”Det finns ingen inhemsk svensk kultur” hävdade nyligen historikern och överintendenten på Forum för levande historia, Ingrid Lomfors, på regeringens happening ”Sverige tillsammans”. Trots att Sverige, enligt Lomfors, historiskt har haft en mycket begränsad invandring, är svenskarna ändå ”en konsekvens” av ”invandringens kulturhistoria”. Detta förnuftsvidriga uttalande, av en historiker därtill, väckte med rätta viss uppmärksamhet och kallades av dess kritiker för vad det var: en förolämpning. Mot såväl infödda svenskar som mot de invandrare som försöker tillägna sig den svenska kulturen i hopp om att förstå och bli en del av sitt nya land.

Lomfors försök till förtydligande i efterhand, ”all kultur är dynamisk”, är så självklart att det framstår som meningslöst att påpeka, och ger snarare intryck av att hon försöker ta tillbaka ett uttalande som fick mer motstånd än hon hade räknat med. I hennes presentation stod nämligen, ordagrant, ”Det finns ingen inhemsk svensk kultur”.