Efter hele 13 forhørsdage i Tibetkommissionen mangler der stadig afklaring på, hvem der gav kontroversiel ordre om at gribe ind mod demonstranter.

Tibetkommissionen Tibetkommissionen har til opgave at undersøge og redegøre for begivenhedsforløbet, som knytter sig til politiets handlinger i forbindelse med de kinesiske statsbesøg i København i 2012, 2013 og 2014.

at undersøge det efterfølgende forløb i Justitsministeriet, Rigspolitiet, Københavns Politi og andre involverede myndigheder i forbindelse med oplysninger givet til Folketinget.

at vurdere, om det offentlige skal søge at drage nogen retsligt til ansvar.

at komme med forslag til eventuelle ændringer af love, administrative bestemmelser eller administrativ praksis.

Da tidligere udenrigsminister Villy Søvndal i sidste uge rejste sig fra vidnepladsen foran Tibetkommissionen, ønskede han kommissionen held og lykke med det videre arbejde.

Held og lykke med at afdække hændelsesforløbet omkring de kinesiske stats- og regeringsbesøg i 2012-14, hvor politiet krænkede Tibet-venlige demonstranters grundlovssikrede ret til at ytre sig frit.

- Tak for det, det får vi brug for, responderede kommissionsformand Tuk Bagger.

Og selvom svaret udløste spredt latter blandt de 30-40 advokater og journalister, der følger kommissionens afhøringer i Østra Landstrets lokaler i Søberg, så var landsdommer Tuk Baggers svar alvorligt nok.

Det vil ikke være hensigtsmæssigt at vi begynder at lave en hovedkulds afhøring af en gruppe betjente to minutter i et samråd Chefkonsulent i Rigspolitiet

For efter yderligere en uges forhør, hvor sammenlagt 45 politifolk, embedsmænd og politikere nu er blevet udspurgt, er kommissionen ikke meget tættere på at kunne udpege de ansvarlige for, at Københavns Politi brød grundloven i forbindelse med de kinesiske delegationers ture rundt i hovedstaden.

'Kan du ikke lige forklare Lise...'

Heller ikke efter fredagens forhør, hvor det endnu engang fremgik, at det i hvert tilfælde ikke var hos Rigspolitiet, man løb om kap for at afdække, hvorfor demonstranterne klagede over politiet i 2012.

Eller at Rigspolitiet foretog sig meget mere end at rette eventuelle kommafejl og sætte færdige redegørelser fra Københavns Politi ind i et skema, inden redegørelserne blev videresendt til Justitsministeriet, der skulle sammenfatte svar til Folketinget i forskellige spørgsmål om Tibetsagen.

'Kan du ikke lige forklare Lise, at hun må stoppe sin egen lille private efterforskning? Det er ikke godt at rode ministeren/ministeret ind i detaljer, der i løbet af behandlingen af klagesagerne kan vise sig ikke at være helt korrekte og præcise', stod der i en mail, som en chefkonsulent i Rigspolitiet modtog fra sin afdelingschef, Troels Jensen.

Mailen var fra 30. juli 2013 og henviste til den interesse, en medarbejder fra Justitsministeriet udviste i forhold til at få bedre og mere uddybende svar fra politiet omkring besvarelsen af en række spørgsmål fra Folketinget - spørgsmål, der blandt andet skulle afdække, om politiet havde konfiskeret tibetanske flag fra demonstranterne.

- Det er alene et udtryk for, at vi var ude i supplerende spørgsmål til de supplerende spørgsmål. Og vi havde ikke andre svar, sagde chefkonsulent Mette Kreiborg fra Rigspolitiets direktionssekretariat med ro i stemmen.

Bare bramfri

Hun forklarede, at chefen bare er den bramfri type, andet lå der ikke i ordvalget, og at hun aldrig havde bedt Justitsministeriet om at stoppe noget som helst.

- Det vil ikke være hensigtsmæssigt, at vi begynder at lave en hovedkulds afhøring af en gruppe betjente to minutter i et samråd, forklarede chefkonsulenten til Tibetkommissionens udspørger.

'Hvis det bliver nødvendigt, bistår jeg gerne med at forklare hende (venligt naturligvis :-) at festen stopper her', fortsatte kontorchefen i en senere mail.

