Stvar oko sramotnog gostovanja Igora Vukića na HRT-u i promocije njegovog revizionističkog rada kao vrijednog historiografskog doprinosa, predstavljala bi tek još jedno od brojnih profesionalnih i moralnih posrnuća javne televizije, kad je ne bismo smjestili u širi kontekst. Zanemarit ćemo za ovu prigodu oportunističko naknadno ograđivanje bez efekta i smisla, u prvom redu zbog toga što se istog dana, kao pjesma dana na istom tom programu HRT-a, vrtio Thompsonov nacionalistički evergreen ‘E, moj narode’.

Za neupućene, ako takvih još uopće ima, tekst pjesme govori o antikristima, masonima, komunistima i ostalima koji rade protiv Hrvatske i o 1945. koja nas je odnijela na kraj svijeta. Stoga je pokušaj hrt-ovaca da podcijene inteligenciju gledatelja i kažu kako ne stoje iza navedenih teza ili da nešto nisu znali, zapravo bijedan. Jer očito je kako se radi se sistemu, a ne o slučaju.

No, kao što smo već naveli na početku teksta, postoji još jedan kontekst unutar kojeg treba smjestiti čitavu stvar. Naime, zaposlenici javne radio-televizije i brojni ljudi raznih profila koji su svjesni kakvu bi obrazovno-kulturnu ulogu takva medijska kuća trebala imati, u aktivnoj obrani očuvanja pretplate i općeg značaja HRT-a, pred ne baš bezazlenom kampanjom za dokidanjem takvog njezinog statusa, praktički iz dana u dan ostaju bez validnih argumenata s kojima bi mogli braniti svoja stajališta.

Najstariji pravni dokument kod nas, iz 3. stoljeća prije nove ere

Srozavajući profesionalne standarde, pretvarajući se u bastion promotora jedne političke ideje i sustava vrijednosti, uz masovan egzodus najkvalitetnijih novinara i zaposlenika, koji su zapravo pogurani prema izlazu, HRT ne samo što sve manje igra ulogu prosvjetiteljskog kulturno-obrazovnog servisa, nego ju je zbog svega navedenog, sve manje i u stanju igrati, sve i kad bi tamo došlo do temeljitih promjena i kad bi se ta potreba iznova nametnula.

Do koje mjere je ovo postalo izraženo možda najbolje svjedoče nedavno senzacionalno otkriće ključnog nedostajućeg dijela Psefizme u Lumbardi. Riječ je o najstarijem pravnom dokumentu kod nas, iz 3. stoljeća prije nove ere, o podjeli zemljišta između starosjedilačkih Ilira i doseljenih Grka. U svakoj ozbiljnoj kulturi i državi, ovakav arheološki pronalazak pod vodstvom Hrvoja Potrebice, bio bi vijest godine na javnoj televiziji, na kojoj bi se, pored samog pronalaska i brojnih razgovora s arheolozima koji su došli do ovog otkrića, raspravljalo o čitavom tom vremenu, grčkoj kolonizaciji, Ilirima, ideji Mediterana i ostalim povezanim stvarima. Odmah bi se snimio dokumentarac na licu mjesta.

Ova vrsta potkopavanja naprosto ne može biti slučajna

No, kod nas, čega smo sve više svjesni, ovo otkriće predstavlja tek marginalnu crticu na HRT-u, koji ima važnijih povijesnih otkrića na lageru, poput falsificiranja stvarnosti ustaške države i negiranja egzistencije stravičnog logora smrti u Jasenovcu. Imajući u vidu sve navedeno, postajemo sve sigurniji da ovakva vrsta potkopavanja vlastitog ugleda i uloge, uz posvemašnju indolenciju prema ključnim kulturnim i znanstvenim pitanjima, ne može biti slučajna.

Jednako kao što na isti način ne može biti slučajna ni devastacija Meštrovićevog paviljona u Zagrebu ili trogirske kulturne baštine. Ukoliko postoji nešto u što možemo apsolutno biti sigurni, to je da svjedočimo ozbiljnoj i promišljenoj agresiji na kulturno i znanstveno nasljeđe zemlje i da u tome HRT igra jednu od aktivnijih uloga, umjesto da bude obratno.