Det er ikke muslimske foreldre som står bak julebråket | Andreas Slettholm

16. desember 2016

Forestillingen om at julen er truet, finnes i de fleste vestlige land, skriver Oslo-kommentator Andreas Slettholm. Inge Grødum

Den årlige forvirringen om skolens juleavslutninger skyldes overdreven politisk korrekthet.

Kommentar

Dette er en kommentar. Den gir uttrykk for skribentens analyser og meninger.

Det skal godt gjøres å huske ansiktet til den julekrenkede. Hvem er disse som vil skånes for nisser, juletrær og julesanger? Hvordan ser de ut, de som føler seg støtt av grøtfester eller luciatog?

I år var det Nylund skole i Stavanger som sørget for adventsdebatten om juletradisjoner i skolen. Som de fleste andre år, er også denne saken full av motstridende informasjon og uklare premisser. Og som alle andre år, vekker saken enorm interesse og sterke følelser.

Stridens kjerne er om forslaget om å nynne Deilig er jorden i stedet for å synge den med tekst, var alvorlig ment eller ikke. Tidligere i år bommet Dagbladet litt med timingen, men ellers var ingrediensene på plass da de omtalte Ekholts skole oppfordring om å unngå ordet «jul» i en foreldrearrangert julelunsj.

I fjor handlet det om en skole i Bærum som mente det var nødvendig å innhente tillatelse for å gå rundt juletreet. For noen år siden ble det nasjonalt oppstyr av nisseluenekten på juleavslutningen til Øren skole i Drammen.

Et uløst dilemma

Det er lett å gjøre seg spøkefull og ironisere over engasjementet slike saker skaper. Hvilke sanger en skole i Stavanger skal synge siste dag før jul er ingen nasjonal sak i utgangspunktet, og nisseluer er ikke noe eksistensielt spørsmål for det norske samfunn. Likevel er det er en grunn til at halve landet - spøkefuglene inkludert - leser og diskuterer de årlige julekontroversene.

For det berører et fortsatt uløst dilemma i et moderne, sekulært og mangfoldig samfunn: Hvordan tar man vare på majoritetskultur og tradisjoner uten å assimilere minoriteter inn i denne?

Rigid regulert

Det er slike spørsmål som har fått Utdanningsdirektoratet til å lage detaljerte skriv om hvordan de omstridte skolegudstjenestene skal foregå. De må være godkjent av FAU, kreve aktiv påmelding, ikke fremstå som en del av KRLE-faget, og ikke ha preg av semesteravslutning. Øving til skolegudstjenester kan heller ikke skje i skoletiden med mindre man organiserer alternative opplegg og informerer i god tid.

Såpass med statlige reguleringer må det tydeligvis være når avveiningene skal gjøres mellom å ta vare på tradisjoner og en forkynnelsesfri skolehverdag. Kampen mot skolegudstjenester har vært menneskerettslig begrunnet, akkurat som innholdet i religionsfaget.

Sakene om nisseluer, julesanger og juletrær er en forlengelse av denne diskusjonen. Disse temaene er ikke nødvendigvis lettere. Man kan late som det er et klart skille mellom gudstjenester og julesanger når det gjelder religiøs forkynnelse. Men det er vanskelig å komme bort fra at strofer som «oss er i dag en frelser født» og «fryd deg hver sjel Han har frelst» har et klart forkynnende preg.

Dette demonstrerer at en pragmatisk holdning i slike spørsmål kan være å foretrekke snarere enn å være prinsipiell ut i det absurde. Tradisjoner og kulturelle praksiser er tross alt ikke vokst frem som følge av prinsipielle avgjørelser.

Kristendemokrat Emil André Erstad: Det er ikkje nøytralt å kutte skulegudstenester

Hvor er offeret?

Forestillingen om at julen er truet, finnes i de fleste vestlige land. I USA er det eksemplifisert ved at mange offentlige institusjoner bytter ut ordet christmas med det mer inkluderende holidays. Kontroverser rundt juletrær, julekrybber og skolegudstjenester har gått sin seiersgang i en rekke europeiske land.

