I takt med at spændingerne mellem USA og Sovjetunionen spidsede til efter 2. verdenskrig, blev Danmark klemt mellem de to supermagters koldkrigsambitioner.

Fem års tysk besættelse var slut, og Danmark var opsat på at gøre brug af landets position på verdensscenen og den videnskabelige suverænitet over Grønland, der under den kolde krig var af høj strategisk betydning for de to supermagter USA og Sovjetunionen.

Hele historien om tophemmelige, diplomatiske stridigheder, militære operationer, forskning og forkludrede mediecoverups bliver skildret i en ny bog 'Exploring Greenland: Cold War Science and Technology on Ice'.

»Historien skorter bestemt ikke på intriger,« fortæller lektor og videnskabshistoriker Kristine Harper fra Florida State University, der desuden er forhenværende meteorolog og oceanograf.

Annonce:

Kristine Harper var seniorforsker på Exploring Greenland-projektet, der sluttede i 2013 og medredaktør på den nye bog, der blev publiceret i 2016.

Under den kolde krig var Grønland af høj strategisk betydning for de to supermagter USA og Sovjetunionen. De mange militære aktiviteter krævede ny viden på mange fronter og med hjælp fra mange videnskabelige displiner. (Foto: 'Exploring Greenland: Cold War Science and Technology on Ice'/Ron Doel).

Fortrolige dokumenter afslører politiske magtkampe

Bogen afslører den fulde udstrækning af den amerikanske regerings og militærs forsøg på at opnå territorial kontrol over Grønland, og den nærmest David mod Goliat-agtige politiske situation, der fulgte, og som involverede Danmark, Grønland og USA.

»Vi ved allerede, at USA var meget interesseret i Grønland under den kolde krig. Men vi kender ikke den fulde strækning af deres forskningsprogrammer,« fortæller Ron Doel, der er lektor i historie ved Florida State University og en af seniorforskerne på Exploring Greenland-projektet.

Fortrolige dokumenter, der nu er blevet frigivet, afslører hidtil ukendte detaljer om USAs interesse i Grønland, og at Danmark havde mere indflydelse på de amerikanske aktiviteter end tidligere antaget, forklarer Ron Doel.

Forskerne finkæmmede nationale og private arkiver på begge sider af Atlanten for at få ny indsigt i datidens danske og amerikanske perspektiv. (se faktaboks)

Fortrolige dokumenter leverer ny indsigt Det nye projekt sammenfatter Danmarks og USAs koldkrigsperspektiver. Forskningen afslører, at Danmark havde større indflydelse på amerikanske aktiviteter end hidtil antaget. Danmark bremsede amerikanske rekognosceringsflyvninger, der skulle indsamle data om sovjetiske aktiviteter ved hjælp af luftballoner. Danske forskere indsamlede tophemmelige data om nordlysaktivitet for USA. En plan om at anlægge et tophemmeligt netværk af mobile affyringsramper for atom-missiler under Grønlands indlandsis (Project Iceworm) blev til dels standset på grund af dansk opposition. Kilder: Ron Doel og Kristine Harper

Grønland havde stor strategisk betydning for USA

Den amerikanske regering fattede i første omgang interesse for Grønland under 2. verdenskrig, mens Danmark var besat af Tyskland.

Grønlands strategiske beliggenhed, lige midt imellem USA og det krigsramte Europa, betød, at det var af afgørende betydning for de allierede, at Grønland ikke faldt i fjendehænder.

Grønland var en vigtig mellemlandingsstation for allierede fly på vej over Atlanten, og vejrstationer rundt omkring i Grønland leverede data til udviklingen af nøjagtige europæiske vejrmeldinger, der var altafgørende for de allierede styrkers succes.

»De allierede var nødt til at okkupere Grønland, fordi de under ingen omstændigheder ville have, at Tyskland nåede at gøre det først,« udtaler Kristine Harper.

Annonce:

LÆS OGSÅ: Grønland skal inddrage den lokale befolkning i klimaforskning

1941: USA tager over i Grønland

Den samme dag, som tyske tropper marcherede over grænsen til Danmark, indvilligede USA i at levere varer og overtage forsvaret af Grønland.

Da USA tråde ind i krigen i 1941, tillod den danske gesandt i Washington, Henrik von Kauffmann, at amerikanerne byggede militærbaser til gengæld for anerkendelse af dansk suverænitet.

Amerikanerne gik igang med det samme. De anlagde start- og landingsbaner, byggede militærbaser og installerede forskningsstationer. De uddannede cirka 7.000 meteorologer og udsendte en del af dem til vejrstationer beliggende i den arktiske region.

