En spaningsgrupp som är på väg tillbaka till fordonen efter att ha fotpatrullerat i en by.

En spaningsgrupp som är på väg tillbaka till fordonen efter att ha fotpatrullerat i en by. Foto: Gustav Dahlgren/Försvarsmakten

Det är tidig morgon och det har precis börjat ljusna när fordonskolonnen lämnar Camp Nobel utanför Timbuktu. Fordonen är fyllda med förnödenheter för flera dagar framöver och all personal är inställd på långa dagar utan dusch och lagad mat. Tillsammans med bland annat spaningsgrupper, avancerad sjukvård och en reparationsgrupp leder Jens Zetterberg styrkan ut i Malis öken.

− Genom vår närvaro i regionen skyddar vi den maliska befolkningen här och nu. Därefter skyddar vi civilbefolkningen genom de underrättelserapporter som förbandet ger Minusmas beslutsfattare, säger Jens Zetterberg.

Det svenska förbandet utgör en del av Minusmas underrättelseenhet och kan beskrivas som Minusmas ögon och öron. Förbandet stödjer Minusmas chefer med fakta och kunskaper om både händelser och bakomliggande faktorer som påverkar säkerhetsläget i Mali.

Fjärrspaningspatrullen syftar till att öka kunskapen om lägesutvecklingen i områden där varken svenskarna eller annan FN-personal har varit under senare tid. Detta genomförs på ett koordinerat sätt där förbandet drar nytta av flera sensorer samtidigt.

− När vi jobbar så eftersträvar vi alltid att arbeta med alla våra olika sensorer i ungefär samma område, så att vi uppnår det som vi kallar för sensoröverlappning. Som exempel kan vi använda oss av TUAV, ett obemannat flygplan, som spanar över ett område samtidigt som en spaningsgrupp genomför fotpatrullering i samma område. Genom att använda flera sensorer samtidigt skapar vi oss en bättre bild av vad som sker. Det är ett arbetssätt som Försvarsmakten har god erfarenhet av, men som är unikt inom Minusma, säger Jens Zetterberg.

Många timmars körning i öknen

Fjärrspaningspatrullen tar sig fram på sanddynerna i öknen. Förarna jobbar aktivt med att hitta lämplig väg som håller för den nio ton tunga pansarterrängbilen. Bärigheten i sanden varierar hela tiden och att fastkörningar sker är mer regel än undantag. Efter timmar av körning i det varma, torra klimatet når spaningsstyrkan det aktuella området och upprättar förläggningsplats för dagen. Härifrån utgår delar av styrkan för att lösa uppgifter för dagen.

En av dagens uppgifter är att besöka en avlägsen by. Byn består av ett 40-tal lerhus som är placerade längs med ett sandstråk och det är till synes lite rörelse i området. Man ser människor röra sig långsamt mellan husen och några åsnor har sökt skugga under det fåtal träd som finns på plats. De iakttar de svenska fordonen som precis har anlänt. Fordonen stannar utanför byn och grupperna gör sig redo för fotpatrullering. Daniel Jonsson är chef på plats.

− Vi har åkt hit för att undersöka hur säkerhetsläget är i det här området och för att få en uppföljning om hur det går med fredsprocessen. Vi brukar ju synas när vi kommer och vi hoppas därför bli uppmötta av representanter från byn som är villiga att prata med oss, säger Daniel Jonsson.

Grupperna får kontakt med befolkningen i byn och efter några samtal i skuggan är Daniel och spaningsgrupperna nöjda med dagens besök. Grupperna sätter sig i fordonen och åker tillbaka till förläggningsplatsen. Det börjar skymma och mörkret faller snabbt.

Under en stjärnklar himmel samlar Jens Zetterberg sin personal och går igenom dagens händelser och koordinerar den kommande verksamheten. Efter en kort redovisning från gruppcheferna fortsätter spaningsstyrkan sitt långsiktiga arbete. Jens är nöjd över dagens arbete.

− Dagens verksamhet och vår samlade information har varit mycket lyckad. Nu är det återhämtning och rapportskrivning som gäller för resten av kvällen. Imorgon väntar ännu en dag i Malis öken, säger Jens Zetterberg och släcker det röda ljuset från pannlampan.