Hälsan tiger still, som alltid. Det finns asylboenden som fungerar utmärkt. Enligt inrikesminister Anders Ygeman har ungefär hälften av de 160 000 som kom till Sverige förra året asylskäl och kommer att få stanna.

Men en stor osäkerhetsfaktor är den andra halvan. I den röra som är svenskt flyktingmottagande finns utsatta människor med legitima asylskäl, som är fast i samma boenden, med samma väntetider, som människor utan asylskäl.

Det är en grogrund för konflikter.

– Rent generellt sett så har vi ett polisiärt bekymmer med våra asylboenden i landet, säger Stefan Wickberg, presstalesman vid Örebropolisen, efter mordet på en 19-årig asylsökande på ett boende utanför Lindesberg tidigt fredag morgon.

Polisen har sagt så här ett tag nu. Det finns något djupt oroande i deras bild av verkligheten.

På en del boenden gror etniska och religiösa konflikter, sexuella trakasserier och brottslighet. Det är ett rättsligt och humanitärt haveri som vi ännu inte sett vidden av.

Brottsutredningarna ger fakta och konturer till situationen. Alexandra Mezher, 22, mördades 25 januari på ett HVB-hem i Mölndal av en vuxen man som felaktigt påstått att han var 15 år, och hade placerats där på grund av de uppgifterna. Efter mordet hade Migrationsverkets kvarnar malt färdigt, och mannen fick avslag på sin ansökan om asyl.

I januari larmade personalen på ett HVB-hem i Alvesta om våldtäkt på en 12-årig pojke. Han hade delat rum med två män som påstått att de var 15 år, men som åklagaren säger båda är över 18 år. Enligt Sveriges Televisions Smålandsredaktion uppger den ene mannen på sitt Facebook-konto att han är 45 år.

Hur mår de fredliga människor som väntar på besked om asyl, och som tvingas bo nära inpå brottslingar? Hur kan det få förekomma, att människor utsätts för sexuellt, etniskt och religiöst förtryck på de boenden som Sverige tillhandahållit? Dagens Nyheter har den senaste tiden skrivit om hur brottsdömda styr familjehem för ensamkommande flyktingbarn. Svenska Dagbladet har rapporterat om brister på HVB-hem.

När våldet och brottsligheten äter sig in på asylboenden, HVB-hem och familjehem blir de allra svagaste mest utsatta. De som har släkt i Sverige skaffar sig en för det mesta bättre tillvaro genom ebo-lagen, som gör att de kan flytta hem till familj eller vänner. Andra lyckas få kontakt med svenskar som kastar ut livlinor och ordnar boende.

Men de flesta har ingen chans att skydda sig om de blir utsatta.

Hat, även rasistiskt hat, mot gärningsmännen har jag i min mejlbox varje dag. Men var finns medkänslan med offren?

Det behövs krafttag för större trygghet för de ärliga människor med asylskäl som sökt skydd i vårt land.