När diskretgrått korrekte Andreas Schleicher, OECD, i går presenterade sin analys av de svenska Pisa-resultaten blev det en bild av hur skoldebatten närmar sig ett ”allvarligt talat-stadium”. Skippa lull lull och reservationer och ägna bara talartid till det mest uppenbara: Lärarnas duglighet och klassrumsrealismen.

Efter de senaste resultaten av svenska skolelevers undermåliga resultat i Pisa har utspel haglat. Mer pengar säger alla utan budgetansvar. Ett förslag som snarare syftar till att optimera kommande debattsituationer – skyll inte på mig, jag vill spendera – än till att faktiskt förbättra barns och ungas skolresultat. Jan Björklund (FP) har anledning att vecka pannan och gör klokt i att inte, av bara farten, avfyra ytterligare reformkanonad. I stället fick OECD återkomma med en fördjupad analys av vad Pisa-resultaten beror på och vad som skiljer Sverige från länder med bättre resultat.