Ikke bare rot i Bergensklinikken

Dersom stiftelsen Bergensklinikkene skal bestå i fremtiden, haster det med at styret tar ansvaret for stiftelsen tilbake.

Publisert Publisert 12. september 2018

LEVEDYKTIG: Stiftelsen Bergensklinikkene har hatt en unik historie i rusfeltet siden starten på det som mange trodde skulle bli en kort døgnflue, skriver tidligere adm. dir. Erling Pedersen. Foto: Cornelius Poppe / NTB scanpix

Debattinnlegg

Erling Pedersen Tidligere direktør, Bergensklinikken, mottaker av Rusfeltets nasjonale pris 2017

Denne artikkelen er over to år gammel

Å la sist ankomne direktør skrive Stiftelsen Bergensklinikkene og styret sin økonomiske historie, blir feil. Styret vet selvsagt mye mer etter år med stor oppmerksomhet om stiftelsens økonomi, regnskap og fordelinger som sist ankomne knapt kan overskue. Historien er ervervet både i knappe og bedre år, før og etter Bergensklinikkenes anbudsseire.

Før den historieløse historien om Bergensklinikkenes økonomistyring og styrets rolle fra styreleder Finn Konow Jellestad kom til debattspaltene i BT 6. september, trodde vel folk flest, både i og utenfor business, at styret løpende passet på økonomien i styremøtene. Og at regnskap som var revidert og i balanse samt enstemmig godkjent av styret under styreleders ledelse og etter styrets obligatoriske tid sammen med revisor, uten administrasjon til stede, var til å stole på.

Så viser historien som nå føres til torgs at der har vi alle tydelig blitt ført bak lyset. Men av hvem? Av en «kaotisk organisering» av styremøtene som ifølge styreleder ikke leste Sweco sin vedlikeholdsrapport før i 2016, enda den kom til styret allerede mange år før det. Og som styret derfor etter stiftelsens gode rammeavtale med Helse Vest fra 2014 faktisk avsatte 8 millioner kroner årlig til vedlikehold i en ti års periode fremover. Helt til nye koster stoppet vedlikeholdet i 2017, i strid med styrets tidligere vedtak.

Det tar lang tid å få godt omdømme for en ideell virksomhet i et utsatt felt som rusfeltet er. Men det er fort gjort å rive ned igjen. Det negative vrengebildet som nå gis av stiftelsens økonomiske og organisatoriske situasjon er et godt eksempel i så måte. Å rope på nye økonomiske styringssystemer blir feil fokus når den økte pengebruken ved tredobling av administrative stillinger allerede tar ut de millionene som nå er blitt underskudd. Stillingsstrukturen er i tillegg en del av inngått avtale for klinisk virksomhet med Helse Vest og den voldsomme økningen som nå skjer bryter med denne avtalen.

Stiftelsen Bergensklinikkene har hatt en unik historie i rusfeltet siden starten på det som mange trodde skulle bli en kort døgnflue. Gjennom 26 år har stiftelsen oppnådd å utvikle stabile og meget anerkjente fagmiljøer i behandlingstjenester samt innen forebygging og kompetanseutvikling i tråd med stiftelsens formål. Ikke minst har dette vært mulig med lojale og tillitsfulle medarbeidere som har stått «last og brast» med styret og ledelsen om å strekke oss samlet mot stiftelsens visjoner: mestring av rusproblemer, helse, livsstil og avhengighet.

Dersom stiftelsen skal bestå i fremtiden, haster det med at styret tar ansvaret for stiftelsen tilbake. Ikke minst for at omdømmet til Bergensklinikkene, ansatte og styret skal kunne gjenetableres til det nivået det hadde før 2017.