I helgen som var ble de siste kampene i den nye tredjedivisjon spilt. En tredjedivisjon som innebærer så få som 6 avdelinger, haugevis med andrelag og enorme reiseavstander.

Byåsen, Rosenborg 2, Verdal, Tillerbyen, Steinkjer, Levanger 2, Kolstad, Melhus og Orkla. Dette er trønderlagene som Brumunddal, Ottestad og Løten har måttet møte i år. Sju tradisjonsrike trønderklubber og to gode andrelag fra Trøndelag, som innebærer enorme reiseavstander for hedmarksklubbene.

Til sammen har en breddeklubb som Ottestad måttet kjøre buss 8000 kilometer på disse borteturene. Dette på nivå fire i norsk fotball som er og skal være et nivå for amatørene. Noe må gjøres.

Grunnen til at jeg tar opp dette er mange. For det første, så synes jeg ikke divisjonssystemet fungerer som det skal. Med bare 6 avdelinger innebærer det ekstremt lange reiseavstander. Mange spillere som er gode nok for tredjedivisjon holder seg derfor heller til spill i fjerdedivisjon enn å spille i tredje.

Selv synes jeg faktisk litt synd på Brumunddal, selv om de holdt seg i divisjonen. Neste år innebærer massevis av lengre turer til nye ukjente strøk og kanskje ingen lokale oppgjør for brumunddølene.

Tar vi en liten titt på lagene som skal spille i Brumunddals tredjedivisjon neste år, er hele 20 av 84 lag toerlag. Med andre ord, hver fjerde kamp Brumunddal skal spille vil gå mot motstand som Levanger 2, Ull/Kisa 2, Ranheim 2, Kongsvinger 2 osv. Lag som verken drar mye tilskuere eller øker interessen. Motstanden vil sikkert være bra, men hva tenker brumunddølene om å måtte møte så mange andrelag?

Les også: Pål Jacobsen «Still opp for lagkameratene!»

Da tredjedivisjon gikk fra 12 til 6 avdelinger tilbake i 2017 ønsket NFF å øke nivået. Og ja, nivået har økt. Men når nivået øker innebærer det også at lagene må trene mer for å kunne hevde seg og i tillegg ha bedre spillere.

Flere trenere var kjapt ute med å kritisere da det nye oppsettet kom på banen «Utfordringen vår er å finne spillere som ønsker like mange reisedøgn i året som eliteseriespillerne for kroner 0» skrev Lørenskog-trener Julian Madsen på sin twitterkonto etter flere diskusjoner rundet temaet.

Tredjedivisjon har altså blitt mer lik toppfotballen av hva det kommer i ressursbruk, treningstimer og reiseavstander. Jeg tror dette er problemer som både lederne og trenerne i Løten, Brumunddal og spesielt Ottestad kjenner seg igjen i. Ottestad, som var suverene i sin fjerdedivisjon året før, var ikke i nærheten av å klare seg på nivået over.

Hva skal man så gjøre med alle reisedøgnene og alle utfordringene med andrelagene? Det er ingen tvil om at det er flere ting som bør gjøres. Dagens format med 1-1-2-6-24 bør endres til 1-1-3-9-27. Altså tre avdelinger i dagens andredivisjon istedenfor to, og 9 avdelinger i dagens tredjedivisjon istedenfor 6.

Da kunne lag som både Løten og Ottestad spilt i regional liga som passer dem bedre uten de store reiseavstandene, og Brumunddal kunne kjempet seg til en plass i andredivisjon, et nivå som vil passe dem bra. I tillegg ville det vært lettere for klubbene å rekruttere spillere. Reiseavstandene vil ikke være like store, nivået vil være bra og skillet mellom divisjonene være så stor som den er i dag, som det spesielt er mellom tredje og fjerde.

Kanskje er det på tide med egne andrelags-serier også. Uten andrelagene i dagens seriespill ville breddeklubbene hatt høyere status og mer prestisje rundt sine respektive A-lag. Da ville nok flere yngre spillere valgt å spille for flere av de lokale breddeklubbene og ende opp på toerlaget til Ham-Kam eller Kongsvinger.

«Jeg synes det er trist for førstelag som fortjener å være høyere i systemet» sier trenerprofilen Tor Thodesen til NRK sine nettsider. Thodesen har et godt poeng. Både Brumunddal og Thodesens sin klubb, Hønefoss, fortjener begge å være på et høyere nivå enn tredjedivisjon.

Med andrelagsproblemer og all reiseavstanden er det tydelig at det nye seriesystemet koster mer en det det smaker for breddeklubbene.

Det er mye som bør diskuteres på neste års fotballting. Og fakta er at breddeklubbene våre sitter på enorm makt. Med en stemme hver på fotballtinget kan ting endres i dems favør. Står de samlet og møter opp, kan ting endres. De kan få gjennom forslag som vil være positive. Gjør de ikke det, vil de store klubbene fortsette å bestemme. Jeg håper virkelig noe gjøres. Norsk fotball sitt seriesystem må ta vare på breddeklubbene på en helt annen måte!