Några saker apropå Björn af Kleens långa reportage om den högerradikala subkulturen i Sverige, den som återfinns strax till höger om Sverigedemokraterna. Närmare bestämt: den högerradikala subkulturen i välbeställda kretsar i Sveriges storstäder.

Reportaget tar sin början på Grand Hôtel i Stockholm och visar på det avstånd som finns mellan dessa elitister och “stolpskotten på riksdagslistan”. Ett avstånd som nu manifesteras i att Sverigedemokraterna har “i praktiken två ungdomsförbund”, som båda erhåller statligt stöd. I centrum står det uteslutna ungdomsförbundet SDU, men reportaget tar också upp kretsen kring Motpol/Arktos.

Heléne Lööw fäller ett viktigt påpekande:

Emellertid finns vissa problem med hur begreppen “akademiker” och “intellektuell” används i reportaget.

“Akademiker” är ett lurigt ord i nutidssvenskan. Egentligen syftar det på en person med examen från högskola eller universitet, vilket nuförtiden är en väldigt bred kategori. Men denna innebörd håller på att trängas undan av en anglicism där “akademiker” tolkas som en direkt översättning av engelskans substantiv “academic“, vilket syftar på någon som är anställd på högskola eller universitet, som forskare eller lärare. Eller kanske på någon med forskarutbildning. I vilket fall är den anglicistiska innebörden betydligt snävare.

Glidningen mellan dessa två innebörder av “akademiker” skapar ofta förvirring, vilket även är fallet i Björn af Kleens reportage.

“Intellektuell” är ett begrepp som varken har eller bör ha en fast definition. Det borde användas deskriptivt men glider obönhörligen mot det normativa. Artikeln tenderar tyvärr att överdriva radikalhögerns förankring bland “intellektuella”, utan att göra klart vilka och hur många dessa är.

Där nämns bara tre personer med förankring i forskarsamhället: nationalekonomen Tino Sanandaji, idéhistorikern Jan Olof Bengtsson och arkivchefen Lars-Erik Hansen. Det är särskilt frapperande med Bengtssons antisemitiska uttalanden men av sådant märks inga direkta spår i hans bidrag till den utmärkta volymen Tysk idealism. Såvitt jag vet har varken Bengtsson eller Hansen någon hemvist på universitet eller högskola. Av de tre nämnda är det veterligen endast Sanandaji som ägnar sig åt forskning med direkt relevans för en nationalistisk rörelse.

Ändå är det viktigt att vi som är verksamma i “akademiska” eller “intellektuella” sammanhang inte kan förvänta oss att slippa möta fascister eller andra högerradikaler där. Tvärtom tror jag vi måste räkna med mer sånt, om inte annat till följd av aktiva trollningsförsök.

* * *

En ny artikel med närliggande tema har publicerats i den vetenskapliga tidskriften Fascism av vetenskapsjournalisten Henrik Arnstad: “Ikea Fascism: Metapedia and the Internationalization of Swedish Generic Fascism“.

Som ni säkert vet är Metapedia ett högerradikalt (för att inte säga fascistiskt) uppslagsverk på webben, efter förebild från Wikipedia. Initiativet kom 2006 från svenska nazistkretsar. Ämnet diskuterades här tidigare i år under rubriken “Wikipedia, Metapedia och de inter-encyklopediska konflikterna“. Då skrev jag följande:

Henrik Arnstad noterar likaledes att den ungerska versionen av Metapedia är den överlägset största, följt av den tyska. Långt därefter följer versionerna på engelska, svenska och spanska. Ändå hänvisar hans artikel enbart till artiklar på engelska Metapedia, utan att lufta frågan om det ideologiska innehållet där verkligen är identisk med t.ex. den ungerska versionen.

Därutöver driver Arnstad tesen att Metapedia är ett svenskt projekt och att dess internationella prägel är uttryck för någonting som även ligger till grund för företag som Ikea och Spotify. Jämförelsen är fyndig och det görs en rad intressanta observationer, men i sin helhet blir det väldigt spekulativt.

Parallellen till Ikea uttrycks rätt slagkraftigt i en kommentar från en av redaktörerna för Fascism, som (udda nog i denna genre) direktciteras av Arnstad:

Metapedia as a wiki is cheap, generic in its visual form, and accessibly diy. The contributors ‘assemble’ the edifice themselves, piece by piece. Like Ikea products, Metapedia articles can be produced in countries like Hungary, yet still benefit from the overarching ‘brand’ (linked to Sweden) that implies a degree of quality and reliability. On social media, I’ve seen people unwittingly (?) link to Metapedia articles, as if they were as reliable sources on persons or institutions, in order to argue their points. This can only happen because, at first glance, Metapedia looks as familiarly ‘reputable’ as Wikipedia (same visual ‘feel’, often copies notes and references, etc.)