מי כינה את חאג’ אמין אל-חוסייני ‘ציוני ערבי’, ולמה? • מבצע ‘צוק איתן’ חשף קול חדש וגובר בעולם הערבי נגד חמאס ואפילו הבלחות של תמיכה בישראל • עתה בתקשורת הערבית מתנהל מצוד אינטנסיבי אחר אלו שהעזו לומר מה שרבים בעולם הערבי בוודאי כבר מבינים • הכירו את הקרב החדש על ההאש-טאג

“הציונים הערבים יותר גרועים מהציונים עצמם, הם יוצאים כנגדנו, יש לחסל אותם, יש לנקות את הבית מבפנים לפני המתקפה כנגד הכיבוש, יש לחסל אותם לפני שנחסל את הציונים, משום שהם דוקרים אותנו בגבנו” – את הדברים הללו אמר ד”ר איבראהים חמאמי, מקורב לחמאס המשמש מנהל “המוסד ללימודים פלסטינים” בבריטניה, בתוכנית הטוק-שואו הפופולרית ביותר של רשת אל-ג’זירה, “הכיוון ההפוך”, לקראת תום מבצע ‘צוק איתן’. חמאמי המשיך בדברים חריפים, כשלכל אורך הזמן יושב מולו הסופר והפרשן המצרי קופטי מגדי ח’ליל. זה האחרון, מסתבר, חטא בחטא הנורא מכל: צידוד בכמה מעמדות ישראל במהלך המבצע בעזה.

כפי שחשפנו בעבר ב’מידה’, אפילו עוד לפני תחילת ‘צוק איתן’ סדקים נפערו בקונצנזוס הערבי, בצורת שינוי השיח ביחס לישראל והתנגדות לחמאס. מאז, בזמן המבצע ולאחריו, הלכו והתרבו המאמרים הערביים שתקפו את החמאס ואף, חלילה, הביעו הזדהות עם עמדותיה של ישראל. הפלסטינים ותומכיהם נתקפו בבהלה – האות ניתן, וכך החלו הרדיפה, התיוג וההכפשה נגד אותם דוברי הערבית, אשר העזו לחרוג מהקו המצדד אוטומטית באויבי ישראל. אלו המילים שהטיח חמאמי בסופר הקופטי במהלך השידור:

מה שחדש היום הוא שהחולדות יצאו מחוריהן, הישראלים נכנסו למקלטים מתחת לאדמה ואילו אלינו יצאו עשרות של ציונים ערביים… הציונים הערבים הם אלה התבוסתנים שלא יודעים את טעם הניצחון, הם שונאים את “ההתנגדות” [חמאס] בלי קשר אם ישראל תקפה או לא, הם נסוגו מהערכים והזהות ומזדהים עם הצד השני… כשאתה שומע אותם זה כאילו אתה שומע את אביחי אדרעי [דובר צה”ל בערבית], את אופיר גנדלמן [דובר רה”מ לתקשורת הערבית] או את מאיר כהן [ישראלי יליד מצרים המופיע רבות בתקשורת הערבית].

לחסל אותם עוד כשהם קטנים

תוך שטילי החמאס מתעופפים מעל ראשי אזרחי מדינת ישראל, קבע שר התקשורת הירדני לשעבר טאהר אל-עדואן בראיון לרשת אל-ג’זירה, מהי ההתנהגות הראויה עבור הערבי הממוצע: “על כל ערבי הגון לעמוד לצד ההתנגדות (חמאס) ולצד טיליה אשר כותשים את ישראל, (אולם) במקום שאלו (הציונים הערבים) ישתקו לכל הפחות, הם עומדים לשירותה של ישראל ולצד תוקפנותה, למול אלו המתקוממים כנגדה ברצועת עזה”.

ומה דינו של מי שהעז וחרג מהקו הזה? מבין הדרכים השונות להשתיק מתנגדים פוליטיים, בעולם הערבי מפורסמת במיוחד שיטת ה”סטיגמה” – מדביקים ליריב את הכינוי “בוגד”, וחסל. את שאר העבודה עושה לבד הציבור, שאינו שוכח ואינו סולח. מעל חודשיים עברו מאז תם מבצע ‘צוק איתן’ וכיום ניתן כבר להבחין מהי הסטיגמה הלוהטת החדשה בתקשורת הערבית: “הערבים הציונים”.

