Aquí teniu 10 cançons produïdes aquest 2019 per artistes catalans. Es tracta d’una barreja d’estils que ens han acompanyat durant la temporada estival de lleugeresa i felicitat que acabem de deixar enrere. Gaudiu de mitja hora d’una tria que agrupa tant artistes consolidats com veus amateurs, i si us agrada, seguiu la llista del nou Spotify de Núvol.

1. Val la Pena – Lluc i Massaviu

Els Massaviu són un conjunt molt jove format per Biel Colomer (20), Ferran Romero (20) i Miki Lloret (19), de Cardedeu i Sant Esteve de Palautordera, influenciats per ritmes urbans com el trap, l’indie o el R&B modern. S’han autoproduït el disc Dies De Sol, i aquí destaquem la cançó Val la pena que han fet conjuntament amb Lluc Planas (17). Així expliquen la creació d’una peça, avisem, altament addictiva: “En Lluc va fer una tornada i li vam comentar què li semblaria si ens hi afegíssim. Vam estar gravant un dia tots junts. Es nota, quan l’escoltes, que ens ho vam passar bé fent-la, tots anàvem aportant les nostres idees i i aquest ha estat el resultat.” La sorpresa de l’estiu.

2. Cançó de l’aire – Oques Grasses

El grup estrella de les Festes Majors d’enguany. Oques Grasses ens està fent gaudir sense complexos de la música festiva en català amb Fans del sol (Halley Records, 2019), el quart disc de la banda osonenca que barreja bons músics i molt de ritme, i que ens fa ballar sota l’existencialisme lluminós de les seves lletres. Després de passar-se tot l’estiu voltant per Catalunya, esperem que Josep Montero i la resta del seu equip puguin descansar una mica aquest setembre, mentre la resta tornem a la feina amb la seva música encara als auriculars.

3. La dels Manel – Lildami i Sr. Chen

El cantant de rap i trap català Lildami es caracteritza per fer música urbana allunyada de missatges agressius: les seves cançons marquen el camí de l’estil urbà més mainstream entre el nostre jovent, però al centre de les seves cançons no hi trobareu ni alabances a les drogues ni normalització de la violència. Enguany, Lildami ha publicat el disc Flors mentre visqui (Halley Records, 2019) amb els seus dos companys d’escenari, Sr. Chen i Emotional Goku. Per cert, no és d’aquest disc, però a Núvol una de les nostres cançons preferides és Catalano.

4. Millor – Rombo

“Els altres sempre s’equivoquen, la gent no sap anar pel món”. Com podria no agradar-nos una cançó que repeteix des de la ironia el que tots nosaltres no podem evitar dir i pensar de tant en tant? Aquest 2019, el grup d’indie-pop Rombo ha estrenat el seu segon treball, titulat Clara Montse Núria (Indian Runners, 2019), amb unes lletres que “aborden circumstàncies quotidianes i petites tristeses des d’un punt de vista esperançador”, com explicava Carlota Rubio en un article sobre les novetats de la discogràfica en qüestió. Una gran descoberta d’aquest estiu.

5. Per la bona gent – Manel

Si l’estiu és un frau, nosaltres també. Però ja que ho sabem, ballem. A partir d’un conjunt de ritmes variats, referències creuades a la tradició musical i una lletra que ens retrata a tots, el grup català ens parla de la vida performativa actual a partir d’un tema clàssic: la lluita entre el bé i el mal. “Encara no he dit si la joia dels altres em porta només alegria o em fa brollar dins un verí, una metzina, una forma subtil de dolor”, diu Guillem Gispert. Per la bona gent és només un tast del nou disc, que arribarà a la tardor. Un altre caramelet d’un grup que sembla inesgotable.

6. Juntes – Kyne

Hip Hop, soul, R&B. El que sigui, però amb actitud. Juntes és la cançó de Les de l’hoquei que ha portat la veu de Kyne a les pantalles de TV3, però l’artista encara no és prou reconeguda a casa nostra. Temps al temps. Qui s’hagi atrevit a buscar el seu nom haurà descobert una veu impressionant, un caràcter explosiu i un anglès impol·lut. Kyne és barcelonina i està intentant fer-se un lloc al nostre panorama musical urbà. La seva última cançó es diu Trapito (Toc-Toc), però a Núvol seguim Les de l’hoquei i no podem evitar fruir cada cop que la sentim com a banda sonora. Kyne, seguirem de ben a prop la teva feina.

7. RRHH (Tinc una casa) – The Tyets

Trap i reggaeton lliure i tropical, és a dir, trapetón del Maresme. Això és el que fan The Tyets, un duet de Mataró format per Oriol de Ramon i Xavier Coca. Dos nois a qui aquest any els ha passat un fet particular: mentre eren semifinalistes del concurs Sona9, la discogràfica Luup records va decidir fitxar-los, per la qual cosa van haver de marxar del concurs –les bases no permeten que els participants ja comptin amb un contracte professional-. Ara bé, no els hi ha anat gens malament: “tinc una casa que no té piscina” és la tornada més contagiosa de l’estiu.

8. Milionària – Rosalía

Aquí ens limitarem a parafrasejar l’Agus Izquierdo el dia que Rosalia va treure Milionària: “Si una cosa ha quedat clara és que a Rosalia l’estimem unànimement. Canti el que canti i canti com canti. Existeixen moltes maneres d’estimar-la. Hi ha qui col·loca un altar a casa seva i hi ha qui tira de reduccionisme i, directament, afirma que es tracta d’un producte de la indústria musical llest per a vendre. Però la de Sant Esteve de Sesrovires és un ésser omnipresent.” No, no podríem fer una llista de cançons el 2019 i passar per alt Milionària. Rosalia Vila Tobella és la reina total i absoluta de la música actual.

9. Sortir a robar cavalls – El Pèsol Feréstec

Pocs rapsodes hi ha –a Catalunya i on sigui- amb un art similar al d’El Pèsol Feréstec, un grup que fa t’enganxis a les paraules i als ritmes d’una manera que et faria firmar aquí mateix que la poesia va néixer per convertir-se en una cançó pop. L’exemple dels ocells (Indian Runners, 2019) és el tercer disc de la formació, que torna amb força després del celebrat Treure’n robins (Indian Runners, 2017). Tot i que compten amb dos temes propis, Sortir a robar cavalls és un dels textos que han musicat, concretament de la novel·la amb el mateix nom de Per Petterson. En som terriblement fans.

10. Sento – El Petit de Cal Eril

Per moltes festes que hagueu celebrat, no us creurem si ens dieu que el vostre estiu només ha comptat amb moments de felicitat efusiva. A tots, de tant en tant, ens envaeix una calma que ens posa reflexius. És aleshores quan som correspostos pel pop tranquil però revelador d’El Petit de Cal Eril. Energia fosca (Bankrobber, 2019) és el seu nou disc, del qual destaca la cançó Sento. Oriol Abulí ha entrevistat l’artista de Guissona, Joan Pons, creador del grup. Joan, nosaltres també ens perdem de tant en tant dins del mar, però sí, sí que t’escoltem.

Podeu escoltar totes les cançons de l’article juntes en aquesta playlist de Núvol: