Miljöpartiets ledning säger nej till en amnesti för ensamkommande, något som många miljöpartister kräver. Men partistyrelsen föreslår nu, under den pågående kongressen, att alla ensamkommande barn och unga som anlände till Sverige under 2015 – och då bedömdes som minderåriga – ska få en ny prövning om uppehållstillstånd rapporterar SR/Ekot. Rent generellt driver nu Miljöpartiets aktivistiska gräsrötter på för en återgång till de regelverk som till slut ledde till 2015 års kaos. Samtidigt med detta gav en leende och avslappnad statsminister ett klart besked till Miljöpartiets kongress att socialdemokraterna såg fram emot minst fyra år till med Miljöpartiet. Fyra år till. Med start 2018 med det vi redan nu vet om i form av överrullningseffekter.

Statsministerns löfte, som sannolikt är ett löfte till alla socialdemokratiska förtroendevalda på kommunal nivå, är ett oerhört märkligt löfte men sannolikt mer av artighet än av något annat skäl. Får vi hoppas. Skillnaden mellan socialdemokraternas kongress och miljöpartiets motsvarande är milsvidd. När socialdemokraterna, inte utan oro, ser på hur stressen ökar på välfärdssystemen pratar regeringskollegan om att återgå till en situation som skapar ännu mer stress än den vi vet ligger framför oss. En stress på de kommunala budgetarna som kommer märkas av i merparten av Sveriges kommuner redan i höstens budgetberedningar inför 2018.

En kommun i södra Sverige som Ledarsidorna varit i kontakt med rapporterar om en budget för försörjningsstöd som övertrasseras med 250 000 kronor per månad. Det som kommunen inte budgeterat för är vad som händer när nyanlända kommunplacerade ramlar ur arbetsmarknadsetableringen som finansieras med statliga medel. När de ramlar ur denna övergår försörjningsansvaret till kommunerna. Vad kommunen i fråga nu gör är en självklarhet för varje ansvarstagande ekonomichef. De inventerar nu hur många av de kommunplacerade som under 2018 kommer att lämna arbetsmarknadsetableringen och bli ett kommunalt försörjningsansvar om de inte fått arbete. Siffrorna är dock mycket mörka som det ser ut idag.

De vet redan nu hur många som lämnar etableringen och med erfarenheten från i fjol och årets första månader kommer de kunna räkna ut hur mycket de måste reservera innan. Tills idag har allt skett reaktivt vilket fått skadliga konsekvenser för övrig kommunal verksamhet, att de behöver panikspara på andra områden. Nu vet de hur utfallet sannolikt blir och kan budgetera redan innan. Det innebär inte att det blir mer pengar till annan verksamhet, däremot lättare att redan nu skära i annan verksamhet redan innan verkligheten slår in.

För nyanlända som kommunplacerades 2011 och var i åldrarna 20-64 år var endast 35,7 procent i förvärvsarbete fyra år senare. För de nyanlända kvinnorna är situationen ännu värre, där var endast 24,1 procent i arbete fyra år efter kommunplacering.

Arbetslösheten bland nyanlända var tjugo år efter kommunplacering 35 procent. Samtliga utbildningsnivåer inkluderade. Tjugo år utan några substantiella pensionsavsättningar.

Av detta kan en normalbegåvad ekonom i offentlig förvaltning dra ett antal tämligen säkra slutsatser:

Försörjningsstödet kommer att öka på den kommunala nivån

Den offentliga och privata konsumtionen kommer minska

Livsinkomsterna för de kommunplacerade kommer inte räcka till för pensionsavsättningar i tillräcklig omfattning

Undanträngningseffekter i budgetar på såväl kommunal- som statlig nivå kommer öka.

Miljöpartiet vill gå tillbaka till ett regelverk som varit ett av de stora skälen till varför kommunernas ekonomi redan under 2018 kommer uppvisa uppenbara symptom på systemstress.

Uppgörelsen med Alliansen 2011 syns först nu på den kommunala nivån. Och den socialdemokratiske statsministern lovar leende, vi får förutsätta att han har alla dessa effekter klart för sig, att det kommer bli fyra år till med miljöpartiet. Fyra fantastiska år till.