkö Tarja Mankkinen.

Taistelualueille lähteneistä on Suojelupoliisin arvion mukaan palannut noin 20. Suojelupoliisi myös ennakoi osan lähteneistä naisista palaavan lapsineen Suomeen.

Se synnyttää uuden turvallisuuspulman, sillä radikalisoituneiden vanhempien voidaan odottaa kasvattavan lapsiaan radikaali-islamistisen ideologian mukaisesti. Kansainvälisesti on tiedossa, että hyvin pieniä lapsia on kasvatettu kannattamaan terroristijärjestön ideologiaa, koulutettu aseellisesti, jopa pistetty toimeenpanemaan fyysisiä rangaistuksia.

Mitä vakavasti traumatisoituneiden tai mahdollisesti raakuuksiin usutettujen lasten kanssa tulisi tehdä? Toistaiseksi hyväksi havaittua, valmista mallia ei ole. Taistelualueilta palaavista lapsista vasta kerätään tietoa (siirryt toiseen palveluun).

Sisäministeriön Mankkisen mukaan ongelma on kaksipiippuinen. Toisaalta ongelma on ehdottomasti tiedostettava, toisaalta lapsien leimaaminen ei todetusti auta radikalisoitumisen ennaltaehkäisyssä.

– Jos halutaan, että lapset paranevat traumoistaan, on tärkeää, että he saavat tarvitsemaansa tukea. Ja että heitä ei leimata uhiksi.

Esimerkiksi lapsen huostaanotto radikalisoituneilta vanhemmilta ei välttämättä ole mikään ratkaisu, vaikka se onkin yksi harkittavissa oleva toimenpide muiden joukossa.

– Lapsi on huostaanotettunakin tavallisesti lojaali vanhemmilleen. Lasten deradikalisoimisessa tarvitaan ammattilaisia.

Miksi näiden lasten äidit ovat ylipäänsä liittyneet väkivaltaiseen ääriliikkeeseen?

– Osa naisista on ollut nuoria, naiiveja ja manipuloitavissa. He ovat lähteneet taistelijoiden vaimoiksi, eivätkä ehkä ole miettineet loppuun asti, mitä ovat tekemässä, Mankkinen kuvailee.

Ideologian merkitys on ollut kuitenkin merkittävä myös naisten kohdalla. Mankkisen mukaan siihen on liittynyt esimerkiksi kokemus siitä, että ei saa elää länsimaissa haluamallaan tavalla.

– Tutkimusten mukaan esimerkiksi pukeutumiseen liittyvä kritiikki ja kiellot ovat vaikuttaneet nuoriin naisiin. Monet nuoret ovat kokeneet, että länsimaissa ei ole tilaa uskonnollisuudelle.

Suomen ääriliikehdintä edelleen pääosin äärioikeistolaista

Kuvaus Suomesta Isiksen kalifaattiin matkustaneiden naisten ja lapsien tilanteesta oli osa sisäministeriön katsausta Suomen väkivaltaiseen ääriliikehdintään. Muilta osin raportti ei tuota kummoisia yllätyksiä.

Rikosepäilyjen lukumäärällä mitattuna suurin osa väkivaltaisesta ääriliikehdinnästä on luonteeltaan äärioikeistolaista, kuten edeltävinäkin vuosina.

Tilannekatsauksen mukaan "poliisin rikosilmoitusjärjestelmästä tunnistettiin hieman alle 100 rikosnimikettä, joiden epäiltiin liittyvän väkivaltaiseen ekstremismiin". Rikosepäilyistä yli puolet oli luonteeltaan äärioikeistolaista, noin kolmasosa uskonnolla perusteltua ja loput äärivasemmistolaista radikaaliliikehdintää.

Uskonnolla perustellussa väkivallassa korostuivat Turun joukkopuukotus, sekä muslimimiesten kristityiksi kääntyneisiin muslimeihin kohdistamat pahoinpitelyrikokset ja laittomat uhkaukset.