Tuhkarokkoepidemian riski kasvaa, jos lähipiirissä, naapurustossa, kotikaupungissa tai lähikylissä jätetään rokottamatta lapsia.

Tuhkarokkotapauksia alkaa esiintyä merkittävästi, jos rokotuskattavuus laskee 90–92 prosentin tuntumaan. MPR-rokotuskattavuus, jollla saadaan suoja muun muassa tuhkarokolle, oli Suomessa vuonna 2012 syntyneillä lapsilla 95,4.

– Se riippuu myös siitä, missä rokottamattomat sijaitsevat. Rokotuskattavuuden keskiarvo on 95 prosenttia, mutta on myös alueita, joissa kattavuus on paljon alhaisempi. Näissä luvuissa ollaan jo esimerkiksi rokotuskriittisellä Pietarsaaren alueella, kertoo THL:n ylilääkäri Hanna Nohynek.

Seuraavana tulisi hinkuyskä. Bakteerin kiertoa ei ole pystytty pysäyttämään, sillä markkinoilla olevat rokotteet eivät pure tautiin täydellisesti, vaikka estävätkin vaikeat tautimuodot. Rokotukset aloitettiin neuvoloissa jo vuonna 1952. Hinkuyskä voi olla pienelle vauvalle herkästi kohtalokas.

Tauteja saattaa tulla yksittäisinä tapauksina

Myöhemmin tulisivat muut taudit, joissa perusuusiutumisluku on alhaisempi. Jokaisella viruksella ja bakteerilla on oma perusuusiutumislukunsa, joka tarkoittaa sitä, kuinka monta altista yksi infektoitunut pystyy tartuttamaan. Tuhkarokolla arvo on kaikista rokotuksilla ehkäistävistä taudinaiheuttajista suurin.

Tauteja saattaa tulla kuitenkin yksittäisinä tapauksina. Runsas vuosi sitten rokottamaton pikkulapsi sairastui Suomessa Hib-bakteeritautiin ja oli vähällä kuolla. Poliovirusta taas havaittiin pari vuotta sitten Tampereen jätevesissä.

Tuhkarokon kanssa samassa rokotteessa ovat sikotauti ja vihurirokko, joihin ennen rokotuksia sairastui 9 lasta kymmenestä ennen 12. ikävuottaan. Vihurirokko ja sikotauti tekisivät paluun Suomeen, jos rokotuskattavuus laskisi hieman alle 90 prosentin.

Vihurirokkoa vastaan ei rokoteta esimerkiksi Kaukoidässä ja Afrikassa, joten tauteja esiintyy siellä vielä yleisesti. Matkustelu kasvattaa riskiä saada taudit. Matkustelu on muutenkin riskialtista ihmiselle, jota ei ole rokotettu.

– Vastaanotolle tulee välillä ihmisiä, joille vanhemmat eivät ole antaneet rokotuksia. Sitten mietitään, mitä tehdään, kun halutaan lähteä vaikka vapaaehtoistyöhön kehitysmaahan, kertoo Nohynek.

Rokotuskriittisyys on nousussa

Mistä rokotusvastaisuus sitten johtuu? Syyt voivat olla maailmankatsomuksellisia, uskonnollisia. Taustalla voi olla viranomaisvastaisuutta tai jopa salaliittoteorioita.

Nohynekin mielestä yhteiskunta on jakautunut kuppikuntiin, joissa keskustellaan vain keskenään.

– Näissä yhteisöissä voi syntyä harhoja, että rokottaminen ei olisi tärkeää. On unohdettu, mitä taudit ovat, eikä niitä ole nähty omakohtaisesti. Tällöin rokotusten haitat saavat suhteettoman paljon mielenkiintoa osakseen. Sosiaalisessa mediassa ihmiset kertovat, mitä oireita esimerkiksi omalla lapsella on, ja liittävät sen rokottamiseen. Tällaiset huhut lähtevät sitten kiertämään, ja niihin aletaan uskoa.

Nohynek korostaa, että rokotusvastaisuus ja rokotuskriittisyys eivät ole samoja asioita. Rokotusvastaisuus on pysynyt tasaisena. Noin prosentti väestöstä ei halua mitään rokotuksia lapsilleen. Rokotuskriittisyyttä ilmenee nykyään enemmän.

– Mietitään, onko rokote tarpeellinen tai onko tietty tauti tarpeeksi vakava, että kannattaa rokotuttaa. Näiden epäröivien, kyselevien ja huolestuneiden määrä on lisääntynyt varsinkin narkolepsiakohun jälkeen, kertoo Nohynek.

Perinteisiä rokotteita otetaan paremmin kuin esimerkiksi uudempia rokotteita.

– Siinä on suuria eroja. Noin yksi viidestä pienestä lapsesta saa influenssarokotetteen. Sen sijaan jäykkäkouristukselta suojaavia rokotteita saavat lähes kaikki lapset, kertoo Nohynek.