Bekymras du av övervakningen på internet? Snart kan du få mer att oroa dig för – när allt från kylskåp till leksaker kopplas upp blir snart inget hörn av världen fritt från vakande ögon.

– Det som hittills bara gått att göra på nätet, det blir nu möjligt i den fysiska världen – att studera människors beteende ned i detalj, alla, hela tiden.

Det säger Ben Waber, vd och grundare till företaget Sociometric solutions, och det han talar om är ett system som de har utvecklat för att analysera dynamiken på en arbetsplats. Varje anställd utrustas med vad som ser ut som vanliga id-brickor, men som är uppkopplade och mäter bland annat hur personen rör sig, med vem den talar, och i vilket tonläge. När företaget anlitades som konsulter av Bank of America upptäcktes därigenom exempelvis att den avgörande skillnaden mellan mer och mindre produktiva callcenter var om de hade gemensamma raster eller inte. Det var där användbara idéer utbyttes.

För Ben Waber är det en spännande och lovande utveckling som beskrivs. Men för alla de som oroat sig för hur snabbt det digitala övervakningssamhället vuxit fram, kan ”det som hittills bara gått att göra på nätet, blir nu möjligt i den fysiska världen”, snarare låta som ett hot.

”Sakernas internet” beskrivs ofta som nästa stora steg i den digitala revolutionen. Det handlar om att koppla upp allt fler objekt omkring oss mot nätet, från hemelektronik till fordon till industriell utrustning, och ofta samtidigt också förse dem med gps eller olika sorters sensorer. Ett av statliga Vinnovas största projekt just nu syftar till att göra Sverige världsledande inom området och beskriver det som ett sätt att ”skapa smarta, attraktiva och hjälpsamma miljöer, varor och tjänster”.

Ett första viktigt steg har förstås redan tagits – de allra flesta av oss går redan omkring nästan hela tiden med en mobiltelefon som vet vilka vi är, känner av sin position och kan kommunicera med diverse apparater när vi kommer till olika platser.

De flesta tillämpningar handlar om allehanda prylar som är uppkopplade och sensorförsedda för att skicka information om vad som händer med dem, men naturligtvis kan det också gå i motsatta riktningen – i USA säljs exempelvis redan bilar som kan blockeras på avstånd om köparen missar avbetalningar.

En kanske ännu populärare modéterm än ”sakernas internet” har under de senaste åren varit ”big data” – ett vagare begrepp utan allmänt accepterad definition, men vars andemening är att den exponentiella ökningen av statistik och mätresultat – 2020 beräknas det finnas 50 gånger så mycket data i världen som det fanns 2010 – ger kvalitativt nya möjligheter att förstå vår omvärld. Tanken är att själva den enorma mängden data, den allt noggrannare och fullständigare mätningen av fler och fler saker i världen, öppnar för en ny sorts vetenskap och analys, i varje fall med rätt sätt att analysera dem. Experterna talar om ”alla data, hela tiden” och ”det finns inga skräpdata”.

Som dataspecialisten Robert Ilijason formulerar det i nättidningen Techworld är det karaktäristiska för big data ”statistiska samband snarare än orsakssamband”. Istället för en modell av verkligheten som teoretiserar kring varför saker händer och vad som orsakar vad räcker det, om man bara har tillräckligt mycket information, med statistisk analys som visar vilka variabler som följs åt – mönsterigenkänning.

Exempelvis Googles översättningstjänst kan ge ett intryck av att – fortfarande rätt ofullständigt– förstå betydelse och syntax. I själva verket har den bara gått igenom enorma mängder befintliga översättningar och gjort upp en databas över vilka ord och ordkombinationer som tenderar att följas åt. Analys av hur tittarna beter sig på Netflix har använts för att räkna ut vilka kombinationer av skådespelare som borde bli mest uppskattade av en viss publik.

En form av tänkande som gjord för en värld där allting samlar in information.

Ditt hem överlistar dig

En av metaforerna i Eduardo Galeanos bok Bakvända världen var ”televisionen ser oss”. Nu kommer en tv som bokstavligen gör det – eller i varje fall hör oss.

