KommentarDette er et debattinnlegg. Innlegget gir uttrykk for skribentens holdninger. Torsdag blir viktigere for Tromsø og landsdelen enn mange er klar over. Da skal RDAs programstyre legge fram sin innstilling til Fylkesrådet, en innstilling som i verste fall kan legge planene om et nytt studenthus i Tromsø døde.

Konsekvensen blir – slik det ser ut nå – at byen står uten studenthus fra 1. januar 2014.

Programstyret går nemlig for at prosjekteier Studentsamskipnaden i Tromsø (SiTo) får 8,5 millioner til nye Driv i Macks fraflyttede lokaler i sentrum. Det er 8,5 millioner for lite, og SiTo-direktør Hans Petter Kvaal sier at det nå er fare for at hele prosjektet faller i fisk.

Det er alvorlig.

Universitetet i Tromsø (UiT) bruker hvert år mye ressurser i kampen om norske og internasjonale studenter. Konkurransen er beinhard, for tro det eller ei: Tromsø er ikke verdens navle. Ikke engang Norges navle. Og du trenger ikke være forsker for å forstå at trivsel og opplevelser på studiestedet er vesentlig når valget av studiested skal tas.

Uten et studenthus rykker Tromsø lengre bak i køen.

Det har UiT-styret selvsagt forstått og bevilget 10 millioner kroner til prosjektet. Studentene bidrar med nesten samme beløp ved å akseptere en høyere semesteravgift. Nå mangler tilstrekkelig med RDA-midler.

«Det er i hovedsak institusjoner, grupper av bedrifter, enkeltbedrifter, FoU-miljøer og bransjeorganisasjoner, med prosjekter som gir økt vekstkraft og verdiskapning i Tromsø-regionen, som kan søke om næringsrettede midler til regional utvikling».

Og for dem som skulle være i tvil om studentenes bidrag til økt verdiskapning og vekst i Tromsø-regionen:

Statistisk sentralbyrås (SSBs) beregninger fra 2005 viste at studenters årlige forbruk i gjennomsnitt lå på kr 194.000 per år. I all hovedsak bruker studentene disse pengene på stedet de studerer. I Tromsø har vi om lag 9000 studenter.

Studentene i Tromsø bruker mer enn 1,74 milliarder kroner årlig. Altså stort sett lokalt.

Og tallet er høyere i dag, sju år senere. Dessuten sa SSB at det allerede den gangen var for lavt, fordi studentene etter all sannsynlighet underrapporterte sitt forbruk.

Nå er det selvsagt ikke slik at UiT legges ned om det ikke finnes et studenthus i Tromsø, men det vil garantert få en effekt på rekrutteringen. Og verdiskapingen. For i tillegg til det direkte forbruket, kommer selvsagt den langsiktige og overordnede effekten av UiT som kompetanseskaper i landsdelen. De skarpe hjernene blir nemlig i stor grad igjen i nord.

– Universitetet ble til for å forsvare landsdelen mot fraflytting. Vi er blitt kunnskapssamfunnets drivhus, et arnested for økt verdiskaping, sa førsteamanuensis Peter Arbo til Aftenposten i 2008. Arbo har forsket på UiTs betydning for landsdelen. Han viste til undersøkelser som viser at to av tre studenter er fra Nord-Norge, og at 75 prosent av de ferdig utdannede studentene blir igjen i landsdelen.

Vi bør heller ikke glemme Tromsø sentrum midt oppi dette. Det er skjørt her nå. Lysene slukkes og det ropes etter liv og røre. Kunst og kultur. Det vet ikke minst byrådsleder Øyvind Hilmarsen, som er nestleder i programstyret. Han vet også at studenter er mer enn ambisiøse lesehester. De er ganske gode på liv og røre også.

Når det mørkner i byen øker behovet for lyse hoder.