– Har ledelsen i JP/Politikens Hus ikke ret, når de siger, at du har haft ytringsfrihed og Islam på hjernen?



»Nej,« siger Rose og ler.



»Nej, nej. Da jeg havde skrevet Tavshedens Tyranni i 2010, slap jeg alt det der. Jeg var træt af det, og jeg ville gerne tilbage og skrive om andre ting. Derfor kunne jeg heller ikke lade være med at grine, når de kaldte mig fanatiker. De læste simpelthen ting ind i det, jeg skrev, som jeg ikke selv gjorde.«



– Men har du måske været blind for, hvordan det så ud udadtil, når du mente noget om ytringsfrihed i avisen?



»Det var jo det, de sagde til mig. ’Perception is everything’, ikk’. Men hvis jeg havde accepteret det argument hele vejen, så havde jeg jo ikke siddet her i dag. Opfattelsen af mig har rent faktisk ændret sig i de sidste ti år. I kraft af at jeg har optrådt og forsøgt at nuancere mit synspunkt. I 2006 fik Uffe Ellemann Jensen Publicistprisen for at have kritiseret blandt andre mig for at ’skamride’ ytringsfriheden. I 2015 fik jeg selv prisen for det stik modsatte.«



– Du skriver i bogen, at de eneste, der har vundet ved det her forløb, er jihadisterne og dem, der støtter dem. Har de vundet kampen?



»Bestemt. Eller kampen slutter aldrig. Men der er slag undervejs, og det er da klart, at JP/Politikens Hus har tabt det slag.«



»Se på Kurt Westergaard, Carsten Juste, Jørn Mikkelsen, Pierre Collignon, Flemming Rose. Ingen af dem er tilbage på Jyllands-Posten i dag. Det var dem, der på en eller anden måde var involveret i det dengang.«



»Og se på, hvad den nye chefredaktør Jacob Nybroe sagde om Muhammed-tegningerne, da han tiltrådte,« siger han.



Ved sin tiltrædelse i september sagde Nybroe i et interview med Jyllands-Posten, at han syntes, avisens kamp for ytringsfrihed havde været »vanvittigt vigtig«. Men han sagde også, at tiden var kommet til at »lette foden fra pedalen«, og at avisen havde været i fare for at »blive en del af kampen«. I indirekte vendinger fik han også kaldt tegningerne for fordomsfulde.



»Det var jo et talepapir fra Ejbøl, han talte ud fra,« mener Rose.



Det afviser Jacob Nybroe i en mail til Information.



»Jyllands-Postens holdning til ytringsfrihed er uændret,« skriver han.



»Vi viser fortsat ikke tegningerne i respekt for sikkerheden for alle medarbejdere i JP/Politikens Hus. Jeg har ikke – i forbindelse med min ansættelse – mødt noget specificeret krav til, hvad jeg skulle mene. Og jeg er ikke stødt på noget talepapir fra Ejbøl eller andre.«



Han afviser desuden, at han nogensinde skulle have taget afstand til tegningerne. Tværtimod, skriver han, fortsætter diskussionen også i Jyllands-Posten gennem »uhildet journalistik og i jævnbyrdig proportion med andre relevante emner, der præger vores samtid«.



Information har forelagt kritikken fra bogen for både Jørgen Ejbøl, Lars Munch, Jørn Mikkelsen, Stig Ørskov og Jacob Nybroe. Kun Ørskov og Munch har ønsket at forholde sig til den.



Stig Ørskov skriver:



»Af princip har jeg ingen kommentarer til tidligere medarbejdere, men glæder mig over, at Flemming Rose er kommet godt videre. Jeg er bekendt med, at Flemming Rose nu giver sin version af nogle begivenheder, som ikke drejede sig om ham, men om sikkerheden for virksomhedens mere end 2000 medarbejdere.«



Lars Munch har en enkelt kommentar, som han også sender i en mail:



»For mig drejede det sig i højere grad om mere end 2.000 loyale medarbejderes sikkerhed end om Flemming Rose. Han giver nu sin version, som jeg ikke har yderligere kommentarer til.«



Jørgen Ejbøl oplyser, at han tilslutter sig Lars Munchs kommentar.

