Tänk er följande scenario:

Jag är en omstridd forskare som länge varit politiskt engagerad i den libertarianska högern där gränsen mellan civil olydnad och regelrätt brottsverksamhet är om inte luddig, men i alla fall flytande.

Mitt mediala genombrott kom med en bok där jag rakt av listade alla dem som ingått i vänförbundet Sverige-DDR och jag drar mig inte för att på sociala medier använda ad-hominem och arvsskuld, som ett sätt att attackera mina politiska motståndare.

När Socialdemokraternas gruppledare i riksdagen Mikael Damberg föreslår höjda skatter så twittrar jag om att Damberg har ”tjuvnad i släkten” då hans far Nils-Gösta Damberg som partikassör för Socialdemokraterna greps på Arlanda för valutasmuggling under valrörelsen 1976. Jag har även anklagat Astrid Lindgren för ”kommunisttendenser” och sagt att kvinnor som röstar vänster har en större fallenhet för att ha flera sexuella partners, då de anser att man bör ta hand om varandra.

Dessutom har jag fällts för ofredande då jag under en tid var aktiv inom ASA, Antisocialistisk Aktion.

Skulle jag då få bidrag från Forskningsrådet för arbetsliv och socialvetenskap?

Nej, eftersom jag förhoppningsvis enbart skulle betraktas som en förvirrad rättshaverist med en grandios självbild och egen politisk agenda. Men detta gäller inte Tobias Hübinette som är föreståndare för Mångkulturellt Centrum i Botkyrka. Även fast han fällts för ofredande när han var aktiv i Antifascistisk Aktion AFA, anklagat DN:s kolumnist Richard Swartz för att vara högerextrem då dennes farbror var det, anklagat svenska män som är gifta med asiater för att ha ”undanträngda pedofila böjelser” och gjort sig till informell talesperson för alla Sveriges adopterade.

Han har nu fått 300 000 av statliga medel för att starta ett ”forskarnätverk för svenska kritiska ras – och vithetsstudier”.

(David Lindén)