Datalagring skadar människor, gör oss rädda att kommunicera, att ta kontakt med andra och uttrycka våra tankar och känslor. I en demokrati är detta ett stort problem, men den av regeringen beställda Datalagringsutredningen ser inga problem.

Regeringen måste avvisa utredningens oproblematiska inställning till lagring av data, och själva samla sig till en tydlig politik där olika intressen sammanvägs – inte bara rättsvårdande myndigheters önskan att övervaka mera.

Läs mer: Utredning om datalagring sågas grovt

Internet gör oss kunnigare, vi lär oss bättre och snabbare, får svar på frågor snabbare, kommunicerar oftare och med fler än tidigare. Vi bestämmer tillsammans vilka frågor som är värda att utforska och diskutera, informellt och utan omständliga strukturer. Internet är ett mycket starkt instrument för att vitalisera demokratin, just när den är skröplig och skör och behöver en nytändning.

Men internets allt mer centrala funktion i den demokratiska infrastrukturen är akut hotad av en ohämmad datalagring, ett hemligt tvångsmedel som slår mot människors vilja och förmåga att uttrycka sig och formulera idéer för samhällets utveckling.

På samma sätt som hög brottslighet skrämmer och får människor att stanna hemma hindrar datalagring människor att leva med normala sociala relationer.

När vi inte känner att vi har kontroll över våra liv blir vi försiktiga och undviker att stå upp för våra ideal vilket är precis det som behövs för att folket ska styra och utveckla en demokrati.

Läs mer: Regeringens utredare står på sig

Att våra mobiler skickar massiva mängder data till operatörer, till och med när vi inte använder dem, bekräftar problemet och synliggör de skador som lagringen tillfogar människor.

Frågan om hur datalagring ska hanteras och regleras har behandlats av den av regeringen tillsatta Datalagringsutredningen. Men tillsammans med Föreningen för Digitala Fri- och Rättigheter, Advokatsamfundet, IT&Telekomföretagen, Internetstiftelsen i Sverige, Swedish Network Users’ Society och SICS Swedish ICT tvingas vi konstatera att utredningens resultat och slutsatser liknar ett beställningsjobb från de myndigheter som har behov av ytterligare tvångsmedel.

Utredningen:

avfärdar bedömningar av datalagring som gjorts mot bakgrund av människorättskonventioner och konstitutionella principer

har inte med relevanta texter från FN, Europarådets människorättskommissionär och Europarådets parlamentariska församling om behovet att reglera och begränsa hemliga tvångsmedel och övervakning

saknar återkopplingar till tidigare svenska utredningars bedömningar kring rättssäkerhet, proportionalitet och nödvändighet

bortser från svenska tillsynsåtgärder från SIN och Datainspektionen, som går emot utredningens oproblematiska syn på datalagring

Denna partsinlaga till utredning är en varningsklocka för alla som jobbar med att utveckla välfärdssamhället. Utredningar som dessa måste förstå det digitala samhället och digitaliseringen och ta hänsyn till fler aspekter än de rent polisiära.

Avslutningsvis två rekommendationer för att komma tillrätta med datalagringens skadeverkningar.

Begränsa datalagringen till specifika situationer där misstanke om brott finns

Förbättra verktygen för medborgare att granska och kontrollera den lagring som sker

Regeringen måste nu samla sig och avvisa utredningens okritiska inställning till lagring av data, och väga samman alla viktiga samhällsintressen utan att en enskild myndighets strävan efter ökad informationskontroll får företräde.

Rikard Linde

Tankesmedjan Fores

Patrik Wallström

Föreningen för Digitala fri- och rättigheter

Anne-Marie Eklund Löwinder

Swedish Network Users Society