Še vedno mislimo, da se to nam ne more zgoditi?

Da se to dogaja le za okvirji TV zaslonov ali nam ostaja na rokah le kot črn madež od tiska jutranjih tiskovin, kjer prebiramo tragične zgodbe in odkimavamo z glavami, medtem ko se nam ježi koža?

Ne morem pozabiti zgodbe, ki sem jo slišala nekaj dni nazaj. Pretresla me je v dno.

Želim to deliti z vami. Zgodi se namreč lahko prav čisto vsakemu izmed nas – kjerkoli in kadarkoli.

Mlad slovenski par nakupuje v okoliških trgovinicah kitajske četrti v Trstu. Dekle ogleduje izdelke in izbira kaj bo nesla s seboj v garderobo. Fant ji malo naveličan potoži, da se mu ne da postavati po trgovini z njo, ter da jo počaka zunaj. Vse lepo in prav.

Mine že nekaj časa, čaka in čaka, nato fant že naveličan stopi v trgovino po svoje dekle. Ni je. Nikjer. Sprašuje prodajalce, kam je šla njegova punca, vsi odkimavajo z glavo in skomigajo z rameni. Nihče nič ne ve. Kot, da se ni nič zgodilo. Kot, da je nikdar ni bilo tam. Fant zbegan. Išče, sprašuje in prestrašen ne odneha… “Kje je moja punca?!”. Preišče trgovino, a za njegovo punco nobene sledi. Pokliče policijo in ta tudi pride na kraj dogodka.

Preiščejo trgovino, nakar po nekem času v kletnem prostoru pod garderobo, kjer se pomerjajo oblačila le odkrijejo punco – zvezano in z zalepljenim usti.

Če bi fanta zamotili le za trenutek, bi bila deklica lahko danes sam bog ve kje – če bi sploh še Bila. Scenarij bi lahko bil bolj črn od črnega. Lahko bi bi bila žrtev prisilnega dela, suženjstva, prostitucije, trgovine z organi, tkivi, krvjo ali še kaj drugega, kar si težko zamislimo in kar nam predstavlja nepredstavljivo grozo, ko v vlogo žrtve postavimo sebe ali svoje najbližje.

Jaz sem isti trenutek podoživela vse garderobe omenjene četrti v katerih sem ničkolikokrat bila in vest mi ne da miru, da tega ne sporočim naprej. Če bo en sam samcat posameznik zato bolj pazljiv ali morda celo preprečil tragično zgodbo, sem storila več kot si sploh lahko predstavljam.

Vse kar počnem je sporočanje, da sami lahko veliko naredimo za svojo varnost, ter za varnost svojih najbližjih. Da smo še pred zapletom lahko velikokrat sami največji varuh svojega Dostojanstva in Človeške nedotakljivosti.

Trgovina z ljudmi pa je sicer splošno zapleten in obsežen pojav

V Centru za boj proti trgovini z ljudmi – KLJUČ (spletna stran je vidim še v pripravi) so že leta 2003 (vsaj od takrat ga imam jaz) pripravili gradivo z namenom ozaveščanja ljudi, saj se v Sloveniji o tem občutno premalo govori. Prepričana sem, da velika večina mladih deklet ali fantov v kritičnem trenutku nebi vedela, kam se v paniki obrniti po pomoč.

Naj podam vsaj kakšno informacijo ali dve iz omenjenega gradiva

– avtor Jurij Popov in Društvo Ključ;

Splošne značilnosti pojava trgovine z ljudmi

trgovina z ljudmi je globalen pojav, ki dobiva vedno večje razsežnosti

seksualna industrija se je razmahnila do te mere, do so vse pogostejši predlogi, naj bi jo spoznali (in priznali) kot pomembo gospodarsko panogo mnogih državnih ekonomij; v nekaterih državah (Tajska) so namreč skupne pošiljke denarja prisilnih prostitutk kot pomoč družinam večje kot proračunska sredstva državnih razvojnih skladov

globalizacija je olajšala gibanje ljudi, kapitala in poslov prek državnih meja; postalo je enostavnejše in hitrejše

gospodarske in politične spremembe znotraj posameznih držav in na mednarodni ravni so zaostrile razlike med bogatimi in revnimi, na primer v Srednji in Vzhodni Evropi

globalna feminizacija revščine je vplivala na feminizacijo migracij

s trgovino z belim blagom (ljudmi) se ukvarja skoraj izključno mednarodno organiziran kriminal

