När 2011 övergick i 2012 låg jag på MIVA, medicinens intensivvårdsavdelning, i Lund efter att ha blivit magpumpad. Några timmar tidigare hade jag metodiskt svalt alla tabletter jag hade hemma – Topimax, Stesolid, Imovane och Stilnoct. Det sista jag mindes var hur kroppen drog ihop sig i kramp.

Efter det blev allt mörkt.

När jag vaknade låg jag i en sjukhussäng med elektroder över hela kroppen. Någon hade klippt upp mitt randiga nattlinne från Polarn & Pyret och satt ett venflon på handryggen. Apparater som mätte min hjärtfrekvens stod vid sängens kortsida. Det blinkade och pep. På andra sidan av det gula draperiet som delade rummet skrek en kvinna att hon ville vara i fred. ”Låt mig vara. Låt mig dö”, skrek hon och det kunde varit jag. Jag kunde se sjuksköterskorna genom ett fönster. Där satt de och vakade över oss, drack kaffe och pratade.

Utanför det andra fönstret sprakade himlen av regnbågens alla färger. Det var ju nyårsafton.

Nyårsafton är en sådan dag som människor vill dö på. Kanske för att det är en dag då man gör upp bokslut? Kanske för att den egna ensamheten syns så tydligt när man föreställer sig att alla andra firar det nya året med vänner och älskade? Kanske för att man minns att man var exakt lika nedstämd och ångestfylld förra året? Jag vet inte, men jag vet att nyårshelgen är den tid på året när flest människor tar livet av sig.

Gör inte det. Allt kan förändras. Du kommer inte att känna dig så ledsen, så ensam, så värdelös, så totalt utan hopp alltid. Den sinnesstämning du befinner dig i nu kommer inte att ha dig i sitt grepp hur länge som helst. Rid ut stormen. Se din smärta i ögonen, men stanna inte i den. Ge inte upp.

Varför gav jag upp den trettioförsta december 2011? För att jag hatade mig själv och hade kommit till slutsatsen att världen vore bättre utan mig.

På nyårsdagens kväll, den förste januari 2012, överfördes jag till psykiatrin. Jag var inlagd på en sluten avdelning i tio dagar. De fyra första dygnen hade jag extravak, en person som bevakade mig hela tiden, eftersom suicidrisken bedömdes vara mycket hög. Kanske har du varit inlagd i psykiatrin. Då vet du att dagarna är långa och monotona, att nätterna är ännu längre och att ångesten inne på avdelningen är så påtaglig att du nästan kan vidröra dem.

När jag skrevs ut började den verkliga kampen. Den enda som kunde rädda mig var jag själv. Aldrig har jag varit så ensam som vintern och våren 2012. Du förstår, människor kommer inte att älska dig mer för att du försöker ta livet av dig. De kommer inte att ångra någonting och de kommer inte att förlåta dig. Det fungerar inte så. Självmordet är ingen magisk lösning på alla dina problem.

Livet är den enda lösningen. Fortsätt leva. Fortsätt kämpa.

Livet blir aldrig perfekt. Det blir aldrig bra – men vet du vad? Det blir bättre. Mycket bättre. Acceptera två ting: Människan är i grunden ensam och livet är till sin natur meningslöst. Livet blir mycket lättare att hantera när du släpper iden om att någon ska lindra din ensamhet och att något ska fylla ditt liv med mening. Ingen kommer någonsin att förstå dig. Det gör ingenting. Så är det för alla.

Du kommer att möta människor som får dig att skratta, människor som du anförtror dig åt, människor som du vill vara nära. Du kommer att finna tankar och idéer som känns meningsfulla och du kommer att göra meningsfulla erfarenheter. Det är gott så. Det räcker som svar på den där frågan om meningen med livet.

Och jag? Idag är jag lycklig. Jag är glad över att leva. Jag skrattar och tänker och skriver. Ibland gråter jag och ibland har jag svårt att sova. Det gör ingenting. Det är ingen fara. Det är livet. Mitt liv är inte okomplicerat, men det är det liv jag har.

Tyck synd om dig själv, men inte så mycket att du går sönder. Klarar du inte av att göra dig av med dina tankar själv, sök hjälp. Ring till någon eller ta en taxi till psykakuten. Ge inte upp. Imorgon är en ny dag och ett nytt år. Nästa år kan vad som helst hända och det behöver inte vara dåligt.

Det kommer att bli bättre.

Tro mig.

Ann Heberlein

JOURHAVANDE MEDMÄNNISKA: 08-702 16 80

MIND Självmordslinjen: 90 101

https://chat.mind.se/

JOURHAVANDE PRÄST: ring 112 och be att få komma till jourhavande präst.

https://www.svenskakyrkan.se/jourhavandeprast/chatta

PSYKIATRISK AKUTMOTTAGNING: ring Vårdguiden på 1177 och be om numret till närmaste psykiatriska akutmottagning.

Dela det här: Twitter

Facebook

