Tragedia de la Caracal este o hârtie de turnesol ce indică starea unui stat român care a încetat să mai privească demnitatea şi siguranţa cetăţenilor săi ca pe valorile destinate a fi protejate prin acţiunea sa. După ani de la cataliclismul de la Colectiv, atrocitatea de acum este o nouă fotografie de grup în care regăsim aceeaşi combinaţie de incompetenţă criminală şi de degradare instituţională: nimic nu pare să se schimbe, cu adevărat, în România.

Tragedia de la Caracal nu poate fi separată de analiza lucidă pe care suntem chemaţi să o facem, spre a întrevedea rădăcinile răului care ne macină, dar şi calea viitoare de urmat. Cei şapte ani de guvernare USL şi PSD ALDE îşi arată bilanţul. Mutilarea legislaţiei penale, lichidarea instituţiilor menite să garanteze egalitatea în faţa legii, intimidarea magistraţilor, transformarea inspectoratelor de poliţie în feude alocate politic, toate acestea au condus la drama de acum.

În şapte ani, cabinetele USL şi PSD ALDE au reuşit să distrugă rudimentul de modernizare anterior. Patronajul, clientelismul, incompetenţa, mediocritatea sunt criteriile în funcţie de care se construiesc carierele în România de astăzi.

Între acţiunea, sistematică, de apărarea legislativă a infractorilor şi moartea celor două adolescente relaţia de cauzalitate nu poate fi negată. Majoritatea care a susţinut regimul Dragnea a acţionat spre a acorda celor care încalcă legea un grad de protecţie fără precedent. Scopul de salvare al unor politicieni a fost extins spre a conduce la destructurarea statului de drept. Premierul de acum este parte din acest sistem: apelul la justiţie şi la iniţiativa referendară este, în cazul Vioricăi Dăncilă, un simptom de iresponsabilitate demagogică.

Preşedintele Republicii nu poate fi separat, la rândul său, de acest parcurs al degradării instituţionale. Ezitările din mandatul său au permis lui Liviu Dragnea şi complicilor săi să edifice reţeaua care parazitează organele puterii de stat. Inacţiunea şefului de stat a contribuit la succesul operaţiunii de distrugere politică premeditate de PSD.

Pentru toţi cetăţenii ce posedă, încă, un instinct al lucidităţii patriotice, impasul în care ne aflăm nu mai poate fi ignorat sau subestimat. Statul român se cere reîntemeiat,spre a fi redat funcţiunilor sale naturale. Revigorarea sa implică eliminarea sistemului de contraselecţie clientelară ce a permis această concentrare de incompetenţă. Revigorarea sa implică aplicarea unui program constituţional şi legislativ coerent şi metodic.

Toate acestea sunt condiţiile obligatorii asigurând supravieţuirea noastră ca naţiune occidentală. Alternativa este adâncirea în marasmul complicităţii şi al neglijenţei criminale . Despărţirea de fesenism şi de cleptocraţie este necesară spre a imagina un viitor al demnităţii umane.