Ikke rent sjelden er den underliggende historien at det er muslimer som er årsak til at julen trues. Men det finnes knapt en muslimsk forelder som offentlig har gått inn for at nisser, juletrær eller julesanger må vekk fra skolen eller annet offentlig sted. Snarere har julekontroversene ofte sin bakgrunn i prinsippielle protester for eksempel fra humanetikere, eller hensynet til andre religiøse minoriteter, som for eksempel Jehovas vitner.

Inge Grødum

Overdreven politisk korrekthet

En riktigere analyse er at julekontroversene ofte skyldes overdreven politisk korrekthet. Dårlige avgjørelser tas av frykt for å støte en litt uklar «noen», som antas å bestå av minoriteter, muslimer eller ateister. Offentligheten får sjelden innblikk i hvor reelle eller sterke krenkelsesreaksjonene er fra de som måtte føle seg støtt av julemarkering i skolen. Men for den enkelte rektor er det lett å trå feil og ty til den enkleste løsningen: Fjerner alt som kan tenkes å skape en eller annen reaksjon.

Et samfunn der alle symboler og tradisjoner må pakkes inn i vatt, står i fare for å bli identitetsløst. Det er en misforstått tilnærming til et mangfoldig og flerkulturelt samfunn.

Heldigvis er slike holdninger forholdsvis lite utbredt. Det finnes rundt 3000 grunnskoler i Norge. Totalt har en håndfull skapt overskrifter i en lettantennelig offentlighet.

Det tyder på at kompetansen på den såkalte hverdagsintegreringen er ganske stor i landets skoler og lokalsamfunn. Det er all grunn til å anta at skolene stort sett gjør fornuftige avveininger mellom å formidle majoritetens kulturelle og religiøse tradisjoner og samtidig ta hensyn til mangfoldet i elevenes kulturelle bakgrunner.

Verre angrep før

Dessuten kan de mest paranoide finne trøst i at julen har vist seg som forferdelig seiglivede saker. Angrepene på den opprinnelig hedenske høytiden var verre før, som da puritanerne i det engelske parlamentet vedtok å avskaffe julen i 1647. Julen ble ansett som en katolsk festival uten bibelsk begrunnelse, men etter opptøyer kom den på plass igjen etter noen år. Senere har den overlevd blant annet franske revolusjonære, kommunister og fascister.

I dag feires den med en lite konsistent miks av hedenske, kristne og folkloristiske tradisjoner. I feiringen er det er plass til både nisser, engler, handelsstand, den katolske helgenen Lucia, minoriteter, Prøysen og Jesus. Det er plass til dem som ikke feirer jul, og det er plass til skolegudstjenester for dem som ønsker det.

Det er også plass til rektorer som trår litt feil i desember. Og påfølgende tradisjonell julekontrovers i mediene.

Mer om tematikken?

Les også Muslimske Omar Akhtar (18): Skolegudstjeneste er en læringsarena for vår kulturarv

Les også Regjeringen splittet om skolegudstjenester

Les også Espen Ottosen i Misjonssambandet: Vi kan ikke la hensynet til minoritetene alltid veie tyngst. Heller ikke i julen

Les også Denne engasjerte i fjor: Skole ber foreldre om tillatelse til å gå rundt juletreet

Les også Forbød nisselue for å ta hensyn til norsk religiøs minoritet

Les også Muslimsk Ap-leder i Drammen ut mot jule- og nisseluenekt

Podkast: Hvorfor er stadig færre unge kristne?

Bare to av ti under 30 definerer seg som kristne. Hvorfor er det slik? Ateist Theodor René Carlsen (18) og kristne Ingrid Vatnar Olsen (20) diskuterer.

– Jeg opplever mye respekt når jeg sier jeg er kristen, men også mye dritt, for å si det rett ut, sier Vatnar Olsen.