Terrorhandlingerne i Paris har sendt et gys gennem Europa, også hos danske muslimer. For vi, danske muslimer, er blevet til de nye skydeskiver. Afstandstagen og fordømmelse kræves af os, hvis vi ikke vil dømmes som sympatisører, men dette kunne være undgået, hvis vi aldrig tillod religionen at diktere så meget af vores identitet.

Vi, danske muslimer, har gjort os selv til levende skydeskiver.

Det er en kendsgerning, at værdidebatten over to årtier, anført af Pia Kjærsgaard & Co., konstant er blevet næret af et segment af danske muslimer. Gruppen, der i religionsfrihedens navn konstant har krævet særhensyn i det offentlige rum, har været med til at fodre fremmedhadet hos højrefløjens populister. Fordi højrefløjen lever af distinktionen mellem »dem« og »os«. Og den særligt sensitive skare af danske muslimer har opretholdt skellet ved at definere sig som »dem« via sin kvalmende insisteren på retten til religionsfrihed.

Læs også: Nyhedsoverblik - Charlie Hebdo

Gid de fattede, at den aldrig var truet i første omgang.

I kraft af religionens store omfang i det offentlige rum er resten af os danske muslimer fanget som en lus mellem to negle.

Samtidig med at vi ikke har et behov for at skilte med vores private religion, skal vi alligevel tages til indtægt for, hvad den rabiate imam siger, og hvad de rabiate islamister gør i det offentlige rum.

Vi gøres til levende skydeskiver, fordi vi selv tillader det.

Hæver vi vores private religion til noget højere og dermed gør den privat, kan religionen heller ikke konstant stilles til offentlig beskuelse. Dermed kan selvsamme offentlighed heller ikke afkræve afstandstagen fra terroraktioner begået i islams navn. Den klare adskillelse af religion i den private og offentlige sfære vil netop være med til, at hver muslims handling er dennes og ikke alles.

Læs også: Vi står vagt om ytringsfriheden

Fordi det er hamrende sørgeligt, at et flertal af danske muslimer først kan tage afstand fra islamister og rabiate galninge, når en redaktion skal bøde med 12 liv. Hvorfor gøres det ikke hver dag ved at insistere på den private ret til religion?

I stedet burde vi danske muslimer, der sagtens kan leve med vores religion privat, konstant arbejde for, at vores religion fylder mindre og mindre i det offentlige rum. For det modsatte rammer os selv, mens vi ikke forstår hvorfor.

En privat religion er nemlig ikke i strid med religionsfriheden.

Derimod er det den offentlige religion, der giver Pia og vennerne benzin på populismebålet til at indskrænke danske muslimers religionsfrihed.