I ny afgørelse slår Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol fast, at migranter, der bruger voldsomme og illegale metoder for at komme ind i et land, kan udvises uden at få deres sag behandlet. Det er en markant ændring i domstolens praksis, vurderer jurister

Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol har altid fastholdt, at alle asylansøgere har ret til at få deres sag individuelt behandlet og ikke kan udvises, før en sådan sagsbehandling er foretaget. Men i en opsigtsvækkende afgørelse har domstolen nu slået fast, at dette princip kan fraviges under særlige forhold.

Domstolens øverste instans, Storkammeret, har netop afgjort, at Spanien var i sin gode ret til at udvise to mænd, som sammen med flere hundrede andre havde forsøgt at storme et 13 kilometer langt hegn og med magt kæmpe sig vej ind i den spanske enklave Melilla på Marokkos nordkyst.

Sammen med Ceuta er den spanske besiddelse på den afrikanske kyst blevet et knudepunkt for migration til Europa, hvor migranter forsøger at forcere meterhøje hegn for at skaffe sig adgang til Europa.

De to mænd, ND fra Mali og NT fra Elfenbenskysten, blev tilbageholdt sammen med omkring 100 andre, som den 13. august 2017 stormede grænsehegnet, mens yderligere 400-500 blev holdt på afstand af marokkansk politi. Ingen af dem fik lov til at få deres sag individuelt behandlet med advokat- og tolkebistand. Og det skal de ifølge Den Europæiske Menneskerettighedskonvention. Men ikke, hvis de bruger illegale metoder, siger Menneskerettighedsdomstolen nu.

”Dommen er en ændring i forhold til alle tidligere afgørelser, hvor Menneskerettighedsdomstolen hver gang har stået fast på retten til en individuel sagsbehandling. For eksempel er Italien blevet dømt for at have sendt en båd tilbage til Tunesien uden at give de ombordværende ret til at få deres sag individuelt behandlet,” kommenterer Peter Vedel Kessing, seniorforsker ved Institut for Menneskerettigheder.

Spanien foretager mange af disse såkaldte ”push backs” eller kollektive udvisninger fra de to enklaver på Marokkos nordkyst, hvilket ellers er i strid med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions paragraf 4.

”Men her siger domstolen, at fordi de to mænd benyttede voldsomme og illegale midler ved i en stor flok at forsøge at trænge over hegnet, er de selv skyld i, at de ikke har fået en individuel sagsbehandling. Tidligere har domstolen sagt, at personer, der nægter at udtale sig til myndighederne, selv er skyld i, at deres sag ikke kan behandles ordentligt. Her går domstolen et skridt videre,” siger Peter Vedel Kessing, seniorforsker ved Institut for Menneskerettigheder.

Dommen har udløst betydelig kritik fra især menneskerettighedsorganisationer, der beskylder dommerne for at udvande retten til beskyttelse. Amnesty International taler for eksempel om en blankocheck til at holde asylansøgere ude, som det blandt andet sker langs grænserne på Balkan og i Østeuropa.

”Flere og flere lande gør det så besværligt som muligt for asylansøgerne at komme ind i landet på legal vis for at søge beskyttelse. Mange gange er der ikke andre muligheder end illegale for at søge beskyttelse. Retten til at få sin sag behandlet individuelt er selve betingelsen for, at asylretten eksisterer i praksis,” påpeger jurist ved Amnesty International Anna Shea.

Peter Vedel Kessing understreger imidlertid, at retten til beskyttelse stadig består. Både Den Europæiske Menneskerettighedsdeklaration og FN’s Flygtningekonvention siger klart, at alle har ret til at søge beskyttelse mod forfølgelse.

”Og det laver denne dom ikke om på. Man kan ikke bare udvise mennesker uden at behandle deres sag. Dommen taler om mange mennesker og voldsomme metoder. Man skal næppe regne med, at for eksempel bådflygtninge, der anløber til en kyst eller mennesker, som går i samlet flok efter at være kommet ind i landet, uden videre kan udvises,” siger Peter Vedel Kessing.

Professor Jens Elo Rytter, specialist i folkeret ved Københavns Universitet, peger på, at dommen viser forståelse for, at staterne har vanskeligheder med at håndtere situationer, hvor mange mennesker forsøger at trænge ind i Schengen-området.

”Dommen siger, at disse mennesker må søge legale veje til at søge beskyttelse ved en grænseovergang eller på et konsulat. Men den siger også, at der skal stadig være en reel mulighed for at få sin sag individuelt behandlet. Man kan ikke kunstigt skabe en situation, hvor der ikke er en kinamands mulighed for at for at søge beskyttelse, for eksempel ved at begrænse antallet af grænseovergange,” siger Jens Elo Rytter.