Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

I kjølvannet av #metoo vil jeg komme med noen betraktninger om kvinners makt. Jeg tenker ikke på den formelle makten kvinner har i våre dager, men på den uformelle.

Menneskehetens overlevelse hviler på kvinners fruktbarhet, noe menn frykter, opphøyer, tiltrekkes, forsøker å kontrollere og ønsker å forene seg med. Men stort sett er det ulempene dette kan føre med seg for kvinner som gis oppmerksomhet. Fordelene og makten dette gir kvinner over seksualitet og moral, er sjelden i fokus.

Kvinner er vinnere på sjekkemarkedet og får barn i større grad enn menn. Andelen barnløse menn øker. Statistikker viser at kvinner tiltrekkes og velger menn med høyere sosioøkonomisk status enn dem selv. Noen menn utnytter dette, bruker sin posisjon for å oppnå sex, noe Mons Bendixen og Bente Træen peker på i et innlegg på nrk.no 13. januar. Men det er nok heller ikke få kvinner som bruker sex eller sin skjønnhet for å oppnå fordeler menn kan gi dem.

Kjønnene forvalter ulike ressurser som utveksles – og har ulike makt-uttrykk. At uønsket seksuell oppmerksomhet ofte oppleves verre for kvinner enn for menn, handler blant annet om å unngå ufrivillig graviditet som gir større omkostninger for kvinner enn for menn.

Kjønnene kommuniserer også ulikt. Kvinner snakker mer åpent om skam og problemer, mens menn i større grad skjuler skam og sårbarhet. Det er urovekkende at menns problemer som utenforskap, sykdom, rusproblemer og selvmord, får mye mindre oppmerksomhet enn kvinners problemer, for de er mer alvorlige.

Det at kvinner har ledet an både i den tidligere seksuelle frigjøringen og nå i #metoo, sier mye om kvinners uformelle makt. Kvinner definerer seksualitetens grenser – både i frigjørende og i mer begrensende retning. At kvinner anses som moralsk opphøyet og dommere over menns aktiviteter er ikke noe nytt, blant andre har Simone de Beauvoir beskrevet dette.

Makt må bevisstgjøres, anerkjennes og kritiseres. #metoo kan lett tolkes som en offentlig moralsk dom over menn, og har ført til et sterkt kollektivt press på enkeltindivider, samt lagt føringer for presseoppslag. Samtidig hevdes det at kvinner stort sett er «ofre». Det skurrer.

Selv om temaet er viktig, har kampanjen sider som er svært betenkelige på grunn av ensidigheten og at kvinners uformelle makt ikke tas i betraktning.