I veckan kom Skolinspektionens dom över den riskkapitalägda skolkoncernen Praktiska Sverige AB. Det är beklämmande läsning.

Vi talar inte om någon perifer skola i en håla som ingen har hört talas om. Detta är Sveriges största aktör inom gymnasial lärlingsutbildning med 5 000 elever utspridda på 38 gymnasier.

För första gången fattar Skolinspektionen ett så kallat huvudmannabeslut där hela koncernen ställs till svars. Listan över brister är lång: låga kunskapsresultat, elever med behov av särskilt stöd som inte får det, brist på elevhälsovård, avsaknad av skolbibliotek och så vidare.

På gymnasiet i Tumba var läget så akut att skolan nu stängs med omedelbar verkan. Det har saknats bygglov, vilket har gjort att eleverna på VVS-, el- och byggprogrammen har stått utan verkstadslokaler i över ett halvår. Bara en av nio elever på skolans elprogram har fått en praktikplats, vilket är själva essensen i en lärlingsutbildning.

Det mest allvarliga i denna historia är att ingen är förvånad. Svidande kritik från Skolinspektionen har varit en följetong i medierna under många år. Koncernen, som tidigare hette Baggium, var exempelvis ett av skräckexemplen i UR:s uppmärksammade tv-serie "Världens bästa skitskola".

Detta kan alltså pågå, år efter år, elevkull efter elevkull. Samtidigt som Jan Björklund (FP) talar om lärlingssystemet som en ödesfråga för Sverige berövas tusentals elever rätten till en fullgod utbildning framför våra ögon. Och Praktiska står inte ensamt i skamvrån.

Den numera konkursade JB-koncernen var en annan stor spelare bland yrkesgymnasierna liksom Thoréngruppen, som har fått massiv kritik från Skolinspektionen genom åren. Jag beskrev i våras hur Thoréngruppen har öppnat nya yrkesgymnasier utan så mycket som en hammare i lager.

"Vi har varit för naiva", erkänner numera Jan Björklund när det snöda vinstintresset inom skolan kommer på tal. Senast i partiledardebatten i Agenda försäkrade han att riskkapitalbolag inte ska vara välkomna som ägare till fri- skolor i framtiden.

Det låter ju betryggande tills man synar korten. Det som utbildningsministern hänvisar till är friskolekommitténs överenskommelse, där en speciell utredare har i uppgift att fundera över hur man ska porta oseriösa ägare inom välfärden.

Björklunds försäkring är i själva verket en besvärjelse. För vad är egentligen definitionen av en "kortsiktig och spekulativ ägare"? Var ska gränsen dras? Ägaren bakom Praktiska, det norska riskkapitalbolaget FSN Capital, tycker sig inte tillhöra målgruppen: "Vi är långsiktiga ägare. Typiskt sett äger vi bolag mellan fem till sju år" (DI 21/8).

Och även om regeringen mot förmodan skulle våga dra denna gräns på rätt sida riskkapitalbolagen återstår problemet att regeln bara gäller nyetableringar. Sveriges största friskolekoncern, Academedia, skulle inte beröras. Det skulle inte heller Praktiska eller den kritiserade PPS-koncernen - moderbolaget för bland annat Cybergymnasiet - som ägs av det amerikanska riskkapitalbolaget Riverside.

Det värsta som skulle kunna drabba dessa friskolejättar är att de får nej på nya etableringar. Men även det framstår som osannolikt.

Av Björklunds stora plan på att stoppa vinsthungriga ägare inom skolan återstår alltså en tummetott. Allt ska bli annorlunda, men ändå förbli som det har varit. När det blir konkret, när det blir skarpt läge, viker politikerna undan.

Det är den stora paradoxen i svensk skoldebatt. Alla är överens om att det behövs krafttag för att vända utvecklingen i svensk skola, men ingen förmår lyfta blicken från klassrummets svarta tavla. Det talas om mer resurser, fler lärare, fler undervisningstimmar och mer läxor.

Men det extrema svenska skolsystemet med fria vinstuttag, skolpeng, fri etablering och fritt skolval är fridlyst i debatten.

Det som i större delen av världen är självklarheter - som att vinstintresse och riskkapitalbolag inte hör hemma i skolans värld - är i Sverige en extrem synpunkt längst ut på vänsterkanten.

Hoppet står därför till marknaden, ironiskt nog. Kraftigt sjunkande elevkullar i kombination med en flykt från yrkesprogrammen har redan knäckt JB-koncernen. Även Praktiska är illa ute om man ska tro kreditupplysningsföretaget UC som placerar bolaget i riskklass 1.

Det visar att marknaden fungerar! jublar de mest entusiastiska friskoleförespråkarna. Undermåliga skolor går ju under.

Problemet är att tiotusentals elever har fått betala ett orimligt högt pris innan marknadsexperimentet har hunnit verka ut. En förlorad skolgång går inte att jämföra med en diskmaskin som inte håller måttet. Det finns ingen reklamationsrätt.

Lärlingarna på Praktiskas elprogram i Tumba hade inga lokaler och ingen praktikplats att gå till. Nu har de ingen skola heller. Det blir mest praktiskt så, tycker våra politiker.