Betjente og ansatte på landets politistationer har frit spil, hvis de vil skyde en ulovlig genvej til store muskler. Siden 2013 har Rigspolitiet ellers forsikret, at en samarbejdsaftale med Anti Doping Danmark var på vej, men kontrollanterne har fortsat hverken adgang til Politiskolen eller de mere end 50 træningscentre, der er på stationer rundt om i landet.

Det er tilfældet, selv om en opgørelse fra Rigspolitiet fra 2013, viste, at der var et problem at tage fat på. Således havde 11 ansatte i politiet i løbet af de seneste 14 år haft disciplinærsager om handel med eller misbrug af dopingmidler. Hvor udbredt problemet reelt er, ved Rigspolitiet ikke.

»Det er ikke tilfredsstillende«, siger Claus Oxfeldt, formand for Politiforbundet, der organiserer omkring 12.000 ansatte i politiet: »Vi er i gang med syvende år, hvor det bare ikke er kommet i stand, og jeg forstår ikke, hvorfor det skulle være så kompliceret at få en aftale med Anti Doping Danmark på plads«.

En aftale har flere gange været tæt på, men hver gang er den strandet i juridiske tvister enten internt i politiet eller i Justitsministeriet. Det viser dokumenter, som Politiken har fået aktindsigt i. Derfor kan brugen af anabole steroider fortsat foregå uhindret blandt de betjente og efterforskere, der ellers har til opgave at slå kløerne i pushere og bagmænd i dopingsager.

Også direktøren i Anti Doping Danmark, Michael Ask, undrer sig.

»Jeg anerkender selvfølgelig, at der er en del jura i det her. Men hvorfor det skal trække så langt ud, forstår jeg simpelthen ikke. Det er jo Rigspolitiet selv, der har taget initiativet«, siger Michael Ask, der har en fortid som chef for Rigspolitiets Nationale Efterforskningscenter (NEC).

Vil ikke stille op

Politiken ville gerne have spurgt rigspolitichef Jens Henrik Højbjerg om, hvorfor aftalen med Anti Doping Danmark er trukket ud. Det var rigspolitichef selv, der i juni 2013 nedsatte en arbejdsgruppe, der skulle nå frem til en aftale med Anti Doping Danmark (ADD). Men hverken han eller andre i Rigspolitiet har ønsket at stille op til et interview.

Til gengæld skriver myndighedens presseenhed i en mail, at »der fortsat er bred enighed om, at den forebyggende og kontrollerende indsats, som ADD kan tilbyde i politiets træningsfaciliteter, er særdeles relevant for politiet som organisation«.

Jens Henrik Højbjerg begrundede sit ønske med, at »der ikke må kunne sættes alvorligere spørgsmålstegn ved den ansattes lovlydighed, almindelige sunde fornuft, moral, etik og dømmekraft«. Det står der i det kommissorium, som rigspolitichefen udfærdigede i 2013, før arbejdet med en samarbejdsaftale gik i gang.

Bekymringen var, at betjente kan ende med at stå i et afhængighedsforhold til kriminelle, der sælger dopingstoffer, ligesom det er velkendt, at misbrug af steroider kan føre til øget aggressivitet.

Men trods flere forsøg på at lande en aftale, er det altså ikke lykkedes.

Tvist om sanktioner

I april i år gik det galt igen, hvor et møde mellem Rigspolitiet og Anti Doping Danmark blev det seneste punktum i sagaen. Dokumenter i sagen viser, at Rigspolitiets jurister er gået i tænkeboks. De er betænkelige ved, at ordensmagten »både skal træffe afgørelsen om den idrætslige sanktion og den efterfølgende disciplinære sanktion«, som naturligt vil følge af en betjents lovbrud.