Lite mer än 46 år har passerat sedan beskedet kom och chockade stora delar av hockeyvärlden.

Dåtidens store idol, den så populäre gamängen Lennart ”Lill-Strimma” Svedberg, var död.

”Lill-Strimma” hade inte en chans den där tidiga söndagsmorgonen när hans lilla bil tappade greppet i högerkurvan i Stavreviken.

Han hade bara en halvmil hem till det hus intill havet i Söråker som han och hans fru Lisbet höll på att bygga.

Det blev en våldsam kollision.

”Lill-Strimmas” bil efter kraschen. Foto: SÖREN WALLDIN / FLT TT NYHETSBYRÅN

Lennart ”Lill-Strimma” Svedberg avled omedelbart av skadorna efter krocken med den stora orkesterbussen.

Det blev ett brutalt uppvaknande.

För hans familj, vänner – och fans över hela världen.

Krockade med en buss – och avled Lennart ”Lill-Strimma” Svedberg var 28 år och mitt i livet och sin fantastiska karriär när han en sommardag 1972 körde ihjäl sig. ”Lill-Strimma” var på väg hem i sin bil till Söråker när han i en kurva i Stavreviken krockade med en orkesterbuss. Det var en våldsam krock. Hockeystjärnan avled omedelbart. Lennart ”Lill-Strimma” Svedberg sörjdes närmast av sin fru Lisbet, barnen Tomas, 5, och Puck 2. Och av sin mamma och pappa. Visa mer Visa mindre

LIVSÖDEN DEL 1: Mikael Ljungberg tog sitt liv – som 34-åring.

Respekterad från Detroit till Moskva

”Lill-Strimma” hade skaffat sig vänner överallt där han drog fram. Från Moskva i öst via, Timrå, Gävle, Mora, Stockholm och Detroit i väst.

Lisbet Svedberg var 26 år när hon blev änka. Parets barn, Tomas, 5, och Puck, 2, skulle aldrig mer få se sin älskade pappa.

– Pappa är med mig varje dag. Jag lever med honom trots att jag inte minns honom. Jag var bara två år när han dog, säger Puck Svedberg, 48.

Puck Svedberg. Foto: BÖRGE SKOTNES

Hon bor i Alingsås, men driver en loppis, butik med inredning och möbler och kaffestuga i en gammal lanthandel utanför Orsa i Dalarna.

Cirkeln är på något sätt sluten i familjen.

Det är från Orsa som dalkullan Lisbet kommer. Det var i Mora hon 1966 träffade sin stora kärlek. Hockeystjärnan ”Lill-Strimma” Svedberg.

– Jag blir påmind nästan varje dag om pappa när mina kunder kommer in och vill prata om honom. Alla är så vänliga, säger Puck Svedberg.

– Det verkar som att varje äldre person känner pappa. Jag har hört så många trevliga historier om honom.

För någon vecka sedan kom det in en äldre man i butiken och berättade att han varit chef på ett företag där Pucks pappa jobbat när han spelade för Mora IK.

– Allt kommer tillbaka på något sätt. Minnen och starka berättelser som berör dyker hela tiden upp.

Hur var det att växa upp utan pappa?

– Jag har inget att jämföra med. Men när jag var liten tänkte jag ändå att pappa var rätt så gammal när han dog. Han fick ju ändå bli 28 år. Det är svårt att förstå i dag hur jag tänkte som barn, säger Puck Svedberg.

Hur var din och din bror Tomas relation med er mamma efter din pappas död?

– Jag var arg på mamma många gånger. Vi pratade aldrig om pappa. Det kanske hon borde ha gjort. Men jag ska inte klandra henne. Mamma blev tuff och självständig på något sätt. Hon ville klara sig själv. Och det gjorde hon också. Jag kan tänka mig att vårt liv hade varit betydligt enklare om pappa levt.

Puck Svedberg berättar att hon aldrig slutat att känna saknad och sorg efter sin pappa.

Lennart ”Lill-Strimma” Svedberg var inte bara en stjärna på isen. Hans kompisar från tiden i Tre Kronor och Timrå IK berättar om en enkel, ärlig och generös person.

– Han var en kamrat som alltid ställde upp för andra. Hände det något så tog han på sig det också. Vi lirade ihop många år i landslaget. Han var en fantastisk kille och spelare, säger Christer Abris, som målvakt i Tre Kronor i slutet av 1960-talet och flera år framåt.

Abris spelade i Leksand och hann möta ”Lill-Strimma” många gånger.

Både under storbackens tid i Mora och Timrå.

