- Hvor er pengene?

Revisor Einar Døssland mener det er horribelt at bistandsprosjektet manglet tilstrekkelig regnskapsførsel.

På den lille øya Mafia har norske bistandspenger fått ben å gå på. Bare ikke riktige ben. FOTO: GEIR SALVESEN

30. okt. 2011 12:21 Sist oppdatert 1. november 2011

I den marine naturparken skulle man drive bærekraftig fiske og utviklet alternative arbeidsplasser basert på naturressurser. Dynamittfisket avtok. FOTO: GEIR SALVESEN

De norskfinansierte båtene skulle brukes til å hindre fiskere i å dynamittsprenge korallrev. Etter at Norge avblåste engasjementet, har tanzanianske myndigheter tatt over driften. FOTO: GEIR SALVESEN

Den lokale flyplassen på Mafia Island. Her begynte de første avsløringene om fusk og mulig korrupsjon. FOTO: GEIR SALVESEN

Det freser i stekt fisk. Dynamittfisket har tatt seg opp, og ødelegger dermed korallrevet. FOTO: GEIR SALVESEN

Les også:

Les også Misbrukte bistand, fikk tidenes klimapakke

— Norske myndigheter lukket dørene for å besvare de viktige spørsmålene om hvem som hadde beriket seg, og i hvilke lommer pengene var havnet.

Det mener statsautorisert revisor Einar Døssland fra Faktum Nor As om revisjonen av skandaleprosjektet i Tanzania, som Aftenposten omtalte i gårsdagens avis.

Omfattende erfaring

Døssland har omfattende erfaring fra internrevisjon og gransk-ning, blant annet fra Siemens-saken og vannverksskandalen på Romerike. På forespørsel fra Aftenposten har han gjennomgått de tre revisorrapportene som den norske ambassaden i Dar es-Salaam bestilte da de skulle rydde opp.

Norske myndigheter sier de har gjort alt de kunne for å komme til bunns i mislighetene. Men kritikere som kjenner saken godt, har reagert kraftig på at Norge sa seg fornøyd med å få igjen bare 750 000 kroner for misligheter og 11 millioner for angivelig feilfakturert moms.

Hovedrevisor bak de to første revisjonene anslo, ut fra sine dykk i deler av regnskapsmaterialet, at 150 av 300 millioner kunne være forsvunnet i korrupsjon og andre uvedkommende formål.

Døsslands gjennomgang viser at mange viktige spørsmål hverken er stilt eller besvart i de tre revisjonsrapportene ambassaden bestilte. Det burde vært gjort nærmere undersøkelser med hensyn til hvor pengene til slutt har havnet, mener han.

Begrenset mandat

— Når du bestiller en revisjonsrapport, får du det du betaler for. En må være oppmerksom på at det ofte legges begrensninger i mandat og omfang når slike undersøkelser bestilles. Når man står overfor mulige straffbare forhold, bør man gjøre mer enn hva som er gjort i oppfølgingen av rapporten fra 2008. I Norge ville slike revisjonsfunn øyeblikkelig blitt oversendt Økokrim, sier Døssland.

Einar Døssland. FOTO: ROBERT MCPHERSON

— De første to rapportene er grundige og gode, men funnene reiser en rekke nye spørsmål, som hverken følges opp eller besvares i den siste rapporten. Den ettergår ikke i hvilke lommer pengene har havnet og forsøker ikke å finne ut av hvem som har beriket seg. Det stilles for eksempel ikke spørsmål til leverandører som har tatt dobbelt pris for varer, sier revisoren.

Han viser til at det ligger klare begrensninger i mandatene for revisjonsrapportene.

— Det er underlig at det er feilfakturert skatter og avgifter i stor skala, og det er underlig at man da ikke ettergår hvordan tanzanianske myndigheter har brukt disse pengene og krever et svar fra dem, fortsetter han.

- Må kreve svar

Døssland har forståelse for at det kan være vanskelig for norske myndigheter å få svar på disse spørsmålene dersom tanzanianske myndigheter ikke vil samarbeide.

— Men Norge burde krevet svar og så skrevet det i rapporten, om de ikke fikk noe svar, mener han. Den erfarne granskeren understreker at det er svært alvorlige ting som avdekkes, og han kjenner godt igjen de klassiske tegnene på korrupsjon.

— Hensikten med den siste rapporten er ifølge mandatet å sikre bedre kontroll med midler i fremtidige prosjekter og å skape grunnlag for tilbakebetaling av midler. Man lukker døren for å finne svarene på hvor pengene virkelig har havnet og forfølge mislighetene videre. De som har beriket seg, går fri. Det får ingen konsekvenser, sier Døssland.

- Må inn i forkant

Han mener også det er "helt horribelt" at prosjektene har manglet en tilstrekkelig regnskapsførsel og internkontroll på alle nivå, og at mislighetene avdekkes først etter 12 år.

— Det norske myndigheter må gjøre, er å gå på inn i forkant av slike utbetalinger og sikre at systemene for regnskap og internkontroll er på plass, og så gjøre revisjon av etterlevelse underveis. Eventuelle avvik må få umiddelbar oppfølging og konsekvenser for videre finansiering. Slike kontroller er i seg selv forebyggende. Det bidrar til å oppfylle bistandens gode hensikter, og man slipper store og kostbare granskinger i ettertid, understreker Einar Døssland.

Fakta Revisjonsrapportene To revisjoner (mai 2007, januar 2008) indikerte omfattende misligheter og korrupsjon.Revisjonene omfatter seks av 11 delprosjekter under det 300 millioner kroner store bistandsprosjektet Management of Natural Resources Programme (MNRP) 1994-2006.Hvor mange regnskap og bilag fra det 12 år lange prosjektet som er gjennomgått, fremgår ikke. I rapporten, som omfatter fem delprosjekter, står det at den baserer seg på stikkprøver fra risikoområder.En tredje revisjonsrapport (mars 2009) la grunnlaget for tilbakebetaling. Mandat var grunnlag for bedre kontroll i fremtidige prosjekter samt å skape grunnlag for tilbakebetaling av penger utbetalt i strid med avtalen. Vis mer