Kolmivuotinen tutkimushanke haastaa miettimään, miten urheilussa ja liikunnassa tapahtuvaa häirintää ja syrjintää saataisiin vähennettyä. Katse kääntyy myös koululiikuntaan.

– Hyvin vähän löytyy perusteluja sille, miksi Suomessa pitäisi vuonna 2018 opettaa liikuntaa erikseen tytöille ja pojille, sanoo psykologi ja yliopistonlehtori Marja Kokkonen.

Liikunnan opettaminen erillisryhmissä perustuu hänen mukaansa vanhakantaisiin, stereotyyppisiin käsityksiin tyttöjen ja poikien erilaisesta fyysisyydestä ja jopa luonteen ja persoonallisuuden piirteistä, eikä sille ole mitään tutkimuksellista perustetta.

– Esimerkiksi että pojat tykkäävät nujuta ja ottaa kontaktia eivätkä ole rytmitajuisia.

Jyväskylän yliopiston liikuntapedagogiikan lehtori Kokkonen aloittaa ryhmineen kolmivuotisen tutkimuksen, joka pureutuu häirintään, syrjintään ja liikunnan sukupuolittuneisuuteen. Kohteena on myös koululiikunta, jonka sukupuolittuneisuuden vaikutuksista ei ole tehty kansallista tutkimusta.

Se on jopa vähän säälittävä perustelu: että puolet luokasta olisi turvallisuusriski! Jotain on tosi pahasti pielessä, jos jotkut tai jopa toinen sukupuoli on jatkuvassa vaarassa Urheilupsykologi, yliopistonlehtori Marja Kokkonen

Suomessa on lähinnä tehty yläkoululaisille joitain kyselytutkimuksia siitä, miten tyytyväisiä he ovat erillisryhmiin. Kokkosen mukaan nuoren mielipide on toki tärkeä, mutta ei tässä ratkaiseva.

– Jos mennään seiskaluokkalaisten tyttöjen liikuntatunnille ja kysytään, haluavatko tytöt mennä poikien liikuntaan, on luonnollista, että valtaosa ei halua.

Se johtuu Kokkosen mukaan tilanteeseen kasvamisesta ja oppimisesta. Suomessa valtaosa koululiikunnasta tapahtuu erillisryhmissä jo kolmosluokalta alkaen.

Kokkolassa Hakalahden yläkoulussa tilanne on toinen: 18 luokasta ainakin kuusi liikkuu sekaryhmissä, lisäksi valinnaiset liikuntakurssit toteutetaan yhdessä. Rehtorin, liikunnanopettaja Harri Kangasniemen mukaan ryhmien toimivuudessa sukupuoli ei ole ratkaisevaa, vaan ryhmä kaikkine henkilökemioineen ylipäänsä.

– Ei oppitunti ole sen parempi tai huonompi. Kyse on vain ajatuksen ymmärtämisestä, sanoo Kangasniemi.

Arkistokuva. Petteri Kivimäki

Muitakaan ryhmäjakoja ei tehdä stereotypioiden pohjalta

Mitä haittaa erillisryhmistä sitten on? Urheilupsykologi Marja Kokkonen sanoo, että ne ruokkivat vanhakantaisia oletuksia pojista aina vahvempina, pidempinä, kontaktihakuisempina, räväkämpinä ja aggressiivisempina. Tytöt taas ovat näissä ajatuksissa aina tanssillisempia, notkeampia, rytmitajuisempia ja esteettisemmin liikkuvia.

Häirintää ja syrjintää urheilussa, liikunnassa ja liikuntatunneilla -hanke Pyrkii edistämään tasa-arvoa ja yhdenvertaisuuttaa liikunnassa ja urheilussa. Haluaa saada esiin häirinnän, syrjinnän ja sukupuolittuneet käytännöt. Kyselyt lähetetään loppukesällä lajiliitoille ja seuroille ja alkusyksystä liikunnanopettajille. Lisäksi haastatellaan sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöön kuuluvia. Kouluista toivotaan kokemuksia sekaryhmäopetuksesta. Tavoitteena on saada käytännön työkaluja, vaikuttaa opettajankoulutukseen, mutta myös herättää keskustelua siitä, mitä muita sukupuolittuneita asioita on ja mitä pitäisi tarkastella kriittisemmin.

Stereotypioita on monia muitakin, mutta niiden pohjalta ei tehdä erillisiä ryhmiä, muistuttaa Marja Kokkonen.

– Kuten että tytöillä olisi parempi kielipää tai että pojat olisivat matemaattisesti lahjakkaampia. Ei matikantunneilla silti jaeta oppilaita tyttöjen ja poikien ryhmiin.

Erillisryhmäopetus ei ota huomioon myöskään muunsukupuolisia, joiden asema on Kokkosen mukaan todella hankala: heidän on pakko valita ryhmistä, joista kumpaankaan ei koe kuuluvansa.

Ovatko pojat riski myös kemian tunneilla?

Muutenkaan Kokkonen ei niele perusteluja, joihin erillisryhmät yleensä nojaavat. Yksi yleinen on turvallisuusnäkökulma: huoli siitä, että tytöt jäisivät rämäpäisempien poikien jalkoihin yhteisillä tunneilla.

– Se on jopa vähän säälittävä perustelu: että puolet luokasta olisi turvallisuusriski! Koulun ja opettajan tehtävä on huolehtia siitä, että kaikki ovat turvassa. Jotain on tosi pahasti pielessä, jos jotkut tai jopa toinen sukupuoli on jatkuvassa vaarassa. Samalla logiikalla vaaranpaikkoja olisi vaikka kemian tunnilla, sanoo Kokkonen.

