Ahvenanmaan edustaja äänesti suomen kieltä vastaan Pohjoismaiden neuvostossa. Tack så perkele! Ahvenanmaa on nimittäin osa Suomea, siinä missä Hyvinkää, Pielavesi, Juhan af Grann tai rituaali-itsemurha.

Toki Ahvenanmaa halusi alun perin Ruotsiin. Kukapa ei haluaisi? Ahvenanmaa on kuin avioerolapsi, joka hinkui rikkaan tädin luo Eiraan, mutta joutui juopuneelle enolleen Kouvolaan. Eli osaksi Suomea.

Kuin huono-omatuntoinen juoppoeno olemmekin siksi pumpanneet suojelurahaa Ahvenanmaalle melkein enemmän kuin kepu-Suomeen. Siksi Ahvenanmaalla on itsehallinto. Siksi jokainen ahvenanmaalainen maksaa valtiolle 4 500 euroa enemmän kuin tuottaa. Ja joka sanoo, ettei tuo harmita, niin anna minulle 4 500 euroa jokaista perheenjäsentäsi kohden. Taloussanomat laski, että Ahvenanmaa on ylivoimaisesti persaukisin Suomen maakunnista vuoden 2012 luvuilla. Mannersuomalaiset siis maksavat heidän purjehduksensa, virheettömät hymynsä ja perunanlastujen mussutuksensa. Jos muuta maata hoidettaisiin kuin Ahvenanmaata, olisimme IMF:n holhouksessa, ja Deutche Bankin jupit kävisivät täällä lähinnä safarilla kainuulaisia metsästämässä. Ei huono idea sinänsä.

Viking Linen pääkonttori on Maarianhaminassa, ja firma on suurimpia yritystukien saaja, keskimäärin 25 miljoonaa vuodessa. Vuonna 2013 Viikkari sai 50 miljoonaa euroa. Summan mielisairautta kuvaa se, että se on 10 miljoonaa enemmän kuin nykyhallituksen jokavuotiset leikkaukset peruskoulusta. Rypäs kivisiä saaria on siis tärkeämpi kuin Suomen ylpeys. Suomen valtio maksaa extraa siitä, että ihmiset menevät saastuttavilla laivoilla kiertämään Suomen alkoholiveroa ja pettämään limuviinapäissään puolisoitaan. Ja vauva.fi:n mukaan saamaan tippurin lakanoista.

Olisi nyt luullut, että Ahvenanmaa olisi edes hieman kiitollinen tästä rahan pumppauksesta, mutta nej.

Ahvenanmaan, eli myös Suomen, edustaja Britt Lundberg selitteli Hufvudstadsbladetissa, että kyse oli laajemmasta kompromissiratkaisusta, jossa suomen kieli jollain oudolla mutkalla muka voitti. Ehkä. Mutta se antoi silti ison symbolisen viestin, että suomi ei ole tärkeä kieli.

Entinen yhdenvertaisuusvaltuutettu ja nykyinen RKP:n kansanedustaja Eva Biaudet vähätteli ahvenanmaalaisten petosta. Biaudet kirjoitti Twitterissä että kyllä suomenkielisten puheet tulkataan. Ja että kyse on ”vain” työpapereiden kielistä. Olisikohan Biaudet’n asenne sama, jos kaikki Suomen asiakirjat, Kela-palvelut ja Allsång på Skansenit olisivat vain suomeksi?

Kaikkein hassuinta on, että Ahvenanmaan kouluissa ei ole pakkosuomea. Silti RKP:n pyhissä hadith-kirjoituksissa vaaditaan, että kuopiolaisten pitää opiskella ruotsia. Suomalaisista alle kuusi prosenttia on ruotsinkielisiä, ahvenanmaalaisista noin viisi prossaa suomenkielisiä.

Ahvenanmaalaisia siis kiinnostaa Suomi selkeästi yhtä paljon kuin ruotsin tunnit suomalaista murkkuikäistä. Kun tasavallan presidentti Niinistö kävi Maarianhaminassa 2015, satamassa oli vastassa vain 18 ihmistä. Nekin varmaan ihmettelivät, kukahan tuo takakireä rullalautaileva lumikolaaja onkaan.

En rehellisesti tiedä, mitä merkitystä Pohjoismaiden neuvostolla oikeasti on. Olisiko sillä mitään väliä, jos keskustelut käytäisiin klingoniksi? Tajuaisiko kukaan mitään sen enempää? nLtebHa`maml`DaheH`a`?

99 prosenttia kadulla pysäytetyistä suomalaisista ei tiedä, mitä se neuvosto edes tekee. Limuviinapullo vetoa, etteivät kaikki Suomen valtuuskunnan jäsenetkään tiedä. Tällä hetkellä se on lähinnä keskustelukerho, johon lähetään Suomesta ne, jotka eivät pääse kotimaassa ministeriksi ja jotka osaavat tilata ruotsiksi oluen.

Koko homma on pääosin rahan tuhlausta. Homma pyörii vanhalla painollaan ja keksii väkinäisiä hankkeita, joihin koetetaan työntää rahaa. Eikä rahan vaikutuksia kunnolla arvioida. Eli neuvosto on kuin kaikki vastaavat organisaatiot. Sen päätehtäväksi on muodostunut oman olemassaolonsa säilyttäminen.

Kylmän sodan aikana Pohjoismainen yhteys oli tärkeä, kun emme saaneet liittyä EFTA:an tai Nordekiin. Pohjoismaiden neuvoston tarkoitus oli näyttää, että emme ole Neuvostoliiton siirtomaa kuten muut itäblokin maat. Mutta kukaan ei ole kertonut Pohjoismaiden neuvostolle, että itäblokki kaatui.

Ahvenanmaan säännöt ovat kuin ahdasmielisimmän perussuomalaisen laatimia. Paitsi, että ne suojelevat suomenruotsalaisia. Ahvenanmaalle muuttanut suomalainen ei saa perustaa yritystä eikä ostaa kiinteää omistusta, ennen kuin hänellä on ”kotiseutuoikeus”. Se vaatii viiden vuoden asumista ja ruotsin taitoa. Miettikääpä, jos suomenruotsalaiselta vaadittaisiin samaa, kun hän esimerkiksi ostaisi Saimaan rannalta tonttia.

Ahvenanmaa tuntuu kuin etäisesti sukua olevalta mummolta, joka horisee ahdasmielisiä mielipiteitään, mutta sitä ei oikein kehtaa poistaa. Mutta mieli jo tekisi. Eikö siis olisi kaikille parempi luopua koko saaresta. Kun se taloudellisesti on sellainen riippakivi, että sen luovuttaisi mielellään Ruotsille. Ruotsilla on kuitenkin harhaisia ajatuksia omasta suurvalta-ajastaan ja salaisia masturbaatiofantasioita niistä ajoista, jolloin Suomi oli sen itäinen siirtomaa.

Herkullisin ajatus olisi tietysti myydä Ahvenanmaa Venäjälle. Tyhmäähän se olisi, mutta ainoa iloa siinä olisi, että Ruotsi saisi viimein melkein yhteistä rajaa Venäjän kanssa, ja sen kiesustelevat kommentit maailmanrauhasta saattaisivat hieman muuttua, kun välissä ei olisi enää puskurivaltio-Suomea.

Ennen kuin päädyn Ahvenanmaan maakuntahallituksen terroristilistalle, haluan sanoa, että rakastan ruotsin kieltä ja että ruotsinkielisillä pitää olla Suomessa samanlaiset oikeudet kuin suomenkielisilläkin. Mutta silloin säännön pitäisi päteä myös suomenkielisille Affenanmaalla.