Friends arena har kostat Solnaborna närmare 700 miljoner och lär inte bli lönsam på 40 år. Nu drar sig kommunen ur, med en slutnota på 180 miljoner.

Nationalarenan för fotboll invigdes i Solna den 27 oktober 2012. Den är hemarena åt herrarnas fotbollslandslag och har sedan starten rymt allt från hästshower och monsterbilar till Bruce Springsteen och E Street Band.

Egentligen skulle den ha hetat Swedbank arena. Banken betalade 153 miljoner för det, men överlät senare namnet till antimobbningsorganisationen Friends.

– Det är hedervärt att banken gjorde det. Men varför? Kanske för att de inte ville förknippas med de korruptionsanklagelser som då var aktuella runt arenabygget, säger Sara Kukka-Salam, oppositionsborgarråd i Solna stad som just skrivit en rapport om den skandalomsusade förlustaffären tillsammans med sin partikollega Arne Öberg.

De misstänkta mutbrotten – från vilka alla friades, utom stadsdirektören – gav projektet badwill. De lokala sossarna var kritiska mot upplägget från start. Partiet föreslog istället att kommunen skulle gå in med en klumpsumma, men inte bli delägare i arenan.

Men den moderatstyrda kommunen såg framför sig hur arenan skulle locka turister och bli lönsam på sikt. Arenan var dessutom en del i Arenastaden, en större plan för fler bostäder, arbetsplatser och stadsomvandling där även bland annat Mall of Scandinavia ingår.

Föreställningarna om arenans framtida lönsamhet rymde troligen ett stort mått av önsketänkande. Det antyds i den externa riskanalysen ”Nationalarenan och Arenastaden” som togs fram 2011 av revisionsbyrån PWC.

För att få en marknadsmässig avkastning (7,5 procent) skulle arenan behöva en årlig omsättning på 345 miljoner kronor, enligt analysen. Alternativt, för att endast täcka den löpande driften men inte stadens satsade kapital, skulle intäkter på 198 miljoner per år räcka. Vilket kan jämföras med Stockholm Globe (Globen, Hovet, Annexet och Söderstation) vars omsättning då låg på 162 miljoner kronor (2009).

Friends arena beräknades alltså behöva dubbelt så många besökare som alla Globens verksamheter varje år för att arenan skulle få marknadsmässig avkastning på satsat kapital. Solna stads affärsmässiga risk med arenaprojektet bedömer PWC till ”relativt hög”.

”Att detta är en orimlig ambition är PWC tydliga med. PWC beräknar att arenan kommer att gå med förlust de första 25 åren av dess existens och att de ackumulerade förlusterna skulle vara nästan 1 miljard (950 miljoner). Först efter år 43 beräknar de att arenan skulle innebära ett positivt ackumulerad kapitalöverskott. Det är rimligt att anta att konkurrensen blir ännu större när nya Tele2 Arena i Stockholm står klar”, skriver Socialdemokraterna i Solna i sin rapport.

Fick PWC rätt i sin bedömning? Enligt vad vi kan se i dag – med besked. Underskottet för nationalarenan ligger på över en miljard de senaste åren. Bara 2015 gjorde Arenabolaget en förlust på 200 miljoner, skriver Dagens industri. Det är svårt att se att den kan komma att gå runt i närtid. Kommunägda Globen går för övrigt fortfarande med förlust varje år, med 47 miljoner förra året.

För Solna kommun har arenan inneburit en årlig förlust på 40 miljoner.

– Det är förvånande att man blundat för de uppenbara riskerna, säger Arne Öberg. Det vi hör i dag luktar Strindberg, En dåres försvarstal. Man hittar på motiv efteråt, som att en arena behövdes för att bygga en stadsdel. Att kommunen måste bygga en arena för att skapa bostäder och arbetsplatser. För mig är det obegripligt. Då skulle ju hela Stockholm behöva en arena.

Nyligen beslutade kommunstyrelsen att kommunen ska avveckla sitt engagemang i arenan. Men utträdet är inte gratis. Den 19 december ska kommunfullmäktige besluta om en utbetalning på 178 miljoner till Arenabolaget, varav 120 miljoner ska täcka framtida förluster. Även det gångna årets förluster ska täckas, enligt Socialdemokraterna bör det bli ytterligare omkring 40 miljoner.

