In Romania, cu toate ca autoritatile nu recunosc oficial genocidul, Biserica Ortodoxa organizeaza anual slujbe de pomenire pentru cei 1,5 milioane de armeni morti, spune Mihai Stepan Cazazian, redactor sef al revistei Ararat, publicatie a Uniunii Armene din Romania.Mihai Stepan Cazazian explica, intr-un interviu acordat, de ce statul roman nu recunoaste genocidul si de ce ramane important, dupa 100 de ani de la tragedie, ca aceasta sa fie recunoscuta oficial.Nu papa Francisc a recunoscut genocidul.iar inaintasul sau, papa Ioan Paul al II-lea, a vorbit de drama armenilor ca fiind un genocid si s-a recules la Monumentul Genocidului de la Erevan (vizita a fost in anul 2001) si a spus: "Asculta, Doamne, plangerea care se inalta din acest loc, asculta chemarea celor morti in adancurile de la Metz Yeghern (Marele Rau) ".In marea lor majoritate, bisericile crestine vorbesc si inalta rugaciuni pentru armenii ucisi in 1915. Si in bisericile ortodoxe din Romania au avut loc in anii trecuti slujbe, iar reprezentanti ai Bisericii Ortodoxe si ai altor confesiuni au participat/participa la slujbele de pomenire pentru cei morti, ce, dar asa cum am spus in raspunsul anterior reprezentanti ai Bisericii participa pe 24 aprilie la slujba de la Catedrala Armeana din Bucuresti., deocamdata, de a avea o pozitie ferma si, deci, de a recunoaste genocidul.Sau ar trebui sa intrebati Ministerul de Externe daca doriti un punct de vedere oficial.Reprezentantii comunitatii armene vorbesc in fiecare an in Parlament despre aceasta drama a poporului armean, dar pana in prezent nu exista o masa critica, daca putem spune asa, pentru a avea o initiativa parlamentara in sensul recunoasterii genocidului.Desi - asa cum spune europarlamentarul Cristian Preda care miercuri, 15 aprilie, a avut o contributie importanta la redactarea unei rezolutii privind genocidul, adoptata de Parlamentul European - deci Cristian Preda spunea: recunoasterea genocidului e o problema de memorie, nu de istorie.Toti presedintii si candidatii la functie din Statele Unite, cel putin in ultimii sa spunem 30 de ani, promit ca vor recunoaste genocidul pentru a atrage votantii de origine armeana si familiile lor. Dupa ce sunt alesi uita, pentru caArmenii considera, in continuare, ca, nu s-a inchis. Si nici nu are cum sa se inchida atata timp cat cel ce a facut-o nu recunoaste, iar comunitatea internationala (cel putin o parte a ei) nu doreste sa gasim antidotul.Traumele de atunci s-au transmis ca un ADN si urmasilor. E adevarat, acum vorbim despre fapte petrecute acum 100 de ani, iar timpul a mai estompat din imagini, dar cei vizati atunci (strabunici, bunici, frati, surori) vorbeau de crime, deportari, infometare. Cu alte cuvinte, tinerii armeni de azi nu pot, evident, sa constientizeze si sa vibreze 100% la acea drama pentru ca sunt urmasii urmasilor celor care au supravietuit si, repet, au trecut, totusi, 100 de ani, dar NU pot uita si tin mai departe aprinsa flacara adevarului, daca putem spune asa.Comunitatea armeana din Romania nu are probleme speciale. Ne desfasuram activitatile in jurul Uniunii Armenilor si al Bisericii Armene. Avem zeci de activitati atat laice, cat si religioase, nu suntem cenzurati in nici un fel in activitatile noastre si nici in ceea ce priveste chestiunea genocidului. Cu alte cuvinte, noi vorbim despre si comemoram genocidul, publicam carti sau organizam simpozioane pe aceasta tema fara a avea restrictii.Daca oficialitatile participa sau nu la aceste actiuni (cand e vorba despre genocidul armean) este o alta chestiune.Dar, din drama poporului nostru care are inca multe de spus si facut pentru umanitate. Din pacate, istoria nu este intotdeauna asa cum vrem. Are momente cu bucurii, dar si drame.