4 februarie 2017. Lansare de album Deliric x Silent Strike la Arenele Romane. Concert Sold-out.

Am trecut prin mai multe valuri de sentimente, energie, exaltare si melancolie pe durata celor 3 ore de show dirijat de priviri necunoscute din public ale caror guri rosteau la unison versurile pieselor.

In rolurile principale: Muse Quartet cu inima in instrumente, un Silent Strike emotionant, un Deliric emotionat, un Dobrescu energic si-un DOC dinamic.

Cut to: La ora 23:00 a inceput sa puna muzica Andreea Veder. Coada la jetoane si garderoba, small talk. La 00:00 au intrat pe scena TRIPPLE 2, doi frati gemeni cu radacini din Ghana si Finlanda.

Au ridicat energia salii, sunetul a fost impecabil, la fel si ei.



Foto: Irina Baragoi

Ora 01:00. Silent Strike - 27. Incepe nebunia. Iar din public se simte o caldura imensa. Intra si fetele de la Muse Quartet cu 2 viori, viola si violoncel. Apare si Toto cu Antidotul.

Urlete si aplauze. E emotionat, se vede. O spune si el. Ma uit in sala si nu pot cuprinde toti oamenii cu privirea. Sunt extrem de multi, ca doar e sold-out si se uita cu drag pe scena, ca si cand e o reuniune de liceu. Cam asta e atmosfera. Intima si calda.

Si de-aici incepe tripul.



Foto: Irina Baragoi

Delir

DELIR, deliruri, s. n. 1. Tulburare a constiintei, manifestata prin halucinatii, aiurari, iluzii etc., intalnita in unele boli mintale, in stari febrile etc. 2. Fig. Stare de exaltare, de extaz, de frenezie; entuziasm excesiv. – Din fr. délire.

Deliric trece prin Gaia, Eroare, Negru, Venin, alaturi de cvartet si Silent Strike. Oamenii stiu toate versurile si le canta odata cu el. Sunetul e impecabil, vocea si instrumentele danseaza bine impreuna, cuvintele se disting clar, la pachet cu emotiile din voce.

SI BAAAAM, hop Dobrescu, hop DOC, incep exaltarea+extazul+frenezia-part 2. Trec impreuna prin piese precum 1 Mai, 3 Cadavre, Oameni ca mine, Ceai, Sah Mat sau Insomnii. Se vede ca se simt bine si ca au rodajul facut dupa cum isi anticipeaza miscarile si-si paseaza silabele.

Un Sold-Out frenetic

FRENEZIE, frenezii, s. f. Stare de excitare excesiva, de pasiune nestapanita, violenta. ◊ Loc. adv. Cu frenezie = ca in delir; frenetic, pasionat. Din fr. frénésie.

Inapoi la public. Periodic, ma intorc si ma uit in jurul meu la figurile oamenilor care au licarirea aia in ochi si canta, canta, canta. Nu se opresc din cantat decat ca sa mai ia o gura de bautura. Nici la tigara nu prea se iese. Energia se schimba odata cu ce se petrece pe scena, dirijarea de acolo vine. Iar ei se lasa purtati in povestile pe care probabil le-au ascultat deja pe repeat acasa.

Si mi-am mai dat seama de o chestie: oamenii isi pun energia in instrumente - modul in care vioara, viola sau violoncelul suna este direct influentat de ceea ce simte muzicianul in momentul respectiv. E dincolo de partituri si de succesiunea notelor muzicale; instrumentele-alea chiar au suflet. Asa se face ca am fost la multe show-uri instrumentale impecabile din punct de vedere tehnic, dar care nu mi-au transmis vreo emotie. Buna executie vine mână în mână cu ceea ce iese din inima ta. Iar fetele de la Muse Quartet emana caldura si emotie pura.



Foto: Dan Rusanescu

Inapoi la show. Se scandeaza DELIRIC, se scandeaza SILENT STRIKE. Se aplauda.

Cine a iesit la proteste? intreaba Toto. Toata lumea ridica mana.

Deliric zice nu prea vrea sa vorbeasca despre politica, prefera sa se exprime prin muzica. Are o piesa pe care a scris-o cu mult timp inainte si-a nimerit-o bine cu situatia din tara. Incepe $efu.

Vreau grațiere la datorii, justiție oarbă precum gaborii

Contracte cu statul pe mânării, cu pile-n ministere și cumetrii

Ultima piesa: Maine. DOC ii roaga pe cei din public sa aprinda lanternele de la mobile. Si brusc, totul devine stralucitor.



Foto: Silent Strike

Se incheie. Publicul tipa la unison CTC, uite si video:

Bis x Pauza de plans

Vine Globul de Cristal si-mi amintesc ca am avut un vis exact asa. Parca versurile sunt scenele de acolo, imi vine sa inchid ochii, ma gandesc sa nu se vada dubios din exterior, pan' la urma nu-mi pasa si ii inchid. Raman asa o perioada pana cand ma loveste Ambrozie. Iar in momentul in care-i deschid baaam, pica 2 lacrimi. Nici nu stiu de unde au venit. Nu am mai plans demult la un concert si, oricum, de-obicei nu se-ntampla pe nepregatite.

Ei bine, acum ma simt complet nepregatita pentru asta, sunt in primul rand si-mi cad lacrimi pe fata si nu stiu sa spun de ce. Daca ma-ntreaba cineva acum de ce plang, o sa dau din umeri si-o sa dispar de aici. Din fericire oamenii-s pe tripul lor si nu sta nimeni sa analizeze ce se intampla in ochii celorlalti.

Muzica-Trecator-Fraiere vin ca un val de energie si incheie totul intr-un roller coaster. Se-nchide cercul. Ups and downs, ca-n viata.

PS: Chapeau-bas pentru Dan Basu responsabil de proiectii si pentru Eusebio de la sunet.

Setlist