Debatten om ensamkommande flyktingbarn måste nyanseras. Det svenska systemet kan ge helt fel effekter menar Hanne Kjöller i en signerad ledartext i DN. Ledaren är, som hela DN:s ledarredaktion, ojämn och tillför inget substantiellt i debatten i form av fakta men i avrundningen av texten fångar Kjöller något viktigt:

Det finns en tendens i Sverige att blunda för information som anses kunna ”gynna” fel krafter. Men resultatet blir inte sällan det helt motsatta – de ensamkommande har i stället omgivits av ryktesspridning, fördomar och historier om lömska ”skäggbarn”.

Samtidigt med denna ledare presenterar SVT en undersökning som visar att väljarna, inte ens S-väljare, tror att den egna politiken lyckas göra att det blir bättre i Sverige nästa år. Stefan Löfven, statsminister, svarar egentligen inte på några frågor om varför utan kommenterar detta med

– Jag måste bara berätta hur verkligheten ser ut. Man kan ha en annan uppfattning, en annan tro, en annan bild, men fakta är, och det tycker jag är viktigt att redovisa, fakta är att tillväxten är hög nu. Den är högre än vad den varit på flera år. Den är fjärde bästa i EU. Många länder skulle vara avundsjuka om de hade vår tillväxt, sysselsättningen ökar, arbetslösheten sjuker. Det är bra.

Fakta är något som dessvärre brukats selektivt. I återgivningen av hur det förhåller sig med ensamkommande flyktingbarn och kanske framför allt migranternas mer långsiktiga förutsättningar och vilka effekter detta får.

Vad statsministern väljer att inte informera om är att tillväxten sker med lånade medel samt indraget bistånd och nedskärningar på en rad med områden.

Dessa lån, och undanträngningseffekter i budgeten, kommer att behöva regleras i framtiden. För kommunerna ser det extra mörkt ut. Sveriges Kommuner och Landsting har tidigare prognosticerat behovet av en skattehöjning om två kronor, för att Sverige skall kunna ha en bibehållen välfärdsmodell. Det är därmed ingen slump att finansminister Magdalena Andersson aviserat stora besparingar i assistansersättningen.

Tillväxt med lånade medel är som en festkväll med vännerna på stadens krogar på kredit. Morgonen efter vaknar du med en kredit körd i botten, lån som måste återbetalas och en orkester av kopparslagare i huvudet. Men kul hade du. Och bartenders samt servitriserna fick arbeta hårt.

Vad Stefan Löfven fortfarande inte vågar närma sig är just fakta kring arbetslösheten. Bland inrikes födda var arbetslösheten enligt de senaste siffrorna 4,8 procent i Sverige. Bland utrikes födda var siffran 21,9 procent. Etableringstiden för att komma i ”sysselsättning” för en utrikesfödd är åtta år för 50 procent, för 65 procent är tiden femton år. Efter kommunplacering. Kommunplacering sker i regel först två år efter ankomst. Detta begrepp, ”i sysselsättning”, definieras som ”arbetar, med eller utan lönebidrag eller är i arbetsmarknadspolitisk åtgärd alternativt hjälper släkting i företag minst en timme i veckan”. I det statistiska begreppet finns därmed en stor osäkerhet. Ett rimligare begrepp skulle vara ”grad av egenförsörjning”.

Statsministern hänvisar till fakta. Fakta är att större delen av den plötsliga tillväxten beror på att vi pumpar in bidragspengar till en grupp som inte producerar samtidigt som staten ger en injektion på 10 MDR SEK, eller motsvarande 20 000 årsanställda, i kommunerna för att ta hand om denna grupp. Som idag ser ut att ha mellan 10 och 17 år till att vara ”i sysselsättning”. Finansminister Magdalena Andersson har därmed goda grunder för sin helomvändning om RUT-jobb. Antalet enkla arbeten måste öka med skattesubventioner. Om det är rätt väg att gå långsiktigt får framtiden utvisa. Det finns en fara även i detta på sikt.

När statsministern förhåller sig till fakta bör han, i framtiden, göra klokt i att förhålla sig till samtlig fakta och inte ett urval för att framhäva sig i bättre dager än han vet att han och Sverige är i.

Baksmällan kommer att komma inom två år eftersom det inte finns något som tyder på att Löfven kommer lyckas med det ingen annan lyckats med. Att få ut nyanlända i produktion och egenförsörjning. Och det värsta av allt. Han vet om allt detta men väljer likväl en selektiv verklighetsbeskrivning. Med de reaktioner han vet kommer komma inom två år. Med ytterligare panikåtgärder när lånen skall börja betalas tillbaka och kommunernas budgetutfall för försörjningsstöd löper amok.