Vi er halvveis i VM i Russland, og mesterskapet har levert nydelig fotballunderholdning dag etter dag. En av VM-ingrediensene som har fått mest oppmerksomhet er nyvinningen VAR (Video Assistant Referee). Under VM har dommerteamet på banen assistanse av et dommerteam i VAR-rommet. Disse eksterne dommerne har TV-bilder og repetisjoner tilgjengelige, med det formål å øke antallet korrekte avgjørelser i et spill som spilles i stadig hurtigere tempo og med komplekse og krevende situasjoner på løpende bånd.

VAR kan assistere hoveddommer i fire forskjellige situasjoner der det er tvil:

Mål

Straffesparksituasjoner

Røde kort

Avgjørelse mot feil spiller (mistaken identity)

La meg legge mine kort på bordet med det samme; jeg hører til blant dem som var skeptiske til VAR i forkant av VM. Jeg skal være den første til å vedgå at VAR har fungert bedre enn fryktet, men jeg mener like fullt at det er nødvendig å ta en grundig diskusjon rundt VAR. Særlig i disse tider der flere helt ukritisk hyller VAR etter enkeltsituasjoner i VM. Det er etter min mening altfor snevert å bruke enkeltavgjørelser som argument for VAR, all den tid VAR er den største endringen vi har sett i fotballen i min levetid. I enhver diskusjon, fotball eller ikke, er den som klarer å løfte blikket og se det store bildet den som regel har best oversikt over tingenes tilstand.

La meg problematisere noen av de mest velbrukte argumentene for VAR:

“VAR fører til flere korrekte avgjørelser på banen.”

Det kommer nok tallmateriale på dette etter VM, men foreløpig må vi støtte oss til undersøkelser fra Tyskland og Italia, som har brukt VAR i seriespillet. Det er slått fast at med VAR er andelen korrekte avgjørelser opp mot 98%. Antallet korrekte avgjørelser uten VAR er 92-94%. VAR gir altså flere korrekte avgjørelser fra et allerede høyt nivå, men vi klarer aldri å gjøre fotballdømming til en eksakt vitenskap. Til det er spillet for komplekst. Spørsmålet er da om vi skal tillate at spillet som vi kjenner det endres, når gevinsten i antall korrekte avgjørelser er relativt liten?

“VAR gjør fotballen mer rettferdig.”

Med et snevert fokus på enkeltavgjørelser kan man med rette hevde dette, men da mister man det store bildet. Enhver spiller eller trener som har spilt på høyt nivå vet at dommerprestasjonen er en faktor som ikke kan kontrolleres. Det har alltid vært – og vil alltid være! – mulig å tape kamper på dommerfeil. Vi har etter min mening sett eksempler på det også i VM, ref for eksempel Sverige-Tyskland, der svenskene i min bok snytes for et klokkeklart straffespark.

Tenk over det; når du sparker i gang en fotballkamp, er sjansen for at en eventuell dommerfeil går ut over ditt lag på 50 prosent. Du kan få en heldig straffe, eller motstander kan få en heldig straffe. Andre dommerfeil gjelder tilsvarende. Fotballens natur, med stort antall avgjørelser med potensielle matchavgjørende konsekvenser for begge lag, gjør at dommerfeilene fordeler seg mot noe som blir 50/50. Det er i min bok et rettferdig utgangspunkt for enhver fotballkamp.

Legg til følgende subjektive observasjon: Jeg snakker med spillere og trenere på toppnivå under VM i Russland, og har diskutert dette med eks-kolleger i Premier League; et overveldende flertall er skeptiske til VAR. Blant fans foran TV-en og på Twitter, i media og hos kommersielle aktører er det flere VAR-tilhengere. Det er altså i grove trekk sirkuset rundt som vil ha VAR, ikke aktørene i spillet. Spillerne skjønner at feil er en del av gamet, fordi spillere gjør feil hele tiden. Spillere vil også etter samme logikk motvillig akseptere dommerfeil, og skrive det på uflaks-kontoen. Slik er fotballen noen ganger.

“VAR forbedrer opplevelsen av fotball.”

Jeg antar at alle som får tenkt seg litt om skjønner at dette er feil, og noen kamper på arena i Russland bekrefter dette. Hver gang det scores et mål som har et fnugg av tvil i forspillet, jubles det for halv maskin på banen og tribunen. Når VAR eventuelt har godkjent målet, jubles det litt til.

Grunnen til at vi elsker dette spillet, grunnen til at det forener hele folkeslag i ekstase og/eller fortvilelse, er nettopp dette adrenalinsjokket når ballen treffer nettet. Øyeblikket der vi bryter ut i euforisk glede eller bunnløs sorg er fotballens fremste trekkplaster. VAR ødelegger øyeblikkets magi!

“VAR fører til mer fokus på spillet, og mindre fokus på dommeravgjørelser.”

Dette argumentet er til å le seg i hjel av. Aldri har vi hatt et mesterskap der dommer (og VAR) er gjenstand for så mye diskusjon. Det er VAR her og VAR der, skulle vi brukt VAR eller skulle vi ikke? Det må da være mye bedre å la dommeren dømme, så kan vi heller konstatere at dommeren gjør feil de gangene han gjør feil? Nå er vi kommet dit at dommerdiskusjonen på det nærmeste stiller de sportslige prestasjonen (som er fantastiske!) i skyggen. Vi får servert glitrende fotballunderholdning på løpende bånd, men det vi snakker om er dommeren. Undertegnede var en av dem som vokste opp med en sterk kjærlighet til spillet. Vitenskapeliggjøring og teknologifisering av verdens vakreste spill tar bort fokus fra det som er vakkert. La fotball være fotball!

“VAR vil ikke føre til vesentlige avbrekk i spillet.”

Hvorfor elsker vi fotball? Fordi det er nerve, intensitet og drama. Fordi vi sitter på kanten av stolen. Fordi vi er følelsesmessig hekta. Med VAR skal vi leve med små innlagte pauser i verdens beste teater, ufrivillig pålagt av et lukket rom. Jeg tenker med gru på live-opplevelser i amerikansk idrett, der for eksempel en kamp i NFL er til å sovne av, med all verdens avbrekk, og der spillets igangsettelse etter avbrekkene nærmest fortoner seg som en plutselig overraskelse. La oss aldri komme dit! Men vær ikke for sikker, kommersielle krefter er aldri langt unna en fotballbane, og jeg tenker med skrekk på en fremtid med stadig mer VAR:

“VAR-break: Brought to you by Coca-Cola”.

“VAR er bra fordi det bare griper inn ved klare, åpenbare dommerfeil.”

Omfanget av dommerdiskusjionene under VM har taklet dette argumentet klokkeklart ut av banen. Spør ti forskjellige dommere, spør 1000 forskjellige twitrere, og du har henholdsvis ti og tusen forskjellige svar. Vurderingen av hva som er klart og åpenbart er selvsagt høyst subjektiv, og gjenstand for den samme individuelle, menneskelige vurderingen som alt annet i livet. Det er derfor ikke slik, som flere ser ut til å tro, at VAR alltid vil dømme likt i tilsvarende situasjon. Nei, VAR er underlagt de samme psykologiske mekanismene som alt annet hos mennesker. Det er en fortolkning og en oppfatning som styrer avgjørelsen.

Av samme grunn er det helt feil å applaudere VAR når de ved noen anledninger har veiledet dommere eller linjedommere som ikke har felt en dom umiddelbart i dette VM. Dommer og linjedommer justerer selvsagt sin atferd som dommere når de vet at VAR finnes. Dommerne på banen umyndiggjøres, fordi de vet at den (visst nok) ufeilbarlige øverste domstol griper inn som overdommer.

Alt dette skjer under VM, og når jeg løfter blikket helt til topps, så ser jeg dette:

Fotball er verdens mest populære idrett, og engasjerer flere enn noe annet som vi mennesker har kommet opp med av underholdningsprodukter. Derfor ligger bevisbyrden på VAR-tilhengerne når det skal argumenteres for å røre ved spillet. Det er altså ikke slik at billige poenger i enkeltsituasjoner er bevis for at VAR er bra. VAR er bra hvis og når det forbedrer opplevelsen av fotball. Det er ikke kommersielle, vitenskapelige eller teknologiske interesser som bør styre dette. Det bør først og fremst styres av ønskene til spillere, trenere og virkelige fans som sitter på tribunen.

Som mangeårig fotballspiller på høyt nivå, og fotballtilhenger til mitt siste åndedrag:

Jeg har til gode å bli overbevist.