Medvetenheten om att Muslimska Brödraskapet har etablerat sig i Sverige de senaste åren börjar bli allt mer utbredd. Det är ingen överdrift att säga att muslimska brödraskapet är pappa till de islamistiska nätverk och organisationer som idag dominerar politisk islam i Väst, inklusive Sverige, och som idag har växt ut till en mångfacetterad och över hela kontinenten spridd rörelse. Brödraskapet bygger sin struktur på ett nätverkstänkande och Dr Magnus Norell ger för Ledarsidorna.se läsarna en bas att stå på istället för de rykten och myter som omgärdar detta sällskap då Brödraskapet är på offensiv i Sverige.

Ett sällskap som i allra högsta grad har en politisk agenda och som nu börjat röra på sig i Sverige för att förändra opinionen.

Under hösten 2018 anordnar myndigheten SST, Myndigheten för stöd till trossamfund, ett antal seminarier om samtida strömningar och rörelser inom islam. Seminarieserien är ett samarbete mellan Studieförbundet Ibn Rushd, Myndigheten för stöd till trossamfund och Teologiska institutionen på Uppsala universitet. Tanken med seminarieserien är att ge en balanserad och nyanserad bild av några samtida muslimska grupperingar som allt oftare har kommit att diskuteras i svensk offentlighet. Föreläsare vid föreläsningen om Muslimska Brödraskapet är bland annat Emin Poljarevic, verksam vid Uppsala Universitet och det statliga universitetet i Quatar. Quatar är idag efter att Brödraskapet tvingats gå under jorden i Egypten, Brödraskapets huvudsakliga säte. Emin Poljarevic var initiativtagare till uppropet mot Magnus Norell efter den numera omtalade MSB-rapporten. Bland de övriga undertecknarna var professor Mattias Gardell, även han Uppsala Universitet, som senast varit aktuell med en uppdragsforskning genomförd i Uppsala åt den turkiska regeringstrogna tankesmedjan SETA som Ledarsidorna tidigare redogjort för. Gardell menar i de officiella turkiska rapporten att avslöjandet av Mehmet Kaplans umgänge med statsterroristorganisationen de Grå vargarna var ett utslag av islamofobi. Föreläsningen administreras av Studieförbundet Ibn Rushd men genomförs i SST namn på Uppsala Universitet och bör sannolikt ses som ett motdrag mot Norell och alla andra granskare av Brödraskapet och Ibn Rushdsfären. Valet av plats, Uppsala Universitet, samt talare i form av Emin Poljarevic samt Ibn Rushd som organisatör är ingen slump. Ibn Rushd har utöver detta tidigare inom ramen för de Muslimska Familjedagarna genom åren återkommande bjudit in föreläsare som förordar såväl jihad som kvinnoförtryck. Ledarsidorna.se® Alltid i opposition Ledarsidorna.se kommer vara i fortsatt opposition till makten oavsett vilket regeringsalternativ som till slut regerar landet. En granskande opposition som inte riksdagspartierna själva mäktar med att vara. Med en granskande och undersökande opinionsjournalistik som gräver där ingen annan journalist gräver. Oavsett om det är i FN:s säkerhetsråds arkiv, Stasiarkiven eller i Migrationsverkets gömmor. Och belyser andra, dolda, maktstrukturer. Som forskningsvärlden. Genom att styra forskning och kunskap styrs värderingar och politiska preferenser. SWISH: 070-612 53 93

BANK: 4732 00 10832 (Nordea) Nedan Norells artikel som numera låsts upp för att vara en motvikt mot Uppsala Universitets och SST initiativ.

Muslimska Brödraskapet

2016 års turbulens kring Mehmet Kaplan och Yasri Khan (båda i MP) började lyfta på slöjan och visat på något som vi forskare länge känt till men som varit en smula tabubelagt, nämligen den roll som politisk islam faktiskt skaffat sig i Sverige idag.

Och inte bara i Sverige; bakgrunden till dagens islamistiska inflytande i våra politiska partier och institutioner kan sägas ha börjat strax efter Andra världskriget, då det muslimska brödraskapet etablerade sig i dåvarande Västtyskland (i Sverige har de verkat sedan slutet av 1970-talet). Brödraskapets strategi, utarbetad sedan flera år, var att bilda, ingå i (eller i vissa fall ta över) utbildningsinstitutioner, sociala nätverk och så kallade dialogcentra. Målet var att etablera sig politiskt och socialt i de olika europeiska länder där det fanns muslimska kommuniteter och på så sätt skaffa sig inflytande över ”den egna” muslimska gruppen. Den grundläggande tanken var att ”muslimer” utgör ett kollektiv med en viss specifik definition av vad islam är. Detta är fortfarande en bärande tanke hos islamister; som Abirisak Waberi, tidigare riksdagsman (M) och Omar Mustafas föregångare som ordförande för Islamiska Föreningen i Sverige (IFIS), sagt: ”Islam har bara en definition”. Det är ett uttalande som Waberi har gemensamt med islamister generellt och summerar vad som är en bärande tanke hos alla de muslimer som ännu inte gjort upp med islamisk historia och privatiserat sin religiösa tradition, d.v.s. gjort den religiösa traditionen till en privatsak.

