Curtea de Apel București și Tribunalul București au dispus în acest an condamnarea publicistului Gheorghe Stanca la un an de închisoare cu suspendare pentru plagiat. În 2010, Stanca a fost trimis în judecată de procurori pentru că și-a însușit traducerea cărții „Jurnal”, scrise de Lev Tolstoi, publicată de cotidianul Adevărul sub titlul „Memorii”. Judecătorii au constat că Stanca a modificat începutul lucrării și fiecare început de capitol pentru a ascunde plagiatul. Instanța a dispus și confiscarea a peste 1.000 de volume și l-a obligat pe Gheorghe Stanca la plata unor daune în valoare de 100.000 euro. Citiți mai jos și ce se întâmplă în „cazul Ponta”, cel mai cunoscut caz de plagiat din România.

Curtea de Apel București a respins pe 11 noiembrie apelul formulat de Gheorghe Stanca față de sentința de condamnare dată în 2011 de Tribunalul București. Astfel, judecătorii au menținut condamnarea la un an de închisoare cu suspendare a scriitorului. Sentința mai poate fi atacată cu recurs la Curtea Supremă.

Experții consultați de gândul arată că acesta este singurul dosar de plagiat în care s-a dat o sentință de condamnare la închisoare.

Procurorii au arătat că Gheorghe Stanca a plagiat o traducere a cărții „Jurnal”, scrise de Lev Tolstoi, a semnat traducerea cu pseudonim și a semnat un contract prin care a cedat opera tradusă către editura Adevărul Holding. „În drept, fapta inculpatului S.G., pseudonim literar G.S., constând în însușirea în mod ilicit a unei traduceri anterioare din limba rusă în limba română a operei „Jurnal” – L.T. efectuată de partea vătămată, traducătorul …….., prin prezentarea acestei traduceri ca fiind propria sa operă de creație intelectuală în lucrarea „Memorii” sub pseudonimul „G.S.”, editată, tipărită și publicată de Editura A. H., întrunește elementele constitutive ale infracțiunii de însușire fără drept a calității de autor al unei opere prev. de art. 141 teza 1 din Legea 8/1996 privind drepturile de autor și drepturile conexe”, se arată în motivarea instanței.

Gheorghe Stanca s-a apărat în instanță explicând că, de fapt, a fost păcălit să accepte plagiatul. Stanca a explicat în instanță că editura i-a cerut o traducere a operei lui Tolstoi și că pe mail a primit o traducere a operei. Stanca a arătat că editura i-ar fi sugerat să preia traducerea făcute de Janina Ianoși. El ar fi refuzat, dar a fost amenințat cu încetarea contractului de colaborare.

„În continuare inculpatul G.S., conform declarației sale, a primit asigurări de la C.R. că drepturile de autor ale traducerii vor fi achiziționate, dar i s-a sugerat în același timp că dacă nu efectuează modificările cerute colaborarea sa cu SC A. H. SRL va înceta. În consecință, inculpatul a procedat la efectuarea modificărilor solicitate și după ce le-a transmis pe e-mail redacției editurii a fost chemat pentru semnarea unui contract în temeiul căruia să poată fi plătit pentru munca prestată. Cu această ocazie a constatat că era vorba de un contract de traducere în care el avea calitatea de traducător a lucrării în conținutul căreia efectuase modificările solicitate. A acceptat semnarea contractului și publicarea lucrării „Memorii” ca fiind o traducere realizată de inculpat cu precizarea că a refuzat ca pe lucrare să apară numele său ci a propus ca aceasta să poarte pseudonimul său literar, G.S.. După apariția publică a scandalului la începutul anului 2009, privind plagierea traducerii efectuată de …….., în care era implicată și Editura A. H., SC A. H. SRL a încetat colaborarea cu inculpatul S.G..”

Instanța a constat însă că Stanca a acceptat să semneze plagiatul, făcându-se astfel vinovat.