LÆS OGSÅ: Klimaforskningens historie

I 1944 bestod det amerikanske mandskab i Grønland af 5.795 militærpersoner og civile, hvilket var knapt 25 procent af hele befolkningen (21.412).

Henimod krigens slutning havde US Army Weather Service installeret 14 vejrstationer, samtidigt med at de betjente 13 danskejede stationer, der var opført før krigen.

De havde endda gjort krav på adskillige hemmelige, tyske vejrstationer beliggende på Grønlands svært tilgængelige østkyst.

Bogens grundlag Forskere fra Aarhus Universitet og Florida State University granskede dokumenter fra: Rigsarkivet

Privatsamlinger i Danmark

Fire amerikanske præsidenters akiver

The National Archives i Washington, DC, USA

NATO-arkiver i Bruxelles Resultateterne blev publiceret i en række forskellige videnskabelige artikler fra 2010 til 2013 og sammenfattet i en ny bog. Kilde: Matthias Heymann

Grønland - verden største hangarskib

Selv efter krigen var Grønland mindst lige så strategisk afgørende for USA. Grønland lå lige midt imellem USA og den fremspirende sovjetiske trussel.

Mange i den amerikanske regering så Grønland og den arktiske region som det næste brændpunkt, og det varmere og isfrie Arktiske Ocean som Sovjetstyrets mulige passage i forbindelse med en invasion af USA.

Annonce:

»Grønland spillede en helt afgørende rolle i forsvaret af Nordamerika,« fortæller Ron Doel, der tilføjer:

»I en artikel i Time Magazine fra januar 1947 beskriver en Pentagon-embedsmand Grønland som verden største hangarskib. Det opsummerer holdningen ganske udmærket. Det var deres militære kampagnebase.«

Men det var ikke længere nok at have tilladelse til at foretage operationer i Grønland. Den kolde krig var i sigte og den amerikanske regering ville eje Grønland.

LÆS OGSÅ: Global opvarmning giver Thules befolkning nye muligheder

Danmark: Grønland er ikke til salg!

»Den danske udenrigsminister, Gustav Rasmussen, besøgte USA i 1946, og den amerikanske regering tilbød lige med det samme at købe Grønland,« fortæller Exporing Greenland-projektets hovedforsker Matthias Heymann, der er lektor ved Institut for Matematik ved Aarhus Universitet og medredaktør på den nye bog.

»Det var den danske udenrigsminister overhovedet ikke forberedt på. Han var taget til USA for at informere sine amerikanske kollegaer om, at USAs militærstyrker skulle forlade Grønland.«

»Den danske regering var helt uforberedt på den amerikanske interesse i Grønland. De var ikke beviste om de amerikanske styrkers enorme interesse i Grønland.«

Anlæggelsen af Camp Century begyndte i 1959 uden Danmarks tilladelse. (Foto: US ArmyWikipedia)

Den amerikanske regering tilbød at købe Grønland for 100 millioner dollar; et meget fristende tilbud i krigens økonomiske efterspil. Den danske regerings svar var et blankt afslag.

»Danmark er et lille land, der indtil for nylig var besat af Tyskland; en stærk militærmagt under 2. verdenskrig. Det var absolut ikke noget, de havde lyst til at opleve igen,« Matthias Heymann.

På samme tid var situationen tilspidset mellem Danmark og Sovjetunionen, der først forlod Bornholm 5. april 1946.

Ved at afstå den amerikanske regerings tilbud, havde Danmark kridtet banen op: Grønland var ikke til salg.

LÆS OGSÅ: Grønlands retssystem lider under kolonitidens synder

Vejrstationerne blev et stridspunkt

Danmark hævdede efterfølgende suverænitet over Grønland ved at genvinde kontrol over de vigtigeste videnskabelige institutioner og forskningsfaciliteter.

De gik med det samme i gang med at finansiere den geologiske kortlægning, olie- og mineralefterforskning samt vandkraft- og isstudier, og Grønlands Geologiske Undersøgelse (GGU) blev oprettet i 1946.

GGU bliver til GEUS I 1995 blev GGU fusioneret med Danmarks Geologiske Undersøgelse til institutionen Danmarks og Grønlands Geologiske Undersøgelse (GEUS), nu GEUS – De Nationale Geologiske Undersøgelser for Danmark og Grønland.

Der gik ikke lang tid, før vejrstationerne blev et stridspunkt.

»De arktiske vejrstationer, der var blevet etableret under den kolde krig, er afgørende for suveræniteten,« udtaler Ron Doel.

