#powerblind: Hva makten gjør med oss (menn) | Pål Gulbrandsen

Pål Gulbrandsen

21. jan. 2018 19:00 Sist oppdatert 26. januar 2018

Som lege har jeg lyttet til så mange ødeleggende historier fra kvinner at jeg har vært nødt til å ta inn over meg at menns seksualitet er potensielt farlig, skriver Pål Gulbrandsen. ILLUSTRASJONSFOTO: Mike Flippo / Shutterstock / NTB scanpix

Her kommer en mannlig selvangivelse om hvordan det er å være i en sterk posisjon.

Kronikk

Dette er en kronikk. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Da svenskenes lovforslag om eksplisitt samtykke før seksuelt samkvem ble kjent, ble denne kronikken unnfanget.

Svangerskapet har vært preget av skam og nødvendighet: makten som lege har blindet meg. Kronikken har privat karakter, men du må jo ikke lese videre.

#Metoo-kampanjen er fantastisk, og det er bare å håpe at effekten vedvarer – noe vi ikke bør ta for gitt. Valget av Trump, Askepott-forside i Dagbladet og tiltagende konservatisme i Latin-Amerika som beskrevet i A-magasinet er bare noen av mange signaler om at utviklingen kan snu.

Heldigvis har #metoo gitt tusenvis av kvinner og noen få menn motet til å ta bladet fra munnen om opplevelser knyttet til å være i en svakere posisjon. Her kommer en mannlig selvangivelse om hvordan det er å være i en sterk posisjon.

Les også I dette landet er Weinstein et offer og #MeToo en konspirasjon

Plutselig ble jeg attraktiv

Jeg er født med og oppdratt til selvsikkerhet, og feiet ut i verden uten den minste innsikt i hvordan jeg virket på folk. Ingen har noensinne behandlet meg dårlig. På jentefronten var det derimot lenge så som så.

De likte meg, men det virket ikke som de hadde lyst på meg. Jeg trodde jeg forsto det: Ikke er jeg sterk, ikke er jeg høy, og ikke er jeg pen. Derfor var det fullstendig overrumplende å oppleve hva en hvit frakk og et stetoskop kunne gjøre med tilgangen på kvinner, da jeg begynte på mitt fjerde år på medisinstudiet.

Pål Gulbrandsen Privat

Hadde jeg lest legeromaner, hadde jeg muligens vært forberedt, men det er det jo bare kvinner som gjør. Det var så plutselig og overveldende at jeg, utsultet som jeg var, kastet meg inn i 2–3 års promiskuøs adferd. Anstendigheten besto i aldri å love mer enn jeg kunne holde for å oppnå det jeg ville. Men litt mer eller mindre elegant overtalelse i beruselsen var det nok noe av.

Mer ubehagelig er det å tenke på hva som skjedde med meg. Jeg ble jevnlig overrasket over hvor godt jeg likte en kvinne helt til ekstasen var over, og hvor likegyldig jeg kunne kjenne meg umiddelbart etterpå. Men først etter lang tid fikk det meg til å lete etter noen å elske for noe mer enn motsatt kjønn.

Les også Thorgeir Kolshus: Vi menn er mulige overgripere. Det er ikke til å komme fra

Jeg forsto ingenting

To ganger ble jeg veldig lei meg. En kvinne sa etter samleiet at hun egentlig ikke hadde hatt lyst. En annen hadde tenkt at vår hyrdestund var starten på et forhold, noe jeg ikke hadde signalisert. Hun måtte oppsøke psykologen sin etterpå, ble jeg fortalt av en venninne av henne. Jeg forsto ingenting.

Alt dette skjedde på 1970-tallet, jeg var tilhenger av likestilling og hadde en naiv forestilling om at kvinners seksualitet var som min egen: lyst fra morgen til kveld hver dag. Det gjorde meg neppe til noen god elsker, men de ville likevel være sammen med meg. Jeg avsluttet flere forhold tidlig fordi jeg ville være fri og nyte posisjonen.

Les også Henrik Syse: Er det på tide å stille noen gammeldagse spørsmål om seksualitet og moral?

Jeg vet jo ikke om andre menn er som meg, vi snakker ikke så mye sammen om den slags på herresiden. Men noen hendelser taler for at jeg ikke er helt avvikende.

