Det turkiska kuppförsökets efterbörd blir allt mer absurd. Erdogan uppträder precis som en politikisk ledare inte skall uppträda genom att ohämmat så split och motsättningar inom sitt land. Han strör hatiska omdömen omkring sig uppblandat med totala stolligheter. Allt tyder på att han är helt obalanserad. Han fortsätter i snabb takt sin, av allt att döma, väl förberedda plan för nedmontering av demokrati och mänskliga rättigheter. Planen påminner mycket om nazisternas åtgärder efter att Hitler blev rikskansler i Tyskland år 1933.

Man kanske inte bara skall beklaga det inträffade. Detta kommer att tvinga EU:s svaga ledarskap att erkänna att samarbetet med och den planerade EU-anslutningen av Turkiet är en omöjlighet. Att detta varit uppenbart länge för en majoritet av folken i EU-länderna råder ingen tvekan om. Eftersom EU är ett amerikanskt lydunion och EU:s politiker med sådana som Angela Merkel och Carl Bildt känt sig mer bundna av löften till USA att ta upp landet i gemenskapen, har våra politiker åsidosatt folkviljan i denna fråga på samma sätt som i en rad andra frågor. Det håller inte längre.

Samtidigt innebär Turkiets omorientering att NATO:s strategi ligger i spillror. Turkiet har varit NATO:s viktigaste flank sedan alliansens uppbyggnad efter WWII. Turkiet kan givetvis inte hållas kvar i NATO om organisationen skall ha någon trovärdighet kvar. Om man inte slänger ut Erdogans diktatur hur skall man då kunna försvara de ideal som man påstår sig kämpa för? Sveriges smyganslutning mot folkviljan till denna amerikanska maktallians framstår som allt pinsammare.

Ryssarnas president Putin framstå åter som vinnaren även i denna kris. Och var håller USA:s svaga president Obama hus i denna tid? Vi skall inte inbilla oss en sekund att den kristne Putin älskar den muslimske fundamentalisten i vardande, men som vanligt med honom spelar han sina kort iskallt med stor skicklighet. USA står fullständigt handfallet inför ytterligare ett förödande strategiskt nederlag. För Putin passar det bra att återknyta de ekonomiska banden med Turkiet. Han räknar på detta sätt med att genom att samarbeta med Erdogan kunna stärka Ryssland ekonomiskt och samtidigt hålla muslimerna kvar i Mellanöstern. Efter att Erdogan förlorat USA:s stöd för återupprättandet av ett nytt Ottomanskt rike har Putin kommit till undsättning. Ihop med Turkiet stärker Putin sina möjligheter att bli arkitekten bakom maktstrukturen i Mellanöstern.

Västvärldens korståg i Mellanöstern går mot ett komplett misslyckande. Miljontals dödade oskyldiga människor och tiotals miljoner på flykt är facit efter våra härjningar till ingen nytta. Ovanpå detta måste vi över hela Europa brottas med över en miljon muslimska migranter som vi inte klarar av att hantera.

Jag tror att vi nu bevittnar den västliga hegemonins slutfas och sönderfall. EU är dödsdömt med tanke på de växande interna motsättningarna och anti-EU krafternas starka framgångar med Brexit och kommande regimskiften på många håll. Vi västerlänningar står inför mycket svåra och bekymmersamma tider. Den enda vägen ut ur allt detta dödande och elände som vi orsakat är att börja samarbeta med ryssar, indier och kineser med ett generöst och ödmjukt sinnelag. Vi måste skapa en ny världsordning som erkänner alla länders och folks lika rätt till inflytande. Det löjliga vapenskrammel som vårt politiska etablissemang medverkar i kommer bara att göra allt mycket värre och kommer att sluta med ett kärnvapenkrig om det inte avbryts. Västvärlden är totalt chanslösa vid en väpnad konfrontation med Ryssland och Kina.