»Hvis man nu etablerer en vejrstation i det nordlige Canada, der bliver betjent af amerikanske forskerne, betyder det så, at USA har suverænitet over denne del af Canada, fordi amerikanerne passer vejrstationerne? Det var noget, der var årsag til bekymring hos canadierne, og det var også grunden til, at danskerne ville have kontrollen over vejrstationerne i Grønland,« forklarer han.

LÆS OGSÅ: Opråb til alle lænestolsforskere: ESA frigiver satellitdata over Grønland

Virkeligheden bider sig fast, og USA tager over

Det danske udenrigsministerium var ivrig efter at overtage kontrollen over vejrstationerne, men der var lige et enkelt problem:

»De var ikke i stand til at gøre det,« fortæller Matthias Heymann, der fortsætter:

»De blev ved med at love at sende personale og underskrev endda kontrakter, der fastlagde, hvor meget personale der var behov for, men i de følgende år kunne de ikke efterleve løfterne.«

»De videnskabelige institutioner i Danmark - eksempelvis Danmarks Meteorologiske Institut - var mere realistiske. De sagde, ‘Det kan simpelthen ikke lade sig gøre. Vi har ikke nok personale. Det er ikke muligt’. Men udenrigsministeriet svarede, ‘Vi skal efterleve reglerne, hvis vi vil forsvare vores suverænitet. I skal få det til at fungere’. Det stod på i en årrække mellem 1940 og 1950,« forklarer Matthias Heymann.

Fordi Danmark ikke var i stand til at skaffe nok uddannede meteorologer, fortsatte USA med at betjene de fleste vejrstationer.

»Det er kun en lille bid af historien, men det er interessant, fordi det viser det danske udenrigsministeriums kolossale interesse i at overtage den fulde kontrol,« påpeger Matthias Heymann.

Resignation over for de ressourcefulde amerikanere skulle vise sig at blive et tilbagevendende tema i de efterfølgende år.

Camp Century. Officielt var lejren opført for at studere isen og de atmosfæriske forhold året rundt. Men i virkeligheden var det for at bane vejen for et andet tophemmeligt projekt kaldet Project Iceworm. (Foto: US Army)

Suveræniteten bliver afgjort, men konflikterne fortsætter

I 1951 indgik Danmark og USA en aftale, som gav amerikanerne lov til militært at slå sig ned i Grønland, og som fastlagde nye grundregler for amerikansk forskningsarbejde i Grønland.

Danmark fik fuld suverænitet over øen, og det amerikanske militær fik lov til at bibeholde militærbaserne i meget strengt udstukne områder.

Alt forskningsarbejde og alle militære aktiviteter uden for disse afmærkede områder skulle sanktioneres af Danmark.

»Nu var de danske myndigheder meget mere afslappede, fordi suverænitetsspørgsmålet var afgjort én gang for alle. Men i løbet af 1950’erne begyndte man igen at blive bekymrede. Den danske regering blev ustandselig overraskede over omfanget af de amerikanske aktiviteter,« fortæller Matthias Heymann. Han fortsætter:

»Thulebasen kom til at spille en vigtig rolle i det nordvestlige Grønland. Thule var den største flyvestation uden for amerikansk territorium, hvilket viser, hvor vigtig den var. Thule var også centrum for alle mulige forskellige forskningsaktiviteter.«

LÆS OGSÅ: PET tilbyder koldkrigsforsker hjælp i jagten på dansk spion

USA's Camp Century: »Byen under is«

Konstruktionen af Thulebasen begyndte i 1951. I 1954 etablerede USA den videnskabelige lejr Camp Tuto (Thule take off, red.), som blev anlagt 25 kilometer sydøst for basen helt op til Indlandsisens rand, hvor der var gode muligheder for direkte adgang ind på isen.

I 1958 påbegyndte amerikanerne arbejdet på Camp Century. Den arktiske base blev anlagt godt 200 km øst for Thulebasen, 8 meter neden under indlandsisens overflade og med en udstrækning på 55 hektar.

I en 1963-propagandafilm om Camp Century fra den amerikanske hær beskrives basen som »byen under is« med alle moderne bekvemmeligheder, lægeklinik, kapel og så videre. Varme og el blev fremstillet af et transportabelt atomkraftværk.

Arbejdet på Camp Century blev påbegyndt uden for de afmærkede militære områder og uden dansk tilladelse.