– Motståndarna hade respekt för honom. Han var utom denna värld på att åka skridskor. ”Lill-Strimma”, hade en bländande teknik och ett utvecklat spelsinne, men det kunde ha sina nackdelar, säger Christer Abris och skrattar.

Hur då?

– Ja, man var rätt skraj många gånger när han tog farliga vägar framför oss målvakter när han skulle ta upp pucken i anfallszon. Men det var så han var. En artist och en världsspelare.

LÄS MER: Fler reportage, långintervjuer och granskningar – besök samlingssidan.

Debuterade som 15-åring

Lennart ”Lill-Strimma” var inte bara gud hemma i Timrå. Han hyllades överallt där han drog fram.

Lennart ”Lill-Strimma” Svedberg var 15 år ung när han säsongen 1959-60 debuterade i Wifsta-Östrand (som sedan blev Timrå IK).

Två år senare debuterade han i Tre Kronor.

”Lill-Strimma” var attraktiv på spelarmarknaden. 1962 skrev han på för Grums IK och flyttade till Värmland. Där väntade gamle barndomsvännen Erling ”Eje” Lindström från Järnvägsgatan. Spelaren och tränaren som ”Lill-Strimma" sett upp till och haft som en extrapappa.

Statarlängorna på Järnvägsgatan i Timrå låg bara några snabba skridskoskär från hockeybanan. Här bodde även Bert-Ola Nordlander, som vann VM-guld med Tre Kronor. Och även unge Mats Näslund som vunnit SM, VM, OS och Stanley Cup, något kvarter bort.

Det blev bara ett år i Grums för ”Lill-Strimma”.

Säsongen 1963-64 väntade Gävle och Brynäs IF.

Här skolades ”Lill-Strimma” om. Från forward till back. Det blev succé.

Med ”Lill-Strimma”, Hans Dahllöf, Hans ”Virus” Lindberg, Lennart ”Tigern” Johansson, Tord Lundström och Håkan Wickberg blev Brynäs för första gången svenska mästare.

Lennart Svedberg stannade i Brynäs i två säsonger, innan han lämnade för Mora 1969.

Det var i Mora han träffade sin stora kärlek.

– Vi träffades på en dans. Det är inte så många som vet hur det gick till. Jag har nästan aldrig pratat om det tidigare, säger Lisbet Svedberg som i dag är 72 år och bor i Älandsbro i Ångermanland.

Lisbet var som ung intresserad av idrott, var en duktig orienterade och hängde med hockeygrabbarna hemma i Orsa.

– Jag lagade killarnas damasker. Jag gillade hockey och såg ofta Mora spela. Jag hade ju sett Lennart på isen många gånger innan den där kvällen vi träffades.

Hur var ”Lill-Strimma” att leva med?

– Han var en fantastisk person, varm med ett stort hjärta.

Lisbet Svedberg har, trots att det gått över 46 år sedan hennes älskade man så tragiskt avled, svårt att prata om det ofattbara som inträffade.

– Allt var så overkligt. Som en mardröm, säger Lisbet Svedberg.

Hur orkade du gå vidare i livet?

– Direkt efter Lennart gått bort tänkte jag att jag skulle vara stark. Att jag skulle klara av att ge mina barn ett bra liv. Det var bara barnen som gällde. Livet skulle bara gå vidare. Det fanns inget annat val.

– Så här i efterhand kan jag ibland undra hur jag tänkte då och hur jag orkade gå vidare och se framåt. Jag var så ung när Lennart dog. 26 år.

Lisbet Svedberg berättar att hon hade svårt att hitta någon ny kärlek efter sin älskade Lennart.

– Jag försökte några gånger, men det har aldrig gått så bra. En kärlek jag träffade gjorde att jag flyttade hit till Älandsbro utanför Härnösand, men romansen är över. Jag lever ensam nu. Det känns skönt och bra. Jag har ett bra liv och fin kontakt med mina barn, barnbarn och barnbarnsbarn.

”Byggde tre hus på fem år”

När hockeystjärnan hastigt och oväntat avled 1972 stod Lisbet ensam med två barn och tre hus.

- Vi byggde tre hus på fem år. I Mora, Söråker och Sörberge. Det var tufft att bli änka. Jag var ju hemma med barnen när de var små. Nu var jag tvungen att börja jobba för att kunna försörja familjen.

”Lill-Strimma” med hustrun Lisbeth Foto: SVEN JANSSON / DAGENS NYHETER

Hon jobbade som skolvärdinna, som sekreterare på ett kopieringsföretag och på försäkringskassan i Härnösand innan hon gick i pension.

