Øyvind Østerud i Uviten: Å tro at jo mer vi gir i bistand, jo mer reduserer vi verdens fattigdom, er rett og slett feil

Mye utviklingshjelp er forgjeves.

En beregning anslår at Afrika årlig taper like mye i kapitalflukt som kontinentet mottar i utviklingshjelp, skriver Øyvind Østerud. Shutterstock/NTB Scanpix

Øyvind Østerud, professor i statsvitenskap, UiO

28. september 2016

Viten er Aftenpostens satsing på forskning og vitenskap, der forskere og fagfolk fra hele landet bidrar med artikler.

I Uviten skriver Nina Kristiansen, Kristian Gundersen, Øyvind Østerud og Simen Gaure hver uke om det de mener er dårlig forskning, flau formidling, kunnskapsløse politiske forslag og ren fusk.

Mange fattige land ville vært tjent med stans i all bistand mot at kapitalflukt og plyndring av naturressurser opphørte.

En beregning anslår at Afrika årlig taper like mye i kapitalflukt som kontinentet mottar i utviklingshjelp.

Internasjonale prosjekter ledet av norske forskere – som Guttorm Schjelderup ved Norges Handelshøgskole og Morten Bøås ved NUPI – har beregnet at utviklingsland er netto kreditorer for resten av verden, med store overføringer til skatteparadiser og selskaper i rike land. De såkalte Panama Papers som Aftenposten har publisert fra, støtter og konkretiserer denne forskningen.

Noen overslag angir en kapitalflyt ut av utviklingsland på anslagsvis fire tusen milliarder kroner årlig gjennom flere tiår. Illegal kapital går begge veier. Den årlige bistanden fra OECD-landene har ligget på noe over tusen milliarder, rundt 1100 i 2014.

Utopiske FN-mål

Still så dette opp mot det utopiske FN-målet om å utrydde verdens fattigdom innen år 2030. Her er et av virkemidlene massiv overføring av kapital. Fortsatt er det grunn til å tro at netto ressursavkastning vil gå motsatt vei.

Øyvind Østerud. UIO

Enorme summer forsvinner ut av olje-, gass- og gruveindustrien i de fleste afrikanske land.

Lokale eliter tjener seg styrtrike på bestikkelser og annen korrupsjon ved kontraktene med utenlandske investorer. Store deler av befolkningen sitter igjen som taperne, mens overskuddet forsvinner inn i skatteparadiser og på hemmelige bankkonti.

Mange fattige land kan vise til en betydelig økonomisk vekst, samtidig som avstanden mellom fattige og rike øker. Veksten kommer et fåtall til gode. Fortsatt bidrar for mye av bistanden fra den rike verden til å forsterke problemet.

Skjev fordeling følger av svake eiendomsrettigheter, et korrupt rettsvesen og lokale og nasjonale eliter som først og fremst ivaretar sine egne interesser. Bistand har befestet korrupte regimer og gjort regjeringer uavhengig av støtte fra sin egen befolkning. Samtidig er bistanden forretning for en stadig voksende konsulentbransje og bistandsindustri.

Hva som virker og ikke virker

Dette betyr ikke at all bistand er fåfengt. Det betyr at vi trenger kunnskap om virkningene av støtte og om mekanismene i den omfattende ressursplyndringen og kapitallekkasjen.

Forskningen om skatteparadiser og kapitalflukt viser et utviklingsmønster stikk i strid med rådende oppfatninger både i befolkningen, blant politikere og blant mange eksperter. Da den norske regjeringen i fjor reduserte bevilgningene til utviklingsforskning for å bosette ti tusen syrere i Norge, var det et bidrag til økt kunnskapsmangel – mer velment famling i mørke.

Også forskningsprogrammet om skatteparadiser og global kapitalflyt hang i en tynn tråd. All forskning er ikke like spektakulær, men studiene av skatteparadiser – forsterket av avsløringene i Panama Papers – viser at avgjørende informasjon kan ligge begravd under overflaten.

Troen på at jo mer vi gir i bistand jo mer reduserer vi verdens fattigdom, er rett og slett feil.

Uten uavhengige analyser vet vi ikke hva som virker, hva som ikke virker og hva som er direkte skadelig.

Dette var også budskapet da det store trebindsverket om norsk bistandshistorie ble utgitt for noen år siden. Det ble oversett i beslutningsapparatet.

Her er noen anbefalte saker fra Viten:

Nordlyset er viktigere for dagliglivet vårt enn du tror

Slik kan du trene opp hukommelsen din: Les forskerens tips om husketeknikker

Dinosaurene dominerte verden i 135 millioner år - men kanskje er bare halvparten av artene funnet

Ic ascie þe, hwæt hæfst þu weorkes - slik så engelsk ut for tusen år siden

Hvert år dør 1500 av tarmkreft. Dette er undersøkelsene som kan gjøre at færre dør av sykdommen.