CITEȘTE AICI SENTINȚA TRIBUNALULUI BUCUREȘTI

Istoricul cazului

În 2010, Gheorghe Stanca, cunoscut în mediul literar sub pseudonimul Ghenadi Strungar, a fost trimis în judecată de procurorii Parchetului General, pentru însușirea în mod ilicit a traducerii romanului „Jurnal” de Lev Tolstoi, tradus de fapt din limba rusă de Janina Ianoși. Dosarul a fost investigat de către procurorul Florin Plopeanu, care între timp a devenit avocat.

Procurorii Secției de Urmărire Penală și Criminalistică din cadrul Parchetului de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție l-au trimis în judecată pe Gheorghe Stanca, cunoscut în mediul literar sub pseudonimul Ghenadi Strungar, pentru însușire fără drept a calității de autor al unei opere, faptă prevăzută de articolul 141 din Legea 8/1996 privind drepturile de autor și drepturile conexe.

Procurorii au stabilit că Stanca și-a însușit în mod ilicit o traducere anterioară din limba rusă în limba română a operei „Jurnal” scrisă de autorul rus Lev Tolstoi, traducere făcută de Janina Ianoși, el prezentând această traducere ca fiind propria sa operă de creație intelectuală.

Lucrarea „Memorii” a fost editată, tipărită și publicată de editura „Adevărul Holding”, sub pseudonimul de Ghenadi Strungar.

În faza de urmărire penală a fost dispusă efectuarea unei expertize comparative. Raportul a stabilit că traducerea realizată în lucrarea „Memorii” nu reprezintă o operă de creație intelectuală originală, ci este un plagiat, o însușire ilicită a traducerii ce se regăsește în lucrarea „Jurnal” efectuată de traducătoarea Janina Ianoși, diferențele constatate între cele două texte fiind minore și nesemnificative sub aspectul originalității creației, fără ca traducătorul Ghenadi Strungar să amprenteze lucrarea cu nota sa personală.

„A fost relevată, de asemenea, identitatea perfectă în ceea ce privește structura lucrării, cât și selecțiile de texte care poartă asupra acelorași ani, date calendaristice ale aceluiași an și asupra acelorași fragmente extrase din conținutul întregului text”, au mai stabilit anchetatorii.

De asemenea, procurorii au mai apreciat că lucrarea originală aparținând autorului rus cuprinde 13 volume ce însumează 8.000 de pagini, iar probabilitatea ca cei doi traducători să selecteze, în mod independent, aceleași texte era aproape imposibilă.

Cel mai celebru plagiat din România: Curtea Supremă decide în ianuarie pe plagiatul lui Ponta

Pe 20 ianuarie, judecătorii Curții Supreme vor decide dacă procurorii vor ancheta plagiatul de care este acuzat premierul Victor Ponta. Soluția de neîncepere a urmăririi penale (NUP) primită de premierul Victor Ponta în cazul plagiatului a fost contestată de către Adrian Răzvan Papahagi, George Mihail Neamțu și Augustin Minel Ofițeru la instanța supremă, aceasta fiind și ultima cale de atac față de rezoluția procurorilor.

La începutul lui iulie, un procuror ierarhic superior celui de caz a respins o contestație similară, astfel că denunțătorii premierului au apelat, printr-o acțiune înregistrată marți, la Înalta Curte de Casație și Justiție (ICCJ), a cărei soluție în acest caz va fi definitivă.

Termenul fixat de instanță pentru judecarea contestației este 20 ianuarie 2014.

În 7 iunie, avocatul denunțătorilor lui Victor Ponta în cazul plagiatului a contestat la procurorul superior celui de caz soluția de neîncepere a urmăririi penale (NUP) primită de premier, pe motiv că procurorul de caz a administrat probe fără să înceapă urmărirea penală și a preluat integral expertizele Oficiului Român pentru Drepturile de Autor (ORDA).

Avocatul denunțătorilor Adrian Răzvan Papahagi, George Mihail Neamțu și Augustin Minel Ofițeru a solicitat astfel infirmarea soluției de NUP, redeschiderea dosarului de plagiat, începerea urmăririi penale pe numele premierului și administrarea legală a probelor propuse.

