Klockan är strax före 06, måndagen den 19 augusti. Isak Niklasson, 29, sätter på sig skorna och går nerför trapporna, till parkeringen utanför lägenheten i Mölndal.

– Jag brukar ta bilen till jobbet, men eftersom sambon skulle ha den gick jag ut för att hämta min tröja och ett par hörselkåpor. Jag jobbar som hantverkare, berättar Isak.

Han stänger bagageluckan, låser bilen och vänder sig om. I det svaga gryningsljuset får han syn på en man, ett par meter längre bort.

– Han hade en halsduk uppdragen över munnen och kepsen nertryckt över ögonen. Han sa något, men jag kunde inte höra vad. Jag tänkte att han kanske ville ha en cigg eller något.

Men det är inte cigaretter mannen är ute efter.

Han förklarar sitt ärende. Samtidigt höjer han en kniv.

– Han säger att han ska ta allt jag äger och har, berättar Isak.

På parkeringen utanför sin bostad konfronterades Isak av två rånare. Foto: HANNA BRUNLÖF / GT/EXPRESSEN

”Trodde jag skulle dö”

Samtidigt lösgör sig en annan man från skuggorna. Han lyfter på tröjan och visar vad han har i byxlinningen – en pistol. ”Inget tjafs nu”, säger han. ”Hoppa in i bilen.”

Isak gör som mannen säger. Hjärtat bankar i bröstet. Vad är det egentligen som händer?

Männen sätter sig i baksätet och Isak känner hur något hårt och kallt trycks mot hans bakhuvud – en pistolpipa. Han får order om att köra till en öde parkering en bit bort.

Rånarna tar Isaks telefon och tvingar honom att ge dem koden till hans internetbank. De blir irriterade när de inte hittar något sparkonto. ”Du ljuger, det måste finnas mer pengar.”

Isak hotas till livet.

Den ene av männen säger att hans kumpan har stridit med IS, att han har dödat förut och inte har något emot att göra det igen. Tvärtom – han längtar efter det.

– De sa att de hoppades att jag skulle göra motstånd så de fick en anledning att skjuta mig. Jag trodde att jag skulle dö.

Körs ut i skogen

Männen säger åt Isak att sätta sig i baksätet och köra till en närbelägen uttagsautomat. Under pistolhot tvingar de Isak att ta ut pengar till dem. Efteråt är de nöjda.

– Då försökte de spela schysta. De sa att jag skulle vara glad att det var de som rånade mig och inte någon annan. Det hade kunnat vara så mycket värre.

Isak körs ut i ett skogsparti. Han kommer att få tillbaka sin bil, lovar rånarna. Men om han kontaktar polisen kommer han att få ångra det. Då kommer de att söka upp honom. De vet vad han heter, var han bor.

– Jag tror att alltsammans höll på i en halvtimme ungefär, men det kändes som en evighet, säger Isak.

Polisen tar händelsen på största allvar. Foto: ALEX LJUNGDAHL Rånarna släppte av Isak i ett skogsområde. Foto: HANNA BRUNLÖF / GT/EXPRESSEN Föregående Nästa Stäng fullskärmsläge

I sin byxficka har han sin jobbtelefon, den har rånarna inte upptäckt, och så fort Isak blivit avsläppt och sett bilen försvinna runt kröken ringer han 112. Polisen är snabbt på plats.

Isaks bil hittar de ett par hundra meter längre bort, men rånarna är försvunna.

Polisen tar händelsen på största allvar och har satt in stora utredningsresurser. ”Vi kör i 180”, som David Wunsch, förundersökningsledare vid polisen i Mölndal, uttrycker det.

– Vi har inga misstänkta gärningsmän i nuläget, men vi jobbar extremt aktivt. Det är ett väldigt ovanligt och allvarligt brott, vi tar det på största allvar och ska göra allt som står i vår makt för att lösa det.

Hyllas av polisen

Isaks bil har tagits i beslag och kommer att genomgå en teknisk undersökning för att säkra spår och bevisning.

– Vi samlar också in material från övervakningskameror och dylikt, säger inspektör Wunsch.

Han vill ge en eloge till Isak, som trots hoten vågat anmäla brottet.

– Det är modigt. Man ska alltid ta hot på allvar, sen är det väldigt ovanligt att de verkställs. Det är ett sätt att försöka skrämma brottsoffer till tystnad.

”Vem vet hur jag kommer att reagera, nästa gång jag är på en mörk parkering och någon kommer emot mig.” Foto: HANNA BRUNLÖF / GT/EXPRESSEN

Isak är omskakad efter händelsen. Han har svårt att ta in det han har varit med om.

– Det känns helt overkligt. Man hör kanske talas om sådant här, men jag hade aldrig en tanke på att det skulle kunna hända mig.

Han fortsätter:

– Jag hoppas att det inte kommer att påverka mig mer än det gör nu, men det kanske kommer senare. Vem vet hur jag kommer att reagera, nästa gång jag är på en mörk parkering och någon kommer emot mig. Det kändes som att de var kapabla till vad som helst.