Disse 14 unge ranerne er dømt 57 ganger siden 2002

I 2002 ble 17 unge ranere tatt i en stor politiaksjon. Kun tre av dem er ikke dømt igjen siden.

Disse 14 unge ranerne har tilsammen 57 dommer mot seg siden politiet pågrep dem i en stor aksjon i 2002. Aftenposten

28. okt. 2013 07:41 Sist oppdatert 29. oktober 2013

Innbyggerne i Oslo opplevde en eksplosjonsartet ransbølge sommeren 2002.

Antall ran tiltok i juli, men tok nesten helt slutt i løpet av august. Da hadde politiet på Grønland satt hardt mot hardt mot de 20 som ble utpekt som de mest aktive gjerningsmennene.

Disse 20 ble kartlagt, og mange av dem fikk forbud mot å oppholde seg på nedre Grünerløkka.

Samtidig intensiverte politiet innsatsen med uniformert politi i gatebildet. Det ga umiddelbare resultater: Mens det ble anmeldt 27 ran i juli, kom det inn melding om bare to i august.

57 dommer mot 14 ranere

Men i 2003, ett år etter politiinnsatsen, var 16 av de 20 tatt på nytt.

Nå har Aftenposten gått gjennom domsregistre og andre tilgjengelige kilder for å se hvordan det er gått med dem etterpå: I løpet av de siste ti årene er det blitt avsagt hele 57 dommer mot 14 av dem.

Ni av de 17 som Aftenposten har klart å spore opp, er norske statsborgere, men alle har en annen etnisk bakgrunn.

De øvrige åtte er utenlandske borgere, somalisk, marokkansk og kenyansk.

Bare tre av disse 17 har styrt unna nye dommer i Norge, av disse tre er minst én registrert utvandret fra landet.

LES OGSÅ: 16 ran på fire dager — syv pågrepet

Offer reagerer

Espen Willåsen (38) er blant ofrene etter verstingenes herjinger på begynnelsen av 2000-tallet.

Han reagerer kraftig på at en av gjerningsmennene som ranet ham i 2004, har fått holde på i årevis etterpå.

Den ene av dem er dømt ti ganger i løpet av de siste åtte årene.

- Det synes jeg ikke noe særlig om. Det gjør vondt å tenke på alle som kanskje har måtte oppleve det samme som jeg opplevde. Jeg har ingen oppskrift på hva som bør gjøres, men det virker for enkelt når han kan holde på slik. Kanskje bør de straffes strengere og få hjelp til å innse hva de utsetter andre mennesker for, sier Willåsen.

Han sier det gikk en stund før han gikk alene i Oslo igjen.

- Fortsatt holder jeg meg unna sidegater og er skeptisk når jeg er alene og møter folk i gater uten at det er mange andre der. Derfor holder jeg meg mest til Karl Johans gate og slike steder når jeg er i byen, sier han.

Det er gått ni år siden ranet.

«Epleslang»

En av ranerne fra 2002 har stort sett holdt seg unna trøbbel, bortsett fra en dom i 2009 der han fikk 45 dagers fengsel for brudd på våpenloven.

- Jeg ble ferdig med å gå på «epleslang» for mange år siden, sier han.

31-åringen bor fortsatt i Norge. Han ble kjent for å slå en flaske så hardt i hodet på sine ransofre at den ble knust.

- Epleslang? Er det ran du snakker om?

- Ja, det er det. Men jeg er ikke interessert i å snakke om det, og de andre har flyttet tilbake til Afrika eller fått seg jobb og sånn, sier 31-åringen som er norsk statsborger.

Også i 2002 og 2003 skrev Aftenposten om de unge ranerne. Faksimile

Selv er han i fast jobb og trolig den som har klart seg best av de opprinnelig 20 verstingene. - Er du redd for at noen skal kjenne deg igjen?

- Nei, det er jeg ikke. Men i dag er det helt andre folk som driver med dette. De er ikke redd for konsekvensene. Hvis dere skal få slutt på dette, må ranerne bli tatt raskt og konsekvensene må bli mye tøffere, sier han.

