Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

(Dagbladet.no): Har du forsøkt å åpne en Microsoft Office-fil i det siste, for eksempel et Word-dokument, uten å lykkes? Da har du muligens hatt ditt første møte med Microsofts nye filformat med den kryptiske betegnelsen Office Open XML (OOXML), som benyttes i selskapets Office 2007-pakke.

I går marsjerte nerdene i Oslos gater i protest mot at OOXML er blitt ISO-godkjent som en såkalt åpen standard, på tross av sterke innvendinger fra blant andre norske IT-fagfolk.

OOXML er Microsofts mottrekk til konkurransen fra fri programvare som OpenOffice, og den generelle bevegelsen i IT-industrien mot åpne standarder og åpen kildekode.

PROBLEMET ER at det allerede finnes en annen ISO-godkjent åpen standard for redigerbare dokumenter, kalt OpenDocument format (ODF). Denne støttes av blant andre OpenOffice, den ledende gratiskonkurrenten til Microsoft Office, samt av Google Docs, av IBM Lotus Symphony og av mange i den raskt voksende fri programvare-bevegelsen.

Som far til en 11-åring som jevnlig må levere skolearbeidet via skolens nettløsning i form av Word-, Excel- og PowerPoint-dokumenter, mottok jeg med glede nyheten om at regjeringen har bestemt at det er de åpne standardene ODF (for redigerbare dokumenter), HTML (for webløsninger) og PDF (for ikke-redigerbare dokumenter) som skal benyttes i offentlig sektor fra 2009.

At offentlig sektor skal bruke åpne standarder og helst gratis programvare ut mot vanlige brukere, i stedet for å basere seg tungt på dyre løsninger fra en enkelt programvareleverandør med en monopolliknende markedsposisjon, er åpenbart det eneste riktige.

Det er nesten utrolig i hvilken grad offentlig sektor i Norge til nå har vært Microsoft-dominert. Nå som OOXML er ISO-godkjent, er skrekkscenariet at vi fortsatt kan bli sittende fast i klisteret på ubestemt tid.

DET KAN FORT SKJE hvis fornyingsminister Heidi Grande Røys etter en nærmere evaluering legger OOXML til på lista over standarder som skal brukes i skolen og det offentlige ellers. To konkurrerende standarder for redigerbare dokumenter vil skape forvirring, og fjerne mye av incitamentet for å bytte ut Microsoft-programvare med gode gratisalternativer.

IKKE KOMPATIBEL: Norske skolebarn har lenge fått problemer hvis de ikke har hatt Microsoft Office hjemme. Det samme har brukere av en rekke andre offentlige tjenester. Nå må fornyingsminister Heidi Grande Røys verne om de nye, åpne standardene hun har bestemt skal gjelde i skolen, mener Dagbladet.nos kommentator. Foto: SCANPIX Vis mer

OOXML er åpent dokumentert, og således en standard i ordbokas ene betydning av ordet: Et dokument som angir regler og retningslinjer for en aktivitet el. for resultatet av den. Men ordet standard har også en annen betydning: Normal, vanlig. Når noe er blitt en standard, er det alment utbredt og akseptert.

Det er ikke OOXML.

Om ODF har rukket å bli det, kan nok også diskuteres. Men ODF har bredere aksept og støtte, og har sånn sett større potensiale til å bli den dokumentstandaren vi trenger.

At det finnes en konverteringsløsning mellom OpenOffice og OOXML med en rekke begrensninger, og at marginale produkter som NeoOffice og Zoho Writer støtter OOXML, rokker ikke ved det faktum at dette per i dag primært må sees som en Microsoft-standard.

ISO-SERTIFISERINGEN av OOXML blir neppe reversert, slik enkelte av gårsdagens demonstranter tok til orde for. Men det fratar ikke fornyingsminister Heide Grande Røys muligheten til å vise IT-politisk styringsvilje ved å holde OOXML ute av lista over standarder som skal brukes i den norske forvaltningen.

Konkurranse er ofte sunt, og Microsoft må selvsagt få kjempe for sin markedsposisjon. Men å innføre OOXML som en standard i forvaltningen, vil være å hjelpe selskapet til å opprettholde en samfunnsmessig usunn markedsdominans.

Det er en sjelden glede å kunne siterere Frid Ingulstad. Som hun påpeker i et innlegg mot OOXML i Aftenposten i dag, er filformatene bærere av all informasjon i vår moderne verden.

Da sier det seg nesten selv at det er uheldig å binde den nasjonale og globale kunnskapsdelingen i nettverkssamfunnet helt eller delvis opp til et format dominert av en enkelt programvareprodusent.

At norske 10-åringer skal føle seg som skoletapere hvis mamma og pappa ikke har Microsoft Office på hjemme-PCen, er ikke en moderne kunnskapsnasjon verdig.