Invandringen har minskat dramatiskt, ekonomin går bra, till och med skolresultaten är lite bättre. Vad ska då populistiska krafter bygga skrämselpropagandan på inför 2018 års val?

En inte helt originell gissning är att ämnet i fokus kommer att bli brottsligheten, främst invandrarnas brottslighet. Den kopplingen kan populisterna inte motstå.

Knepet att framställa det egna landet i totalt kaos till följd av de invandrade männens härjningar har varit en framgångsrik strategi, både i samband med Brexit-omröstningen och USA-valet.

Om en utomjording eller medborgare från ett centraleuropeiskt land (låt oss ta till exempel Tjeckien) skulle försöka skapa sig en bild av vårt land genom att studera medierna, både de alternativa och de traditionella, skulle följande bild framträda:

I förorterna brinner bilar , unga män kastar sten på poliser, ambulanspersonal och brandkår vågar inte längre köra in i dessa områden.

I samma förorter (eller så kallade no go- zoner, ibland är de 14, ibland drygt 50 ibland 150) råder det sharialagar och svenska myndigheter har inget inflytande där. En vit kvinna som ger sig in i ett sådant område blir omedelbart våldtagen.

Även utanför no go-zonerna , till exempel på musikfestivaler, blir svenska kvinnor våldtagna. Sverige har flest våldtäkter per capita i världen. Organiserade ligor omringar kvinnor och antastar dem. Medlemmarna i dessa gäng kan inte straffas, även om de skulle gripas, eftersom de hävdar att de är under 15 år.

Människor blir skjutna på gator och torg och vanliga medborgare måste därför beväpna sig.

Inte bara våldtäkter utan all brottslighet ökar oavbrutet och är mycket högre än i andra jämförbara länder.

Polisen är i upplösning och fungerar inte. Den har brist på resurser, en undermålig organisation, dålig ledning och är lata. Om polisen överhuvudtaget griper någon för ett grovt brott så är personen ute på gatan igen efter 30 minuter; åklagarna vägrar anhålla och domstolarna häktar inte brottslingar. Om någon skulle bli dömd (i sällsynta fall förstås) är straffen skrattretande milda.

Rädslan breder ut sig . Folk är skrämda och vågar inte gå ut. Detta gäller i synnerhet kvinnor, som om de ändå går ut måste beskyddas av frivilliga garden bestående av högerextremister.

Regeringen ljuger öppet och påstår att allt är under kontroll, eller vägrar uttala sig. Värst är dock myndigheten Brå som är ansvarig för att förfalska statistiken (eller att inte ta fram den överhuvudtaget) och vissa så kallade kriminologer, som får betalt för att ljuga svenska folket rakt upp i ansiktet. Som tur är kommer sanningen fram genom de få, fria (än så länge) medierna och modiga medborgare som trots brutalt åsiktsförtryck vågar tala sanning.

Är dessa påståenden bara lögn och förbannad dikt? Nej, det ligger en del sanning bakom flertalet av dem. Men just den här typen av kraftigt överdrivna påståenden är den farligaste formen av propaganda.

Man kan alltid hänvisa till den gnutta sanning som finns i dem. Detta utnyttjas flitigt; man lyfter fram statistiken när den stämmer med ens tes och annars söker man efter enskilda exempel, gärna så extrema som möjligt.

Den omfattning i vilken denna bild av Sverige pumpas ut och den samtidiga avsaknaden av motbilder är skrämmande. Bilderna förs numera inte bara fram av så kallade äggkonton på Twitter eller av Nya Tider och Avpixlat, utan även av de medier som uppfattas som serösa.

Allt fler tror numera på dessa bilder även här i Sverige. Forskare som kommer med motbilder, förvärvade genom decennier av brottsforskning, kan bli titulerade Bagdad Bob.

Inte av ett anonymt nättroll, utan i SVT:s flaggskepp Agenda av en riksdagsledamot och gruppledare för landets tredje största parti. Knappt någon höjer på ögonbrynen längre.

De flesta av oss begår inte brott och vi drabbas sällan av eller bevittnar allvarlig brottslighet. Våra egna erfarenheter av brottslighet och rättssystemets agerande består till största delen av att vi vid sällsynta tillfällen ser en polisbil på avstånd.

Var kommer då kunskapen om brottslighet ifrån?

Jo, medierna (direkt eller indirekt). Om vi utsätts för en massiv bild av totalt förfall, om de få personer som har till yrke att tolka statistiska uppgifter och bedriva forskning om brottsligheten hånas öppet och anklagas för lögner, så kommer den bild som jag presenterade ovan att gälla.

Allvarliga problem, som ju finns men som samhället har kapacitet att åtgärda, kommer att uppfattas som okontrollerbara katastrofer. Människor kommer att bli allt mer rädda och uppge detta i undersökningar.

Detta kommer i sin tur att ytterligare öka rädslan. Folk börjar ropa på starka ledare. De som företräder en humanistisk och ansvarsfull politik kommer att förlora.

Det är nära nu. Men kanske är det fortfarande inte för sent?