Ce ar putea face şcolile româneşti – în care de multe ori toaletele (dacă există) nu au hârtie igienică sau apă curentă, clasele nu sunt încălzite iar cadrele didactice sunt lipsite de pregătirea necesară pentru a educa un copil – cu tehnologie informatică de peste 100 de milioane de euro?

Aveţi idee cât costă producţia de programe şi aplicaţii informatice care să ruleze pe aceste instrumente? Poate ştiţi şi cine le plăteşte?

Cine utilizează această tehnologie? Dacă aţi organiza mâine o testare a tuturor cadrelor didactice, cu o temă simplă – editarea unui document online, inserarea unei capturi de ecran în acel document şi încărcarea lui pe o „platformă digitală”, să zicem –, credeţi că rata de „promovabilitate” ar depăşi-o pe cea de la ultimele simulări naţionale?

Cum învaţă un copil să scrie cu ajutorul unui „manual digital”? Dar să socotească?

Cum se îmbogăţeşte un editor dacă vinde într-un an 15-20000 de manuale cu 8 lei, când DVD-ul, tiparul (acceptabil) şi producerea conţinutului (la un nivel primitiv) costă 7 lei? Cu cât creşte profitul acestui editor, care, conform documentelor de licitaţie, trebuie să aibă o cifră de afaceri de 12.000.000 de lei?!

Ca buni creştini, nu ar trebui să-i anunţăm şi pe britanici, nemţi şi francezi să nu mai dea bani pe tipărirea manualelor, pentru că sunt inutile?! (Poate ar trebui să traducem caietul nostru de sarcini în limbile respective, ca să-şi poată face şi ei manuale digitale?!)

Puteţi explica sintagma „informaţia ştiinţifică dată prin text” din programa şcolară pentru clasa I?

Puteţi imagina vreun mod de a depăşi „standardul de 9 puncte” din caietul de sarcini? (Exemplu de standard pentru 9 puncte: „Informația ştiințifică dată prin text/imagine/elemente multimedia este relevantă pentru: competențele specifice/competențele prevăzute în structura unităților de competențe componente ale standardelor de pregătire specifice învățământului profesional şi tehnic; conținuturile din programa şcolară; elev, la nivel personal şi la nivel de comunitate sau societate; susținerea demersului didactic.”) Pentru cine altcineva – sau ce altceva – ar mai putea fi relevantă informaţia?!

Cam ce ar putea înţelege un producător de conţinut educaţional din fraza „Este utilizat în baza unei concepţii unitare în tot manualul digital deoarece oferă funcţia imersivă a continuităţii procesului de învăţare prin descoperire”? Dar din fraza care descrie instrumentul la care se referă cea de mai sus („aplicaţii software complexe care, în plus oferă, din punct de vedere conceptual, o continuitate a acumulărilor/competenţelor dobândite de elev pe întreaga durată de utilizare, atât în interiorul fiecărui capitol în parte, cât şi pe parcursul întregului manual”)?

Cum se face punctajul criteriilor tehnice de calitate, dat fiind că în caietul de sarcini apar 7 criterii la care se pot obţine 10 puncte iar punctajul maxim pentru suma criteriilor este 50? Dacă se face o proporţie, de ce există un standard de 9 puncte pentru acele criterii care nu vor primi decât 5 puncte?

Puteţi justifica necesitatea cumpărării (de către stat) pentru elevii clasei I a 182000 de manuale pentru o limbă modernă şi tot atâtea pentru religie?

Imnul României se va tipări pe pagina a treia a manualelor cu greşeala gramaticală din strofa a doua a variantei prescurtate?

În manualele de religie rugăciunea „Tatăl nostru” se va tipări cu greşeala gramaticală tradiţională sau fără?