Rezoluția Parchetului ICCJ prin care a fost dispusă neînceperea urmăririi penale în cazul lui Victor Ponta, sub aspectul infracțiunii prevăzute de articolul 141 din Legea 8/1996 privind dreptul de autor și drepturile conexe, modificată, a fost emisă în mai.

Denunțul la Parchetul instanței supreme în acest caz a fost făcut în 22 august 2012, de către Mihail Neamțu, Adrian Papahagi și Minel Augustin Ofițeru.

Denunțătorii au susținut că, din cele 292 de pagini ale lucrării „Răspunderea în dreptul internațional umanitar”, publicată de Editura Universul Juridic în 2010, lucrare care îi are ca autori pe Victor Ponta și Daniela Coman, „un număr de 113 pagini nu constituie o operă de creație originală proprie, ci reprezintă o însușire frauduloasă a produsului de crație intelectuală a patru autori”.

Potrivit articolului 141 din Legea nr. 8/1996, „constituie infracțiune și se pedepsește cu închisoare de la trei luni la cinci ani sau cu amendă de la 25.000.000 lei la 500.000.000 lei fapta persoanei care își insușește, fără drept, calitatea de autor al unei opere sau fapta persoanei care aduce la cunoștinta publică o operă sub un alt nume decât acela decis de autor”.

Procurorul Mihaela Litvin, de la Parchetul Înaltei Curți de Casație și Justiție (PICCJ), a arătat în rezoluția prin care a dispus neînceperea urmăririi penale, că nu se confirmă faptul că Victor Ponta a plagiat în 113 pagini din cele 292 ale lucrării „Răspunderea în dreptul internațional umanitar”, după cum se arăta în denunțul făcut în august 2012 de Mihail Neamțu, Adrian Papahagi și Minel Augustin Ofițeru.

„În urma analizei comparative a operelor s-a constatat că lucrarea în litigiu are o structură proprie, care exprimă amprenta personală a autorului și nu se aseamănă ca tot unitar cu vreuna din lucrările presupuse a fi plagiate”, se precizează în documentul citat.

Potrivit rezoluției procurorului, aceste aspecte, coroborate cu „împrejurarea că dreptul la paternitatea unei opere nu poate fi privit separat de dreptul la integritatea acesteia, conduc la concluzia că Victor Ponta, prin conceperea și publicarea lucrării Â«Răspunderea în dreptul internațional umanitarÂ», nu și-a însușit calitatea de autor a operelor Â«Drept Internațional PenalÂ» autor Vasile Crețu, Â«Curtea Penală Internațională, Istorie și realitateÂ» autor Dumitru Diaconu și Â«Dreptul internațional penal și infracțiunile internaționaleÂ» autor Grigore Geamănu”.

Pentru a lămuri aspectele din denuț au fost audiați unii dintre autorii cărților din care Ponta ar fi plagiat. Ion Diaconu a declarat în fața anchetatorilor că „nu consideră că drepturile și calitatea de autor au fost însușite sau prejudiciate prin publicarea lucrării „Răspunderea în dreptul internațional umanitar” și că nu dorește să facă plângere, pentru că nu a fost prejudiciat.

De asemenea, Vasile Crețu a arătat în timpul anchetei că nu este interesat de împrejurarea dacă și în ce măsură cartea sa a servit drept inspirație altor autori care s-ar fi folosit de aceasta și nu are pretenții. Dumitru Diaconu a refuzat să dea declarații în cauză.

Citește și Soluția de NUP în cazul de plagiat al lui Ponta, contestată la instanța supremă

Cum a evoluat cazul Ponta

18 iunie 2012. Premierul Victor Ponta este acuzat de plagiat în revista Nature sub semnătura lui Quirin Schiermeie și în publicația Frankfurter Allgemeine Zeitung, într-un articol semnat de Karl-Petter Schwartz. Cele două publicații susțin că au „accesat” documente prezentate de o „sursă anonimă” indicând faptul că mai mult de jumătate din teza sa de doctorat privind Curtea Penală Internațională ar conține texte copiate.

