PST kan øke rekrutteringen av ekstremister | Lars Gule

Politiets sikkerhetstjeneste (PST) vil knuse det jihadistiske miljøet i Norge med metoder som kan virke mot sin hensikt, true rettssikkerhet og vår alles frihet.

PSTs strategi fremstår som problematisk. Den er ensidig, overdreven og uten godt belegg i den faktiske terrorfaren fra jihadist-miljøet, skriver Lars Gule. Her presenterer PST-sjef Benedicte Bjørnland etatens årlige trusselvurdering. Stig B. Hansen

Lars Gule

7. september 2015

I PSTs trusselvurderinger de siste årene fremheves den islamistiske trusselen.

I den åpne vurderingen for 2015 heter det at «PST vurderte terrortrusselen fra ekstrem islamisme mot Norge og norske interesser som skjerpet ved inngangen til 2014. De faktorene som underbygget den vurderingen, er fortsatt gjeldende. I løpet av 2014 ble den negative utviklingen av trusselsituasjonen tydeligere. Den negative utviklingen forventes å fortsette i 2015.»

Det er utviklingen i Midtøsten, med styrkingen av Den islamske staten (IS) og oppfordringer fra både IS og al-Qaida til å begå terror i Vesten, som ligger bak denne vurderingen.

Fremmedkrigere i fokus

Dette er en del av forklaringen på at PST synes å ha lagt en strategi for å knuse det ekstreme islamistiske miljøet i Norge. Det er særlig de som befinner seg i eller omkring Profetens Ummah som rammes, med søkelys på hjemvendte fremmedkrigere.

Lars Gule. Larsen, Håkon Mosvold

PST har satt i verk omfattende etterforskningstiltak mot miljøet. Dette omfatter rom-, bil— og telefonavlytting, overvåking, nitid gjennomgang av sosiale medier, forsøk på infiltrering, avhør av vitner mm. De tiltakene som kalles «skjulte tvangsmidler» krever rettslig kjennelse. Dermed er rettsapparatet også koblet inn.De siste årene har PST også forsøkt å benytte eksisterende lovgivning på kreative måter, som når de forsøkte å få Ubaydullah Hussain dømt for noe så vagt som indirekte oppfordring til terror.

Dette måtte de gjøre ved å sette sammen flere ikke-straffbare ytringer, for å hevde at summen av ytringer, fremsatt med måneders mellomrom, utgjør oppfordring til terror. Retten avviste dette.

I tillegg har PST bedt om ytterligere lovgivning i kampen mot ekstremister – særlig fremmedkrigervirksomhet.

Et meget problematisk lovforslag har nylig vært på høring og møtt stor motstand fra flere hold. Likevel vil Justisdepartementet trolig imøtekomme PSTs ønske og legge frem et lovforslag i Stortinget om ikke lenge.

Aktor i strid med Regjeringen

Flere fremmedkrigere er siktet, og tre er tiltalt og dømt for å ha sluttet seg til det PST mener er terrororganisasjoner i Syria. Den sist domfelte ble også tiltalt og dømt for å ha reist i den hensikt å begå terror mot befolkningen og regimet i Syria.

For at terrorparagrafen i det hele tatt skulle kunne anvendes i en brutal borgerkrigssituasjon, måtte aktor i saken prosedere på at Bashar al-Assads regime i Damaskus er legitimt.

Dette er i strid med hva Regjeringen mener – den sier at regimet er illegitimt og at Bashar al-Assad må gå.

Det synes ikke som det er gjort noen vurdering av om norske terrorparagrafer i det hele tatt kan brukes i borgerkrigssituasjoner, særlig der hvor norske myndigheter faktisk støtter opposisjonen, som også benytter særdeles brutale midler.

En ytterligere konsekvens av PSTs «knuse»-strategi er handlinger i gråsonen eller på feil side av grensene som settes av lov- og regelverk.

Det ytterst inngripende beslaget hos filmskaper Ulrik Imtiaz Rolfsen i jakten på bevis som kan få lederen i Profetens Ummah dømt for rekruttering til terrororganisasjoner, har overrasket mange fordi dette tråkker journalisters kildevern altfor nær.

Saken skal vurderes av Høyesterett, som kanskje trekker en klar linje her. Hvis ikke vil trolig saken bli innklaget for Den europeiske menneskerettighetsdomstolen.