Fortsatt i Norge

Én av de 14 som er blitt dømt de siste årene, var en av de verste som herjet på nedre Grünerløkka for ti års tid siden.

Han er senere blitt straffedømt hele syv ganger, senest i juni i år for lommetyveri, i januar for grov vold og tyveri, i september i fjor for narkotikaforbrytelser og tyveri og i juni i fjor for knivstikking. I august 2010 ble han dømt for grov vold. Mannen er somalisk borger.

En annen er senere dømt seks ganger, den siste dommen er fra september 2011, etter at han gikk inn på en pub i Oslo med det som så ut som en bombe på kroppen.

Han sa at han skulle drepe alle. Bombetrusselen førte til at politiet evakuerte flere bygninger i området. Han er også somalisk borger.

En som tidligere ble dømt for 14 ran og grov vold, skulle utvises fra Norge. Han vant frem med en anke i Borgarting lagmannsrett og har fortsatt opphold. Han er dømt to ganger etter politiaksjonen i 2002. Han er somalisk borger.

En fjerde somalier ble registrert utvandret fra Norge i 2004, men i 2011 ble han igjen dømt for vold og ran, og fikk åtte måneder bak murene.

Forvaring

Politiet har i dag begrensede virkemidler overfor unge kriminelle, i noen tilfeller slippes de rett ut på gaten igjen.

- Det skal svært mye til for at en person under 18 år blir varetektsfengslet, selv om de har titalls saker på seg allerede, sier John Roger Lund, stasjonssjef på Stovner Politidistrikt.

- Vi opplever faktisk at vi tar dem inn, og må slippe dem ut igjen rett etter avhør. Det ligger dermed lite makt bak hva vi foretar oss.

— Vi hadde aller helst sett at deres kriminelle løpebane ble stanset og at de fikk en eller annen form for behandling der de ikke kan gå fritt, sier Lund.

- Ikke overraskende

Gjengforsker Ragnhild Bjørnebekk etterlyser bedre behandling for barneranere

- Dette er ikke overraskende, sier forsker ved Politihøgskolen, Ragnhild Bjørnebekk, da hun får høre at 14 av 17 ranere fra sommeren 2002 fortsatte en kriminell løpebane.

I 2006 gjorde Oslo politidistrikt en studie der de så på hvordan det gikk med 15 barneranere fra 1999. Funnene var lite oppløftende.

13 av de 15 guttene begikk nye ran, og alle ble registrert for nye, kriminelle forhold etter tusenårsskiftet. 11 av dem var kriminelt aktive helt frem til rapporten ble skrevet i 2006/2007.

— Ran er et signal om at man er i en. veldig alvorlig utvikling. Samtidig er ran en statusforbrytelse i det kriminelle miljøet. Det blir sett på som modig, fordi man er ansikt til ansikt med offeret, sier Ragnhild Bjørnebekk.

Derfor er det spesielt viktig at unge ranere får behandling, enten i institusjon eller fengsel, mener forskeren.

Vendepunkt

- Jeg har jobbet med noen av barneranerne som er plassert på institusjon med tvang.

— De trenger lange opplegg på et sted langt fra der de bor. Det gjelder å bryte opp gjengen, sier Bjørnebekk.

Når hun jobber med barneranerne, forsøker hun å få til et vendepunkt i livet deres. Vendepunktet består ofte av at de ser for seg et annet livsløp, med kone, villa og en skikkelig jobb. Men når behandlingen uteblir eller ikke virker, kan det gå desto verre. Noen bygger muskler med fengselets vekter, skaffer seg et kriminelt nettverk og havner i konflikter som må løses når de slipper ut av murene.

Da blir veien tilbake til den kriminelle løpebanen kort.

— Vi må tenke mye dypere når det gjelder rehabilitering og behandling, og de må få skikkelig oppfølging når de kommer ut. Dette er personer som ofte har lav empati og som blir motivert av kicket de får av å rane, sier Bjørnebekk.

Hun tror ikke lengre straffer gir færre ranere.

— Internasjonale studier viser at det er straffens innhold som er det vesentlige, og hva slags vendepunkt som skjer i fengselet, sier Bjørnebekk.