Samsungs senaste modeller skickar ljudupptagning till en server där den analyseras för att kunna ge svar på komplexa kommandon som ”rekommendera en bra deckare”. I användaravtalet står ”var medveten om att om ditt tal innehåller personlig eller annan känslig information, är den informationen bland det som fångas in och skickas vidare”.

Mängden uppkopplade prylar i våra hem ökar explosionsartat. Tidningen The Guardians journalist Bruce Schneier skriver: ”ditt kylskåp är en dator som håller mat kall. Din telefon är en dator som ringer samtal. Din ugn är en dator som värmer lasagne. Din kamera är en dator som tar bilder. Även våra husdjur är ofta chippade numera; min katt skulle kunna ses som en dator som sover i solen.”

Allt fler prylar kopplas upp, konstaterar programmeraren Ian Bogost i tidskriften The Atlantic – fast det många gånger är oklart vad vi ska ha dem till. Vem behöver egentligen kunna avläsa gasnivån i din gasolgrill i mobilen (en produkt under utveckling), frågar han sig. Och fast det fortfarande går att köpa spisar och kylskåp utan dator och uppkoppling, börjar det raskt bli omöjligt för exempelvis nya tv-modeller.

Google betalade nyligen hela 3 miljarder dollar för företaget Nest, som tillverkar ”smarta” uppkopplade termostater. Också här kan man fråga sig: har det egentligen varit något större problem att kylskåp hittills varit korkade? Om man inte tycker det räcker med en termostat finns det redan, sedan åtskilliga år tillbaka, enklare ouppkopplade processorer som reglerar temperaturen ytterligare.

Bogost talar om ”demonstrativ datorisering” – allt som kan förses med en dator och kopplas upp, ska göras det. För konsumenten kan det vara en statusmarkering eller ett val den gör utan att ens fundera så mycket över det. Men för tillverkarna är det mer än så – det ger potentiellt värdefull information som varit svår att komma åt på något annat sätt. För Google kan tiden för din nattmacka vara ytterligare en värdefull pusselbit i deras stora projekt att maximalt kartlägga mänskligt beteende.

– Det går att utläsa mycket om en människa från något så enkelt som ett kylskåp, exempelvis ditt hälsotillstånd. Konsumtionsmönster, dygnsrytm – tillsammans med en massa andra data är det kommersiellt värdefull information, säger Parker Higgins från nätfrihetsorganisationen Electronic frontier foundation.

Det ”smarta hemmet” är ytterligare ett begrepp i tiden. Äntligen är science fiction-fantasierna som följt med oss sedan 1950-talet på väg att bli verklighet: en ugn som kan sättas igång på väg hem från jobbet, lampor som tänder och släcker sig själva, musikanläggningar som spelar på kommando.

– Möjligheten att kartlägga oss ökar givetvis exponentiellt ju fler källor som kan kombineras, och det är det som gör många oroade över just Googles köp av Nest, kommenterar Parker Higgins.

Men medan Google och Facebook kämpar om den mest fullständiga överblicken över data om oss på nätet är det en annan känd nätjätte som kan bli först med kontrollen över det ”smarta hemmet” – Amazon, som redan sedan tidigare är kungen när det gäller att kombinera internet med fysiska ting.

”Amazon håller nyckeln till det smarta hemmet”, skriver tekniktidningen The Verge. Företaget storsatsar på försäljningen av röst- eller fjärrstyrda ljudanläggningar, lampor och köksmaskiner. Men kanske framför allt på en produkt som är tänkt att binda samman alltihop, och lösa problemet att, som även Verges entusiastiske skribent måste medge, ”de flesta smarta prylar är mindre praktiska än de dumma prylar de ersätter”. Det är röststyrningssystemet Echo, med mikrofoner och högtalare installerade i varje rum och till vilket alla andra apparater ska anslutas. Ett annat system är den lilla knappen Dash, som med en tryckning beställer en specifik vara – tanken är att man exempelvis ska installera en för tvättmedel i badrummet. Men i framtiden föreställer sig företaget enligt produktchefen Peter Larsen att ”ett paket glödlampor kommer till din trappa utan att du vet varför, och en halvtimme senare brinner en glödlampa ut”.

