Brigand – Iza Crne Duge

Izdavač: Dallas Records, 14. 2. 2020.

Producenti: Stefan Gaćeša, Velibor Nikolić

Žanr: Alternativni rok, grandž

Trajanje: 46:00

Ocena: 9/10

Iznenađenjima nikad kraja! Niko nije mogao da pretpostavi da ćemo 2020. godinu svi da provodimo iza zatvorenih vrata stambenih jedinica, niko nije mogao da pretpostavi da ćemo živeti u policijskom času, niko nije mogao da pretpostavi da će Brigand da izbaci ovakav album. Pančevački bend svojim trećim albumom pravi karijerni dvokorak u pozitivnom smeru pa se “Iza Crne Duge” može smatrati najfinijim izdanjem Briganda do sada.

Konfete, fanfare i golubice po strani, šta je to što ovaj album čini THE albumom benda? Pančevačko-beogradski kultni sastav ovog puta svoj zvuk pakuje u izuzetno kompaktnu i zaraznu formu, pritom nekako ne gubeći ni miligram svog odveć čuvenog integriteta. Izjave da proleće 2020. ceo svet provodi u svojim domovima i da je Velibor Nikolić ostao hardkor, a pritom napisao hitične pesme, deluju neverovatno nama kao i vama. Daleko od toga da smo ikada mislili da gospon’ Nikolić ne ume napisati pjesmu koja ne umije izać iz uveta (što ne bi bilo ni tačno), ali da se ovoliko ostane veran svojoj kičmi i opet snimi nešto što biste bez blama mogli da pustite na svakom radiju koji rabi tvrđi rok u svetu, to je do sada bilo apsurdno kao i dužina rečenice koju upravo čitate. Večiti analitičari i mudrijaši sa interneta za ovakvo stanje bi verovatno okrivili prisustvo izvesnog Stefana Gaćeše, koji se prihvatio i miksovanja i koprodukcije sa Veliborom. Rezutat ovoga je klasični Brigand zvuk spakovan u zaraznu gotovo pop strukturu koji ni u jednom taktu nije isprazan.

Rifovi od samog starta razvaljuju sve što im se nađe na putu. “Iza Crne Duge” otvara album snažno poput bagera koji ruši zgradu i do samog kraja albuma ništa ne uspeva da oslabi ove gargantuanske zveri od pesama. Bend je za sada odlučio da nas počasti samo jednim spotom, za “Milioneri protiv milionera“. Pesma je u isto vreme i definitivno Brigand i domaća, ali i vuče na kasnije radove Killing Jokea, što je pohvala koju verovatno niko nikad nije uputio nekom domaćem bendu. Za sve postoji prvi put!

Zanimljivo je kako se pri inicijalnom komentarisanju albuma svima u redakciji u uho usadila različita pesma. Vremenom, vaš favorit na albumu će se menjati, sve dok se ne dođete do momenta kada će vam biti svejedno. Trenutno, favorit potpisnika ovih redova je “Ugljenik“, čije strofe spadaju u sam vrh stvaralaštva Velibora Nikolića. Konačno je ona prijatna nelagoda Briganda spakovana u oblandu zaraznosti i prigodne produkcije pa se sve vreme čini da slušate zvaničnu muziku za neku akcionu post-apokaliptičnu video igru. Distorzirane gitare reže, one sa čistim zvukom apokaliptično zvone iz dubina ovog mini “grandž” remek-dela, dok Veliborov glas nije zvučao ovako prijatno još od dana Jewy Sabataya.

Tekstualno, ovde dobijamo nešto zrelijeg Velibora nego na ranijim izdanjima, što samo doprinosi celokupnom utisku da se radi o izvrsnom albumu. Iza snažnog zvuka i čvrste produkcije nalazimo izuzetno sklopljene pesme – od glavnog singla, preko naslovne pa sve do stvari kao što su “Ugljenik”, “Assante” ili “Ispod tvojih kolena“. Ovde nema rupa. Nema čak ni tzv. fillera.

Ako je Brigand bend koji je tražio određeni vetar kako bi raširio svoja jedra i otplovio iza nekakve duge, otplovio je upravo iza ove crne. Činjenica jeste da je pančevačko-beogradska stena zvana Brigand i do sada imala albume koji su se visoko kotirali u svim krugovima, ali je sada granica pomerena i za sam Brigand i za sve one koji kada se late instrumenata žele da isporuče nešto ovome slično. Dok se ranije za radove Velibora Nikolića bez previše greške moglo reći da stoje u senci benda Jewy Sabatay, “Iza crne duge” više nego dovoljno velika je stena koja pravi novu senku. Ta senka će, prirodno, obaviti sva buduća izdanja scene koja ciljaju sličan sentiment.