19 iunie. Victor Ponta reacționeză. „Dacă se dovedește, sunt dispus să renunț și la titlul de doctor. Știu cine este sursa anonimă”, a declarat premierul.

19 iunie. Quirin Schiermeier, autorul articolului publicat în revista Nature, în care Victor Ponta este acuzat de plagiat, a declarat pentru Gândul că nu există niciun dubiu că premierul a copiat părți semnificative din teza de doctorat din alte cărți. „Plagiatul a fost confirmat de mai mulți experți”, ne-a declarat Quirin Schiermeier.

20 iunie. Gândul a comparat teza de doctorat a lui Victor Ponta, intitulată „Curtea Penală Internațională”, cu cartea profesorului Dumitru Diaconu. Cu ajutorul unui tabel comparativ, am analizat în oglindă teza de doctorat a lui Victor Ponta și lucrarea „Curtea Penală Internaționlă, Istorie și Realitate”.

În teza de doctorat a lui Victor Ponta se regăsesc părți consistente din cartea profesorului Diaconu.

22 iunie. Premierul Victor Ponta a afirmat că se va prezenta la orice instituție abilitată să îi verifice teza de doctorat, precizând că el a solicitat o astfel de verificare, și a reluat acuzațiile la adresa președintelui Băsescu, afirmând că scandalul legat de această teză a fost declanșat de șeful statului.

22 iunie. Acuzația de plagiat adusă premierului Victor Ponta intră în analiza Comisiei de Etică a Universității din București și a Facultății de Drept. Este anunțată constituirea unei comisii formate din experți internaționali, eventuale măsuri urmând să fie luate după analizarea celor două puncte de vedere.

27 iunie. Președintele Grupului Partidului Popular European (PPE) din Parlamentul European, Joseph Daul, a declarat că premierul român Victor Ponta trebuie să demisioneze din funcție, dacă acuzațiile de plagiat privind teza sa de doctorat în drept se vor dovedi fondate.

28 iunie. Premierul Victor Ponta declară în El Pais că va demisiona în cazul în care Comisia de Etică va dovedi că a plagiat în lucrarea de doctorat.

Întrebat dacă a plagiat, șeful Executivului român a răspuns că nu, dar, dacă se va dovedi contrariul, se va „retrage”.

29 iunie. Comisia de Atestare a Diplomelor a hotărât că Victor Ponta a plagiat 85 de pagini din teza de doctorat.

2 iulie. Victor Ponta a afirmat că membrii CNATDCU care au stabilit că teza sa de doctorat reprezintă un plagiat s-au reunit din partea PDL ca pentru o „execuție mafiotă”, fără să fi studiat vreodată o astfel de lucrare. Acum precizează că nu va renunța la titlul de doctor și nici nu va demisiona.

6 iulie. Consiliul Național de Etică se întrunește pentru a doua oară, dar nu ia în discuție cazul Ponta. CNE decide să consulte un grup de trei experți din care face parte și avocatul Gheorghiță Mateuț, care a pledat și în dosarul Trofeul Calității.

Ministrul Educației, Ecaterina Andronescu, a declarat, la 13 iulie, că dacă în CNE se stabilește că teza de doctorat a premierului Victor Ponta este un plagiat, se poate merge până la desființarea școlii de doctorat.

17 iulie. Comisia de experți a CNE emite un punct de vedere în care spune că Victor Ponta nu a plagiat.

20 iulie. Comisia de Etică a Universității București a constatat că Ponta a copiat 68 de blocuri de text fără să citeze sursa. Fragmentele copiate variază ca mărime de la 7-8 rânduri la 10 pagini și sunt concentrate în principal în capitolele 1 și 3 ale tezei de doctorat. O treime din teza de doctorat e premierului este copiată din alte lucrări științifice.