Kraftig kritikk fra kontrollorgan

I den siste årsrapporten fra Stortingets kontrollerende EOS-utvalg presenteres kraftig kritikk av PST for å planlegge desinformasjon eller en svertekampanje.

«Utvalget mente det er problematisk at tjenesten bevisst forsøker å spre undergravende informasjon om personer som ikke engang kan anses å være mistenkt for et straffbart forhold. Slik informasjon vil også kunne ramme tredjepersoner som ikke er i PSTs søkelys og medføre konsekvenser som ikke kan forutses.

Etter utvalgets oppfatning var det tvilsomt om tiltakene kunne anses som forholdsmessige sett opp mot de mulige konsekvensene for de personene opplysningene kunne ramme direkte og indirekte. PST har et særlig ansvar for å opptre saklig og korrekt i sin virksomhet, noe det kunne stilles spørsmål ved om PST hadde gjort i denne saken.

Utvalget mener at tjenestens operative mottiltak reiser prinsipielle problemstillinger knyttet til hva en sikkerhetstjeneste kan gjøre av inngrep mot borgerne (EOS-utvalgets utheving).»

Hvor stor er trusselen?

Bruken av disse virkemidlene tilsier at trusselen mot Norge må være svært alvorlig.

Men er den det? Den er opplagt ikke null. Det foreligger en trussel fra den globale jihadismen og dermed også potensielt fra denne ideologiens tilhengere i Norge.

Men hvor stor er trusselen? Kan dette anslås? Og hvordan sammenligne med trusselen fra andre miljøer?

Om den høyreekstreme trusselen sier PST: «De høyreekstreme miljøene preges fortsatt av svak organisering, interne konflikter og utskifting i ledelsen. Aktiviteten er derfor ukoordinert, mangeartet og lokalt forankret. Den fremtidige utviklingen i høyreekstreme miljøer er dermed usikker. Foreløpig er det først og fremst enkeltpersoner som representerer en potensiell volds- eller terrortrussel, ikke de organiserte miljøene.»

Forskjellsbehandling

Mot denne bakgrunn gjør heller ikke PST særlig mye for å følge disse «miljøene». Visst er det vanskelig, men det foreligger en del hatefulle og truende uttalelser fra personer med høyreekstreme holdninger. Ingen siktelser, tiltaler eller domfellelser.

Hvorfor denne forskjellsbehandlingen når all erfaring og statistikk over politisk vold i Norge over flere tiår, forteller at den politiske volden, inkludert flere drap, i all hovedsak er blitt utført av rasister og andre høyreekstremister?

juli-terroren i 2011 kommer i tillegg og poengterer det høyreekstreme trussel-potensialet.

Vurderingen av det høyreekstreme miljøet kan i stor grad også gjøres gjeldende for det norske jihadist-miljøet. Det er lite, det er løst organisert, har beskjeden gjennomføringsevne og er rettet mot utlandet når det gjelder handlinger – nemlig Syria.

En stigmatiserende strategi

PSTs strategi fremstår derfor som problematisk. Den er ensidig, overdreven og uten godt belegg i den faktiske terrorfaren fra jihadist-miljøet. Den virker stigmatiserende overfor deler av det muslimske miljøet i Norge.

Slik sett kan strategien virke mot sin hensikt, ved å gjøre integreringen vanskeligere og faktisk øke rekrutteringen til ekstrem islamisme. Strategien er også en reelle trussel mot vår alles frihet.

Derfor er det behov for en offentlig debatt om denne strategien.

Få med deg debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter.

Justismyndigheter og politikere lar seg bruke av PST til å blåse opp muslimfrykten, mener tidligere høyesterettsdommer Ketil Lund.

Arbeiderpartiets medieutvalg vil ha slutt på at PST og politiet jakter på pressens kilder.

Fakta Lovforslaget Justisdepartementet sendte i 2014 ut et høringsforslag om å kriminalisere visse handlinger knyttet til væpnet konflikt (fremmedkrigere) I høringsnotatet foreslås det å kriminalisere: *rekruttering til deltagelse i væpnet konflikt, *egen deltagelse i væpnet konflikt som del av ikke-regulære styrker, og forbund om dette, *angrep på norske og allierte styrker på internasjonale oppdrag, og forbund om dette. Kilde: Justisdepartementet Vis mer