Post Scriptum I

V gradivu prevladuje pozornost najbolj vulgarni manifestaciji trgovine z ljudmi – trgovini z dekleti in ženskami za ponujanje spolnih storitev. Gre namreč za prevladujočo obliko izrabljanja žrtev trgovine z belim blagom, saj je po neuradnih ocenah več kot 90% žrtev tovrstne trgovine namenjenih hitro naraščajoči seksualni industriji.

Čeprav je trgovanje z ljudmi z namenom spolnega izkoriščanja prevladujoče, drugih oblik izkoriščanja žrtev trgovine z belim blagom ne smemo zanemariti.

Sem sodita tudi trgovina z otroki ter trgovina s človeškimi organi in krvjo. Prisilna dela otrok in odraslih kot hišnih pomočnic in pomočnikov, dela na poljih, plantažah, v rudnih, ter podjetjih kjer njihove razmere komaj omogočajo preživetje. Izpostavljeni so nasilju, plačil ni ali pa so mizerna.

Razširjenost

Trgovina z ljudmi je danes svetovni problem, ki je iz leta v leto hujši. Na sto tisoče ljudi je ugrabljenih, zavedenih, ogoljufanih, prodanih, trpinčenih in spravljenih v suženjsko ali temu podobno izkoriščevalsko stanje.

Pojav uhaja nadzoru. Organi pregona so vse bolj nemočni, saj ugotavljajo, da razbitje ene kriminalne združbe prodajalcev in preprodajalcev porodi deset novih.

Po podatkih Organizacije združenih narodov, Mednarodne organizacije za migracije in mnogih neodvisnih raziskovalnih ustanov se armada trgovine z ljudmi poveča vsako leto za približno 4 milijone ljudi. Od teh je vsako leto v Zahodno Evropo prepeljanih petsto tisoč ljudi.

Največ sodobnih suženj in sužnjev dela v spolni industriji (90-95%). Uporabljajo jih tudi za beračenje, za lažne poroke, za delo v tekstilni industriji, rudnikih, gospodinjstvih in kmetijstvu, ter kot žrtve trgovanja s človeškimi organi in krvjo.

Slovenija se v mednarodni trgovini z ljudmi v vseh treh oblikah, kar pomeni kot:

država izvora – je za približno sto mladih Slovenk (’03), ki služijo predvsem na trgih s spolnostjo nekaterih zahodnoevropskih držav (Nemčija, Belgija, Španija, Nizozemska, …). Dekleta so bila zvečine spravljena v suženjsko razmerje v času, ko so bile še mladoletne in so polnoletnost doživele na zahodnoevropskih ulicah strasti.

država tranzita – za približno tisoč petsto do dvatisoč petsto deklet predvsem iz Jugozahodne Evrope in balkanskih držav, ki prek naše države potujejo na zahodne trge s spolnostjo. V suženjsko razmerje so bile spravljene še pred zakonitim, večinoma pa nezakonitem prestopu naših meja. V takih primerih gre za tihotapljenje deklet, ki v večini primerov ne vedo, da so namenjene prostituciji.

končna destinacija – za približno tistoč petsto deklet predvsem iz Jugozahodne Evrope in balkana, pa tudi za ženske in dekleta iz Jugovzhodne Azije.

V Sloveniji je namreč več kot sedemdeset nočnih lokalov v katerih delajo predvsem dekleta iz Ukrajine, Moldavije, Romunije, Bolgarije, …

Vsi, ki boste to, ali kakšno podobno gradivo prebrali – priporočite ga še drugim. V Centru Ključ in podobnih ustanovah se trudijo, da bi ljudje sploh vedeli, kaj trgovina z belim blagom pomeni, kako si lahko pomagamo, kako naj ukrepamo, če pride do kritične situacije, kakšne so naše pravice in kakšne so oblike pomoči žrtvam.