Karin Pettersson, Ledarredaktör på Aftonbladet, menar i en ledartext publicerad under torsdagens eftermiddag att mitt i migrationskrisen är det ett sällsynt illa valt tillfälle att peka finger åt någon. Eller ens skratta och hånle. Detta har hon rätt i, det finns i dagens situation ingen vinnare i detta. Myndigheten för Samhällsskydd och Beredskaps senaste lägesbild (bifogad i gårdagens eftermiddagspostning), daterad den 24 november, talar ett språk som även den mest inbitne Miljö-, Vänster respektive Centerpartist borde förstå. Stressen på samhällskroppen är i vissa fall samhällsfarlig redan nu och Stefan Löfven markerade i SvD att volymerna måste ner kraftigt nu för att inte fler beslut måste tas i närtid.

Vi riskerar annars att alla bli förlorare. Därför är det ett sällsynt illa valt tillfälle för skadeglädje om nu någon har det dåliga omdömet till det. Eller peka finger.

Allvaret i situationen har Ingvar Persson, även han Aftonbladet, redogjort för. Hela samhället kommer behöva mobiliseras de kommande åren.

Vad som däremot finns goda skäl till är en oberoende granskning av regeringen och relevanta myndigheters information och agerande sedan regeringsskiftet. Och det nu. En total genomlysning av kommunikationen mellan myndigheterna och regeringskansli samt statsrådsberedning, inom myndigheterna samt framför allt inom regeringen och slutligen mellan regeringen och riksdagen. Inklusive icke diarieförda interna promemorior. Allt.

Varför? Enkelt. Alltför många tjänstemän har, på olika sätt, läckt dokument, beslut eller annat till ”världen utanför” sedan i mars i år att något inte stått rätt till. Att varningar och indikationer ”filtrerats bort” i underlagen till Statsrådsberedningens samordningsfunktion. Att krisledningsgruppen i Statsrådsberedningen rundats genom skapandet av andra grupper utan styrning och insyn. Tydligast blev det i maj månad när UNHCR började varna för ett ökat tryck mot Balkan-rutten under sensommaren och hösten. Utan någon reaktion från regeringens sida. Förrän kraschlandningen häromdagen.

Varför detta är viktigt att reda ut är i grunden för att bevara respekten för vår demokrati.

Som bieffekt kan det naturligtvis spoliera en och annan karriär på permanent basis men detta är något som faktiskt ligger i sakens natur. Det är inte rimligt att personer som varit delaktiga i det fullständiga kaos som råder nu, som är på gränsen att sätta flera system i ett samhällsfarligt skick, är mest lämpade att städa upp denna röra. Det skall inte premieras att ha i praktiken stressat sönder så pass vitala system som våldsmonompol samt välfärdssystem. Det är inte rimligt att anta att dessa individer heller är bäst skickade att se vad som måste göras.

Det är dessvärre, med andra ord, dags för en grundlig genomlysning av vad som skedde. Denna kan inte, får inte, vänta. Ställer sig oppositionen tveksamma eller negativa till att driva fram en oberoende utredning med öppet mandat samt omfattande befogenheter kommer detta innebära att oppositionen i allra högsta grad bör betraktas som medansvarig.

Om detta sedan kommer att kallas för ett ”Blame-game” av de som inte vill bli granskade är en helt annan sak men borde ändå i sig vara en klar indikation var vi bör börja granskningen. Ju högre de protesterna skallar, desto mer angelägen och relevant blir sannolikt en sådan grundläggande genomlysning för väljarna och partiaktiva i olika partier. Det kan inte heller uteslutas att de som kan komma att protestera mest, eller vilja begränsa en granskning, är just där vi bör titta noggrannast.

Post scriptum:

Ledarsidorna.se står till förfogande om en sådan utredning kommer genomföras. Redaktionen har flera tecken som tyder på, tämligen exakt, var och när, på vilka departement, en sådan utredning skulle visa att vissa tendenser började bli tydliga.