Projektet afslørede, at Danmark havde mere indflydelse på de amerikanske aktiviteter end almindeligvis antaget. Snapshot af et memorandum fra februar 1968, der noterer samarbejdet mellem amerikanske og danske forskere i oprydningen efter flystyrtet, der involverede en B-52 kampfly lastet med fire atombomber tæt på Thule Air Base i januar 1968. (Foto : Kristine Harper/Courtesy af Lyndon Baines Johnson Presidential Library)

Suveræniteten blev udfordret ved et cocktailparty

Et uformelt brev i 1959 var den amerikanske regerings første anmodning om lov til at påbegynde etableringen af Camp Century. Af frygt for den sovjetiske reaktion afslog Danmark den amerikanske anmodning.

»Men i august 1959 orienterede den amerikanske ambassadør den danske udenrigsminister om, at amerikanerne allerede var begyndt at bygge Camp Century på indlandsisen. Det skete ganske uformelt ved et cocktailparty,« fortæller Matthias Heymann.

Den chokerede minister indkaldte straks til et hastemøde for at drøfte den danske regerings respons. Men i sidste ende var der ikke meget, de kunne gøre.

»De følte sig ilde til mode, men måtte indrømme, at USA havde hævdet de facto militær suverænitet; Danmark kunne ikke stoppe de amerikanske styrker,« udtaler Matthias Heymann.

LÆS OGSÅ: Forsker: Grønland er fortsat en dansk koloni

Danmarks medie-censur slår fejl

I sidste ende fik projektet lov til at fortsætte, og den danske udenrigsminister insisterede på en total medie-mørklægning.

Men det var for sent. Et par dage tidligere publicerede et amerikansk tidskrift 'The Sunday Star' en stor artikel om lejren; helt uden de danske myndigheders vidende. Historien var sluppet ud af skammekrogen.

Det eneste, den danske regering nu kunne gøre, var at overbevise Folketinget og den danske befolkning om, at projektet var i civilt øjemed og så kontrollere og begrænse mediernes adgang til lejren.

Den danske ambassade i Washington var allerede begyndt at censurere journalisternes rapporteringer om de amerikanske aktiviteter i Grønland ved at fjerne alle politiske sensitive emner og ved en omskrivning, så det i stedet drejede sig om civil forskning.

Journalisterne havde tilladelse til at besøge lejren i meget begrænset omfang, og Danmark forbød al kontakt mellem amerikanerne og den lokale inuitbefolkning.

Denne video giver dig et hurtigt og overskueligt overblik over den kolde krigs hændelser og Grønlands strategiske, politiske og videnskabelige betydning. (Video: Kristian Højgaard Nielsen/ Videnskab.dk)

Amerikanske styrker var et problem for Danmark

Den officielle linje, som både den danske og den amerikanske offentlighed blev fodret med, var, at Camp Century var en civil base, bygget til at 'muliggøre målinger af vejr og sne hele året rundt i et meget strategisk vigtigt område', ifølge dokumenter indsamlet i forbindelse med projektet.

Men Camp Century var så meget mere. Her studerede amerikanerne geofysikkens vigtige discipliner: Seismologi, meteorologi, klimatologi, glaciologi, geomagnetisme og isens og sneens egenskaber.

Men det endelige mål for militæret var at bruge basen og den indsamlede viden til 'Project Iceworm', som skulle omfatte 600 mellemdistance a-bomber, der skulle placeres i et 4.000 kilometer langt tunnelsystem 10 meter under indlandsisen.

Hvert år ville der blive boret nye tunneller, så missilerne hele tiden kunne skifte position. Hele komplekset skulle dække 140.000 km², og det ville kræve 11.000 mand til at betjene systemet.

Den danske regering var uvidende om planlægningen af Project iceworm. Kun den danske statsminister havde kendskab til mulige atomare aktiviteter i Grønland (se faktaboks)

Projektet kom første gang til offentlighedens kendskab, da Dansk Udenrigspolitisk Institut (DUPI) i 1997 på Folketingets foranledning udgav en stor rapport om amerikanske overflyvninger af Grønland med atomvåben-bevæbnede fly, og Thule-basens rolle heri.

Grønlands suverænitet? Har grønlænderne fået videnskabelig suverænitet? Ikke ét af dokumenterne, der blev gransket, kom fra Grønland. Forskerne rejste ikke til Grønland i løbet af projektet, hvilket efterlader mange forskningsmuligheder åbne. Alligevel fik forskere et lille indsigt i, hvordan grønlænderne opfattede forandringerne og udfordringerne, der fandt sted i deres hjemland som følge af den kolde krig. Et eksempel er, at områdets oprindelige inuitsamfund blev tvangsflyttet for at forhindre interaktion med de amerikanske styrker. Kilde: Exploring Greenland: Cold War Science and Technology on Ice

Grønland blev mindre strategisk vigtig

Mod slutningen af 1960'erne var USAs militære interesse i Grønland begyndt at stilne af. Ny teknologi betød, at Grønland var knapt så strategisk afgørende.

