Medaliatul cu aur de anul trecut de la Olimpiada Internaţională de Informatică, românul Tamio Vesa-Nakajima, a încheiat primul său an de studenţie la Oxford cu cea mai mare medie dintre studenţii informaticieni şi a fost ales preşedinte al Societăţii românilor din Universitatea Oxford.



"Pot să spun că sunt în jur de 30 de studenţi la informatică pură, dar, dincolo de număr, faptul că aceşti colegi sunt la Oxford înseamnă că sunt dintre cei mai buni. Eu am terminat cu 8,95, în condiţiile în care se ştie că la Oxford se dau note foarte mici. Profesorii sunt mult mai stricţi", a declarat, pentru AGERPRES, Tamio.



Exact la un an de la câştigarea titlului mondial la olimpiada de informatică de la Teheran, precedat de cel european în iulie 2017, Tamio şi mama lui, Adriana Vesa, îşi petrec vacanţa în oraşul bunicilor materni, Beiuş.



Pe lângă informatică, Tamio este, de când era copil, un pianist pasionat, iar de pe la 12 ani a început să şi compună. Creaţiile lui muzicale au fost remarcate şi premiate de mai multe ori în concursul Pro Piano de la Bucureşti. Pe lângă informatică şi pian, studentului la Oxford îi plac şi lecturile din clasici, ceea ce se vede şi în modul detaliat de a povesti...



Foto: (c) Adriana Vesa/Arhiva personală



Potrivit acestuia, Oxford University Romanian Society cuprinde aproape toţi studenţii români, dar şi absolvenţi care păstrează relaţiile cu societatea sau doctoranzi, iar numărul lor depăşeşte 500 de membri. De altfel, spune el, sunt foarte mulţi români la Oxford, afirmaţie întărită şi de mama sa.



"Numai la informatică, aproape jumătate din studenţii din anii unu şi doi pe care am ajuns să-i cunosc, sunt din România", spune el. "Avem câteva lucruri foarte bune în ţară. Copiii care au talent la informatică pot să avanseze în România foarte frumos. M-am dus la fiu-meu în vizită şi am auzit pe stradă vorbindu-se româneşte de nenumărate ori. Este plin de români la Oxford! Plin, plin, plin de români!", subliniază mama.



Născut pe 18 mai 1999 în Timişoara, Tamio spune cu mândrie că este român. Chiar dacă tatăl lui este canadian get-beget. Fizionomia feţei aminteşte de bunicii din partea tatălui, care sunt japonezi, dar bunicii materni sunt bihoreni, din Beiuş. Pe podium, la numeroasele concursuri câştigate, el desfăşoară cu drag, în faţa pieptului, tricolorul românesc...



În rolul său de preşedinte al acestei societăţi, Tamio se preocupă ca toţi membrii să se bucure de avantajele oferite, coordonează evenimente şi colaborări cu români de la alte facultăţi, discută cu diverse personalităţi care să susţină cursuri sau discuţii cu membrii societăţii şi multe altele.



"Avem şi un program de mentorat, pentru diferite situaţii în care studenţii au nevoie de îndrumare. Pentru bobocii din primul an vom merge mai devreme cu o săptămână ca să organizăm o mică petrecere prin care să-i întâmpinăm şi să ne asigurăm că se simt ca acasă", povesteşte Tamio.



Spre deosebire de sistemul românesc, la Oxford anul universitar este diferit şi structurat foarte lejer. Cursurile încep pe 8 octombrie, sunt trei trimestre, de câte două luni, cu vacanţe intercalate de o lună. Trimestrele au nume specifice: Michaelmas (toamna), Hilary (primăvara) şi Trinity (vara). Nu sunt examene propriu-zise decât la final de an, dar au alt sistem de verificare, pe parcurs, a cunoştinţelor.



"Deşi sistemul e foarte lejer, programul este foarte riguros. Nu ai nicio modalitate să chiuleşti, de a nu trece prin materie. Acolo se duce numai cine vrea să lucreze mult", afirmă Adriana Vesa.



