I »Greven af Monte Cristo« tilbringer Edmond Dantes 14 år på fængselsøen If. Han gennemlever talløse ydmygelser, er på vand og brød og sover på et stengulv.

Anderledes lækre er forholdene i Storstrøm Fængsel. Det nyopførte milliarddyre statsfængsel byder voldskriminelle på yogatimer, badminton, bøf bearnaise og kunst af John Körner til 2,2 mio. kr.

Det må åbenbart ikke være for surt at være kriminel. De indsatte skal kærligt resocialiseres, og får de en ledig stund mellem styrketræning og madlavning, kan de også kigge lidt på de fem bronzeskulpturer af Claus Carstensen. »Doing Time«, hedder de. Pris: 3,6 mio. kr.

Lyder det dyrt? Det er det såkaldte kunstcirkulære, der foreskriver, at 1,5 procent af håndværkeromkostningerne i forbindelse med statsligt byggeri skal bruges på kunst. Kriminalforsorgen er derfor blevet pålagt at bruge 5,8 mio. skattekroner på kunstværker, så de indsatte har noget pænt at se på.

Tankevækkende, må man sige. Vi har vuggestuer, børnehaver, skoler og plejehjem, hvor man er tvunget til at vende hver eneste krone. Hvor de ældre får papmad efter at have bidraget til at skabe et af verdens bedste samfund, og hvor børn kan kigge langt efter en pædagog, hvis de har brug for et kram.

Og parallelt med det kan mordere og voldskriminelle altså sutte en Sun Lolly-is i sig, mens de mediterer over et par milliondyre kunstværker. Nej, hvis de skal have kunst, kan de få en plakat med Monets åkander eller noget Per Arnoldi fra 80erne, som ingen alligevel gider se på.

For nylig inviterede TV2 os ind i det nye statsfængsel, og jeg må bare sige, at jeg har overnattet på Scandic-hoteller, der var ringere end det ophold, vi byder nogle af landets hårdeste kriminelle.

Anne Sophia Hermansen »Hvis argumentet for kunstindkøb er resocialisering, så har jeg en bedre idé. Hyr Hassan Preisler fra Radio24syv til at komme ud og tale med de indsatte om, hvor svært det er at være mand.«

Det kan ganske enkelt ikke passe, at mordere, voldtægtsforbrydere og folk, der er dømt for våbenbesiddelse eller for at handle med narko, skal afsone deres straf i omgivelser, der minder mere om et spaophold end en tur i spjældet. At de skal kunne slentre rundt mellem værker af internationalt anerkendte kunstnere, kun adspredt af et par timer i fitnesscenteret og tilberedelsen af boller i karry.

Det er jo komplet idioti. Hvem er det geni, der har fundet på, at et kunstcirkulære skal øremærke millioner af skattekroner til en flok kriminelle? Få det dog ændret.

Hvis argumentet for kunstindkøb er resocialisering, så har jeg en bedre idé. Kriminalforsorgen skulle hyre Hassan Preisler fra Radio24syv til at komme ud og tale med de indsatte om, hvor svært det er at være mand. De hårdtpumpede og overtatoverede typer trænger til et maskulinitetseftersyn, og det klarer Preisler. Han er ikke bange for at snakke om følelser og angst og om at være blød indeni, og efter et par maratonsamtaler vil de indsatte være som forvandlede.

Preisler vil bore sig ind i deres mindreværdskomplekser og finde den mand frem, som deres mor ignorerede, og som kunsten alligevel ikke kan forløse. Gennem intens samtaleterapi vil de blive resocialiserede og klar til en tjans som juicer eller hundelufter. Alternativt kan han læse »Greven af Monte Cristo« op for dem – det eneste værk, kunstcirkulæret bør berettige indkøbet af.

Pris: Væsentlig mindre end 5,8 mio. kr.

Hvis det lykkes DF at få taget livet af Radio24syv, vil Hassan Preisler være ledig fra 1. november 2019.