I tisdags publicerade Aftonbladet en debattartikel av Anna Kinberg Batra med titeln ”Därför har jag ändrat mig om invandringen”. Enligt artikeln tar Moderaternas partiledare nu avstånd från den ohållbara invandringspolitik som drevs av Alliansregeringen under åtta år. Vid en första anblick verkar det förtroendegivande att Moderaterna äntligen har nyktrat till och vill bedriva en ansvarsfull och nationsfrämjande politik. Dock lyser de konkreta förslagen med sin frånvaro i debattartikeln; om Kinberg Batra hade menat allvar hade hon igår kunnat fälla regeringen genom att förmå Allianspartierna och Sverigedemokraterna att rösta på Moderaternas budget. Inte heller röstade Moderaterna i Stockholm för ett tiggeriförbud på tisdagen. Dessutom tar Anna Kinberg Batra inte öppet avstånd från Fredrik Reinfeldt som bär det huvudsakliga ansvaret för den extrema invandringen under 2010-talet. Så menar hon verkligen allvar med sin debattartikel?

Faktum är att detta bara kan vara ett taktiskt utspel från Kinberg Batra för att locka väljare. Ända sedan 1990-talet har nämligen Moderaterna konsekvent drivit linjen att det socialistiska folkhemmet ska undermineras för att ersättas med ”arbetslinjen”. Redan 1993 argumenterade Fredrik Reinfeldt i boken ”Det Sovande Folket” för ett ultraliberalt samhälle med kraftiga skattesänkningar och stora inskränkningar i välfärdssystemen; inför en tankesmedja i USA skämtade Anders Borg om att ”USA startar alla krig och vi får alla flyktingar”; Anna Kinberg Batra skrev själv en riksdagsmotion och hävdade att ”välfärdsstaten står i vägen för fri invandring”; Bo Lundgren erkände i en radiointervju att Fredrik Reinfeldt och Ulf Kristoffersson ville ”krossa välfärden med invandring”. Dessutom är det väl känt att Anna Kinberg Batra stödde Fredrik Reinfeldts radikala invandringspolitik under Alliansens åtta år vid makten.

Så vad beror Anna Kinberg Batras plötsliga invandringskritiska hållning på? Svaret kan vara att asylinvandringen nu har nått en kritisk massa för att moderaternas ultraliberala politik ska kunna implementeras och därmed rasera det svenska folkhemmet. Antalet personer med invandrarbakgrund beräknas ha ökat med ofattbara 770.000 under Fredrik Reinfeldts två regeringsperioder. Detta skedde alltså innan ytterligare 163.000 migranter sökte asyl i Sverige under 2015 – och till detta ska läggas ett framtida estimat på 300.000 anhöriginvandrare. Under det senaste decenniet, då Alliansen dominerade regeringsmakten, har alltså personer med invandrarbakgrund ökat med cirka en miljon.

Dessutom är det erkänt svårt att utvisa migranter som saknar asylskäl. Nationella transportenheten har kapacitet att verkställa maximalt 4000 utvisningar per år; att utvisa de 80.000 migranter som saknar asylskäl kommer alltså med den takten att ta cirka 20 år. Dessutom vittnar handläggare på Migrationsverket om hur flera migranter som har utvisats återvänder till Sverige och söker asyl på nytt, varpå en ny byråkratisk process inleds. Vidare går flera migranter under jorden när de har fått avslag på sina asylansökningar, för att istället fortsätta leva på välfärdsstatens bekostnad som ”papperslösa”.

Den övermäktiga asylinvandringen är alltså här för att stanna – och det svenska samhället utsätts nu för enorma påfrestningar. Med andra ord ligger vägen öppen för att påbörja nedmonteringen av välfärdsstaten.

Till att börja med är bostadsbristen akut, vilket inte är så konstigt när ett litet land som Sverige ökar befolkningen så radikalt genom invandring. Staten försöker tvångsplacera flyktingar runtom i landet, varpå flera kommuner i Stockholm och Skåne vägrar ta emot dem med motiveringen att det inte finns några bostäder; under 2017 förväntas tvångsplaceringarna öka med ytterligare 40%. Som en konsekvens av detta ökar kraven på en avreglering av hyresmarknaden, ökat byggande och ett förenklat regelverk. Dessutom har bostadspriserna och bankernas utlåning ökat till rekordnivåer de senaste åren, vilket har lett till att svenskarna numera är världens mest skuldsatta folk per capita. Sammantaget är utvecklingen på bostadsmarknaden en liberal dröm – vilket ligger helt i linje med Moderaternas strategi.

Även den svenska arbetsmarknaden har utsatts för enorma påfrestningar när hundratusentals asylinvandrare med låg utbildning ska ut i arbetslivet. Sverige är det OECD-land som har tagit emot störst andel flyktingar, men som tillsammans med Norge och Schweiz har lägst andel enkla jobb. Detta beror på att Sverige har en högteknologisk arbetsmarknad, starka fackföreningar och höga minimilöner. Nu höjs allt flera röster för att arbetsmarknaden måste avregleras och att det måste skapas flera enkla jobb. De en gång i tiden så mäktiga fackföreningarna håller alltså på att undermineras till förmån för en arbetslinje som har tvingats fram av asylinvandringen. Denna trend är så klart en våt dröm för Moderaterna.

Dessutom är den svenska skolan är i kris och rasar nedåt som en sten i PISA-mätningarna. Sjukvården är även den överbelastad med allt fler inställda operationer och timslånga väntetider på akutmottagningarna. Dessa krisande offentliga institutioner tvingar fram allt fler privata alternativ inom skola, sjukvård och omsorg. Återigen ligger detta i linje med den liberala politik som Moderaterna vill driva.

Kort och gott håller Moderaternas plan på att gå i lås. Fredrik Reinfeldt inledde processen med att öka asylinvandringen till ohållbara nivåer. Nu är asylinvandringen är här för att stanna och håller på att undergräva välfärdsstaten som en irreversibel process. Antingen tvingas Socialdemokraterna att höja skatterna ännu mer för att finansiera underskotten, eller så blir de tvungna att skära i välfärdssystemen; oavsett vilket kommer Socialdemokraterna popularitet förmodligen att sjunka under mandatperioden. Under tiden kan Kinberg Batra invänta valet 2018 då hon hoppas på att kunna gripa regeringsmakten för att därefter fortsätta med den liberala politiken med invandringen som hävstång.

Invandringen har nått en sådan kritisk massa att den kommer att ha förödande effekter på det socialdemokratiska folkhemmet. Detta vet Anna Kinberg Batra om – och därför kan hon riskfritt ”ta avstånd” från den tidigare invandringspolitiken för att locka tillbaka väljare från Sverigedemokraterna.

Gilla Gilla Laddar...