Ca să iei licenţa, trebuie să faci trei ani la Oxford, iar Tamio este înscris în programul "Master Science in Computer Science", după patru ani având programat masteratul.



Una dintre colegele lui Tamio, la filosofie-politică-şi-economie, este activista pakistaneză Malala Yousafzai, cea mai tânără laureată a Premiului Nobel pentru Pace, primit la vârsta de 17 ani, în 2014, pentru meritul de a fi un simbol al dreptului la educaţie pentru tinerele din toată lumea.



"Mie îmi place să iau lucrurile pas cu pas, aşa cum vin. Eu fac informatica atât pentru că aş vrea, la un moment dat, să ajung foarte cunoscut şi foarte bun în domeniu, dar şi pentru că este o muncă pe care îmi place să o fac zi de zi. Informatică şi muzică. Nu aş fi putut să ajung aici dacă nu mi-ar fi plăcut. Eu propun tuturor să încerce informatica, să vadă dacă le place, este un lucru foarte greu, dar care oferă o mare satisfacţie", spune Tamio.



Întrebat ce a învăţat nou, surprinzător, în primul an la Oxford, Tamio a menţionat "calculul lambda", "ceva extraordinar" despre care spune succint:



"Este, practic, un mod complet altfel decât cel cu care eram eu obişnuit de a vedea însăşi computaţia. Este total diferit decât ce am văzut până acum. Informatica, în ciuda faptului că este foarte asociată cu calculatoarele, în sine ea e o ştiinţă care are de a face cu fluxul informaţiei şi modul în care transformi o mulţime de date în altă mulţime de date, indiferent de substratul tehnic pe care lucrezi. Moduri structurate şi previzibile de a efectua calcule."



Mărturiseşte că unul dintre atu-urile care l-au atras spre informatică a fost noutatea ei. Fapt ce permite "să o mişcăm foarte repede înainte". Cu toate că se scriau algoritmi şi cu două mii de ani înainte de Hristos... informatica a început să se dezvolte puternic abia de la mijlocul secolului trecut.



"Nu am idee exact unde va ajunge peste zece ani, dar sunt anumite domenii care, momentan, arată foarte promiţătoare, cum ar fi paralelizarea masivă sau calculatoare cuantice sau inteligenţa artificială. Eu sper chiar să se facă progrese semnificative în algoritmica în sine. Dar nu pot să prezic. Altfel aş fi deja miliardar", spune râzând Tamio.



În aceeaşi atmosferă relaxată, mama lui Tamio destăinuie că "vinovată" pentru performanţele băiatului la informatică este marea ei pasiune pentru... matematică.



"Făceam cu el câte o oră de matematică în fiecare zi până pe la 14 ani. Am avut cu cine. Îi zbârnâia mintea. Trecerea spre informatică a fost în liceu. Probabil, l-am pisat eu foarte mult cu matematica, nu a ştiut cum să fugă de ea şi a aterizat în cea mai bună chestie posibilă în care putea să-şi folosească talentul la matematică. E greu să reuşeşti la nivelul acesta în informatică, dacă nu ai o bază foarte solidă de matematică", consideră Adriana.



Adriana Vesa a trecut prin trei facultăţi, patru ani la Politehnică, apoi Ştiinţe economice şi nu în ultimul rând, Arte, cu cursuri la Museum of Modern Art (MoMa) din New York. A finalizat Ştiinţele economice, ceea ce o ajută desigur să îşi conducă galeria de artă contemporană din New York, metropolă în care părinţii lui Tamio locuiesc de mai mulţi ani.



Copilul a trăit până în clasa a doua la New York. Şcoala din ţara natală însă, cu o programă consistentă, i s-a părut mamei sale mai potrivită copilului lor, vădit talentat. Educaţia lui a fost influenţată şi de bunicii beiuşeni, o pictoriţă apreciată de critica de specialitate, Stela Vesa şi profesorul inginer Aurel Vesa, un mare pasionat de istorie. Aşa se face că băiatul-minune a absolvit liceul beiuşan cu zece pe linie. Bacalaureatul l-a luat cu zece la matematică şi informatică, doar la limba şi literatura română a obţinut 9,35.