Som sagt – total information.

Även svenska företag som Ikea hakar på trenden med uppkopplade hem. Nästa höst räknar företaget med att lansera smart belysning som kan styras med en app – som även kommer att generera data om kunderna.

– I teorin skulle vi kunna få veta när man går och lägger sig och när man stiger upp. Men till en början kommer vi inte att slå på datagenerering i appen, det blir först när vi vet hur vi ska hantera datan för att göra produkterna bättre, säger Björn Block, sortimentschef för satsningen, till Sydsvenska dagbladet.

Leksakstillverkaren Mattel tar tekniken till barnen med sin Hello Barbie. Den talande, och lyssnande, dockan kommunicerar med företaget Toytalks datacenter, som formulerar svar och nya frågor genom avancerad mönsterigenkänning. Också Google har tagit patent på uppkopplade leksaker som kan känna igen röster och ansikten och reagera på tilltal genom att ”vrida på huvudet och söka ögonkontakt”.

– Forskning visar att barn mycket lätt knyter an till leksaker som verkar agera själva. Men det som händer är att barnet har en konversation med ett storföretag. Ett barn som leker avslöjar många saker som har stort värde för annonsörer, säger Susan Linn, grundare av organisationen Campaign for a commercial-free childhood.

Bruce Schneier påpekar att användarna allt mer förlorar kontrollen över tekniken – nätföretagen har blivit våra ”feodalherrar”, skriver han. Allt mer använder vi oss av apparater som Amazons kindle, där företaget utan att fråga kan gå in och till och med radera e-böcker. Sakernas internet tar den tendensen ett steg till.

– I en persondator, och i viss mån i en telefon, kan användaren installera vilka program den vill och följa vad de gör. I andra uppkopplade apparater varierar det mycket hur möjligt det är, och i vissa fall kan det till och med räknas som olagligt. Bland annat är det svårt att skydda sig mot spionage, säger Parker Higgins.

Chefen över axeln – ständigt

Det finns ett sammanhang där vi alla ”gett upp kontroll” inte bara över tekniken utan också över regler och vår handlingsfrihet i allmänhet – nämligen på arbetsplatsen. Därför är det kanske ingen överraskning att också de nya övervakningssystemen kommer starkt där.

Den amerikanska konsultfirman Plex systems hjälper industrier att sätta upp ”sakernas internet”-system. I branschtidningen Automotive news förklarar de att fabriksarbetare ”kommer att bära sina jobb” i form av exempelvis Google glass och ”smarta västar” som är ständigt uppkopplade mot företagets system. ”Att förvandla människor till i princip vandrande sensorer är framtiden”.

”Först fabriksarbetare, sedan du – målet med sakernas internet är övervakning och fjärrkontroll”, skriver ekonomijournalisten Wolf Richter på sin plattform Wolf Street.

Hitachi har lanserat ett övervakningssystem med det oskyldiga namnet Business microscope. Varje anställd förses med en liten bricka, innehållande sensorer kapabla att mäta ”vem som talar med vem, hur ofta, var, och hur energiskt”, enligt företaget själva. Det kan också uppfatta rörelser som nickanden. ”Som att ha chefen över axeln varje minut, till och med på toaletten”, kommenterar teknikjournalisten Bob Greene. Alltså ungefär samma som Sociometric solutions använder, fast i deras fall är produkten de säljer framför allt den efterföljande analysen.

– Säg att du vill bli mer produktiv. Då kan du titta efter i våra data – exakt vad gör de mest produktiva anställda som inte jag gör? Vilka kännetecken har de? Eller motsvarande om du vill bli mer inovativ, säger Ben Waber.

Sociometric solutions är del av rörelsen för ”kvantifierade arbetsplatser” – tanken att samla in maximal mängd data för en systematisk analys av arbetsprocessen.