Opettajan pedagogin taitojen varaan jää myös siitä huolehtiminen, ettei tyttöjä esimerkiksi mollata palloilulajeissa, joissa poikien katsotaan perinteisesti olevan vahvempia. Ja, tutkija kysyy: mistä on lähtenyt ajatus, että kukaan tyttö ei halua pelata pallopelejä, mutta kaikki pojat haluavat?

– Kyse on jo siitä, mihin lapset ovat oppineet jo ennen koulua. Heitä kiinnostaa se, missä he kokevat olevansa hyviä. Ei ole sellaista geeniä tai muuta biologista perustaa, että kaikki tytöt olisivat älyttömän tanssillisia, vaan se on kiinni harrastuneisuudesta ja harjoittelusta.

Kokkosen mielestä vanhakantaisella ajattelulla myös hukataan paljon taitavia tanssijapoikia ja lahjakkaita palloilijatyttöjä.

Koululiikunta ei enää rakennu lajeille

Uusi opetussuunnitelma ei myöskään puhu enää lajeista – lukuunottamatta uintia, joka on myös kansalaistaito. Nyt opetetaan motorisia taitoja, joita voi opettaa sitomatta niitä mihinkään lajiin.

Ja vaikka tytöt ja pojat pitäisivätkin keskenään erilaisesta liikunnasta, ei muissakaan oppiaineissa lapsille tarjota vain niitä osia, jotka heitä kiinnostavat, psykologi muistuttaa.

Toni Pitkänen / Yle

Koulun liikuntatunnit ovat myös paljon muutakin kuin liikuntaa.

– Vaikka fyysisestä aktiivisuudesta puhutaan – jopa jauhetaan – niin paljon, se ei ole ainoa tavoite. Siellä on paljon myös sosiaaliseen ja psyykkiseen toimintakykyyn liittyviä tavoitteita. Näiden tavoitteiden oppimiseen sekaryhmäopetus tuo paljon eväitä, jotka tukevat lasten kouluaikaa ja kantavat myös aikuisikään.

Hakalahden koulun rehtori Harri Kangasniemi Kokkolasta on samaa mieltä.

– Jos ajattelee ihmisenä kasvamista ja toisten huomioonottamista, sekaryhmät voisivat tuoda hyvää tulosta.

Sekaryhmä ei ole ihmeidentekijä

Sekaryhmä ei Kokkosen mukaan kuitenkaan ole ihmekeksintö, joka poistaisi kaikki koululiikunnan kompastuskivet. Opettajan ammattitaidosta ja pedagogiikasta riippuu paljolti se, miten sekaryhmän hyödyt saataisiin koskemaan kaikkia.

Opettaja voi myös sekaryhmässä jatkaa sukupuolittunutta toimintaa ja puhetta. Hän voi puhua "naisten ja miesten punnerruksista" tai laittaa tytön näyttämään tanssiaskelen ja pojan esittelemään potkutekniikkaa. Samalla opettaja viestii, ettei odotakaan tytön pystyvän peruspunnerrukseen. Ja mitä tuumii se poika, jolta "miesten" punnerrus ei onnistu: onko hän siis tyttö? kysyy Marja Kokkonen.

Maailma on sellainen, että täällä on monenlaisia ihmisiä joka tapauksessa Urheilupsykologi, yliopistonlehtori Marja Kokkonen

Entä jos tytöt ja pojat haluaisivat koululiikunnan jatkuvan erillisryhmissä? Valinnanmahdollisuus on tärkeää, samoin kokemus kuulluksi tulemisesta. Kaikkea nuori ei silti voi valita, Kokkonen sanoo.

– Eri sukupuoliin ja erilaisiin ihmisiin tutustuminen voi tuntua ensin jännittävältä ja epämiellyttävältäkin, mutta maailma on sellainen, että täällä on monenlaisia ihmisiä joka tapauksessa. Meidän täytyy pystyä toimimaan yhdessä sukupuolen ja monen muunkin asian perusteella, ja koulun tehtävä on antaa lapsille eväitä toimia.

Opetellaan ihmisenä olemista

Lehtori, urheilupsykologi Marja Kokkonen uskoo, että koululiikunnassa tapahtuva kiusaaminen, haukkuminen ja syrjiminen vähenevät ajan mittaan sekaryhmien avulla. Alkuvaiheessa tosin voi olla luvassa pientä yskintää. Paljon on kiinni siitä, miten tunnit suunnitellaan, lapset otetaan suunnitteluun mukaan ja miten muutos heille perustellaan.

Kokkonen osaa helposti kuvitella sekaryhmät koululiikunnan valtavirraksi jo piankin. Kesällä alkavan tutkimuksen hän toivoo tekevän näkyviksi jo olemassa olevia, hyviä toimintatapoja. Niitä joita voidaan sitten levittää sekaryhmäopetukseen siirtymistä vasta suunnitteleville.

Liikunnan sukupuolittumista hän pitää turhana monestakin syystä. Sekaryhmissä psyykkisen toimintakyvyn vahvistaminen toteutuu parhaimmillaan paremmin kuin erillisryhmissä. Se taas edesauttaa taistelussa esimerkiksi viime aikoina paljastuneiden kaltaisia häirintätapauksia vastaan.

– Haluaisin edetä ihmisyys edellä myös koululiikunnassa. Että olisimme lähtökohtaisesti ihmisiä toisillemme.

Muokattu otsikkoa 10.4.2018 klo 15:47. Tarkennettu, että otsikossa kyse tutkijan näkemyksestä.

Lue myös:

Tyttöjen itsetuntokurssi karahti kiville – "Itsetunto ei ole sukupuolikysymys"

Tyttöjen itsetuntokurssista tuli tasa-arvokysymys – nyt koulu tarjoaa vastaavan kurssin myös pojille