Det hävdar en rad debattörer i fredagens DN bestående av bland andra Sveriges Kvinnolobby, som nyligen skulle ”befria männen” från porr och dataspelande, och före detta justitieministern Beatrice Ask (M) som för några år sedan ville skicka färgglada kuvert till sexköpare.

Om man hoppades på ett seriöst inlägg av porrmotståndare möttes man istället av samma gammelmoralistiska föreställningar som alltid. Dessutom påstår debattörerna att porrindustrin har kidnappat vår sexualitet. Därför kräver de en haveri(!)kommission för att stoppa porrens framfart.

De bortser helt från att våldtäkter mot kvinnor och barn var betydligt vanligare långt innan nätporren existerade. Då levde vi – på riktigt – i en våldtäktskultur. Idag är sexuella övergrepp allt annat än accepterat.

Allt sex som är samtyckt är okej. Övergrepp är alltid fel, oavsett om kameror är med i bilden eller inte. Porr som innehåller övergrepp ska självfallet kritiseras. Men sådant är som med allt annat sex undantag och inte regel.

Så här skrev en kvinnlig porrskådespelare på SVT opinion i början av året:

”Till mångas förvåning har jag känt mig minst lika trygg, psykiskt och fysiskt, vid inspelning av ”våldsporr” som vid inspelning av ömsint sex med kvinnor.”

Hon beskriver att hon vid porrinspelningar, oavsett typ, har känt sig månad om sitt välmående och sina gränser.

Men antiporrdebattörerna visar föga intresse för människorna i porren, vilket man annars skulle kunna tänka sig vore deras fokus. De oroar sig mer för att de som tittar på porr blir ”skadade”.

Självklart finns det sköra individer som kan inspireras av porr, våldsfilmer, eller till och med nyheterna, för att begå allvarliga brott. Är då förbud den rätta vägen?

Nej. Censur som vi ser i diktaturer leder på intet sätt till mindre övergrepp. Svaret är fortsatt utbildning och jämställdhetsarbete för att förändra skeva attityder kring sex.

För porr är en av många former av sex, även om antiporrdebattörerna hävdar motsatsen.

2016 bör det vara rimligt att sex ska få vara mer än vad äkta hälfter gör i missionären. Att vi slutar värdera och dela upp sex i ”fint” och ”fult”.

Porrmotståndarna konstaterar att den ”feministiska” porren knappt existerar eftersom den inte säljer. Nej, precis. Det måste vara jobbigt och förbryllande för dem att det människor huvudsakligen tänder på inte är något som en med 180 högskolepoäng i genusvetenskap har knåpat ihop.

Att mainstreamporren innehåller en del hårt sex är sant. Att tända på smisk, dominans och betydligt mer därtill är otroligt vanligt för människor oavsett kön och sexuell läggning. Men debattörerna tänker ”högre” om ”riktiga män” än att tända på sånt. Vad kvinnor får tända på nämns i vanlig ordning inte.

Porrmotståndare måste sluta skambelägga människors sexualiteter och kliva in i ett århundrade där sex får ta olika former och uttryck, även på bild.

�: