’Sådan forlænger vi opsvinget’ er titlen på regeringens længe ventede skatteudspil, som blev lagt frem på et pressemøde i går. Regeringen ønsker blandt andet at give danskerne flere penge mellem hænderne via skattelettelser, øge den økonomiske forskel mellem dem, der er på og udenfor arbejdsmarkedet, og gøre det billigere at købe bil ved at sænke registreringsafgiften.

Alt sammen oplagte borgerlige mærkesager, men ser man nærmere på planen, er der ifølge flere økonomer ikke meget, der for alvor understøtter det overordnede mål om at »forlænge opsvinget«.

Reformen har en målsætning om at øge arbejdsudbuddet med 7.600 personer, men da det sker ved at sænke skatter og afgifter på i alt 23 milliarder kroner, ligner det en finanspolitisk ekspansion, som dansk økonomi ikke har brug for lige nu, lyder det fra professor i økonomi på Aarhus Universitet og tidligere overvismand Torben M. Andersen.

»Det er meget svært at få øje på behovet for en finanspolitisk ekspansion. Det er uheldigt, at man ekspanderer i en situation, hvor økonomien sådan set har det fint, og arbejdsmarkedet er ved at komme under pres. Når det bliver fremført som et hovedargument, at udspillet sker for at understøtte konjunkturudviklingen, så er det svært at følge,« siger Torben M. Andersen.

Han tilføjer, at det dog er svært at sige præcis, hvor ekspansivt det bliver, før forslaget til finansiering bliver lagt frem i forbindelse med præsentationen af finanslovsudspillet på torsdag.

iBureauet/Mia Mottelson

I udspillet nævnes en række finansieringskilder, men størstedelen forventes at komme fra det såkaldte økonomiske råderum. Det økonomiske råderum er de penge, som Finansministeriet vurderer står til rådighed i fremtiden til at disponere til f.eks. skattelettelser eller øgede investeringer i velfærd.

Det råderum, der regnes med i planen, forudsætter dog, at man ikke lader de offentlige udgifter følge med det demografiske træk, som blandt andet øgede udgifter til flere ældre tilsiger. Det skal altså opnås via effektiviseringer eller løbende besparelser på den offentlige service.

Også cheføkonom i Sydbank Jacob Graven er kritisk over for at gå efter at øge arbejdsudbuddet med så store skattelettelser og tiltag som nedsættelse af registreringsafgiften, der kun har en begrænset effekt på arbejdsudbuddet, men tilgengæld forventes at øge forbruget.

»Det vil efter alt at dømme øge efterspørgslen på kort sigt, og det er der altså ikke behov for i den nuværende situation. For der er i forvejen ganske godt gang i opsvinget og begyndende mangel på arbejdskraft­. Reformen har givetvis nogle langsigtede effekter på arbejdsudbuddet, men på kort sigt risikerer timingen altså at være gal, i det omfang man ikke modsvarer det af tilsvarende besparelser. Så risikerer man snarere at forkorte opsvinget frem for at forlænge det,« siger Jacob Graven.

Hellere skattelettelser end veldfærd

I regeringens udspil adresseres risikoen for at bidrage til overophedning og mangel på arbejdskraft kun ganske kort. Forelagt kritikken fra økonomerne peger finansminister Kristian Jensen på, at det trods alt er mere afdæmpende at pumpe penge ud i økonomien via skattelettelser end via offentligt forbrug.

»Hvis man står over for at bruge et råderum på enten skattelettelser eller på offentlig velfærd, så vil det øge presset på arbejdsmarkedet mere at bruge dem på velfærd end på skattelettelser. For skattelettelser er også med til at øge arbejdsudbuddet,« siger han.

– Du siger, at det ikke har en ligeså ophedende effekt at bruge dem på skattelettelser som på velfærd, men man behøvede vel ikke at bruge dem. Man kunne vel også bare holde igen?

»Det, vi lægger op til, er at skaffe nogle af de hænder, som der er brug for i vores opsving. Hvis det opsving, vi er godt på vej ind i, skal have flyvehøjde og flyvelængde, så skal vi have nogle flere hænder. Ellers smuldrer det mellem hænderne på os. Derfor skal vi have øget arbejdsudbuddet,« siger Kristian Jensen.

