På Israels Plads er der i dag madmarked, og tusindvis af Københavnere strømmer hver uge til for at købe frisk fisk, spanske oste og andre delikatesser.

Men i 1918, året hvor Første verdenskrig sluttede, udspillede der sig en voldsom gadekamp på det daværende Grønttorv, og historikere betegner urolighederne som det tætteste, Danmark er kommet på en rød revolution.

Slaget på grønttorvet kort fortalt Grønttorvet i København dannede ramme om en tre dages blodig opstand den 13. november 1918.

Revolutionære arbejdere protesterede mod anholdelsen af andre arbejdere.

De ønskede blandt andet afskaffelse af militæret i protest over Første verdenskrig.

Størstedelen af arbejderbevægelsen var mere moderat og ønskede at opnå flere rettigheder ad parlamentariske veje.

Myndigheder så opstanden som en reel trussel.Læs mere om emnet på Danmarkshistorien.dk og se film fra demonstrationen på Filmcentralen.dk

De fleste af deltagerne i denne weekends 1. maj-aktiviteter har sandsynligvis droppet den tanke - men dengang var det blodig alvor.

- Myndigheder vurderede den dengang som en af de største revolutionære trusler, der nogensinde havde været. Der er ingen tvivl om, at det var en reel trussel, siger Mikkel Thelle, lektor i historie på Aarhus Universitet.

Ulighed skabte vrede

Tusindvis af vrede arbejdere var mødt op på Grønttorvet den 13. november 1918 for at demonstrere imod politiet og magthaverne.

Danmark var dengang plaget af arbejdsløshed og fattigdom, og i befolkningen havde der spredt sig en generel vrede over arbejdernes dårlige forhold og en vrede mod de personer, som profiterede på krigen.

- Gullaschbaronerne tjente vildt mange penge på at lave dåsemad og sende forsyninger til soldaterne. Imens måtte husmødrene herhjemme rationere, og der var ikke nok mad til børnene, forklarer historiker Anne Sørensen fra Aarhus Universitet.

Kulminationen på måneders uro

Nok havde arbejderbevægelsen et fælles mål om bedre rettigheder, men internt i fagforeninger og i Socialdemokratiet var der stor uenighed om metoderne til at nå det mål. Det store arbejderparti var delt i to: de fredelige forhandlere og de revolutionære – syndikalisterne.