Yhdysvalloissa joukko maan ultrarikkaita julkaisi maanantaina avoimen kirjeen, jossa he peräänkuuluttavat varallisuusveroa maan rikkaimmalle 0,1 prosentille.

Erilaisia varallisuusveroja on ollut useissa maissa, mukaan lukien Suomessa, missä varallisuusvero lakkautettiin vuoden 2006 alussa. Voisiko varallisuusvero tehdä paluun Suomeen? Olisiko siitä mitään hyötyä?

Ammattiliittojen keskusjärjestö SAK ehdotti helmikuussa 2019, että Suomessa otettaisiin käyttöön uusi, entistä laajempi varallisuusvero. Laajapohjainen varallisuusvero koskisi esimerkiksi pankkitalletuksia, osakkeita, rahastosijoituksia, yritysvarallisuutta, metsiä ja peltoja, kirjoitti SAK:n pääekonomisti Ilkka Kaukoranta tuolloin.

Lue tarkemmin: SAK löi vaatimukset tiskiin: Veronkiristyksiä yli 600 miljoonalla eurolla – käyttöön uusi laaja varallisuusvero

Yli 100 000 euron sijoitusvarallisuuksiin kohdistettaisiin 0,1 prosentin vero, mikä tuottaisi SAK:n mukaan yli 100 miljoonaa euroa verotuloja vuodessa.

Asunnot, kesämökit ja autot olisivat vapautettuja uudesta varallisuusverosta, koska ne ovat jo valmiiksi arvoon tai omistukseen kytkeytyvän verotuksen piirissä.

SAK nosti varallisuusveron uudelleen esiin Kaukorannan mukaan ennen kaikkea siksi, että sillä hillittäisiin varallisuuserojen kasvua.

Sama tavoite on Yhdysvaltain ultrarikkailla, jotka ovat varallisuusveroa vaatineen avoimen kirjeen takana.

Lue lisää: 18 superrikasta vetoaa USA:n presidenttiehdokkaisiin – Haluavat uuden varallisuusveron: ”Rikkaita pitää verottaa enemmän”

Suomessa varallisuusverolle olisi Kaukorannan mukaan kolme perustetta.

”Yksi on yleinen julkisen talouden asema. On tarvetta löytää verotuottoja, joilla rahoitamme hyvinvointivaltiota. Varallisuusvero on yksi keino, jolla voisi saada vähän lisää verotuloja ilman, että joudutaan työllisyyden kannalta haitallisia tuloveroja korottamaan.”

Toinen syy on yllä mainittu varallisuuserojen kasvun hillitseminen.

”Varallisuuserojen kasvu näkyy selvästi tilastoissa. Eriarvoisuus on Suomessa kasvanut ja varallisuusvero on yksi täsmäase siihen, että pidetään Suomi matalien tulo- ja varallisuuserojen maana.”

Kolmas peruste on Kaukorannan mukaan se, että se toisi varallisuuserot paremmin näkyville sekä osaksi yhteiskunnallista keskustelua.

Kaukoranta painottaa, että SAK kannattaa hyvin maltillista varallisuusveroa. Veroa maksaisi Suomessa lähinnä varakkain kymmenys ja sen vaikutus yksilötasolla olisi maltillinen.

Vasta-argumentteja ja haasteita

Verolle löytyy myös vastustajia ja vasta-argumentteja.

Esimerkiksi kokoomuksen kansanedustaja Elina Lepomäki kirjoitti Facebookissa SAK:n esityksen tultua julki pitävänsä esitystä outona.

”Olisiko tosiaan parempi, jos suomalainen arvonluonti olisi jatkossa kokonaan ulkomaalaisten pääomasijoittajien käsissä? Sen sijaan, että meilläkin saisi omistaa”, Lepomäki kirjoitti helmikuussa.

Kaukorannan mukaan vastustajat argumentoivat varallisuusveroa vastaan yleensä kansainvälisen verosuunnittelun kasvulla sekä sillä, että sen myötä pääomaa siirrettäisiin enemmän Suomen ulkopuolelle.

”Mutta se ongelma on nykyään olennaisesti pienempi, koska kansainvälinen verotietojen vaihto on vahvistunut niin paljon ja digitalisaation myötä myös helpottunut.”

Haasteita liittyy myös toimeenpanoon.

”Esimerkiksi mikä on yritysvarallisuuden arvo? Jos omistaa listaamatonta yhtiötä tai muuta, niin mikä on se verotusarvo. Mutta nämä eivät ole ylitsepääsemättömiä asioita”, Kaukoranta sanoo.

Kolmas argumentti vastustajilla on poliittinen.

”Jotkut eivät pidä oikeudenmukaisena, että verotetaan varallisuutta. Se koetaan jostain näkökulmasta epäreilummaksi kuin tulojen verottaminen. Mutta se on poliittinen arvovalinta, että mitä haluaa verottaa”, Kaukoranta sanoo.

Ei riittävästi poliittista tahtoa

Finanssioikeuden emeritusprofessori Esko Linnakangas pitää varallisuusveron nousua keskusteluun tervetulleena asiana.

