Materialet stammer ikke fra Viggo Kristiansen, sier Kristiansens advokat Arvid Sjødin til P4 Nyhetene.

– Det er ikke funnet DNA fra Kristiansen som kan identifiseres til klienten min, sier Sjødin til radiostasjonen.

Nye metoder

Det var Kommisjonen for gjenopptakelse av straffesaker som sørget for å få analysert materialet på nytt. DNA-ekstraktene ble sikret fra de to jentene, og de ble også analysert i år 2000. Den gang fant man ikke annet enn DNA fra jentene selv.

– Formålet med undersøkelsene vi gjør nå er å avklare om man ved hjelp av nyere analysemetoder kan finne fremmed DNA i disse prøvene, og også om mulig hvem de i så fall tilhører, sa kommisjonens leder, Siv Hallgren, til TV 2 i juni.

Hun viste til at det har skjedd mye med teknologien siden 2000, både med bruk av analyseinstrumenter som kan gi bedre svar på dårlige prøver og kjemiske metoder som gir bedre resultater.

– Ny situasjon

Sjødin mener at resultatene fra analysen gjør at man nå står overfor en ny situasjon, fordi det ble lagt til grunn i lagmannsretten i 2002 at det var DNA-spor fra to personer på åstedet. Nå sitter man igjen med DNA fra kun én identifiserbar person.

– Betyr dette at man står uten tekniske beviser som knytter Kristiansen til åstedet?

– Det er riktig, sier Sjødin til TV 2.

– Hvilke konsekvenser får dette?

– Konsekvensene ligger allerede i mobiltelefonsporet. Alle tekniske eksperter sier det er umulig at han kan ha vært på åstedet og brukt telefonen, for da ville telefonen koblet seg opp mot en av seks basestasjoner i området. Det har den aldri gjort. I stedet har den koblet seg opp mot en stasjon utenfor hans hjem. Det er et utelukkelsesbevis.

Viggo Kristiansen ble dømt til 21 års forvaring, mens Jan Helge Andersen fikk 19 års fengsel for å ha misbrukt og drept Lena Sløgedal Paulsen (10) og Stine Sofie Sørstrønen (8) i Baneheia i Kristiansand 19. mai 2000.

Les også: Disse ble dømt til lovens strengeste straff.

Nekter skyld

Kristiansen har hele tiden nektet for at han hadde noe med drapene å gjøre. Andersen forklarte imidlertid at Kristiansen var hjernen bak drapene, og at han han ble truet inn i situasjonen av sin daværende kamerat.

Dommen mot Kristiansen er i stor grad bygget på Andersens forklaring.

Flere har i senere tid kritisert politiets etterforskning og grunnlaget for dommen. En av dem er forfatter Bjørn Olav Jahr, som har skrevet boka «Drapene i Baneheia. To historier. En sannhet».