Suntem cu cateva zile inainte de introducerea accizei care va majora pretul carburantilor cu circa 7%, respectiv 0,42 bani – inclusiv TVA – pe litrul care acum costa circa 5,9 RON (exemplul este pentru benzina). Carburantii, stim ca au o anumita inelasticitate fata de pret, iar probabil urmarea introducerii acestei accize nu va fi o scadere in aceeasi masura a consumului, insa ar fi fost preferabil ca Guvernul sa nu testeze validitatea acestei „legi nescrise”, prin majorarea accizei.

Nu mai revin aici asupra ideii de crestere a accizei si la inceput de an, prin majorarea cursului la care se calculeaza (cursul inventat de peste 4,7 RON pentru un EUR), care a indus un +2% in pretul benzinei si motorinei atunci. Circa 5-600 de milioane de euro pe urmatoarele 12 luni se vor extrage din economie si deja am deprins limbajul guvernamental, nu ne trebuie vreo traducere din partea Primului Ministru pentru a stii ca banii nu se duc in autostrazi.

Ceea ce apare in aceste zile din nou, este argumentul suprem, vecin cu amenintarea atunci cand se discuta despre o noua taxa: „Daca nu introducem acciza, riscam sa nu platim pensiile„. Ar mai fi lipsit acel „Comentezi?” dintr-o reclama celebra si la fel de enervanta precum argumentul de fata.

Poate ca n-as fi avut pretentia din partea unui Ministru recent numit in functie la Finante sa schimbe in timp scurt o intentie mai veche la nivel guvernamental. Deci situatia nu ar fi imputabila doamnei Ioana Petrescu, insa ce deranjeaza este reluarea acestui tip de argument. Daca ai comenta ceva, parca se si aude in fundal – „ce vrei domn’e, sa nu se plateasca pensiile? nu stii ca-s mici? sau ca profesorii, doctorii, functionarii publici in multe cazuri, au salarii mici?” Ba da stiu, stim cu totii, tocmai de aceea se foloseste argumentul, ca sa n-ai ce spune, intr-o prima faza.

Taxele ultimilor doi ani, cu efecte incerte:

Permanenta cautare de noi surse de venituri la buget, din motive care tin de doctrina mai degraba, a adus in economie mai mult incertitudini decat certitudini:

– suprataxarea profiturilor in industria energetica, urmare a procesului de liberalizare a preturilor; aici nici formula de calcul si nici sumele incasate anul trecut nu sunt clare si transparente, iar acum se discuta de modificarea metodologiei;

– taxa pe constructii speciale, sau „taxa pe stalp” cum este ea botezata in dezbaterea publica, nu este clar asupra caror active fixe se aplica. Iar de curand s-a constatat si in zona guvernamentala (caci dinspre expertii in fiscalitate se constatase mai devreme) presiunea asupra business-urilor din agricultura si nu numai. Si poate ca se modifica, sau cine stie cum se va aplica.

– acum acciza suplimentara pe combustibili.

Toate acestea au avut oare argumentul conform caruia, daca nu s-ar fi introdus, am fi avut riscul de a nu se achita salariile in sectorul bugetar? Caci daca acesta ar fi fost substratul, implica una dintre urmatoarele variante:

– fie ritmul de crestere salariala in economie impus prin lege este nesustenabil, asadar acel salariu minim in crestere (600 RON in 2010, acum 850 RON, respectiv 900 RON de la jumatatea anului, mergand la 1200 RON in 2016) nu a produs vreun efect semnificativ de antrenare;

– fie revenirea pensiilor si salariilor in sectorul bugetar in ultimii ani nu este sustenabila pentru ceea ce produce economia. Stiu, este impopulara constatarea;

– fie sunt prea multe salarii de platit, ca numar, in sectorul bugetar – discutia de deficit de personal in unele zone este separata

– fie evaziunea este tot acolo, in economie, in timp ce ANAF se tot reformeaza.

Rezulta ca toate calculele, estimarile si argumentele ultimilor doi ani ale domnului Liviu Voinea au fost praf in ochi, nu s-au realizat acele incasari si efecte preconizate, iar acum mai trebuie introdusa inca o taxa. Aici doamna Ioana Petrescu risca sa intre in aceeasi logica: se majoreaza o taxa, se traieste cu speranta ca economia o va suporta si pe aceasta, toate pentru a sustine cheltuielile (considerate rigide), iar la final am putea constata ca nu se realizeaza veniturile preconizate si reintram in „bucla”.

Ar fi mult mai responsabil din partea doamnei Petrescu sa sune altfel argumentul, sau amenintarea: „daca nu diminuam evaziunea fiscala in urmatoarele 6 luni, riscam sa nu platim pensiile”.