Da Niels Vestergaard Thomsen forleden læste en artikel i Berlingske om en almindelig dansk familie, der frivilligt og uden betaling har sagt ja til at få stillet en såkaldt venligbolig op til flygtninge i deres baghave, blev det bare for meget.

»Han skulle skamme sig. Det er landsforræderi at hjælpe flygtninge her i landet. Han hjælper fjenden med at erobre nyt område til Islam. føj!« skrev han i kommentarsporet under artiklen. Da en kvinde lidt efter patroniserende gik i rette med hans retorik, faldt svaret prompte:

»Du minder mig om dem som modstandsfolk klippede skaldede, da krigen var slut!«

Venligboere er fra »fjendeland« siger han. Ligesom justitsminister Søren Pind, der samme uge skrev en kronik i Berlingske for at præcisere, at Danmark altså ikke er i krig med Islam, men kun islamiske terrorister i Islamisk Stat.

»Søren Pind er totalt idiot og ignorant, hvis det ikke kan gå op for det skvat, at Islam er i krig mod os, og at han selv har lukket fjenden ind i vores egen baghave, hvor de har frit spil til at plyndre løs og voldtage eller overfalde os vantro af vores bødler,« skrev Niels Vestergaard Thomsen som reaktion i Berlingskes facebooktråd.

Niels Vestergaard Thomsen er 40 år, lektor i fransk og tysk - og internetkriger. Han er en af dem, som ifølge mange er med til at gøre kommentarsporene på Facebook til kloakrør af had og splittelse. Til at debatklimaet bliver hårdt og uforsonligt og til at flere venligboer i angst for chikane og trusler på de sociale medier, overvejer at droppe deres civile engagement.

I sidste uge kom Berlingske ud i et stormvejr på de sociale medier, på grund af en debattråd på Facebook under en artikel om, at Medina medvirker i et program, der handler om syriske flygtninge i Jordan.

På få timer blev kommentarfeltet fyldt med beskyldninger om, at Medina kun gør det for at tjene penge, nu hun er endt som en »falleret taberkælling«. Hun bliver kaldt »klam so«, »tomhjernet gås«, »landsforræder«, »medieluder« – fortsæt selv listen. Journalisten, Abdel Aziz Mahmoud, der tager med for at dokumentere, får øgenavne som »tåbe« og »tvetunget islamist«.

Berlingske har siden ryddet op i tråden og slettet omkring 30 hadefulde kommentarer. Men udfordringen er den samme både på Berlingskes og flere andre medieres Facebook-sider: At sproget er hårdt, barskt og perfidt, og særligt når det handler om flygtninge, indvandrere og islam er alt filter væk.

Eksistentiel angst

Ifølge Niels Vestergaard Thomsen, der efter eget udsagn aldrig har truet enkeltpersoner i virkeligheden eller online eller brugt perfide skældsord på Facebook, er der noget andet og større på spil:

»Antallet af flygtninge bekymrer mig rigtig meget og fylder hele min bevidsthed. Vi kalder det en flygtningekrise, men krisen ligger i virkeligheden hos os selv. Det er en eksistentiel angst for fremtiden. Og den er så dyb, at jeg er nødt til at handle.«

Men hvorfor handle ved at skrive kommentarer på Facebook?

»Fordi angsten bliver til frustration, og så må man have afløb. Det er ikke sådan, at jeg er bange for at blive overfaldet, hvis jeg går i Bilka. Men jeg føler min frihed og livsform er truet. Jeg er biseksuel og det er en gruppe, der er særlig ofre for Islam. Jeg skriver også for at påvirke andres bevidsthed, så de ser virkeligheden i øjnene: at muslimerne er vores bødler, og vi er ofre for en invasion.«

Niels Vestergaard Thomsen taler roligt og venligt, mens han fremfører sine kontroversielle holdninger. Og han svarer beredvilligt på Berlingskes spørgsmål.

Hvorfor er det nødvendigt at bruge grimt sprog og give almindelige frivillige danskere øgenavne som »landsforrædere«?