”Se on syytä tuoda keskusteluun vakavammin. Varallisuusvero ei ole lopullisesti vielä haudattu”, Linnakangas sanoo.

Linnakangas nostaa esiin ranskalaisekonomisti Thomas Pikettyn, joka ehdottaa kuuluisassa teoksessaan Pääoma 2000-luvulla globaalia varallisuusveroa hillitsemään varallisuuserojen kasvua.

”Ymmärrän aika pitkälle Pikettyn ajatuksia, mutta en usko, että sellaiseen ollaan kovin helposti menossa”, Linnakangas kertoo.

Kansallisista varallisuusveroista on kuitenkin puhuttu jonkin verran taas viime vuosien aikana.

Linnakangas muistuttaa, että varallisuusveroja voi olla erilaisia. SAK:n malli on yksi, mutta vaihtoehtoja olisi muitakin.

Varallisuusverotuksen ei tarvitse välttämättä kohdistua nettovarallisuuden verottamiseen vaan tietyn tyyppisiin omaisuuksiin.

Varallisuusverossa pitää myös ottaa huomioon sen suhde perintö- ja lahjaveroon.

”Voisi ajatella sellaista järjestelmää, jossa meillä olisi kohtuullinen varallisuusvero, jolloin ei tarvittaisi ollenkaan perintö- ja lahjaveroa. Nehän kuuluvat vähän samaan vaakakuppiin”, Linnakangas pohtii.

Varallisuusveron ei tarvitsisi myöskään tarkoittaa sellaista veroa, joka Suomessa kumottiin vuonna 2006.

”Se oli niin vuotava, että se ei tuottanut juuri mitään. Se oli helposti kierrettävä ja äärimmäisen epätasainen. Sellaista veroa ei varmaan kukaan kaipaa siinä muodossa takaisin. Mahdollinen uusi varallisuusvero olisi toisen tyyppinen ja voisi kohdistua esimerkiksi vain todella suuriin varallisuuksiin.”

Vaikka erilaisia vaihtoehtoja on tarjolla, ei Linnakangas silti luota siihen, että ne oikeasti tulisivat Suomessa käyttöön.

”En usko, että siihen on riittävästi poliittista tahtoa.”

Hän muistuttaa, että tietyllä tavalla Suomessa on jo varallisuusvero voimassa kiinteistöveron muodossa.

Keskeinen varallisuusveroon liittyvä ongelma Linnakankaankin mukaan liittyy kansainväliseen verotukseen.

”Ei oikein käy, että on joku Suomi vain, joka verottaa varallisuutta, sillä muu kuin kiinteistövarallisuus on aika helposti siirrettävissä valtiosta toiseen. Se on helposti hyvin vuotava järjestelmä.”

Linnakangas myöntää, että digitaalisuus ja kansainvälinen verotietojen vaihto ovat parantaneet valvontaa, mutta verosuunnittelua voi tehdä myös laillisesti.

”Perusongelma on, että varallisuusverot ovat aika tavalla vähentyneet eri maissa. Aina löytyy maita, joissa sitä ei ole ja muut voivat sitä hyödyntää.”

Poliittisen maaperän kypsyttelyä

SAK:n verolinjaus ei päässyt Antti Rinteen (sd) hallitusohjelmaan, mutta se on silti SAK:n pitkän ajan tavoitteena.

Jos Suomessa nyt alettaisiin toden teolla ajaa varallisuusveroa, asettaisi se Suomen eri linjalle monien muiden Euroopan maiden kanssa.

Tanska ja Saksa luopuivat varallisuusverosta jo vuonna 1997. Itävalta luopui siitä vuonna 1994 ja Alankomaat 2001.

Ruotsikin hylkäsi varallisuusveron vuonna 2007. Tosin sosiaalidemokraattien Stefan Löfven vihjasi kesällä 2018 varallisuusveron mahdollisesta paluusta Ruotsiin. Ranskassa varallisuusverosta luovuttiin vuonna 2017 presidentti Emmanuel Macronin päätöksellä.

”Kyllä se yleinen suunta on ollut poispäin varallisuusverosta”, Kaukoranta myöntää.

”Mutta kansainvälisesti on liikehdintää toiseenkin suuntaan, niin kuin nyt Yhdysvalloista huomaa. Ranskassakin Thomas Piketty on pitänyt sitä esillä. Liikehdintää on molempiin suuntiin.”

Kaukoranta kertoo SAK:n odottavan, josko poliittinen maaperä pikkuhiljaa kypsyisi varallisuusveron uudelle tulemiselle.

”Yhdysvaltain keskustelu voi heijastua Suomeenkin.”

Esko Linnakangas on kuitenkin pessimistisemmällä linjalla.

”On mielenkiintoinen ja hyvä idea tuoda varallisuusvero keskusteluun, mutta sen jälkeen keskustelu jää kentälle, eikä sitä toteuteta kuitenkaan.”

LUE MYÖS:

Historioitsija latasi suorat sanat miljardööriyleisölle: ”Lensitte tänne yksityiskoneilla – kukaan teistä ei puhu oikeasta ongelmasta: veroista”

”Hävytöntä” – 8 miestä omistaa saman kuin puolet ihmiskunnasta