Brödraskapet byggde (och bygger) på ett nätverkstänkande där den högste ledaren traditionellt var baserad i Egypten (där brödraskapet bildades på 1920-talet). Denna person var samtidigt den andlige ledaren. Runt sig hade denne ledare ett råd. Alla lokala landsorganisationer har också ett styrande råd och dessa kan fatta egna lokala beslut. Ledarskapet i dessa råd kan rotera och bytas ut i mer eller mindre demokratiska system. Detta ledarskap skickar sedan en representant till större regionala råd. Europa har t.ex. ett sådant. De i sin tur sänder en representant till ett världsomspännande råd. Brödraskapets organisation kan ses som en sorts lösligt sammanhållen organisation där en lojalitetsed svärs och i och med detta ingår man i en närmast andlig världsgemenskap. Detta är viktigt, för med denna gemensamma andliga gemenskap kan man sedan bilda vilka organisationer som helst, så länge det finns ett stöd för detta arbete. Detta gör också att när frågan ”är ni muslimska brödraskapet” kommer, kan man sanningsenligt säga ”nej”, och hänvisa till något annat (t.ex. ”islamiska förbundet” eller liknande). Och det är helt korrekt eftersom brödraskapet är ett vitt spritt andligt nätverk som kan manifestera sig i många olika externa organisationer.

Det är ingen överdrift att säga att muslimska brödraskapet är pappa till de islamistiska nätverk och organisationer som idag dominerar politisk islam i Väst, inklusive Sverige, och som idag har växt ut till en mångfacetterad och över hela kontinenten spridd rörelse. En viktig orsak till denna framgångsaga är det sätt på vilket brödraskapet byggt upp sina nätverk i Europa (och på andra håll; bilden är liknande i Nordamerika t.ex.). Genom att trycka på vikten av en enhetlig ideologi (”det finns bara en sorts islam”) och samtidigt vara öppen för olika lokalt och regionalt manifesterade organisatoriska former, kunde man effektivt sprida sitt budskap utan att tvinga in andra i en på förhand given ram. På så sätt kunde brödraskapet snabbt växa organiskt, utan att nya eller befintliga organisationer behövde kalla sig själva för just muslimska brödraskapet. På detta sätt kunde en till synes stor mängd olika muslimska organisationer växa fram, men sammanhållen av en gemensam ideologisk livsåskådning. Detta passade väl in i de europeiska sociala samhällssystem som växta fram efter andra världskriget. Ett system där organisationsfrihet var en grundbult i länder som drabbats av kriget. Att till synes en mångfald av organisationer växte fram för att tillvarata intressen hos de många nyanlända muslimerna (de tidiga invandringsgrupperna var främst arbetskraftsinvandring), sågs naturligtvis som ett plus och stämde bra in i den rådande ordningen där olika grupper representerades av företrädare vilka myndigheter kunde interagera med.

Detta är mycket viktigt eftersom det de facto är så att islam är en disparat och decentraliserad religiös tradition med mängder av olika uttolkningar. Genom att effektivt skaffa sig en position som representant för muslimska kommuniteter, spelade man ut andra muslimska grupper om vem som skulle företräda muslimer i relation till den politiska och ekonomiska makten. I det sammanhanget blir det naturligtvis oerhört viktigt att genomföra konceptet att det bara existerar en definition av islam. En definition som dessutom är den enda ”korrekta” och ”sanna” versionen. Följaktligen blir konsekvensen då att det är avgörande vem som har problemformuleringsinitiativet i denna fråga. Här har brödraskapet och alla dess efterföljare varit mycket framgångsrika med att vinna denna kamp om vems definition av islam som är den ”riktiga”. Det finns två viktiga skäl till denna framgång:

Dels det faktum att själva det organisatoriska och administrativa systemet i väst gav de bäst organiserade muslimerna en fördel eftersom de var de som snabbast och mest effektivt förstod nyttan med att organisera sig och därmed ge myndigheter en part att förhandla med. Dessa grupper var ända från början islamister i allmänhet och muslimska brödraskapet i synnerhet.