עשרות מרואיינים ערביים, רובם מצריים ממתנגדי ‘האחים המוסלמים’, שדיברו במהלך מבצע “צוק איתן” בתקשורת הערבית נגד חמאס העלו לכותרות את הדיון בחובת העמידה של הערבים לצד מה שמכונה “ההתנגדות”, כלומר המלחמה בישראל, וחובת ההוקעה המקודשת של מי שמסריו מבקרים את האומה הערבית והאסלאמית. עתה, יחד עם כותבים אחרים המשתייכים לזרמים ליברליים שהעזו לבקר את חמאס, ה’אחים המוסלמים’, טורקיה או קטר, הם צורפו לרשימה השחורה, ואף תוייגו ברשתות החברתיות בתווית (האש-טאג) #ציונים_ערביים.

אל-ג’זירה הגדילה לעשות וכינתה את דעותיהם ועמדותיהם של “הציונים הערבים” בתואר: “זרם רעיוני התומך בתוקפנות הישראלית”. בדו”ח מיוחד, תארה הרשת הקטארית את התופעה בכך ש”בכל פעם שפורצת מלחמה, יש מתקפה חריפה כנגד “ההתנגדות” באמצעי התקשורת והמדיה החברתית… ישראל מנצלת זאת על מנת להציג תמונה של פיצול ערבי בסוגיית התמיכה בפלסטינים… התופעה התרחבה עד שהביאה ליצירת התווית ‘הציונים הערבים'”. ישראל, לשיטתם, מזרזת את התופעה באמצעות המדיה החברתית של צה”ל ושל משרד החוץ בשפה הערבית:

המעניין הוא שזהותם של הנאשמים בתמיכה בישראל [כלומר, המתנגדים לחמאס ול’אחים המוסלמים’ – ר.ב] מגוונת. ביניהם אחד מעורכי העיתונים הערביים הידועים, עיתונאים מצריים בולטים, פעילים ברשת החברתית מהמפרץ ואפילו פלסטינים, אשר אחד מהם הביע את תמיכתו בישראל בגלוי וקרא לחסל את ההתנגדות האסלאמית [חמאס]… דובר צה”ל בערבית אביחי אדרעי הודה לאותם כותבים אשר פרסמו את ההשקפות הללו, ציטט אותם, וסייע להפיץ את דבריהם וטענותיהם כנגד מה שהם מכנים הטרור בעזה.

מתנגדי חמאס – גיס חמישי

מה מטרת הצמדת ההאש-טאג “ציונים ערביים”? במאמר אחר באל-ג’זירה, תחת הכותרת “עזה בין הציונים היהודיים והציונים הערבים”, ביקש התוניסאי מוחמד הוניד להגדיר את התופעה ולהסביר מדוע היא התגבשה דווקא במהלך מבצע ‘צוק איתן’. הוניד הוא בכיר לשעבר בשלוחה התוניסאית של ‘האחים המוסלמים’, ויועץ תקשורת לשעבר של הנשיא שם. וכך הוא כתב:

השימוש בהאש-טאג הזה הוא תגובת הרחוב הערבי למציאות, ולה שלוש סיבות: 1. תגובה לשיתוק שתקף את הגורמים הערביים הרשמיים ביחס לישראל; 2. תגובה לכלי תקשורת ערביים שונאי חמאס שמעודדים את המתקפה בעזה; 3. תגובת נגד לאותן הקבוצות הערביות היוצאות כנגד מה שהן מכנות “הרפתקנותה של ההתנגדות הפלסטינית”. בין אלו, אנשי דת מוסלמים שהתפללו למען חיסול “טרור חמאס-האחים המוסלמים”.

במאמרו הקדיש הוניד חשיבות רבה למתקפה על אותם “ציונים ערביים”, והדגיש כי הוא רואה במלחמה כנגדם מדד לבחינת בריאותה של האומה הערבית האסלאמית: “הסוגיה הזו [הפלסטינית] היא חשובה ביותר, מלחמת קיום, באמצעותה ניתן, מצד אחד, למדוד את האנרגיות וכח הפעולה של האומה הערבית האסלאמית… ומצד שני, את היקף הבוגדנות ושיתוף הפעולה עם האויב באופן כללי, של גורמים פרטיים, וממשלתיים, רשמיים ולא רשמיים”.

