Koiran puhuttelu äänensävyllä, jonka kaikki koiranomistajat tuntevat ja joka ehkä ärsyttää joitakuita muita, ei ole tarpeetonta lässytystä, osoittaa tuore brittitutkimus.

Yorkin yliopistossa (siirryt toiseen palveluun) tehdyn tutkimuksen mukaan tunteita ja äänenkorkeutta liioitteleva puhe saa lemmikin valpastumaan ja saattaa siksi vahvistaa sosiaalista sidettä ihmisen ja koiran välillä.

Lepertely on samanlaista kuin vauvoille suunnattu puhe. Heillä sen uskotaan auttavan puheen oppimista. Monet kohtelevat lemmikkejään yleensäkin kuin vauvoja, mitä on epäilty syyksi myös lepertelyyn.

Tällainen puhe koiralle on länsimaissa tavallista, mutta sen vaikutuksia on tutkittu vain vähän, kertoo psykologi Katie Slocombe. Aiemmissa tutkimuksissa puhe on lisäksi tullut kaiuttimista. Yorkin kokeissa ihmiset ja koirat olivat samassa huoneessa.

"Hyvä poika!"

Aluksi koirat saivat kuunnella kahta ihmistä, joista toisen puhe oli "koiraa" niin äänensävyltään kuin sisällöltään: "Hyvä poika! Lähdetäänkö ulos?" Toinen sen sijaan puhui ihmisten asioita aikuiseen sävyyn: "Kävin eilen elokuvissa."

Puhujat olivat nuoria naisia, jotka istuivat paikoillaan ilmehtimättä ja elehtimättä. Koirat olivat aikuisia, keskimäärin kuusivuotiaita.

Videoiduista kokeista mitattiin, kuinka paljon huomiota koirat osoittivat puheen aikana, ja kumman puhujan seurasta ne sitten olivat kiinnostuneempia. Kokeen aikana koirat olivat hihnassa, joka ei ulottunut kummankaan puhujan luokse.

Seuraavaksi kokeissa sotkettiin äänenkorkeuksia ja sanoja sen selvittämiseksi, kummat varsinaisesti herättivät koiran kiinnostuksen.

Pentu kiinnostuu aikuista helpommin

Ensimmäisten kokeiden tulokset olivat selviä: koirat sekä kiinnittivät enemmän huomiota että tulivat useammin luokse, jos niin puheen sävy kuin sisältö olivat koiramaisia.

Kakkoskokeissa kuitenkin ilmeni, että pelkät sanat tai äänensävy eivät riittäneet aiheuttamaan eroa, vaan tarvittiin niiden yhdistelmä. "Hyvä poika!" sai aikuiset koirat lotkauttamaan korvaansa vasta, kun kehu esitettiin oikeaan sävyyn.

Aiempien tutkimusten mukaan koiranpennut reagoivat lepertelyyn aikuisia koiria helpommin puheen sisällöstä riippumatta. Syyksi on epäilty sitä, että ihmiskielen sanavarasto on pennuilla vielä pieni; "nami" tai "iltalenkki" eivät ole ehtineet tulla sanoina erityisen houkutteleviksi.

The 'dog-speak' research from @YorkPsychology is capturing a lot of attention! https://t.co/n7Zu12ZJA2 https://t.co/kXgAblbs99 Find out how to make sure that your canine companion knows that he or she is a Very Good Dog: https://t.co/xDR5pi8tXL pic.twitter.com/YwRDontBVI — University of York (@UniOfYork) 7. maaliskuuta 2018

Viesti lajin historiasta?

Tutkimus on vapaasti luettavissa Animal Cognition (siirryt toiseen palveluun) -lehdestä. Tutkijat toivovat, että tuloksista on paitsi iloa koiranomistajille, niin myös hyötyä eläinlääkäriasemilla ja löytöeläintaloissa.

He sanovat kuitenkin, että tulosten selventämiseksi tarvitaan lisää tutkimuksia useammilla koirilla kuin näihin kokeisiin osallistuneilla runsaalla 30:llä.

Heidän mukaansa olisi myös kiinnostavaa tutkia, onko korkea äänensävy muillekin nisäkkäille tyypillinen viesti siitä, että puhuja ei ole vaarallinen, vai onko se koirilla muisto lajin kesyyntymisen varhaisista vaiheista.