Liknande kappvänderi gällde när Datalagringsdirektivet röstade igenom 2012 – partiet hade på sin stämma fattat beslut om att vara emot implementeringen. Trots detta var det bara tre av partiets ledamöter (en av dessa var Federley) som röstade nej, efter idogt kampanjande från ungdomsförbundet. När FRA-lagen senare skärptes var den samlade reaktionen inte mer än några arga inlägg på sociala medier.

Inte bara Centerpartiet har tappat stinget, i Folkpartiet är det i princip bara riksdagsledamoten Mathias Sundin som ständigt tar kampen mot övervakningen och för mer öppenhet och transparens från de övervakande institutionerna. Miljöpartiet har sedan det blev regeringsparti lagt ett tidigare kompromisslöst och stolt övervakningsmotstånd åt sidan och rättat sig efter Socialdemokraterna. Socialdemokraterna som aldrig har sett några problem med att övervaka folket än mer, Thomas Bodström är ju faktiskt datalagringsdirektivets fader.

Piratpartiets intåg i Europaparlamentet fick övervakningsdebatten att vara överallt men luften gick ganska snabbt ur den när fokus i stället kom att ligga på ekonomisk kris och de internationella konflikter som flammade upp. När Piratpartiet bokstavligen kastades ut ur parlamentet förra våren så var det spiken i kistan på den lilla debatt om den personliga integriteten som fanns kvar.

Övervakningsmotståndet är för viktigt för att reduceras till en trendfråga som går i vågor, och alla partier med liberala ambitioner bör ha högt på sin agenda att skydda alla svenska medborgare från att leva med statens vakande öga över axeln.

Datalagringsdirektivet som sparar stor del av vår mobila data och FRA-lagen som möjliggör signalspaning och sparning av våra personliga data är precis just detta- att leva under statens ständiga uppsikt.

När Anna Kinberg Batra och Beatrice Ask skrev att Säkerhetspolisen borde få signalspana även på krypterad trafik – som chattprogram och samtalsprogram som Skype – (SvD 31/7) var reaktionerna inte det ramaskri det borde varit, utan i princip bara en spydig kommentar från en medlem i Moderata ungdomsförbundet. Det är märkligt att inte fler reagerat.

Det är förvisso svårt att argumentera mot något som paketeras tillsammans med åtgärder mot terrorresor, för att svenskar bidrar till brott mot mänskligheten måste stoppas. Men goda ändamål helgar inte de trubbigaste medel. Särskilt som Ask och Kinberg inte är särskilt precisa i när dessa utökade befogenheter ska gälla. Det är problematiskt att ge utökade befogenheter utan att sätta tydliga gränser eftersom att de då finns en risk att det övervakas mer än vad som avsågs och på andra sätt än som avsågs från början.

Vänsterpartiet föreslog i en motion i våras att FRA-lagen skulle rivas upp. Motionen var en svallvåg från debatten efter att NSA i USA massavlyssnat sin befolkning. Den röstade enbart Vänsterpartiet och tidigare nämnde Sundin för. Övriga partier tog sida för FRA-lagen. Miljöpartiet argumenterade att man kämpar mot övervakningen inom regeringen.

Det är ironiskt att det parti som möjligen kan vara att lita på i striden för den personliga integriteten är det parti som delar ideologi med vad som var Europas värsta övervakningsstat.

Centerpartiet, Folkpartiet och Miljöpartiet bör börja åter ta dessa strider, för inte ska väl liberalers hopp behöva stå till Vänsterpartiet?