Catfight i 8. marskomiteen dekker vi gjerne, men hvorfor spør ingen journalister om kvinnedagen fortsatt trengs? | Anki Gerhardsen

Anki Gerhardsen, teaterkritiker og journalist

24. feb. 2016 21:15 Sist oppdatert 24. februar 2016

Er det så sikkert at det er jentene vi skal bekymre oss for fremover? Flest menn dør av vold, tar sitt eget liv og er arbeidsledige, skriver Anki Gerhardsen. Themalni/ Shutterstock / NTB scanpix

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Medierevisjonen er en ny, fast spalte for mediekritikk. Spaltister er Anki Gerhardsen, Gjermund Stenberg Eriksen og Jan Arild Snoen, i tillegg til en fjerde person vi foreløpig ikke vet hvem er.

Gerhardsen er teater— og kunstkritiker og journalist, bosatt i Bodø. Hun har jobbet med journalistikk siden midt på 90-tallet, nylig som lektor ved Universitetet i Nordland. Gerhardsen er prosjektleder i Barents Press og driver en kunnskapssatsing for norske og russiske journalister.

Det er rart med det; når det en gang har gjort skikkelig vondt, er det ikke så lett å legge det bak seg. Ikke stemmerett, ulike muligheter og gutta først.

Sånn var det en gang. Og før jeg går videre, skåler jeg for mødre og formødre og alt de har gjort for å sette oss fri og presiserer at denne teksten handler om norske forhold.

Og her er det lenge siden det norske samfunnet la bånd på kvinner.

Allikevel gjentar vi fortellingen om hvem som har skyld og hvem som har skam som om 70-tallets paroler var oppdagelsen av en naturlov.

Det enerådende kvinneperspektivet

Disse parolene har fått så godt feste at selv om jorden snurrer videre på nytt, urettferdig vis, er kvinneperspektivet det eneste vi leter etter når vi leter etter kjønnet urettferdighet.

Er det for eksempel så sikkert at det er jentene vi skal bekymre oss for fremover?

Her er en enkel test: Hvem tror du nettrollene hugger mest etter – menn eller kvinner?

Svar: Forskning viser at nettrollene angriper begge kjønn like flittig.

Allikevel formidler mediene jevnlig en fortelling om at det er verst for kvinnene – for eksempel på Dagsrevyen via Vårt Lands redaktør Berit Aalborg for noen uker siden.

Anki Gerhardsen. PRIVAT

Kanskje skjer dette fordi forestillingen om at det er hardt å være kvinne er en del av den allmenne virkelighetsoppfatningen – også i pressen. Da skjer det fort noe med det grunnleggende journalistiske spørsmålet: «Er det nå så sikkert?».Er det for eksempel så sikkert at det er jentene vi skal bekymre oss for fremover?

Ingen bryr seg om at gutta taper

For noen uker siden skrev historiker Einar Lie en kronikk i Aftenposten der han påpekte at menn, og særlig unge menn taper på flere viktige områder.

Etter det jeg har klart å registrere oppnådde ikke kronikken hans nevneverdig interesse, hverken i det offentlige ordskiftet eller i redaksjonene.

Det er rart.

Gutta taper seg nemlig gjennom grunnskolen, videregående og hele universitetsløpet – hvis de i det hele tatt kommer dit.

Nær 70 prosent av studentene på medisin og jus er kvinner, det er flere kvinner enn menn som tar en mastergrad, og i forfjor bikket det også på doktorgradsnivå.

Legg til at kvinnene får svimlende fordeler ved flere universitet hvis de bare kan være så snille å kvalifisere seg for professortittel – fordeler jeg aldri har sett problematisert i nyhetsmediene.

Gutta taper seg gjennom grunnskolen, videregående og hele universitetsløpet – hvis de i det hele tatt kommer dit

Men det er ikke bare i akademia kjønnsforskjellene tyter frem i mennenes disfavør. Det er flest unge menn som er arbeidsledige, 25 prosent av gutta får aldri barn og det er flest menn som dør av vold.

Flest menn begår selvmord

Hva med innvandrerjentene, sier du kanskje?

Jo, absolutt, men hvem andre enn Hadia Tajik er det egentlig som tør å slåss for dem? Det var ikke paroler mot barnehijab som skapte debatt i 8. marskomiteen.

Tap, nederlag og skam går langs andre akser i dag enn før i tiden. Vi har bare sementert kjønnstenkningen vår så iherdig at den nesten er urokkelig.

Dessuten vil få menn stå frem som offer. De holder heller tapet og skammen for seg selv, helt til de ikke holder ut lenger.

Opp mot tre ganger så mange menn som kvinner tar sitt eget liv.

Hvorfor ringer ikke Aftenposten eller NRK eller Vårt Land til alle sentrene for kvinne— og kjønnsforskning og spør alle kvinnene som jobber der hvor mye tid de egentlig bruker på menn?

På Twitter: @Anki_Ger

Følg Aftenposten meninger på Facebook og Twitter.

Opptatt av likestilling? Her er noen flere forslag:

Les også Du undergraver alt feministene arbeidet for på 70-tallet. Vi blir ikke lurt av fasaden din

, skriver Oda H. Fraser (18) og Mari B. Olafsen (18)

Les også Hva hadde skjedd hvis menn hadde mensen? Det kunne gjort noe viktig for verdens agenda

, skriver Anne Håskoll-Haugen.

Les også Når småbarnsforeldre møter helsevesenet, er rangordningen klar: Mor vet mest - og best!

, skriver Thorgeir Kolshus.