Spildte muligheder

Men selvom økonomerne er enige med ministeren i, at der kan risikere at komme mangel på arbejdskraft under opsvinget, så er det ifølge Torben M. Andersen ikke nødvendigvis det nemmeste redskab at forsøge at øge arbejdsudbuddet.

»Det er en meget usikker måde at styre konjunkturen på at gøre det via arbejdsudbuddet,« siger han.

For det første fordi det er svært at vide, hvor hurtigt reformen egentlig får en effekt på arbejdsudbuddet, og for det andet fordi man ikke kan vide, om de grupper på arbejdsmarkedet, der opstår en øget efterspørgsel efter, er de samme grupper, som der i forvejen er mangel på.

Det andet problem med målsætningen om at øge arbejdsudbuddet er, at 7.600 personer ikke er særligt mange. Til sammenligning stiger beskæftigelsen i øjeblikket stort set lige så meget på to måneder, og derfor er det en dyr pris at betale for en relativt begrænset effekt.

»Målt fra en ren nationaløkonomisk betragtning er det relativt dyre job. Det er 23 milliarder kroner for at løfte arbejdsudbudet med 7.600 frem mod 2023. Det er en ganske beskeden effekt for mange milliarder, som man godt kunne have fået mere for andre steder,« siger Jacob Graven.

Mads Lundby Hansen, der er cheføkonom i den liberale tænketank CEPOS, er endnu hårdere i sin vurdering:

»Reformen har en historisk lav beskæftigelseseffekt, hvilket er ærgerligt, bl.a. fordi der er brug for at øge arbejdsudbuddet, så man kan forlænge opsvinget. Jeg synes ikke, at den her reform lever op til forventningerne,« siger han.

Læs også Regeringen bruger misvisende tal i skatteudspil

»For de 23 milliarder ville man kunne få en flad skat på 40 procent, man kunne reducere registreringsafgiften fra 150 til 100 procent, og man ville kunne reducere aktionærskatten fra 42 til 27 procent. Regeringerne havde alle muligheder for at levere århundredets skattereform, men det har den ikke gjort.«

Spørger man finansministeren, er den begrænsede effekt på arbejdsudbuddet en konsekvens af, at man har valgt at balancere sit forslag ved også at tilgodese grupper med en lavere indkomst i skatteudspillet.

»Hvis man havde valgt en model, der var mere målrettet arbejdsudbud, så ville de kritikpunkter, vi også hører omkring fordelingsvirkningen, jo have været endnu voldsommere. Derfor har vi valgt en model, der både har en effekt i forhold til øget arbejdsudbud og en effekt i forhold til at øge gevinsten for dem med de laveste indkomster på arbejdsmarkedet,« siger Kristian Jensen.

Centrale elementer i regeringens skatteudspil Skat på arbejde Loftet over beskæftigelsesfradraget fjernes. Det vil betyde, at alle, der tjener mere end 351.200 om året, kommer til at betale mindre i skat.

Et nyt jobfradrag til de lavest lønnede indføres. Fradraget vil være 30 procent af den del af indkomsten, som overstiger 174.000 kr. om året, og kan maksimalt udgøre 17.500 kr.

Et socialt frikort indføres, så udsatte borgere kan tjene et mindre beløb skattefrit

Den aftalte forhøjelse af topskattegrænsen indfases hurtigere, så den træder i kraft fra næste år.

Skatten på fri telefon fjernes. 21.000 flere danskere vil få en økonomisk gevinst, der er større end 2.000 kroner ved at arbejde. Dermed mindskes gruppen, der får mindre end 2.000 kr. ekstra ved at få et arbejde, fra ca. 50.000 til ca. 30.000. Pension Et ligningsmæssigt fradrag indføres for årlige pensionsindbetalinger, der er i intervallet 16.000 til 87.000 kroner. Fradraget vil ligge på 30 procent af de indbetalinger, der foretages de sidste 15 år inden folkepensionsalderen, og på 15 procent af de indbetalinger, der foretages mere end 15 år før folkepensionsalderen.

Udligningsskatten fjernes. Det er den skat, som betales af de samlede pensionsudbetalinger, der overstiger bundfradraget på 397.000 kroner.

Grundlaget for beskæftigelsesfradraget udvides til også at omfatte pensionsindbetalinger. Biler Registreringsafgiften på biler nedsættes til 100 procent. I dag er afgiften på 105 procent for den del af en bils pris, der ligger under 106.600 kroner, og 150 procent for den del, der ligger over beløbet.