Vellykkede prøvesprængninger af strategiske og langtrækkende ballistiske missiler affyret fra ubåde og udstyret med atomsprænghoveder samt fremskridt inden for luftfarten betød, at amerikanerne ikke længere var afhængige af Grønland.

Camp Century lukkede i 1967. Ingeniørerne havde opdaget, at isen forandrede sig mere, end de havde regnet med, og allerede i 1962 begyndte de at notere sammentrykning af tunneltaget, fordi den overliggende sne og is bevægede sig uventet meget.

Thule Air Base, der engang var den største flyvestation på amerikansk territorium, blev slanket kraftigt. I 1968 bestod mandskabet af kun 1.189 personer.

Selv spørgsmålet om, hvem der skulle vedligeholde og betjene vejrstationerne, blev mindre ømtåleligt; stationerne var i stigende grad blevet automatiseret.

LÆS OGSÅ: USA bevæbner flest diktaturer

USA i Grønland er stadig et omstridt emne

Men USA forlod ikke Grønland helt, og det er stadig et politisk ømtåleligt emne i dag.

»Grønland er stadigvæk en sikkerhedszone ved overflyninger, og det er stadig et sted, hvor de amerikanske styrker lytter med og iagttager. Der er kæmpe installationer i Grønland, og det er ikke noget, de har lyst til at opgive inden for den nærmeste fremtid,« udtaler Kristine Harper.

For nylig afdækkede et nyt studie, at klimaændringerne er skyld i endnu et politisk ømtåleligt emne

Efterladenskaberne fra Camp Century under isen kan komme til at befinde sig i en afsmeltningszone og ikke i den artiske is, der skulle have holdt affaldet sikkert isoleret fra det arktiske miljø.

Så nu er spørgsmålet, hvem er ansvarlig for oprydningen - Danmark, USA eller Grønland?

Hvad skal vi med grundforskning?

Videnskab.dk sætter fokus på grundforskning. Vi tager dig med helt ind i maskinrummet af grundforskningen og finder ud af: hvad skattekronerne går til,

hvilke projekter der bliver lavet,

hvem der står bag og

hvad vi historisk set har fået ud af grundforskning. Se hele temaet om grundforskning

Grønlænderne blev kørt ud på sidelinjen

I dag lægger teknologien, udviklet gennem de militære forskningsaktiviteter, grundlaget for klimaforskere fra hele verden, når de udborer iskerner både i Grønland og Antarktis.

Det var danske, amerikanske og schweiziske forskere, der etablerede det første borekerneprojekt med det mål at udbore en iskerne.

I dag rejser forskere fra hele verden hvert år til Grønland for at studere den foranderlige is og oceanerne.

Datasættene har gjort forskerne i stand til at udvikle arbejdsmodeller over havcirkulationen og den atmosfæriske cirkulation, afsløre flere århundreders klimaforandringer og bekræfte eksistensen af mennekseskabte effekter på klimaet og de sensitive arktiske økosystemer.

Men kampen for forskningsmæssig suverænitet er endnu ikke ovre.

»Det er en mærkværdig historie, for det handler altsammen om Grønland, men i hænderne på USA og Danmark. Den grønlandske befolkning havde intet at skulle have sagt,« påpeger Matthias Heymann.

Grønland har i dag egen forskningsdagsorden

Grundlaget for Grønlands Hjemmestyre trådte i kraft 1. maj 1979. Den 21. juni 2009 afløstes hjemmestyret af Grønlands Selvstyre, som placerede Grønland inden for rammerne af det dansk-færøsk-grønlandske rigsfællesskab.

Grønland har i dag sin egen ekspanderende, selvstyrende og uafhængige forskningsdagsorden.

Institutioner som Ilisimatusarfik, Grønlands Universitet, og Asiaq, Grønlands Forundersøgelser, former stadig i samarbejde med både danske og internationale forskningsinstitutioner de videnskabelige forskningsaktiviteters fremtid i Grønland.

LÆS OGSÅ: Forsker: Danmark skal støtte Grønlands løsrivelse

LÆS OGSÅ: Så stort har Danmark været

LÆS OGSÅ: Grønland i tal: Forstå verdens største ø gennem statistik

Denne artikel er oprindeligt publiceret hos ScienceNordic. Oversat af Stephanie Lammers-Clark.