Ungaria a reamenajat recent peste 400 de morminte de soldați români, căzuți in Primul Război Mondial în Ungaria

Cinismul diversiunii etniciste puse in scena la 6 iunie 2019 in Valea Uzului/Harghita prin intermediul Jandarmeriei Romane si a unor grupuri de ultrasi, dacofani si clericalfascisti, devine si mai evident, citind un interviu cu istoricul militar Dr. Kovács Vilmos, directorul Institutului si Muzeului de Istorie Militara a Ungariei (Hadtörténeti Intézet és Muzéum) – institutie in a carei sarcina intra intretinerea mormintelor de soldati maghiari din strainatate, adica echivalentul si totodata partenerul Oficiului National pentru Cultul Eroilor (ONCE) din Romania. In interviul acordat revistei maghiare (traditionalist-nationaliste) Demokrata, istoricul explica cadrul legal international si bilateral privind regimul mormintelor soldatilor si modul de ingrijire ale acestora, respectiv procedurile de urmat in cazul unor interventii in cimitire. Din declaratiile lui Kovács Vilmos rezulta cateva aspecte deosebit de interesante care ne ajuta sa intelegem mai bine “ce si cum” e cu acel cimitir din Valea Uzului – si unde nu s-a procedat cum trebuie.

Cele mai interesane aspecte sunt, foarte pe scurt, urmatoarele:

1. ONCE pare sa NU comunice / colaboreze mai deloc cu partenerii ungari – nici macar prin atasatul militar al Ambasadei Romane -, ingreunand sau chiar impiedicand lucrari necesare in mai multe cimitire din Romania, existand de cativa ani situatii in care oseminte de soldati maghiari deshumate nu pot fi reinhumate (93 de oseminte, langa Cluj)

2. ONCE ar fi ignorat oferta partii ungare de a face sondaje in cimitirul din Valea Uzului, pe parcelele in care au fost amplasate controversatele cruci de beton de catre Primaria Darmanesti, pentru a identifica fara dubiu apartenenta soldatilor ingropati acolo pe baza cataramei si a altor elemente din echipament/uniforma.

3. Conducerea ONCE s-ar schimba aproximativ anual – ceea ce explica poate dificultatile de colaborare.

4. ONCE ar fi trebuit, conform tratatelor, sa instiinteze si sa consulte partenerul ungar cu privire la planuita amplasare a crucilor de beton in cimitirul din Valea Uzului, lucru pe care l-a fi omis.

5. Privitor la amplasamentul presupusilor soldati romani, inhumati in acel cimitir, pare sa existe documente oficiale, insa partea romana ar fi omis sa le puna la dispozitie partii ungare, la cerere, asa cum prevad tratatele internationale si bilaterale (din 2008).

6. Orice cimitir de soldati are, de regula, un element “dominant” – in cazul Vaii Uzului dominand soldati austro-ungari si germani – printre cei ungari putand fi si soldati de etnie romana din Ungaria/Transilvania acelei perioade. Pare sa existe si osemintele unui (singur) soldat al Regatului Romaniei din Primul Razboi Mondial, posibil un fost prizonier de razboi, decedat intr-un lazaret austro-ungar.

7. Dr. Kovács Vilmos si-ar dori sa se intalneasca cu omologul sau de la ONCE si sa iasa impreuna pe teren, cu documente, facand si sondari pe teren. Directorul institutului isi exprima totodata nedumerirea ca in Europa a putut izbucni un asemena scandal in jurul unei chestiuni bine reglementate pe plan international si bilateral.

8. Cea mai surprinzatoare noutate – mai ales in contextul scandalizarii si politizarii situatiei din Valea Uzului – mi se pare insa aceea ca, recent, in Ungaria, s-ar fi amenajat – in baza tratatelor internationale si bilaterale deja amintite – peste patru sute de morminte ale unor soldati romani, in circa 20 de locatii din tara, cazuti in Primul Razboi Mondial pe teritoriul Ungariei de astazi. Presupun ca de fapt au cazut DUPA razboi, adica dupa incheierea armistitiului/Conventiei militare de la Belgrad (13. 11. 1918), armistitiu incalcat in mod sistematic de catre armata romana, la indemnul si sub coordonarea Frantei. Asadar, in ciuda contextului psihologic eventual dificil (armata romana actionand ca armata de ocupatie pe teritoriul Ungariei, dincolo de liniile de demarcatie, pradarea si spolierea Budapestei si a altor zone, in 1919, devenind notorii si bine documentate), – asadar, in ciuda unor eventuale sensibilitati istorice, Ungaria isi respecta angajamentele fata de Romania (si) in aceasta chestiune – lucru dealtfel normal, tinand cont ca este vorba de gestionarea de catre doua state partenere, membre UE/NATO, a urmarilor unor evenimente petrecute in urma cu 100 de ani.

Din cele spuse de istoric se poate intelege ca de partea ungara, in chestiunea mormintelor soldatilor, prevaleaza dreptul, angajamentele internationale si nu politicul. Dr. Kovács Vilmos insista ca militarii nu trebuie sa faca politica, adaugand ca Guvernul Romaniei este in cunostinta de cauza cu privire la amenajarea celor peste 400 de morminte romanesti de catre Ungaria, exprimandu-si nedumerirea ca, “la schimb”, Ungaria ar fi “primit” doar scandalul cu iz politic din Valea Uzului.

(Interviul a fost publicat in 4 iunie, deci inainte de escaladarea conflictului. Cat despre des insinuata ‘obsesie’ a maghiarilor vizavi de tratatul de pace de la Trianon: In ciuda faptului ca interviul a fost realizat in preajma zilei “Trianon”, la 4 iunie, in interviu nici macar nu se mentioneaza tratatul…).

SURSA: https://demokrata.hu/magyarorszag/akik-a-keresztek-alatt-nyugszanak-134226/



Dr. Kovács Vilmos. Foto: T. Szántó

SURSA: demokrata.hu