Cum cred artiștii că s-a schimbat Timișoara, la trei ani după câștigarea Capitalei Europene a Culturii

„Măi… Nici nu știu la ce să mă mai gândesc sau la ce să mai sper” pentru 2021, mi-a recunoscut unul dintre ei.

Putem discuta pe bune despre cum stăm cu pregătirile pentru 2021? Imagine via Michael Wong / Flickr.

Acum vreo trei ani, Timișoara era desemnată drept orașul românesc care să reprezinte cultural România în Europa. Dosarul Asociației Timișoara 2021 — Capitală Europeană a Culturii (TM2021) luase fața proiectelor unor orașe ca Baia Mare, București sau chiar Cluj. Într-adevăr, și titlul acesta din cadrul programului creat de Comisia Europeană se desemnează de vreo zece ani orașelor cu potențial cultural, care ar beneficia mai degrabă de pe urma unei revitalizări de-acest gen.

Imediat după anunțul de câștigare, am intervievat cinci dintre artiștii locali (nativi sau nu) despre așteptările și speranțele pe care le au ei de la acest titlu. Știrile recente, acum că avem o guvernare PNL, arată că Ministerul Culturii nu va mai aloca bani pentru TM2021 până la sfârșitul anului. Apoi, primarul a confirmat gravitatea situației: „În contextul dat, nu există posibilitatea de a se aloca banii efectivi”.

Eu i-am chemat la reportofon pe artișii mei. Am repetat schema, acum că au trecut trei sferturi din timp, pentru a face un soi de evaluare. Suntem pe drumul cel bun? Unde stăm mai bine ca-n 2016? Unde scârțâie și tre’ să reparăm cât mai repede? Cu ce-i așteptăm pe turiști în 2021?

Mircea Ardeleanu Jr. (muzician — Pământ, Drarta Jazz Trio, Tradițional Cvartet, TMGroove)

Fotografie via Mircea Ardeleanu Jr. / Facebook

in.TM: Erai optimist în 2016, vedeai „potențial de a face lucruri faine”. Cât din potențialul ăla s-a împlinit și cât nu?

Mircea: Nu știu dacă sunt optimist acum sau pesimist, ci mai degrabă observ. Eu cred în Timișoara, în continuare, indiferent de situația în care s-ar afla. Cred că are potențial, că mă iau după vibe-ul orașului și după un anume flux, care nu are neapărat legătură cu politica sau demersurile sociale, să zic așa.

Cum s-a schimbat vibe-ul în acești trei ani?

S-au mai plantat copaci [zâmbește]. Nu pot să zic că am un răspuns foarte obiectiv, că am absentat în ultima vreme. Am stat în exteriorul orașului. Dar, ca idee, din ce simt că se coace acum, îmi dau seama că se întâmplă niște lucruri faine deja.

Din punct de vedere tehnic, simți o îmbunătățire la concerte?

În cazul meu, da. Nu pot zice că-s nemulțumit.

Și-atunci, unde ar fi cel mai mult loc de îmbunătățire?

La autenticitatea artistică. Acolo cred că ar merge un upgrade.

Unii sunt dezamăgiți de direcția Asociației TM2021.

Eu unul cred sincer că foarte mult contează mediul. Dar au fost o groază de oameni în trecut care își rupeau șlapii să facă ceva. Și au reușit, în ciuda condițiilor, individual. E cum e treaba, dar dacă-ți dai drumul la creativitate și dacă-ți explorezi imaginația în felul în care știi că-i cel mai bun pentru tine, fără să depinzi de așteptări, eu cred că crești. Și-atunci faci orice bici să puște. Clar e că eu voi încerca să conectez străinii cu arhaicul.

Pe lângă muzică, unde ar fi important pentru ei să intre în contact cu arhaicul?

Natura. Eu prefer pădurile, așa că acolo i-aș duce. Pădurea de la Giroc, Pădurea Bistra, cea de la Chevereș. Acolo vine ghidul de la sine și-ți spune ce ai de gândit. Că-n oraș vezi aceleași oglinzi.

K-lu (artist audio-video)

Fotografie via K-lu / Facebook

in.TM: Data trecută când am vorbit în contextul ăsta, ziceai că te-a mirat titlul câștigat de TM2021.

K-lu: Poate că mă uitam la Cluj, unde se întâmplau deja niște chestii. La ei, cultura se vede super de sus, nu trebuie să cobori în stradă ca s-o întâlnești. Dar la TM2021 o fi contat dosarul cu care s-au dus la concurs.

Tu cum simți că s-a schimbat Timișoara culturală în timpul ăsta?

E foarte interesant, s-au închis cluburi în care se mai concerta: Daos, Reflektor… Iar deși cultura n-ar trebui să constea în două spații, istoria ne arată că ele strâng nuclee culturale în ele. Pe de altă parte, și spațiile au nevoie de oameni pentru a funcționa. Ca exemplu pozitiv, mi se pare că Escape Venue face o treabă bună în ce privește muzica centrată pe bas.

Dacă vorbim de evenimente, sunt mai multe. Dar multe și mărunte. Poate nu-i rău, până la urmă. Că n-ar fi bine să existe niște festivaluri-monștri care să le înghită pe cele mici. E ca un hipermarket care se deschide într-un cartier și dispar toate magazinele de familie, cu suflet.

Deci simți cultura orașului ca fiind destul de descentralizată.

Clar e. Dar de ce ar fi un lucru rău? Poate asta duce la competiție benefică, ceea ce sporește creativitatea în oraș.

Unde s-ar putea îmbunătăți situația?

Poate la promotorii de petreceri locali. Că avem destule exemple de promotori care vin din altă parte și reușesc din prima să facă evenimente de succes, să strângă consistent lume. Poate nu se aplică o strategie bună de marketing, de a-i zgândări pe oameni și de a-i aduce la concert. Iar diferența majoră pe care am observat-o e că ei vorbesc altfel, mai facil. În schimb, promotorii noștri merg pe ideea că „nu vrem să vină cocalari, ci doar cunoscătorii ca noi”. Ori, nișa nu e atât de consistentă aici. Cei care au știut să discute pe înțelesul tuturor au tras linie la sfârșit, și au concluzionat că „bă, mai facem și la anul”. Mai zi ceva.

Speranțe pentru 2021?

Măi… Nici nu știu la ce să mă mai gândesc sau la ce să mai sper. Că azi auzi despre cineva că încheagă o chestie culturală bună, mâine — că a dat cu capul de perete. Sper că o să fie mai amplă mișcarea, măcar așa, protocolar, motivați de titlul câștigat.

IRLO (artist stradal — Noua Ordine Murală)

Fotografie de Sergio Morariu.

in.TM: La începutul lunii, ne-am revăzut în timp ce făceai o lucrare pentru TM2021. Ai mai avut și alte proiecte în Timișoara? Dacă da, care?

IRLO: Din 2013 vin an de an în Timișoara, de când am dat de FISART, cel mai vechi festival de specialitate din România, organizat de Sergio Morariu și Corina Nani. În proiectul „siloz” (care e cea mai mare lucrare de artă murală din țară), am mai lucrat cu Corina, Alex Baciu și Jonez. Anul ăsta am mai pictat si în noul pasaj de sub mall, cât și un avion, pentru festivalul Flight.

Îmi spuneai în 2016 că, în momentul în care ai aflat că Timișoara a adjudecat Capitala Culturală, erai în Cluj. Spune-mi te rog cum s-au dezvoltat ei, cultural vorbind, în ciuda necâștigării titlului pentru 2021.

Cluju’ era deja în plină dezvoltare. Nu cred că avea nevoie să câștige. Viața culturală era deja efervescentă. Recunosc că în ultimii ani prea puțin am luat pulsu’ de la fața locului, dar la cum îl văd de la distanță, arată bine. S-a deschis centrul de interes, multe galerii mici, iar pe de altă parte sunt festivalurile astea mari pe care nu le numesc. Fiind din Bistrița — poate văd subiectiv, că-i cel mai aproape de casă, dar iubesc Cluju’.

Ce a adus conceptul TM2021 în plus, până acum, pentru voi — artiștii murali și stradali?

Nu cred că a adus vreo inovație. E foarte bine că au inventat Memoriile Cetății, pentru că nu-s foarte multe ocazii faine în care să se pună la dispoziție pereți mari, și să mai fii și plătit. Dimpotrivă. Stăm încă prost ca țară, din punctul ăsta de vedere. Ar fi frumos ca după 2021 să rămână proiecte din oraș, cât și susținere pentru zona asta.

Dintre cei trei ani (2017/18/19), care a fost cel în care publicul bănățean a beneficiat cel mai mult de munca voastră? În ce fel?

2019, cu siguranță. Memoriile Cetății a fost chiar foarte bine anu’ ăsta. A fost și diversitate de suprafețe, o selecție foarte bună de artiști și o echipă faină de organizare și promovare. A crescut nivelul și sper să tot crească.

Spuneai în 2016 că te gândești că graffiti sau street art va exploda la noi. Cum îți evaluezi predicția?

Se simțea de pe atunci un interes din ce în ce mai mare, da. Și din partea lumii de artă, și din partea zonei de advertising, și din partea corporațiilor, și din partea cetățenilor. Nu era greu de prezis c-o să crească. M-a surprins însă ritmul în care a făcut-o. Bineînțeles, eu vorbesc din perspectiva mea și a colegiilor apropiați. Nu cred că toată breasla ar putea să spună asta. Mai e loc de multe inițiative și susținere, până să se poată spune că artiștii pot trăi doar din asta.

Radu Pieloiu (baterist –Subcarpați, Cred Că Sunt Extraterestru, Acetobă)

Fotografie de Victor Manea via Radu Pieloiu / Facebook.

in.TM: Ziceai acum trei ani, înainte de desemnare, că mai degrabă ai fi pariat pe Cluj drept Capitală Culturală Europeană din partea țării pentru 2021. Deși nu a câștigat, cum apreciezi că s-a dezvoltat orașul de pe Someș în tot acest timp?

