Siden Firkløverregeringens tiltræden i 1982 har nye regeringer altid foretaget et »kasseeftersyn« for at tjekke, om den gamle regering havde malet de offentlige finansers tilstand i for lyse farver. Kasseeftersynet har som formål at sværte den gamle regering og fremhæve, hvilket håndværkertilbud den nye regering har overtaget, og at den nye regering derfor står over for en meget vanskelig opgave.

Henning Christophersens kasseeftersyn i 1982 var særdeles velbegrundet, da både dansk økonomi og de offentlige finanser var i en sørgelig forfatning. Hvis landet ikke stod ved afgrundens rand, så kunne vi i hvert fald se den, som Knud Heinesen formulerede det.

Siden da er det blevet rutine, at nytiltrådte regeringer foretager et kasseeftersyn, også når det er mindre velbegrundet end i 1982. De offentlige finanser er i 2019 solide og holdbare både på kort og lang sigt. Men det er klart, at med de mange løfter, som regeringen og dens støttepartier har afgivet vedrørende offentlig velfærd og en ambitiøs klimapolitik, kan der hurtigt blive slået et solidt hul i statskassen.

Derfor har Nicolai Wammen en interesse i at gennemføre et kasseeftersyn for at finde efterladte regninger fra den gamle regering for at dæmpe forventningerne til, hvad der skal ske med den offentlige velfærd og klimapolitikken, med den bekvemme undskyldning, at det er VLAK-regeringens skyld.

»Der er to pointer her: det udestående beløb er næppe større end i tidligere år, og det kan ikke komme som en overraskelse for nogen.«

Forventningerne til, hvor stort et hul i statskassen den nye regering kunne fremtrylle, var derfor store. Man må på den baggrund sige, at bjerget barslede med en mus. Kasseeftersynet påviser påståede ubetalte regninger på 3,5 mia.

Substansen er dog en tynd kop te. De 3,5 mia. kr. er summen af en lang række småbeløb, der udestår fra politiske aftaler, hvor finansieringen ikke er helt på plads, men hvor det er aftalt, at den skal på plads. Den slags udeståender er der hvert år, og så bliver de lukket i Finansloven.

Der er to pointer her: det udestående beløb er næppe større end i tidligere år, og det kan ikke komme som en overraskelse for nogen, fordi de konkrete udestående problemer har været kendt af Folketingets partier, før valget blev udskrevet. De ubetalte regninger var således velkendt af regeringen og dens støttepartier, da de afgav deres valgløfter, og nogle af dem er endda baseret på aftaler indgået mellem VLAK-regeringen og Socialdemokratiet.

Selv om 3,5 mia. kr. umiddelbart lyder af mange penge, udgør det ikke meget mere end en afrundingsfejl i et offentligt udgiftsbudget på omkring 1.140 mia. kr. Det er også småpenge i forhold til de usikkerheder og bevægelser, der er i de offentlige indtægter. Regeringens Økonomiske Redegørelse, der blev offentliggjort samtidig med kasseeftersynet, viser, at forventningen til provenuet fra pensionsafkastskatten i 2019 er steget med 43 mia. kr. i forhold til den seneste Økonomiske Redegørelse fra december 2018. Her dumpede lige 43 mia. kr. ned fra himlen, eller rettere sagt, de blev taget fra folks pensionsopsparing.

Selvom den påståede manko på 3,5 mia. kr. var reel og overraskende, er det verdens dårligste begrundelse for ikke at kunne indfri de gyldne valgløfter. 3,5 mia. fra eller til betyder ikke noget i et udgiftsbudget på 1.140 mia. kr. Regeringen og dens støttepartier har lovet mere end de kan holde, og det vidste de godt eller burde have vidst før valget blev udskrevet.

OLE P. KRISTENSEN