Obiectivul parlamentarilor mi se pare cât se poate de clar: din toată ființa lor, năzuiesc spre statutul nomenclaturii Partidului Comunist din Epoca de Aur. Pensiile speciale, obstrucționarea Justiției în cazul Corlățean, ca în atâtea altele, menținerea în funcție a primarilor condamnați cu suspendare, băgarea la scuteală a aleșilor care și-au angajat rude la cabinetele parlamentare, toate sunt aproximații ale situației ideale, illo tempore: de-o parte tovarășii intangibili și clanurile lor, de cealaltă, „oamenii muncii”.

Sau, dacă schimbăm clasa cu rasa, își doresc să fie Herrenvolk, popor de stăpâni, arienii României, iar ceilalți, suboamenii.

Dorința domniilor lor este îndreptățită și realizabilă, deoarece, în majoritate simplă, românii sunt un popor de slugi hoațe care nu are ce să facă cu libertatea.

Și pentru care democrația e cea grecească veche, cu sclavi.

Le lipsește Ceaușescul, Kim-Jong-Unul, vor să fie duși cu rândul la masă și să rânjească sub bici. Au trufia servilismului și a înălțării prin ticăloșie.

Îți recomandăm Extinderea constituțională a ticăloșiei

Dușmanul cel mai mare al acestei comunități a sclavilor cu drept de vot nu sunt stăpânii, ci minoritatea celor ce nu sunt ca ei.

Iar acestora din urmă nu le rămâne decât să-și ia capul în mâini, să se autoexileze în propria țară sau s-o părăsească.