Radu: Da, am crezut că titlul se va duce în Cluj, însă Timișoara avea mai multă nevoie. Clujul s-a dezvoltat organic, nu „în forță”, iar asta este foarte important.

Una din dorințele tale era ca în Timișoara culturală să se strângă relația dintre artiști-organizatori-mici antreprenori. S-a întâmplat?

Din păcate, prăpastia cred că e și mai mare acum. O mare lipsă de comunicare, dar… cred că vine și din cauza unei lipse de efervescență organică.

Spațiile culturale erau o mare problemă în 2016, și nu erai singurul care credea asta. Spune-mi, te rog, dacă stăm altfel în 2019.

Cum crezi? Trebuie să spun ceea ce e evident? Vouă cum vi se pare?

Cum stăteam azi cu cultura pe Bega dacă Bid Book-ul nostru nu era câștigător în 2016?

Probabil că la fel, nu cred că a contat prea mult această titulatură până acum… Cel puțin nu pentru locuitorii acestui oraș.

Ovidiu Mihăiță

Fotografie din arhiva personală a lui Ovidiu.

in.TM: Mihăiță din 2016 zicea: „pariez că vor apărea o sută mii de profitori și-o sută de mii de festivaluri și de shit-uri. Mulți vor specula foarte mult treaba asta”. Mihăiță din 2019 cum evaluează specula culturală petrecută între timp?

Ovidiu: Am ajuns să avem nouăzeci de mii de manifestări. Și asta cu toate că n-am intrat în pita aia, a anului 2021. Mai degrabă, la aia mă refeream. Iar când ziceam de speculă, mă gândeam și la ceva sustenabil, nu doar la ăia care vor să absoarbă bani de la Primărie, Guvern și UE.

E și normal să apară o sută de mii. Ba chiar să apară vreo două sute de mii, din care să rămână cinșpe. Speculă pozitivă, cum ar veni.

Tot în 2016 ziceai că speri ca publicul să-și ia rolul în serios. În calitate de scenarist și baterist, simți că s-a întâmplat asta?

Nu. Dar trebuie să fie și ofertă, ca să ai public bun.

Cea mai mare problemă pe care ai identificat-o atunci a fost aceea a spațiilor destinate culturii. S-a îmbunătățit situația, a stagnat sau am luat-o în jos?

Nu, nu s-a îmbunătățit. Și o zice toată lumea, nu tre’ s-o zic eu. Avem deja celebra discuție cu cluburile, lipsă, problemă care îi arde pe toți undergrounzii cu blugii rupți. La fel și cu spațiile expoziționale. Cu cinematografele e mai ok, am înțeles că mai durează un pic până când vom avea niște ecrane. Dar cu autorizații și tot ce e de luat, abia după 2021, după ce pleacă turiștii, noi vom avea o farfurie caldă de pus pe masă.

Deci o să avem mese calde pe care să ni le dăm nouă, nu turiștilor.

Dacă vom continua așa. Nu vreau să fiu ăla care se vaită că n-o să avem și că suntem toți niște vinovați. Dar sunt niște lucruri care nu funcționează și care, dacă continuă așa — da, nu va fi bine! În același timp, eu nu vreau să dau cu noroi în toată schema. Sunt oameni care muncesc din greu printre ei. Organizații sau asociații care își dau toți ficații și nervii pe-acolo, dar în același timp alte autorități, de la Uniune, la Guvern, Primărie, la ce vrei tu, nu ușurează chestia asta. De-aia cred că nu suntem toți incapabili. Doar că facem parte dintr-un sistem mult mai mare, și avem niște minusuri. Sunt multe semnale de alarmă, pe care și noi le tragem, dar eu unul nu știu unde sunt soluțiile.

Atunci care e domeniul în care trebuie să facem mai bine, cel mai urgent, pentru 2021?

Una din marile probleme cu care eu m-am întâlnit în cei doi ani pe care i-am lucrat pentru toată treaba asta este flow-ul banilor. Asta-i o problemă foarte mare, și cred că e una de direcție artistică.

În ce sens?

În sensul în care ar trebui să avem un primar cultural, care să dea direcția. Mi se pare că asta lipsește, și e grav. Dacă n-ai bani și unul care să dea direcția, nu prea poți să faci mare lucru. Astea sunt, din punctul meu de vedere, cele mai mari probleme. Poate că mă înșel.

Dar am fost în situația de a nu putea să chemăm un artist din cauză că n-am avut bani de TCM (transport, cazare, masă) și avans pentru onorariu. Degeaba ești tu bun organizator dacă te lovești de chestii așa elementare. Iar hate-ul tinde să pice pe cei care activează cultura.

Făceai în 2016 o paralelă cu șaorma culturală cu care ar trebui să-i așteptăm pe europeni.

Da, și continui și azi s-o fac. Degeaba sunt un bucătar excepțional. Dacă n-am cuțit care taie, dacă nu-mi vine marfa la timp, dacă n-am o reclamă și un ambalaj mișto, cine vine să mi-o cumpere? Doi prieteni?