«Fotballen har aldri vært morsommere. Vil det smitte til Eliteserien?»

KOMMENTAR: Fotballen har aldri vært bedre. Vil det smitte til den norske Eliteserien?

«I fjor så vi det hos at Molde og Bodø/Glimt. De hadde tydelige ambisjoner om å øke kvaliteten på angrepsspillet» skriver Bernhus. NTB Scanpix

9. mars 2020 17:32 Sist oppdatert 10. mars 2020

Kommentar

Dette er en kommentar. Den gir uttrykk for skribentens analyser og meninger.

Den som har tid og råd til den slags, kan helgen og uken gjennom se fotball med teknikk, fart og variasjon som forbløffer. På TV. Den leveres også av klubber som ikke er blant de aller beste.

Den stive, fastlåste fotballen som vi har vært vant til, som har vært trygg og hindret at kamper er blitt tapt – poengklamring – er ikke så populær lenger.

Flere og flere mener tydeligvis at kvalitet i fotball kan måles på flere parametere enn poeng og resultater. Den kan måles i god ballbehandling, variert angrepsspill og smarte løsninger – som igjen kan gi de poengene som trengs.

Og det er en uforbeholden glede å følge med.

Da snakker vi ikke bare om de beste lagene i de største ligaene – Paris St. Germain, Barcelona, Bayern München, Liverpool, Manchester City, Juventus – men like gjerne om lagene nederst på tabellen.

Les også Liverpool satte ny rekord i seier

Liverpools Mohamed Salah (t.h.) feirer Sadio Manés (t.v.) scoring mot Bournemouth denne helgen. Jon Super / AP

En ren glede

De vil at fotball skal spilles med ball, ikke uten. Så vil de heller betale prisen i form av et tabbemål bak egen keeper nå og da. I det lange løp vil det lønne seg å vektlegge teknikk, samspill, målsjanser.

Da kan vi få se mål som Chelseas første mot Everton søndag – 20 trekk, en piruett, et presist skudd i hjørnet fra Mason Mount. En ren glede.

Les også Chelsea med storseier - skrekkstatistikken fortsetter for Everton

Bayern Münchens Thomas Müller (i midten) jubler for mål mot Augsburg i helgen. Matthias Schrader / AP

Norske spillere og trenere ser dette. De ser at fotballen internasjonalt har utviklet seg stort på noen få år. Tenker de at dette er noe å prøve på?

Nja – sikkert. Men våger de?

I fjor så vi det hos at Molde og Bodø/Glimt. De hadde tydelige ambisjoner om å øke kvaliteten på angrepsspillet. De andre ikke så mye.

Juventus’ Paulo Dybala (t.h.) og Aaron Ramsey under kampen mot Inter i helgen. MASSIMO PINCA / REUTERS

Fakta 1. runde i Eliteserien for menn Lørdag 4. april: Kl. 16.00: Strømsgodset – Viking Kl. 18.00: Vålerenga – Molde Søndag 5. april: Kl. 18.00: Bodø/Glimt – Mjøndalen Kl. 18.00: Kristiansund – Start Kl. 18.00: Stabæk – Odd Kl. 18.00: Aalesund – Haugesund Kl. 18.00: Sandefjord – Sarpsborg 08 Kl. 20.00: Rosenborg – Brann Vis mer

Som vi har sett gjennom flere år, har de fleste i Eliteserien kun som målsetting å overleve – fra første seriekamp.

Da er det ikke lett å slippe seg løs med vågalt angrepsspill. Det er ikke sikkert det er lurt heller, for alle.

Tabber ser dumt ut og er det, på alle nivåer. Når keepere som Ederson, ter Stegen og de Gea blir så bråkjekke at det skader laget, som vi har sett i de siste dagene, er det hverken elegant eller klokt, bare til hjelp for motstanderne.

Les også Norsk Toppfotball-sjefen: – Det er ikke farlig å reise til Marbella

Manchester Citys keeper Ederson gjorde ingen god kamp mot Manchester United søndag. Dave Thompson / AP

Men det virker som om det er TV-kommentatorene mer enn spillene selv som er vettskremte over at en feilpasning kan skje. Det er viktigere å utvikle seg.

Visst kan de

Et annet trekk i tiden: Fotballspillere er tydeligvis ikke så tjukke i hodet som folk er vant til å mene.

Fotballspillere er faktisk i stand til å ta imot beskjeder og utføre oppdrag, de kan tilpasse seg forskjellige formasjoner, de kan endre taktikk og virkemidler underveis i en kamp. Samme lag og spillere kan spille på flere måter, bare treneren lar dem.

Fotball kan være mer enn et rent resultatjag.

Vi kan ikke vente at årets nedrykkskandidater i Eliteserien vil legge vekt på å spille seg ut av eget forsvar så lenge ett spark virker mindre skummelt. Vi kunne heller ikke vente det av Mjøndalen eller Lillestrøm i fjor, og vi så hvordan det gikk med Tromsø, ikke sant?

Nord-Norge og TV-kommentatorene gikk over stag i sin fordømmelse av TIL-treneren Simo Valakari, som virkelig innbilte seg at det er mulig for en norsk fotballspiller å spille til medspiller, ikke langt og bortover.

(Og da er det fort gjort å glemme at TIL ville vært i eliten fortsatt hvis det ikke var for en serie mirakelredninger av Stabæk-keeperen i siste kamp, og vi kan huske at nettopp ideene berget laget da Valakari kom til klubben).

Vi må nok innstille oss på langdistansefotball i år også. Ballen kommer til å fyke frem og tilbake.

Men hvis våre spillere likevel har brukt vinteren til å la seg inspirere litt – bare bitte litt – av alle de strålende TV-kampene, ikke minst siste helg, må vi kanskje være på vei mot noe? Spillerne har jo allerede draget på tatoveringene.

Mer teknikk, mer variasjon, mer smartness, morsommere situasjoner, bedre individuelle prestasjoner. Det finnes jo ikke noe alternativ, egentlig. Vi vil jo ha folk på kampene også.