»Nogle gange er det jo spontane reaktioner. Der er mange følelser i kog. Men formålet er, at de skal tænke en gang mere over, hvad de gør. Det, venligboerne tror er »gode handlinger«, mener jeg er skadelige for Danmark. De er med til at forstærke de konflikter og problemer, der er med islam, ved at være behjælpelige over for fjenden med at erobre vores land.«

Da en kvinde på Facebook efter en af Niels Vestergaard Thomsens udfald skrev: »Jeg synes det er nogle brutale holdninger du har og jeg synes ikke du er særlig oplyst. Jeg ville gerne se dig blive og kæmpe for frihed og demokrati hvis hele Danmark var i krig og sønderbombet,« til ham, besvarede lektoren det med: »Rebekka, du vil sikkert hjælpe muslimer med at bombe Danmark hvis der bliver krig her.«

Har du overvejet, at du med dine kommentarer er med til at skabe endnu mere splittelse?

»Nej, for jeg synes ikke, jeg går over stregen. Venligboerne kalder også os islamkritikere for racister. Det synes jeg er ok. Så længe man ikke siger »smatso« og den slags, mener jeg det er inden for skiven af en verbal konflikt. Tonen er hård, ja, men det er fordi, vi er på kanten til en borgerkrig.«

Ikke underklassen

For 15 år siden, da Niels Vestergaard Thomsen læste fransk på universitetet i Aarhus var han formand for Dansk Folkepartis ungdom. Siden har han holdt sig ude af politik i for at fokusere på sin karriere - senest som underviser på VUC. Det koster på venskaber og arbejdspladsen, når man insisterer på at diskutere et emne, der polariserer. Som akademiker og biseksuel færdes Niels Vestergaard Thomsen ofte i miljøer, han selv benævner »fjendeland« - altså kredse, der er venligt stemt over for flygtninge og multikultur. Også i familien er der »nok uenighed til at skabe bål og brand«.

Men med den nye flygtningetilstrømning, er hans politiske ild alligevel blevet tændt igen.

»Tidligere sværgede jeg til Jyllands-Posten. Men nu er jeg gået over til at læse Berlingske, fordi jeg føler mig mere hjemme i debatmiljøet her. Og det bliver heller ikke DF, der får min stemme næste gang. DF vil gerne være underklassens parti. Men jeg føler mig borgerlig og er akademiker. Derfor synes jeg også Danskernes Parti er for primitive. De siger, at alle skal sendes hjem. Men jeg synes, at hvis folk bliver assimileret og har taget afstand fra islam, kan de godt være her. Derfor passer Nye Borgerlige bedre til mig.«

Det, venligboerne gør, er vel netop at prøve at integrere flygtninge, så der ikke opstår parallelsamfund ved at arrangere fællesmiddage, samle brugt tøj ind og byde flygtninge velkomne i fællesskabet. Hvori er det præcis, du mener, deres forbrydelse består?

»Deres forbrydelse er, at de er venlige over for fjenden. Jo mere, flygtninge føler sig velkomne, jo flere vil komme herop. Det vil føre til selvdestruktion og i sidste ende vores udslettelse. Jeg har bare fået nok! Folk, som er enige med mig, mener, at islam er en fremmed besættelse, hvor muslimerne ikke bærer våben, men deres livmødre i stedet. Det er vor tids nazisme. Og vi er modstandsfolkene, der forsvarer Danmark. Jeg ved godt, at venligboerne tror, deres handlinger er gode. Det troede tyskerpigerne også.«

For nylig besluttede Niels Vestergaard Thomsen at flytte fra København og tilbage til Jylland. Han føler sig fremmedgjort i hovedstaden, siger han. Vil tættere på den danske kultur.

»Jeg tror, den eksistentielle angst for, hvordan Danmark forandrer sig, rammer os alle,« siger han.

»Men ikke alle vil se det i øjnene, og vi reagerer alle forskelligt. Min tilgang er at gøre noget ved problemet. Jeg handler frem for at undvige og give op.«