Om man giver forsøgsrotter GMO-majs, der er designet til at kunne tåle sprøjtemidlet Roundup, i tre måneder eller to år, gør ingen forskel. Det er ikke giftigt, og det giver ikke kræft.

Det konkluderer tre samarbejdende europæiske studier, som har undersøgt, om der er brug for længerevarende EU-undersøgelser end de 90 dages test, der i dag er påkrævet for at få en GMO-fødevare på markedet – og hvordan de i givet fald kan foregå.

Samtidig er det en direkte anledning til at adressere de anklager, som professor Gilles-Éric Séralini fra det franske universitet i Caen kom med i 2012, og som blev udgivet i tidsskriftet Food and Chemical Toxicology.

Balladen om et rottestudie 19. september 2012 udkom studiet 'Long term toxicity of a Round­up herbicide and a Roundup-tolerant genetically modified maize' i tidsskriftet Food and Chemical Toxicology (FCT). Allerede ugen efter begyndte kritikken af studiet fra hundreder af forskere. Kritikken fik FCT til at iværksætte en ny analyse af studiets rå­data. 19. november 2013 trak FCT's chefredaktør studiet tilbage, men han sagde samtidig, at der ikke var nogen indikationer på snyd eller tilsigtede fejlfortolkninger i rådata. Redaktøren mente dog, at det på grund af det lave antal rotter og den valgte rotterace (Harlan Sprague-Dawley) ikke var muligt at drage nogen konklusioner ud fra studiet. Forskerne bag studiet fremførte på deres side, at studiet aldrig var ment som et kræftstudie, samt at ordet 'cancer' ikke var brugt i rapporten. 24. juni 2014 blev studiet genudgivet i open access-tidsskriftet Environmental Sciences Europe. 9. januar 2017 blev det nye studie, 'Multiomics reveal non-­alcoholic fatty liver disease in rats following chronic exposure to an ultra-low dose of Roundup herbicide', så udgivet. Det nye studie er baseret på data fra de rotter, der indgik i det første og stærkt kritiserede forsøg og har bl.a. derfor også mødt hård kritik.

Hans efterhånden meget berømte og berygtede rottestudie konkluderede, at især hunrotter efter fire måneder begyndte at få kræft i brystkirtlerne og hypofysen, mens en del hanner fik skade på lever og nyrer. Derfor så det ikke ud til, at de 90 dage var nok, og bl.a. derfor skulle de europæiske myndigheder vurdere, hvor meget ekstra værdi flerårige studier ville give for risikovurderinger.

Det skal her nævnes, at Séralinis rapport blev trukket tilbage fra tidsskriftet året efter udgivelsen på grund af massiv kritik fra industri og forskere, som bl.a. pointerede, at Séralini havde brugt færre rotter i forsøget end OECD anbefaler, foruden at den valgte race, 'Sprague-Dawley' havde det med at udvikle kræft lidt for nemt over tid.

De tre europæiske studier, der har skudt Séralinis resultater yderligere i sænk, er to studier, finansieret af EU, og et, der er finansieret af den franske stat.

De to EU-støttede projekter, Grace og G-TwYST, har set nærmere på undersøgelsesmetoderne omkring vurderinger af GMO-planters sikkerhed, bl.a. ved at se på, hvor meget dyreforsøg bidrager med, og om hvor meget ekstra det giver at lave f.eks. to-årige undersøgelser frem for de nuværende 90 dage, der er kravet for at få GMO-fødevarer på markedet i EU.

Det statsstøttede franske studie GMO90+ gik ud på at tjekke, om der viser sig særlige biomarkører i rotters blod og urin, hvis de spiser genmodificeret Monsanto-majs i 90 eller 180 dage.

De tre forskergrupper har ensrettet brugen af rotter og majs, så data og erfaringer kan bruges på tværs, og de samlede resultater skulle gerne give både myndigheder og forskere mere forudsigelighed i 90-dages rottestudier, lyder det i en tidligere projektbeskrivelse.

Læs også: Forskere genåbner kritiseret rottestudie

Undervejs er forskergrupperne altså blevet enige om, at Séralinis rottestudier ikke holder vand. At Monsanto-majsen ikke gør skade, og at det tilsyneladende ikke gør nogen forskel, om man observerer rotterne i 90 dage eller flere hundrede.

»Disse nye studier modsiger Séralinis udspil om, at der er brug for længerevarende studier,« lyder det fra den franske sammenslutning for plante-biotek AFBV i Cornell Universitys nyhed.

Og fra rapporten lyder det:

»Forskningen inkluderede et studie, der kombinerede kronisk toksicitet og kræftrisiko, og »ingen toksikologisk relevante indvirkninger relateret til GM-majs NK603 eller NK603, behandlet med Roundup, blev observeret.«

Formentlig vil det dog ikke være det sidste, vi hører til Séralinis forskergruppe, som uagtet kritik synes tilfredse med sine rotteforsøg.

Rapporten fra 2012 blev da også siden genudgivet i open access-tidsskriftet Environmental Sciences Europe, og sidste år udkom Séralinis gruppe med nye studier, som af økonomiske årsager var baseret på de gamle prøver med den udskældte rotterace.

Den nye undersøgelse viste en sammenhæng mellem Roundup og ikke-alkoholisk fedtlever og blev publiceret i det anerkendte tidsskrift Scientific Reports.