Internt dokument chokerede

Fredag blev det også beskrevet, at man hos både Københavns Politi og Rigspolitiet havde været ganske tilbageholdende med at udlevere politiets interne lydoptagelser fra de kinesiske besøg - 500 mandetimer ville det tage, forklarede Københavns Politi, og det stillede Rigspolitiet ikke spørgsmål ved.

Ligesom det i en mail stod klart, at man fra politiets side ikke havde tænkt sig at udlevere lydfilerne til Det Uafhængige Politiklagenævn, der behandler klager over politiet - for de havde ikke spurgt.

I løbet af forhørsrækken er det også kommet frem, at senioranklager ved Københavns Politi, Klaus Pedersen, allerede i 2013 var klar over eksistensen af den kontroversielle operationsbefaling, hvor det var nedfældet, at Københavns Politi ikke skulle lade de antikinesiske demonstranter være synlige for den kinesiske delegation - men han nærlæste den ikke, forklarede han - ikke før han i efteråret 2015 'chokeret' forstod, hvad den indeholdt.

Men ikke kun Københavns Politi lå inde med operationsbefalingen gennem de år, hvor Rigspolitiet i sine svar til Folketinget fastholdt, at der "selvsagt" ikke lå en forudgående instruks om, at politiet skulle afskærme demonstranter med tibetanske flag fra den kinesiske delegation.

Tidspres forhindrede grundighed

Hvilket altså var i direkte modstrid med sandheden - men selvom man i Rigspolitiet fungerede som koordinerende enhed i indsamlingen af oplysninger fra politikredsene til brug for 500-800 folketingsspørgsmål om året - så forklarede fredagens vidner, at indsamlingen foregik under et stort tidspres.

Og at tidspresset i realiteten ikke gav Rigspolitet rum til andet end at antage, at alle oplysninger fra for eksempel Københavns Politi i forbindelse med Tibetsagen var korrekte.

Om ikke uddybende - så korrekte.

Hentede underskrift i møde

Allerede 10. juni 2012 var flere ledende medlemmer af Rigspolitet ellers cc på en mail, hvor operationsbefalingen var vedhæftet, men "det har blot været til orientering. Jeg blev først bekendt med eksistensen af den i forbindelse med presseomtalen", sagde politiascessor Birgitte Buch, der fra en plads i direktionssekretariatet var med til at indsamle og videresende materiale fra Københavns Politi til Justitsministeriet.

Materiale, der altså ikke indeholdt operationsbefalingen.

- Det var så utrolig kort en frist, at vi dårligt nok havde tid til at føje oplysninger ind i skabelonen. Vi måtte over og bogstaveligt talt hive Thorkild Foged (politidirektør i Københavns Politi) ud af et møde, for at få ham til at skrive under, sagde Birgitte Buch til kommissionen.

Hvor kom presset fra?

Samlet set peger flere og flere pile i retning af vicepolitiinspektør Claus Hjelm Olsen fra Københavns Politi - der som den eneste har afvist at lade sig udspørge af kommissionen - som en nøgleperson i forhold til politiets ageren på det operationelle plan. Alt tyder dog på, at idéen om at fjerne demonstranter og flag næppe stammer fra ham selv.

Mens det samtidig står mere og mere klart, at en række af vidnerne i sagen gennem årene har haft flere muligheder for at afdække det skete - uden at de tilsyneladende har gjort det store for det.

Fra de tidligere udenrigsministre Villy Søvndal og Martin Lidegaard, der allerede i 2012 indså, at grundloven var brudt - uden at gøre noget ved det, for det var ikke en udenrigsministers opgave at blande sig, har de fortalt til kommissionen.

Til ledende politifolk, der i efterrationaliseringen godt kan se, at der til så stort et arrangement nok lå en operationsbefaling - men tidspres, besvær og mandetimer var vigtigere end ansvaret for at undersøge, om de indleverede redegørelser fra Københavns Polit nu også var korrekte og fyldestgørende.

Passivitet førte til fejlagtige svar

Svarene til Folketinget var fra Rigspolitets side alene en overdragelse af skriftlige redegørelser - man gjorde intet for at dobbelttjekke oplysningerne, tale med de involverede eller på anden måde aktivt at tage del i opklaringen af sagen.

Hvilket altså også betød, at svarene til Folketinget gennem to år var forkerte.

Claus Hjelm Olsen er sigtet for at afgive falsk forklaring i Københavns Byret.

Tibetkommissionen har fået til opgave at udkomme med en redegørelse i den sidste del af 2017. Der er foreløbig afsat yderligere syv dage til forhør.