2.9k REACTII Share Tweet Whatsapp Linkedin Google

Iulia Ionescu, fetița dispărută în urmă cu 4 zile, a fost găsită într-un tren care venea de la Suceava la București. Era îmbrăcată în călugăriță. În cazul său există multe întrebări, o celulă de criză și deocamdată, o certitudine. Fata avea un duhovnic cu care vorbea și coresponda. Cum o fi ajuns un copil să se spovedească singur într-o biserică? De ce a avut mai multă încredere într-un străin, fie el și preot, de ce a ales să se deschidă altora decât celor din casă sau din clasă e o poveste pe care cei care au crescut-o trebuie să o lămurească cu ei înșiși.

Preotul Visarion Alexa spune așa:

„Eu sunt un preot la care Iulia s-a spovedit, iar eu nu pot să divulg spovedania. Nu e treaba mea să intru în spațiul unei familii.”

Fără să mă pricep la religie sau canoane, eu cred că sunt câteva lucruri cumplit de neînregulă aici.

Preotul nu e un înregistrator de cuvinte. El trebuie să evalueze persoana din fața sa și să-i dea cele mai potrivite sfaturi. Spovedania nu trebuie să fie musai o descărcare, cât o călăuzire.

Să nu faci tu, duhovnic, diferența dintre copil și adult, iarăși e grav. De mai bine de trei ani, în fața ta se află o puștoaică cu probleme. Menirea ta ca preot nu e să o întorci către calea dreaptă a credinței, ci pe calea familiei. E primul lucru de care trebuie să te îngrijești când în fața ta se află un copil.

Ești cu mult mai responsabil în fața unui copil decît în fața unui adult. Tu, preot, unde ai ți-ai trimite copii spre călăuzire? La tine acasă sau la un alt preot? Nu poți să-ți asumi răspunderi pe care doar părinții le poartă.

E în neregulă să te acoperi cu taina spovedaniei, dacă afli că un copil vrea să plece. Nu-i musai să spui ce ai aflat. Dar e musai să-i anunți părinții că lucrurile nu-s în regulă. Să faci în așa fel încât să împiedici o dramă.

Dacă totuși vezi că acel copil suferă în familie, ai la dispoziție instituții care să apere copilul. Totul e să vrei să faci ceva. Nu doar să-ți închipui că ai un rol în viața cuiva ca apoi să dai bir cu fugiții.

Nu e în neregulă că ai avut la dispoziție trei ani să faci toate aceste lucruri și n-ai făcut nimic. Mi-e teamă că doar ai ascultat, fără să pricepi. Sau că nu-ți pasă de lucrurile cu adevărat importante.

În fine, nu e în regulă să mă anunțe Patriarhia, din timp, că duhovnicul nu a greșit cu nimic. Poate față de șefii săi. Dar față de părinții fetei sau față de societate? Apropo, înțeleg că mânăstirile raportează repede prezența unor minori. Și atunci de unde a avut straiele cu pricina?

Dacă aș fi de la Poliție, aș pune niște întrebări mai apăsate.

P.S. O să revin la întrebarea supremă: ce caută religia în școli înainte ca un copil să aibă discernământ?