– I dag kan vi göra a-b-tester, som företag som Amazon och Facebook har gjort med sina webbsidor, i den fysiska världen. Vi ändrar en enda sak och mäter vad det får för effekter. Vad händer om man flyttar om skrivborden? Om man ändrar rutinerna för möten? Tidigare har det tagit alldeles för lång tid att få resultat från sådana experiment. Det går i dag tack vare mängden data vi snabbt kan få in och analysera. Åter igen, det som varit möjligt på webben – detaljerade data om allt en användare gör – börjar bli möjligt i den fysiska världen, säger Ben Waber

Nyanställningar är ett annat område som ”kvantifierarna” lovar att revolutionera. Genom att göra en detaljerad profil över exakt vad som kännetecknar de mest produktiva anställda, och sedan jämföra den med de sökande, säger sig konsulterna Evolv kunna skära ned rekryteringstiden till en femtedel. Med tillräckligt mycket data kan enkel mönsterigenkänning ersätta djupintervjuer och personlighetstester.

En synpunkt på tanken om ”kvantifierade arbetsplatser” är att det bara är vad företag har försökt att göra i åtminstone hundra år, genom taylorismen och senare tidsstudier – att försöka att registrera och mäta precis vad de anställda gör och sedan styra det. Något som nästan alltid mött motstånd, inte minst eftersom erfarenheten är att det brukar leda till hårdare arbetsbelastning.

En serie rapporter från varuhuskedjan Tesco häromåret visar just på den konsekvensen: när de anställdas minsta rörelser kunde registreras med elektroniska armband, drogs samtidigt arbetstakten upp till nivåer där många gick in i väggen. Ett annat företag som mäter och registrerar sina anställda ned i extrem detalj – visserligen utan att fästa sändare på deras kläder, men däremot med moderna metoder för dataanalys – är Amazon, som också avslöjades som en sällsynt stressande och nedbrytande arbetsplats i ett uppmärksammat reportage i tidningen New York Times.

Ben Waber är inte omedveten om hur hans avancerade sociala mätningar kan uppfattas.

– När vi gör en undersökning lämnar vi aldrig ut data om enskilda anställda till deras arbetsgivare, och det är frivilligt att delta – vi har till och med attrapper av brickorna för den som vill, säger han. Sådana självpåtagna begränsningar är det dock få andra som har.

Magin vänds mot dig

På Disneyland är det numera ett färgglatt armband som registrerar alla köp, håller rätt på besökarnas bokningar och deras på förhand utstakade rutt mellan attraktionerna. När man sätter sig i restaurangen Be our guest kommer maten man beställt sedan tidigare till bordet utan att man behöver anmäla sig, ”som genom magi” skriver tidningen Wired.

Just ”magiska föremål” är en metafor som många sakernas internet-guruer använder; det är exempelvis titeln på en bok av David Rose, vars företag bland annat tillverkar paraplyer som påminner oss om att ta med dem ut när prognosen säger regn, men som också bland planerna för framtida produkter exempelvis har ljusslingor för hemmet som påverkas av familjemedlemmarnas känslotillstånd.

Filosofen Evan Selinger kritiserar begreppet hårt i en recension av boken: när vi talar om magiska ting, då rör vi oss också i en mystifierad värld, där de verkliga sammanhangen är dolda för oss och vi behandlas som barn – som på Disneyland.

Bruce Schneier konstaterar uppgivet att många människor är beredda att offra sin integritet för bekvämlighet, åtminstone när de ställs inför det som fullbordat faktum. Övervakningen märks inte och verkar inte få några konkreta konsekvenser för oss.

Men i en annan artikel skriven tillsammans med juristen Brett Frischman uppmanar Selinger oss att fundera över de samlade konsekvenserna: i ett samhälle där allt mer av vårt liv registreras och analyseras, möjliggörs också en allt djupare förståelse av mänskligt beteende och psykologi, för de som har tillgång till alla data. När samtidigt allt fler ting i vår omvärld blir fjärrstyrda, ”magiskt” styrda av en teknik bortom vår kontroll, öppnar det allt större möjligheter till manipulation, ”tekno-social ingenjörskonst” som de kallar det. Vi kan gå mot en framtid, enligt Selinger och Frischman, där ”människor blir allt mer som maskiner”.