Bara att lämna arenaprojektet kostar alltså 180 miljoner kronor. Totalt har arenan därmed enligt Socialdemokraternas beräkning kostat Solnaborna minst 660 miljoner. Arne Öberg och Sara Kukka-Salam börjar lista vad man kunde ha gjort för pengarna istället:

– Vi kunde haft länets fräschaste skolor, fler lärare, mindre barngrupper i förskolan. Eller investerat i en idrottshall för ungdomar...

Mot att kommunen överlåter sina aktier och andelar i arenan till byggbolaget Fabege får Solna stad också något tillbaka: 4 kronor. Sara Kukka-Salam kallar arenaprojektet ”Solnas största slöseri i modern tid”.

– Få skulle kalla det en lönsam affär att få tillbaka 4 kronor efter att ha lagt in 660 miljoner, Inte ens moderater, säger Sara Kukka-Salam och fortsätter:

– Nu ska privata aktörer driva arenan, men det hade de kunnat göra från början. Moderaterna lovade att arenan inte skulle kosta Solnaborna en krona. Istället har kommunen subventionerat ett privat projekt med 660 miljoner.

Men en arena är samtidigt inte isolerad från samhället utan kan ses som tillväxtskapande. Den lockar turister. Hotell och restauranger omsätter pengar i samband med evenemang.

– Vi har aldrig varit emot arenan i sig, men den ska inte finansieras av kommunen. Varför ska en liten kommun ta sådana risker? säger Arne Öberg.

Få saker sätter en kommun på kartan som en arena. Men den här gången följde fel sorts uppmärksamhet med bygget. Stadsdirektör Sune Reinhold hade avlönats som konsult vid sidan av sitt jobb som stadsdirektör. Det arbete han fakturerade skulle han ha utfört ändå, i rollen som stadsdirektör. Upplägget ledde till att Sune Reinhold fälldes för grovt mutbrott.

– Men ingen har fällts för bestickning. Någon har mutats, men ingen har betalat ut mutor. Det är ju märkligt, säger Arne Öberg.

När hovrättsdomen kom hade Reinhold gått bort. Men dödsboet dömdes att solidariskt återbetala det belopp som ansågs motsvara mutan, omkring 900 000 kronor. De andra åtalade, däribland kommunstyrelsens dåvarande ordförande Lars-Erik Salminen (M) och fastighetsmagnaten Erik Paulsson, friades.

– De fyra personer som frias har inte insett att det de deltagit i varit del av brottslig verksamhet, sa hovrättens chefsrådman Richard Ljungqvist till medierna efteråt.

Platsen där Arenastaden nu växer fram var tidigare ett industriområde. Kommunstyrelsens ordförande Pehr Granfalk (M) kallar stadsdelen ”ett av Sveriges främsta tillväxtområden” och beräknar att den som helhet ska ha skapat totalt 46 000 årsarbeten och 18 miljarder kronor i samhällsekonomiska värden/skatter år 2020. Men detta skulle inte ha blivit av utan arenan, enligt Moderaterna.

Socialdemokraterna värjer sig mot den beskrivningen.

– Planerna på att utveckla området till ett levande stadskvarter fanns långt innan arenan. Det är skräckpropaganda att säga att arenan var en förutsättning för att locka företag. Många delar av vår kommun är mycket attraktiva även utan en arena, säger Arne Öberg.

– Och när det gäller argumentet att arenan krävdes för att få tunnelbana så har varken Nacka eller Järfälla en arena, men de får ändå tunnelbana, säger Sara Kukka-Salam.

Snart ska kommunfullmäktige klubba utträdet och kommunens betalningsansvar för beräknade framtida förluster. Därmed blir arenaaffären snart ett lika avslutat som dyrköpt kapitel för Solna stad.

Socialdemokraterna beskriver sin rapport som ett försök att få klarhet i kostnaderna för Arenastaden. Solna stad är även delägare i exploateringsbolaget Råsta Holding som har hand om byggandet av bostäder och infrastruktur. Men det finns ingen insyn i bolaget. Socialdemokraterna vill ha ”korten på bordet”, säger Sara Kukka-Salam.

– Vi vill se en extern haverikommission, men förslaget har avslagits. Det finns ingen vilja att redovisa vad allt detta egentligen har kostat kommuninvånarna.

När arenabygget började satt Pehr Granfalk i den lokala moderatledningen, i dag är han kommunstyrelsens ordförande. I medier försvarar han affären och kopplar arenan till arbetstillfällen, tunnelbana och bostäder. Men han medger samtidigt att han är glad att det är över. På Dagens industris fråga om kommunen skulle hoppa på något liknande i framtiden svarar Pehr Granfalk:

– Nja, om det skulle hända kommer jag nog avvakta.