Хто сьогодні працює на шкоду державі 6 березня 2018, 17:13 Вы также можете прочесть этот материал на русском языке

За останній час країна змінилася. І як це часто буває: два кроки вперед, один назад

На численних зустрічах з міжнародними партнерами і представниками ЗМІ мене часто запитують, де останнім часом відбувається найпозитивніша динаміка реформ. І від яких груп реформаторів варто очікувати позитивних результатів. Пропрацювавши рівно 500 днів в уряді, з упевненістю можу сказати, що один в полі не воїн і ставку потрібно робити на команди реформаторів, однодумців, агентів змін.

Я можу виділити шість команд реформаторів, які на сьогоднішній день вже досягли значних успіхів:

1) Коболєв, Вітренко & Co з Нафтогазу, включаючи новий менеджмент в "Укргазвидобування" на чолі з Прохоренко, які в минулому році показали рекордну кількість видобутку газу. Тут же і перемоги в Стокгольмському арбітражі і створення першої, реально незалежної ради директорів державної компанії.

2) Команда прем'єр-міністра Володимира Гройсмана, де сьогодні працюють і кілька моїх колишніх колег. Я підтримую те, що він робить. Це, перш за все, ціла низка ініціатив щодо поліпшення інвестклімату в країні, це і #маскішоустоп, і своєчасне повернення експортного ПДВ, прийняття закону про приватизацію. І це, звичайно, успішна децентралізація, і будівництво доріг.

3) Звичайно, команда Уляни Супрун. Це і медична реформа, і серйозна економія при закупівлі ліків за допомогою міжнародних організацій.

4) Міністр фінансів Олександр Данилюк і його заступники. Велика подяка від бізнесу за вищевказане повернення ПДВ, яке вперше в історії країни повертається в повному обсязі, вчасно і без корупційної складової. Також варто відзначити успішне розміщення єврооблігацій на зовнішніх ринках.

5) НАБУ. Їх критикують, їх прессингують, їм заважають, але вони залишаються надією, що хороші хлопці врешті все одно отримають перемогу.

6) Колектив Нацбанку, який провів серйозну внутрішню реформацію структури і очистив банківську систему від колосальної корупції. Як результат, вітчизняні експортні компанії можуть запозичувати у валюті за 5% річних і нижче. Такого в історії українського бізнесу ще не було.

Звичайно, список реформаторів цим не закінчується. Але досягнення інших держкомпаній, окремо взятих міністерств є менш системними, мають точковий характер і часто спостерігається негативна траєкторія кадрової політики.

Завдяки багатьом вищевказаним ініціативам і стабілізації макроекономічної ситуації спостерігаємо ранню стадію економічного зростання. Воно недостатнє, воно розчаровує. При цьому бізнес дивиться на 2018 рік з надією. Згідно з останнім опитуванням членів СУП (Союзу українських підприємців), 89,7% респондентів планують збільшення обсягу реалізації, при тому, що рівно 0% планують зменшення бізнесу.

Очевидною причиною відсутності більш стрімкого економічного зростання є відсутність якісних змін у судовій системі і структурах правоохоронних органів. Нічого хорошого там зараз не відбувається. З депутатів знімають електронні браслети. Суддя, який давав хабара Холодницькому, не за гратами, а продовжує працювати. Це жах! Жодних позитивних результатів в роботі ГПУ, СБУ і МВС.

Всі ці нереформовані інститути повинні залишити бізнес у спокої і займатися антитероризмом, контррозвідкою й іншими важливими справами.

У зв'язку з цим я дуже чекаю на створення бюро фінансових розслідувань та появу антикорупційного суду. І останній повинен бути обов'язково незалежним, адже ми пам'ятаємо історію зі створенням НАПКА. На перший погляд, ця ініціатива була дуже хорошою. Але потім суспільство переконалося, що цей орган не став незалежним. Звідси і негативні результати.

Недооцінювати шкоду, що корупція завдає іміджу країни, інвестиційному клімату, рівню життя є великою помилкою. Згідно з останнім опитуванням Американської торгової палати в Україні, 89% респондентів вважають, що боротьба з корупцією повинна бути пріоритетом номер один для влади. 96% вважають, що корупція в нашій країні сильно поширена.

Тому геть очевидно, що створювати Антикорупційний суд потрібно в зовсім в інших умовах: щоб ні президент, ні парламент, ні якісь фінансово-промислові групи не могли впливати на його діяльність. Як це забезпечити? Тільки шляхом обрання суддів через незалежний конкурс. Якби таке призначення залежало від мене, я б без сумніву запросив на цю посаду якогось іноземця. Свого часу в інших корумпованих країнах так і робили. Наприклад, Гватемала залучала іспанців. Є великий вибір: є люди з діаспори, є шановні, успішні українці, що працюють в юридичній сфері за кордоном, є іноземні фахівці готові допомогти перемогти гідру корупції.

Без допомоги міжнародних партнерів не обійтися. І вони повинні стати не радниками, а безпосередніми учасниками цього процесу.

І в жодному разі створення реально незалежного Антикорупційного суду не зазіхає на суверенітет країни. А ось корупція і відсутність політичної волі в боротьбі з нею дуже серйозно підриває підвалини суверенітету нашої країни.

Приєднуйтесь до нашого телеграм-каналу Думки Нового Часу