Paulina Neuding, journalist och jurist

Det pågår en ”lågfrekvent kris” i svenskt asylmottagande, och migrationen måste minska även från dagens nivåer. Det säger Tobias Billström (M), Sveriges tidigare migrationsminister, i en uppmärksammad intervju i Sydsvenskan (12/5).

Det är intressant läsning om man vill förstå Moderaternas kris.

Billström medger att Alliansregeringen redan 2012–2013 var medveten om att en migrantvåg till EU var nära förestående, när allt fler syrier och irakier började samlas i Turkiet. Och han berättar att han försökte övertyga Fredrik Reinfeldt om att lägga om kursen i migrationspolitiken inför valet 2014. I stället vädjade Reinfeldt till väljarna att öppna sina hjärtan, och lade grunden till den nuvarande krisen – i det svenska asylmottagandet, och den politiska förlamning som följt när allt fler väljare övergett de etablerade partierna för Sverigedemokraterna.

Tobias Billström medger alltså att migrantströmmarna gick att förutse, men detsamma gäller en stor del av dagens frågor relaterade till invandring och integration. Inga av dagens allvarligaste problem – gängskjutningarna, antisemitismen i Malmö, sekteristiska konflikter, heders-våld, det yrkesmässiga tiggeriet – var omöjliga att förutspå redan för flera år sedan. Och Moderaterna bidrog i högsta grad till ett samtalsklimat där sådant skulle förtigas.

Beatrice Ask (M), moderaternas talesperson i rättsfrågor, talar i dag om krafttag mot gängvåldet. Men gängvåldet är också ett exempel på en större problematik med hög brottslighet bland invandrare i Sverige. När jag mötte dåvarande justitieminister Ask (M) för en intervju 2010, frågade jag henne om den höga brottsligheten bland invandrare bekymrade henne. Hon svarade inte bara nej, utan ifrågasatte legitimiteten i själva frågan. ”Men vad är du ute efter?”, sade hon då, med markerad moralisk indignation.

Det är inte alldeles lätt för en ung journalist att stå på sig när man ifrågasätts på det viset.

Moderaterna har på ett än så länge diffust sätt signalerat att man avser att lägga om sin linje i migrationspolitiken. Men för sin trovärdighets skull behöver partiet erkänna att dagens problem på migrations- och integrationsområdet gått att förutse. Och man måste erkänna att man begick ett misstag inte bara i den offentliga mobbningen av dem som varnade för dagens situation, utan i att vifta bort de varningar man fick.

För det måste man be om ursäkt – och det på ett sådant sätt att det tydligt framgår att det är resultatet av en ärlig och kompromisslös självrannsakan.

Paulina Neuding

journalist och jurist

kommenterar politiken ur ett liberalt perspektiv