Asunnottomat nimittävät itseään näkymättömäksi kansaksi. He eivät ehkä halua tulla nähdyiksi – mutta emme mekään heitä halua välttämättä nähdä.

Pimeää, ahdasta ja ennen kaikkea kylmää. Sellaiset ovat kadulla asuvan "Unton" yöpaikan olot.

– Kuule, roskapöntöt, kauppakäytävät, kaikki ovet ja ikkunat ovat mulle tuttuja. Ja aina on vartija persien takana. Missään ei saa olla rauhassa. Kolmen aikaan yöllä voivat heittää ulos, pitkään Jyväskylän keskustan kaduilla asuva, nimettömänä pysyttelevä mies.

Unton kanssa on sovittu, että hän näyttäisi, millaisissa paikoissa hän yönsä viettää.

Tenho Tornberg / Yle

– Tuossa on yksi, tuolla toinen ja tuolla alhaalla kaksi, hän viittoo käsillään kauppakeskuksen sisällä, mutta hän päättää olla sitä tarkemmin paikkoja esittelemättä – etteivät vartijat saisi niitä selville.

– En viitsi olla vasikka. Piilopaikkoja on tosi vaikea löytää.

Monet Unton nukkumapaikoista ovat Jyväskylän asunnottomien asioita hoitaville tuttuja.

Paljon on myös sitä, että me emme halua nähdä heitä. Asumisneuvoja Susanna Hult

Lehtikeräyslaatikot, porttikongit ja parkkihallit ovat tuttuja monille kohtalotovereillekin, sillä Unto on yksi maan noin 7 500:sta asunnottomasta.

Asunnottomista näkyvimpiä ympäristölle ovat yleensä päihdeongelmaiset, jotka aiheuttavat häiriöitä. Jyväskylän kaupungin asumisneuvoja Susanna Hultin mukaan asunnottomat ovat monella tavalla näkymättömiä.

– Osaksi he haluavat sitä itsekin. He saattavat hävetä asunnottomuuttaan niin paljon, mutta paljon on myös sitä, että me emme halua nähdä heitä. Asunnottomat itse nimittävät itseään näkymättömäksi kansaksi.

Hultin mukaan Jyväskylässä, todennäköisesti myös monessa muussa kaupungissa, tyypillisiä majapaikkoja ovat keskustan tai rautatieaseman tuntumassa olevat lehtikeräyslaatikot.

Tenho Tornberg / Yle

– Matkakeskuksessakin on paikkoja, joissa voi olla suhteellisen rauhassa. Jokaisella asunnottomalla on omat piilopaikat, missä olo on turvallinen.

Se on ollut tiedossa pitkään, ettei stereotyyppistä asunnotonta ole. Yleisen käsityksen mukaan kadulle joudutaan päihdeongelmien vuoksi, mutta Hultin mukaan niin ei ole.

Tulee ero ja mies jää asunnottomaksi, eikä hänellä ole luottotietoja. Johtava työntekijä Hanna-Riikka Alasippola

– Erilaisissa elämänkriiseissä voimavarat vain loppuvat.

Jyväskylän Katulähetyksen asiakkailla on valtaosalla päihdeongelma, mutta on heitäkin, joilla ei ole. Voi olla mielenterveysongelmia – tai ero parisuhteesta, josta on lapsia.

– Tulee ero ja mies jää asunnottomaksi, eikä hänellä ole luottotietoja. Sellainen on hyvin tyypillinen asunnonhakija meillä tänä päivänä, Jyväskylän Katulähetyksen johtava työntekijä Hanna-Riikka Alasippola sanoo.

Tenho Tornberg / Yle

Tänä vuonna Katulähetys on saanut 184 asuntohakemusta. Alasippolan arvion mukaan keskustan kaduilla yöpyy säännöllisesti joitakin kymmeniä ihmisiä, joukossa on myös nuoria.

Aamuisin asunnottomat käyvät lämmittelemässä uimahallilla. Johtava työntekijä Hanna-Riikka Alasippola

– Keskustan porttikonkeihin on vaikea päästä, mutta parkkihalleihin voi päästä. Aamuisin asunnottomat käyvät lämmittelemässä uimahallilla tai Matkakeskuksessa. Me kyllä kuulemme, missä he ovat olleet, Alasippola sanoo.

Alasippolan mukaan paljon on myös sellaisia nuoria asunnottomia, joista ei tiedetä.. He yöpyvät vanhempien tai kavereiden luona – tai vain jonkun luona, jolla on vuokra-asunto.

– Siellä voidaan sitten majailla isoilla porukoilla, siitä aiheutuu ongelmia sille, jonka asunto on. Taloyhtiö valittaa, pahimmassa tapauksessa sattuu jotain, vaikkapa tulipalo.

Tenho Tornberg / Yle

Katulähetyksellä on asuntoja, joihin pääsy edellyttää päihteettömyyttä, mutta myös Alasippolan mukaan myös asuntoja, joissa "ihminen saa elää niin kuin haluaa."

He ovat yhtä arvokkaita kuin muut ja heillä on oikeus omaan kotiin, vaikka heidän kuntonsa ei siltä vaikuta. Johtava työntekijä Hanna-Riikka Alasippola

– He ovat yhtä arvokkaita kuin muut ja heillä on oikeus omaan kotiin, vaikka heidän kuntonsa ei siltä vaikuta tai he käyttävät päihteitä.

Jyväskylässä kokeillaan Hultin mukaan uusia liikkuvan työn malleja asunnottomien auttamiseksi. Kaupungin aikuistyön työntekijät muun muassa jalkautuvat sellaisiin paikkoihin, joissa asunnottomat viettävät öitään.

Hult sai idean kokeiluun Barcelonasta, jossa hän osallistui kävelytapahtumaan, jossa entinen asunnoton kertoi elämäntarinansa ja näytti asunnottomien yöpaikkoja.

Yksi ongelma Hultin mukaan on, etteivät kaupunkien vuokrataso ja pienituloisuus kohtaa.

– Vuokratasoa ja yhteiskunnan tukea olisi mietittävä uudestaan. Jos asunnottomaksi päätyy, tarvitsee myös muuta tukea elämäänsä.