Kolleger som er blitt «lokket inn» på skyllerommet for sex under en nattevakt, eller har våknet bakfull med en kvinnes munn rundt sin penis har hverken skammet seg eller opplevd det som overgrep.

En høy og flott medstudent tillot seg å ankomme en kvinne ved et bord med utstyret presentert, pirke henne på skulderen og si «Du, det er telefon til deg!» Noe kvinnen lo av, og intet tydet på at hun hadde noe imot oppmerksomheten.

Kvinners lyst er kanskje like sterk og vill som menns, men det virker som den er mer situasjonsbestemt og fremfor alt mer personrettet. Ambivalensen hos kvinner som beskrives så godt i novellen Cat person av Kristen Roupenian har jeg også erfart, men for egen del har ambivalens aldri oppstått i tiden mellom positive signaler og fullført akt.

Les også Frode Thuen: Mens kvinner har lyst på elskov, sitter menn med sine egne fantasier

Menns seksualitet er potensielt farlig

Kanskje hadde jeg ennå ikke forstått noe, om jeg ikke hadde vært lege og forsket på kommunikasjon. Som lege har jeg lyttet til så mange ødeleggende historier fra kvinner at jeg har vært nødt til å ta inn over meg at menns seksualitet er potensielt farlig.

Menns skam har bare unntaksvis kommet frem, selv om jeg har sett etter den. Kvinnene har mer kontakt med sin skam: De lider, de søker oftere hjelp, de er til en viss grad i stand til å eksponere den og snakke om det. Kvinner kan skamme seg, og likevel være attraktive seksuelt.

Les også I skyggen av #metoo står seksuelt trakasserte menn og kvinnelige overgripere

Skam er utålelig for menn. Den må gjemmes i det innerste rom, skjules helt til den stikker hodet opp, og da helst som aggresjon mot andre eller selvmord. For en mann som skammer seg har tapt alt, også sin attraksjonsverdi. Derfor er det farligste en kvinne gjør å forlate en mann som ikke har annet grunnlag for sin selvfølelse enn det han trodde var kvinnens kjærlighet.

Menn med makt betvinger sjelden med trusler og vold. De kan kjøpe dyre symboler, penisforlengere, som like gjerne kan kalles vaginafuktere fordi de virker på kvinner. Ikke på alle, men på mange nok. Det finnes alltid en kvinne til for dem.

Er mannen ikke rik, kan posisjon være nok: lærer, trener, predikant, regissør eller partitopp. Kvinner har sjelden seksuelle fordeler av å ha makt.

Les også Var det et overgrep eller bare en klein date? Nå raser #metoo-debatten.

Du blir maktblind — anledning gjør tyv

Er du mann i gunstig posisjon – med de aller beste hensikter – så ser du ikke hvordan du virker på folk fordi du ikke får korreksjon. Først når folk er blitt trygge på meg har de våget å fortelle at jeg har virket skremmende tidligere. Er du populær, vil korreksjoner være så få at det er lett å tro at det er noe i veien med dem som kritiserer deg. Du blir maktblind.

Ledere er ofte ambisiøse og både i idrett, politikk og religion også gjerne idealistiske. For noen er det kanskje slik at man søker lederskap for maktens skyld, og bruker makten til å trakassere. For andre – og i alle fall for en del menn – er det kanskje heller at anledning gjør tyv.

Les også Tarjei Sandvik Moe: – Porno og romantikk gir oss håpløse idealer

Dette er ikke et forsvar, heller en advarsel. Med enhver lederoppgave bør det følge opplæring, søkelys og forsiktighet i alle relasjoner.

Aldri er vi mennesker så dyriske som når vi fanges av seksuelle drifter. De forstyrrer samfunnsordenen, kan skape mye smerte og være vanskelig å vedkjenne seg. Det er ikke tilfeldig at religionene har vært besatt av å regulere kjønnslivet, og nå prøver svenskene seg med lov. Kjønnsliv egner seg dårlig for domstolene.

Åpen dialog med barn og ungdom om hvor ulike menn og kvinner er, hva skam og makt gjør med oss menn, og kunnskap om grenser og grensesetting er eneste vei å gå.

Følg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter.