Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

(Dagbladet): Minnene sitter sterkt. Som den eldste av tre søstre i en familie med dårlig økonomi, ble Sara (24) en ekstra morsskikkelse for småsøsknene.

Hun smurte matpakker til dem, før hun fulgte dem til barnehage og skole. Ofte ble det ikke noe mat igjen til henne selv. Om kvelden hendte det hun ble liggende i senga med rumlende mage.

- Det kunne sikkert vært verre. Jeg pleide å ta småpenger fra mammas lommebok, så jeg fikk som regel mat hver dag. Men det gjorde jo ikke den økonomiske situasjonen hjemme noe bedre, sier Sara til Dagbladet.

Mye press Moren var eneforsørger, og Sara påpeker at hun gjorde det beste hun kunne i den vanskelige situasjonen familien befant seg i. Men moren «var ikke den beste med penger».

- Jeg var klar over hvor dårlig økonomi vi hadde. Jeg prøvde å gjøre det beste ut av det, men det tok veldig på i lengden sier Sara.

Det verste var presset om dyre ting og aktiviteter fra venner og folk rundt.

- Alt skulle være det nyeste nytt. Vi hadde ikke de samme tingene som de andre i klassen. Det gjorde oss til ofre for mobbing, sier hun.

Utstøtt Bursdager styrte hun ofte unna, og sa heller at hun skulle reise bort, eller måtte på besøk til bestemor.

- Hvis en bursdagsgave kostet mindre enn 150 kroner, ble det regnet som en dårlig gave. Det hendte jeg ikke sa fra hjemme når jeg var invitert i bursdag, jeg hadde ikke lyst til å komme med ting kjøpt for ti kroner på Nille. Jeg syntes det var litt flaut, sier hun.

- Dette bidro også til å gjøre meg til en utstøtt i klassen.

- Satt alltid hjemme Etter ferien ble det gjerne ekstra mye press fra omgivelsene.

- Vi satt alltid hjemme i ferien, vi dro aldri noen steder. Det var veldig kjedelig når alle kunne fortelle om eksotiske ferieturer og hvor fint de hadde hatt det. Du ble jo utestengt på grunn av det, de snakket om det i mange uker.

Selv hadde Sara ingen forventninger til ferien, forteller hun. Men småsøstrene, som er fire og ni år yngre, ble skuffet hver ferie. Hun prøvde å muntre dem opp ved å tilbringe tid sammen med dem. Om sommeren var de en del ute og syklet, etter at de fikk sykler av besteforeldrene.

- Jeg pleide å være mye sammen med dem. Det var ikke så mye å finne på, men vi var ute og lekte, eller styrte litt inne i leiligheten, sier hun.

Økte forskjeller Sara er ikke alene om å kjenne på utenforskap etter ferien på grunn av en presset økonomisk situasjon. Over 78 000 barn og unge lever i fattigdom i Norge. Samtidig planlegger norske barnefamilier å bruke 27 850 kroner på ferien i år, ifølge ferske tall fra Nordea.

- At tallene i snitt er så høye, betyr at noen bruker veldig, veldig mye penger i ferien. Mange har ikke penger å bruke i et hele tatt, og det tallet øker dessverre. Så disse tallene viser at forskjellene i Norge blir større, sier generalsekretær Randi Talseth i organisasjonen Voksne for Barn, som jobber mye med barnefattigdom.

Hun forteller at mange barn føler seg utenfor i og etter ferien.

- De sier at de ikke er del av fellesskapet, blant annet fordi de må finne unnskyldninger for hvorfor de ikke kan være med på aktiviteter som koster penger, sier Talseth.

Foreldrenes ansvar Hun påpeker at det ene og alene er foreldrene som skaper barnas ferieidealer.

- Foreldre må derfor se hva slags press dette kan skape. Vi må være klare på hva slags verdier vi bygger familielivet og fritida på, sier hun.

Sara har nå kommet godt i gang med sitt eget liv, og de yngre søstrene har det bra. Hun tror ikke de den dag i dag vet hvor magert det egentlig var.

- Men er det riktig at et barn i en alder av tolv år skal ligge våken om natta og tenke på at familien er fattig?