Lisbet Svedberg har i dag svårt att förstå hur stor hennes man var inom hockeyn.

– Jag tyckte han var duktig, bra på skridskorna. Men det var många gånger under matcher jag var rädd när Lennart slog farliga passningar framför sin målvakt. Men det brukade alltid ordna sig ändå.

Hur var det att vara gift med en hockeyidol?

– För mig var Lennart inte hockeystjärna utan min man och pappa till våra två barn. I Timrå och i Mora var han bara Lennart. När vi kom till andra ställen, som till Stockholm, då var det många som flockades runt honom och ville ha hans autograf.

Lennart ”Lill-Strimma” Svedberg Född: 29 februari 1944. Död: Den 30 juli 1972. Yrke: Målare och hockeyspelare. Karriären: Wifsta-Östrand (senare Timrå IK) 1959-62, Grums IK 1962-63, Brynäs IF: 1963-1965, Mora IK: 1965-69, Timrå IK: 1969-1972. Meriter: 125 landskamper. Han debuterade den 8 december 1961 i Stockholm. SM-guld med Brynäs 1964. Spelade i fem VM för Sverige och vann två silver, 1969 och 1970 i Stockholm två brons, 1965 i Tammerfors och 1971 i Bern. Effektivaste back i VM 1965. All star team i VM 1969 och 1970. VM:s bäste back 1969 och 1970. Visa mer Visa mindre

Sovjetunionen hedrade ”Lill-Strimma”

”Lill-Strimmas” sista år i livet och i rinken tillbringade han i Timrå IK. Hemmaplan och extrapappan Eje Lindström, som blivit tränare lockade.

Det var en sensationell värvning. Men det var inte långt ifrån att stjärnbacken hamnat i NHL.

1969 var han på träningsläger med Detroit Red Wings. ”Lill-Strimma” erbjöds ett guldkantat kontrakt men tackade nej. Två år tidigare hade han även nobbat St Louis Blues.

Det var inte bara NHL som ville lära sig av den svenske storspelaren.

Sovjetunionens tränare, den legendariske Anatolij Tarasov, bjöd in svensken till ett träningsläger med CSK Moskva. Ingen annan spelare från väst hade fått den unika chansen tidigare.

Tarasov var känd för att inte ha något till övers för spelare utanför Sovjetunionen. Med undantag för en svensk: ”Lill-Strimma”.

De sovjetiska spelarna fick även ta del av filmer där ”Lill-Strimma" drog fram över isen för att de skulle lära sig av mästaren för att bli ännu bättre.

Tarasov och flera ryska spelare besökte vid flera tillfällen ”Lill-Strimmas" grav.

1973 spelade Sovjetunionen också en match i Timrå – för att hedra ”Lill-Strimma”.

”Saknar honom så det gör ont”

I början av 1970-talet började Timrå IK:s satsning mot toppen. Säsongen 1971-1972 tog klubben SM-brons.

Nu med många unga talanger och världsbacken ”Lill-Strimma” i storform skulle klubben ta upp kampen med Brynäs, Leksand, AIK och Färjestad.

– Jag är övertygad om att vi vunnit guld 1972-73. Vi hade slagit Brynäs säsongen före och hade nästan samma lag. Vi hade blivit starkare och bättre på allt, säger Bo ”Bulla” Berggren, som spelade med ”Lill-Strimma” Svedberg under tre säsonger.

– Jag tycker att ”Lill-Strimma” är en av världens tre bästa spelare någonsin. I klass med Bobby Orr och Wayne Gretzky, säger Bo ”Bulla” Berggren. Han hjälpte oss yngre med allt.

Eje Lindström, ”Lill-Strimmas” barndomsvän, var tillbaka i Timrå.

– Lennart är en av våra största spelare genom alla tider. Ett fenomen. En fantastisk person. Öppen, glad och generös. Det känns fortfarande jobbigt att prata om honom trots att det gått så många år efter dödsolyckan, säger Eje Lindström. Han blev bara bättre med åren och hann inte visa riktigt hur bra han var.

Lång tid efter olyckan tog alltid Timrås materialförvaltare fram "Lill-Strimmas" tröja vid träningar och matcher - trots att ingen fick sätta på sig den.

I dag hänger den legendariske spelarens tröja nummer 5 i taket i NHK Arena.

Och 1994 fick Lennart ”Lill-Strimma” Svedberg en ishall uppkallad efter sig.

– Jag tänker ofta på Lennart. Jag saknar honom så mycket att det gör ont, säger Eje Lindström. Såren kommer aldrig att läka.