Talentul pentru pian şi compoziţie l-a moştenit de la tatăl său, Tateo Nakajima, muzician, o vreme dirijor, fiind unul dintre cei mai buni specialişti în acustica marilor săli de spectacole din lume.



Studentul la Oxford continuă să compună şi să improvizeze, atât acasă, la Beiuş, cât şi în Anglia, unde conducerea colegiului i-a pus la dispoziţie un pian în camera lui de studiu, o sală mare de repetiţii şi posibilitatea de a cânta foarte des la pian împreună cu studenţii de la muzică.



"E deosebit modul în care se ocupă de studenţi, este absolut ieşit din comun", subliniază Adriana.



"Pianul se îmbină foarte bine cu informatica şi îmi place foarte mult. Nu e o evadare. Nu e alb şi negru. Una o ajută pe cealaltă. Am observat ceva foarte interesant: foarte des, când lucrez pe ceva complet diferit de primul lucru, te ajută şi la primul. Indiferent cât de altfel e. Pentru că să gândeşti în moduri noi, în orice domeniu, îţi lărgeşte orizontul şi în alte domenii", afirmă Tamio.



Pe Youtube sunt postate câteva recitaluri la pian susţinute de Tamio Vesa-Nakajima, unele compoziţii proprii, prezentate în diferite ocazii.



Chiar dacă e vacanţă, şi mai iese cu prietenii, a fost câteva zile şi în vacanţă în Spania, Tamio găseşte timp şi pentru a se implica în a ajuta alţi tineri să devină "mai tari la info" şi chiar în pregătirea concursurilor. El face parte din echipa infoarena.ro, un portal gratuit dedicat celor care se perfecţionează în domeniu, unde nu numai că postează materiale educative şi asigură integritatea site-ului, dar se ocupă mai cu seamă de organizarea unor concursuri noi.



"Ştiu că aproape toţi informaticienii români care au fost la Olimpiada naţională şi la concursurile internaţionale se folosesc de acest site", a precizat Tamio.



Aşa a fost membru în comisiile de la olimpiada naţională, în iulie s-a dedicat Balcaniadei de la Timişoara şi urmează Algoritmiada, spre finele lunii august. Sunt mulţi tineri care lucrează voluntar atât pentru a propune probleme pentru olimpiadă, cât şi ajutând la gestionarea părţii academice a olimpiadei sau a concursului.



Tamio Vesa - Nakajima a ales să studieze mai departe la Oxford în Anglia, după ce a fost acceptat de alte trei universităţi de prestigiu din lume: Massachussets Institute of Technology din Boston, New York University (NYU) şi Waterloo din Canada.



Deocamdată, el presupune că, după absolvire, în faţa lui se vor deschide două căi: fie latura academică, în corpul de cercetători şi profesori universitari, fie latura industrială, spre o companie mare din domeniu.



"Aşteptăm ce oferă România. Toţi copiii aceştia, care fac pe bani grei facultatea la Oxford, să vedem dacă se mai întorc. Tamio nu ştie deocamdată ce va face în viitor. Depinde ce i se oferă. În America, la Silicon Valley e viaţă grea. Europa e mai liniştită, parcă. Oamenii au o viaţă mai comodă, mai calmă. Cel puţin aşa aud de la colegii lui Tamio care au terminat facultatea şi care lucrează în Elveţia, la Google. Sunt foarte liniştiţi, au vieţi tihnite. Eu cred că şi România are potenţialul să facă aşa ceva. Să vedem", spune mama olimpicului mondial. AGERPRES / (A - autor: Eugenia Paşca, editor: Marius Frăţilă, editor online: Gabriela Badea)

Sursa foto: stats.ioinformatics.org