Jurnal de Suedia – sistemul public de sănătate (relatarea unui român plecat)

Un ascultător (român) care lucrează în Suedia de câțiva ani mi-a trimis o relatare referitoare la interacțiunea lui cu sistemul public suedez de sănătate. A avut o problemă comună, dar teribil de chinuitoare: o piatră la rinichi, care a necesitat internare de urgență și intervenție neinvazivă pentru spargerea pietrei.

Mi se pare interesant ce spune Andreas. Relatarea lui e coerentă și plină de amănunte relevante (testarea de la final pentru infecții intraspitalicești pare o idee bună, poate o importăm și noi, dacă înțelegeți ironia). Sigur, standardul suedez de sănătate publică este realmente foarte ridicat, dar poate că merită să ne gândim un pic, azi, la motivele pentru care ei sunt atât de sus și noi atât de înapoiați.

Apropo, ca să avem și câteva informații de context: în 2007, sistemului public de sănătate din România i s-au alocat de la buget 17 miliarde de lei. În 2011, suma crescuse la 22 de miliarde. În 2016, bugetul alocat a atins 34 de miliarde (CNAS și Ministerul Sănătății). Carevasăzică, bugetul sănătății s-a dublat de la intrarea României în UE, acum un deceniu.

Și acum, relatarea lui Andreas:

Pe 4 ianuarie ieșisem cu rucsacul în spate pentru o plimbare de câteva zile cu cortul pe ruta Sörmlandsleden, pe o lungime de aproximativ 50Km. Se anunțau -15 grade Celsius afară și ninsese abundent. Cu o zi înainte îmi activasem serviciul de SOS și monitorizare prin satelit (dispozitivul portocaliu din poză – un Delorme inReach Explorer), pe care urma să îl folosesc pentru a trimite un semnal SOS de urgență în cazul în care nu aveam semnal la telefonul mobil. Ei bine, n-am mai ajuns în natură, ci am făcut o criză de durere ce m-a trimis direct în spital la urgențe, iar după două zile am fost operat de o piatră la rinichiul drept prin litotriţie extracorporeală cu unde de şoc.

Recepția pacienților și sala de așteptare

Am ajuns la casierie cu dureri insuportabile, mi-am descris problema și am fost rugat să urmăresc culoarul verde, să trec de zona de așteptare și să merg direct la chirurgie. În maxim 10 minute de la intrarea în spital am fost pus pe un pat unde mi s-au administrat medicamente care să îmi calmeze durerea. Însă durerea a continuat, așa că s-a decis internarea mea. Am văzut mulți medici străini cu diferite origini (africani, musulmani, est-europeni, asiatici și sud-americani) ce lucrau cot la cot lângă cei suedezi, într-un mediu relaxat și colaborativ. Am discutat și cu 2 voluntari în vârstă despre problema mea – bănuiesc că erau parte din ceva program de extindere ale competențelor medicale, fără a fi absolvenți ai unei instituții de învățământ cu specific medical. Rolul lor era să discute cu pacienții, să se familiarizeze cu procedurile și să poată ajuta personalul medical calificat din spital.

Analizele, internarea și calitatea serviciilor

În poză eram în așteptare pentru tomografia computerizată, cu rucsascul și cortul sub picioare. Ironic, n-am mai ajuns în pădure, dar am fost pus într-o zonă cu tablouri… cu marea!

În urma analizelor mi s-a găsit o piatră de 5 mm la rinichiul drept, problemă despre care citisem că e întâlnită la aproximativ 25% dintre români. Una dintre doctorițele tinere mă întreabă cu zâmbetul pe buze:

– De unde ești? Ai nume foarte suedez și nu îmi dau seama după accent de unde vii!

– Din România. M-am mutat aici din 2012 și lucrez ca și inginer în IT la Ericsson…

– Și cum de ai ajuns în Suedia? Ai venit din dragoste pentru o suedeză?

M-am amuzat un pic, că nu era prima dată când am fost întrebat asta în ultimii 5 ani de când sunt în Suedia…

Pe holul spitalului era o curățenie exemplară și nu era mirosul acela specific de spital. De fapt, nu mirosea a nimic!

Am fost internat într-o cameră lângă alt pacient, cu baie dedicată în afara camerei noastre. Pe jos se circula în șosete (era foarte curat!) și nu cred că îmi era permis să folosesc încălțămintea de acasă, dacă aș fi avut-o. Mi s-au dat haine noi (pe care le puteam schimba la discreție dintr-un dulap, după mărimi) și o pereche de șosete cu puncte de cauciuc pentru a nu aluneca pe hol sau în baie. Pentru igiena corporală, la baie erau bureți sigilați ce conțineau săpun cu alcool, iar pentru mâini aveam săpun lichid dezinfectant. Pentru confortul pacienților, paturile se puteau ajusta electric dintr-o telecomandă.

Seara am început tratamentul cu pastile, pentru a încerca să elimin piatra pe cale naturală. Meniurile de prânz și cină au fost la alegere: 3 tipuri cu pui, 3 cu pește, meniu vegetarian și desert. În sala de oaspeți erau la discreție ceaiuri, cafea, prăjituri și ceva dulciuri ușoare, iar în frigider puteam alege sucuri naturale și băuturi energizante în genul iaurturilor. Erau gratuite, bineînțeles.

Cum nu îmi luasem încărcătorul de iPhone cu mine, mi s-a împrumutat unul din partea spitalului (!!!).

În total, cred că au trecut vreo 15 doctori și asistenți medicali pe la patul meu. Am fost tratat cu respect, mi s-au explicat procedurile din cadrul operației, am fost asigurat că totul va fi bine și că sunt pe mâini bune. La final, am ajuns după două zile în sala de operații, întrucât nu am putut elimina piatra pe cale naturală…

Înainte de externare

Mi s-au luat probe pentru a verifica dacă nu am plecat acasă cu ceva bacterii din spital. E procedură de rutină ce se face pentru a menține sub control igiena spitalului.

Cum se declară și se plătește concediul medical în Suedia

Angajatorul e obligat să plătească concediul medical pentru angajații care nu pot lucra din motive de boală. Angajatul are dreptul la concediu medical plătit din prima zi de la angajare.

Prima zi de caz de boală nu se plătește, iar următoarele 7 sunt plătite cu 80% din salariul lunar. Dacă se prelungește concediul medical, începând cu a 8-a zi, angajatul trebuie să ceară medicului un formular dedicat, pe care acesta va scrie că pacientul nu poate lucra și este sub observație medicală.

Costurile operației mele vor fi suportate integral de către angajatorul meu. Deocamdată am plătit aproximativ echivalentul a 100 EUR, însă voi deconta aceste costuri un pic mai încolo…

Între timp, în ultima săptămână, în România

Ministerul Sănătății dat în judecată de o constănțeancă. Mama ei, o bătrână de 87 de ani, a decedat după ce a așteptat 26 de ore la Urgența Spitalului Județean. (sursa)

Şase ore de aşteptare la Urgenţe! Patru medici au fost nevoiți să rezolve 312 cazuri. (sursa)

Nu, n-am uitat de unde am plecat…

Andreas Eugensson