חשוב להדגיש כי נושא “הציונים הערבים”, אינו ייחודי לאלג’זירה, והוא הוזכר בעיתונים רבים כמטבע לשון לערבי שבוגד באומה הערבית והאסלאמית. ביומון אל-קודס אל-ערבי, למשל, נפתח המאמר העוסק בנושא כך: “הציונים הערבים החדשים, תופעה מוזרה, אשר נוצרה בזמן ההפיכות השלטוניות במדינות “האביב הערבי”, ובמיוחד במצרים, ואשר נפרדו לחלוטין מהתרבות הערבית והאסלאמית […] ואימצו את המחשבה הציונית, אף יותר מהציונים עצמם”.

האתר המצרי SASAPOST סקר גם הוא קטעי וידאו וציוצים בטוויטר של אותם “תומכי ישראל”, לכאורה, במאמר שכותרתו “הציונים החדשים – כותבים ועיתונאים ערביים שתמכו במלחמה הישראלית כנגד עזה”. לצידו פרסם אתר מפלגת ‘החופש והצדק’ המצרית (של ‘האחים המוסלמים’) מאמר הסוקר את מה שהוא מכנה “הבוגדנות הפנים ערבית”, תחת הכותרת “הציונים הערבים – גיס חמישי שנחשף בעקבות הטבח בעזה”: “בכל מלחמה יש גיס חמישי, ובמלחמת עזה הנוכחית הערבים הציוניים מהווים גיס חמישי… רשימה ארוכה של ערבים… ביניהם מגישי חדשות, סופרים, עיתונאים ממצרים ומהמפרץ שהגנו על התוקפנות הישראלית כנגד עזה.

חאג’ אמין אל-חוסייני כסוכן ציוני

חשוב להבין כמה המילה “ציוני” היא מילת גנאי בעלת אסוציאציות שליליות בערבית, עד כדי כך שהיא מסוגלת להטיל ספק בנאמנותו של פלוני לאומה הערבית והאסלאמית. משום כך, היא משמשת גם את האסלאמיסטים וגם את המתנגדים להם. כך למשל, העורך הראשי לשעבר של העיתון הסעודי הפאן ערבי החשוב “אל-שרק אל-אווסט”, טארק חומייד, הואשם בהיותו “ציוני ערבי” לאחר שכתב מאמר נגד חמאס בזמן מבצע עופרת יצוקה (2008). עם זאת, חומייד עצמו האשים את מנהיג חמאס ח’אלד משעל כי הוא “סוכן ציוני“.

מכיוון שונה ומפתיע, לא רק ח’אלד משעל, אלא אפילו המופתי האנטישמי חאג’ אמין אל-חוסייני, ועמו מנהיגים ערביים אחרים מתקופת המנדט, זכו לכינוי הגנאי “ציונים ערביים”. במאמר שנכתב על-ידי שר התקשורת לשעבר של כווית בעיתון “אל-אנבאא'”, הללו כונו כך בשל סירובם לקבל את הצעת החלוקה של ועדת פיל (1937), אשר הציעה לערבים כ-90% משטחי ארץ ישראל המערבית, ואת תכנית ועדת האו”ם לענייני פלשתינה (1948) שהציעה לערבים 45% משטחי ארץ ישראל המערבית. החלטה זו, לדידו של הכותב, הביאה למוות, הפסדים, ולפגיעה באינטרסים הערביים:

בשנת 1937 דחו הקיצוניים והמפריזים מבין “הציונים הערבים” את החלטת ‘ועדת פיל’… אשר קראה להקמת מדינה פלסטינית על 90% משטחי הארץ… היהודים הסכימו והצד הפלסטיני הקיצוני סרב….מנהיג הקיצוניות אמין אל-חוסייני רץ להיטלר ולמוסוליני ולא הקשיב לאלו שקראו לקבל את ההצעה… הקיצוני אל-חוסייני לא הכיר בטעותו… הוא חזר עליה שוב בשנת 1948 וקרא למלחמה (ביהודים), דבר שהביא להפסד ולאובדן האדמות תחת דגל הקיצוניות החוזרת ונשנית אותה מניפים…הציונים הערבים!

האם התופעה החדשה-ישנה תצליח במסע ההשתקה? האמנם ערביי העולם לא התפקחו לאור נסיקת הג’יהאדיזם ונשורת ‘האביב הערבי’ שמפילה פי כמה וכמה יותר חללים ערביים מכל המלחמות עם ישראל גם יחד? את התשובות לשאלות אלו נגלה כנראה בסיבוב הבא בעזה.

______________

רוני ביאלר הוא עורך במגזין האינטרנטי בשפה הערבית ‘Israel in Arabic‘ ומתמחה בתקשורת ערבית.