I Norge gör sig tidningen Aftenposten lustig över det svenska paragrafrytteriet: “Hvor mange datamaskiner skal til for at svenske myndigheter skal etablere nye avgifter? Svaret er én,” skriver tidningen.

Igår kom Lotteriinspektionens försvar, i form av en debattartikel i SvD. Budskapet i texten är tydligt: Spelmiljöer är farliga för ungdomar och behöver därför regleras.

“Det fanns en oro ifrån lagstiftarens sida efter ett antal incidenter som infattade barn i miljön runt spelhallar. En oro som tyvärr inte har lagt sig efter mer nyliga händelser som innefattar barn i och runt kommersiella platser där gamers möts”, skriver inspektionen.

Det låter ju onekligen allvarligt. Men vilka är dessa “riskabla ungdomsmiljöer” som det talas om?

När Modermodemet tar kontakt kan Lotteriinspektionen bara peka på två konkreta fall från de senaste tio åren där brott har kopplats till spelcaféer. Det ena gäller spelcaféet Indat i Gävle, där polisen gjorde enstaka narkotikabeslag under vintern 2012. Den andra gäller spelcaféet Nexuz på Södermalm i Stockholm, där polisen rapporterar om problem med narkotikahandel, slagsmål och personrån.

Nexuz stängde igen våren 2005, alltså för åtta år sedan.

Myndigheten hänvisar också till en händelse i Örebro år 2003, alltså för tio år sedan, då polisen ska ha tagit hand om två barn mitt i natten efter att de vistats ensamma på ett spelcafé.

Som ytterligare exempel pekar man på Dreamhack i Jönköping, där polisen vid flera tillfällen har hittat narkotika. Det trots att Dreamhack inte faller under Lotteriinspektionens tillsyn, och de regler som nu diskuteras varken gör från eller till just där.

Dessutom tar man upp datorspelet Postal 2, som Justitiekanslern försökte förbjuda år 2004 på grund av överdrivna våldsskildringar. Det trots att spelets importör friades från alla anklagelser, och Postal 2 idag säljs precis som vilket annat spel som helst.

Alltså: två brottsmål på tio år, ett fall av dålig barnuppfostran och två exempel som egentligen handlar om någonting helt annat.

Det räcker med andra ord att skrapa på ytan för att förstå vad detta egentligen handlar om.

Kraven på tillstånd för lan-caféer är en produkt av samma moralpanik och förutfattade meningar som spelkulturen tvingats kämpa mot i flera decennier. Spel förråar, heter det. Spel gör barn till ligister och våldsverkare. Det är påståenden som upprepas gång på gång utan vetenskaplig grund. Faktum är att Lotteriinspektionen själva, i en rapport till regeringen, konstaterar att det saknas bevis för att spelens innehåll skulle ha någon som helst påverkan på barnens beteende.

Givetvis kan man hitta exempel på hur lan-caféer varit skådeplats för allehanda dumheter. Det kan man för fritidsgårdar också. Och för skolgårdar, fotbollsplaner och biografer.

Inte ens scoutrörelsen verkar ha riktigt rent mjöl i påsen. Kanske bör även den ställas under tillsyn?

Det ska sägas att Lotteriinspektionen tycks medveten om det märkliga i regelverket. I förslaget till regeringen från i höstas rekommenderas sänkta krav och lägre avgifter för just lan-caféer, ett förslag som nu tröskas genom den politiska byråkratin.

Men innan man drar en hel ungdomskultur i smutsen, på bästa debattplats i en av Sveriges största tidningar, så vore det klädsamt att ha mer på fötterna än svepande generaliseringar och kollektiv skuldbeläggning.

/Daniel (danielg0ldberg)

