Man skal aldrig tjekke sin mail lige inden, man går i seng.

Den regel kan de fleste nok nikke genkendende til, hvis man ikke vil risikere tankemylder i løbet af natten.

Det gælder også 47-årige Merete Bonde Pilgaard, der for nylig meldte ud, at hun forlader Venligboerne – en bevægelse hun selv stiftede for fem år siden.

Kort om Merete Bonde Pilgaard. Stiftede i juni 2013 Venligboerne.

Bor i Hjørring.

Er uddannet sygeplejerske og er også mindfulness-instruktør.

Har blandet andet modtaget prisen som 'årets fantastiske frivillige' af Samvirke.

Venligboerne har i dag selvetablerede afdelinger over hele Danmark og i flere europæiske lande.

Kort efter udmeldingen, da hendes navn endnu ikke var fjernet fra hjemmesiden, modtog hun en længere mail fra en mand, hun ikke kender.

'Landsforræder', stod der blandt andet.

Den slags, og det der er værre, har hun hørt på en del gange gennem årene, men efter at hun havde annonceret sit farvel, ramte det hende på en måde hårdere end ellers.

Midt om natten vågnede hun ved, at en varebil kørte ned ad gaden og gjorde holdt foran familiens hus.

Herfra kunne hun høre bildøren smække, og for en kort stund kunne hun ikke lade være med at tænke, om varebilen mon kunne have noget med den mail at gøre, og om det var nogen, der ville hende eller familien ondt.

- Der var jo ikke noget i det, men det var der åbenbart i min hjerne, fortæller Merete Bonde Pilgaard et par uger efter fra en cafébænk i det nye teater i Hjørring.

- Måske har jeg været lidt mere i alarmberedskab i den tid, hvor jeg var en del af det, end jeg sådan lige var klar over, fortsætter hun.

Når det i det hele taget endte med, at Merete Bonde Pilgaard kunne få skældsord kastet i hovedet for at stifte en bevægelse om venlighed, så skyldes det, at den voksede sig langt større og også fik et andet fokus, end det hun oprindeligt havde tænkt.

Det er også grunden til, at hun har sagt stop, og at hun på ny overvejer, hvordan man kan sætte venlighed på dagsordenen.

Et gå-hold satte bevægelsen i gang

Merete Bonde Pilgaard er født og opvokset i den lille by Hørby i Vendsyssel, hvor forældrene for omkring 45 år siden var med til at starte Hørby Efterskole.

De første otte år af hendes liv boede hun bogstavelig talt på skolen, og i stedet for at gå i børnehave vandrede hun ned ad trappen for at finde elever at lege med.

Familien spiste hver dag i skolens spisesal, og fra sin stol kunne snuse til det sociale liv på efterskolen og se, hvordan eleverne fandt ud af det med hinanden.

Allerede i gymnasiet i Dronninglund mødte hun sin mand Søren, og hun besluttede sig for, at hun ville være sygeplejerske og søgte ind på sygeplejeskolen i Hjørring.

Her endte hun med at arbejde med langtidssyge og forskellige sundhedsprojekter i kommunen.

Et af dem handlede om ét bestemt boligområde i Hjørring by, hvor sundhedstilstanden blandt borgerne hang noget efter resten af byen, og det var her, hun kom på idéen til Venligboerne.

Læs også : Nu er det bevist: Du bliver glad af at hjælpe andre

I kommunen blev det besluttet at lave et fireårigt sundhedsprojekt i området, og med en lille gruppe af kolleger flyttede hun praktisk talt kontoret ud i blokkene.

Hun startede et gå-hold og tænkte, at det ville være en god måde at begynde en snak om, hvordan man kan få pulsen op i hverdagen og leve sundere.

Men hurtigt fandt hun ud af, at det slet ikke var det, der fyldte hos beboerne.

Når de gik derudad, talte de i stedet om alle de stridigheder, der var opstået mellem dem på tværs af blokkene.

At naboens hund hver dag fik lov at skide på græsplænen uden, at ejeren gjorde noget ved det, eksempelvis.

Det spændte ben for de samtaler, som kommunen gerne ville sætte gang i.

- Jeg kom ikke rigtigt af med mit sundhedsprogram, kan man sige, og jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre, fortæller Merete Bonde Pilgaard.

Et behov for venlighed

Først da hun begyndte at spørge ind til problemerne, kunne hun se, at der måske var noget at arbejde med.

Mange hilste ikke på hinanden om morgenen, og Merete Bonde Pilgaard gav dem derfor en udfordring.

- 'Hvad med, at vi siger, at indtil vi mødes næste mandag, så siger I godmorgen, til alle dem I møder herude?' lød forslaget.