Nu știu cum se face, dar locurile ce-au fost cândva vreun buric al lumii sunt înghițite mai repede de verdeață. Cu cât erau mai greu de străpuns, cu-atât devin mai fragile și mai batjocorite după ce-au rămas fără apărare.

Cu gândurile astea trec zilnic spre birou pe lângă fosta ambasadă a Statelor Unite, cea care s-a închis în 2011 pentru a se muta la capătul orașului, într-o fortăreață nouă și impersonală. În timpul comunismului, palatul ăsta de la intersecția străzilor Tudor Arghezi și Blanduziei a reprezentat imaginea unui Vest îndepărtat, aproape ireal. După aceea, mulți români și-au permis să viseze pe lângă gardurile astea, cu pașaportul în mână, la o viață nouă. Calc pe trotuarul care altădată era interzis, păzit cu mitraliere, camere de supraveghere și rotocoale de sârmă ghimpată, o fac apoi pe strada ce înainte era închisă cu barieră, și mă stăpânește o vagă senzație de cucerire. Azi, protestele se țin în Piața Victoriei, iar președintele american Donald Trump spune că va avea o „relație extraordinară” cu liderul rus Vladimir Putin.

Înainte de gardul vechi, din fier ornat, al vechii ambasade, mai e un gard, mai înalt și mai sobru, iar prin amândouă și-au făcut loc plante agățătoare. Pe zidul unui punct de control, sub locul în care încă se mai văd urmele literelor „U.S. Embassy”, acum e lățit un graffiti stângaci. Sunt multe semne de „Interzis” de care nu se mai sperie nimeni. Palatul, cu o valoare estimată între 6,5 și 7,5 milioane de euro, e scos acum la vânzare de Artmark Historical Estate, așa că am avut ocazia să-l vizităm, să-l fotografiem și să refacem câteva momente din istoria sa.