Nei, vi er ikke Quislings barn | Hans-Wilhelm Steinfeld

Hans-Wilhelm Steinfeld Cand.philol., Partner, Corporate Communications a/s

12. april 2018

Israels ambassadør Raphael Schutz har fått kritikk fra en rekke hold etter at han skrev på sin Facebook-side at nordmenn er etterkommere etter Quisling. Tore Meek / NTB scanpix

Da Israels ambassadør Raphael Schutz stemplet oss nordmenn som Quislings etterkommere nylig, begikk han en flåsethet, bare overgått av en av hans forgjengere, Miryam Shomrat.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

For en 12 års tid siden lot Shomrat seg intervjue av meg for NRK-Dagsrevyen. Hennes anliggende var å kjefte på kong Harald for ikke å ha gjort nok for å beskytte norske jøder mot antisemittisme. På forhånd advarte jeg henne mot dette og understreket at vi har et konstitusjonelt statsoverhode i Norge. Hun sto på sitt. Og ba i etterkant offentlig om unnskyldning.

Israels ambassadør: Kaller nordmenn for etterkommere av Quisling

Jeg er en venn av Israel. Men som venn, er jeg en kritisk venn! Jeg er ikke upåvirket av min farsslekts jødiske gren. De led voldsomt under den annen verdenskrig.

Min far, Herman Steinfeld, var en av de mest torturerte Milorg-folk i Bergen. Gestapo oppdaget hans jødiske bakgrunn etter at han ble arrestert i forbindelse med Englandsfart. Hele hans familie i Ålesund ble myrdet i Auschwitz, jødiske fettere i Bergen ble også myrdet der. Min oldefar Moses Steinfeld var en av de tre som grunnla synagogen i Trondheim.

Vi henrettet Quisling i 1945

Det er like dumt av Israels ambassadør å si at nordmenn nedstammer fra Quisling, som å anvende begrepet kollektiv skyld og ansvar i historisk analyse. Som faghistoriker ville jeg strøket ambassadør Raphael Schutz til enhver eksamen i historie! Vi henrettet tross alt Vidkun Quisling i 1945.

Jo, vi er Quislings barn: Ingen i dagens Norge har direkte skyld i jødeforfølgelsene. Men vi tilhører den kulturen som muliggjorde tilintetgjørelsen av de europeiske jødene

Når det er sagt, rører Israels ambassadør ved delvis fortiede eller underfokuserte sider av Norges historie. 50 prosent av norske politifolk meldte seg inn i Nasjonal Samling under okkupasjonsårene, 60 prosent av politiembetsmennene gjorde det samme. Alt er beskrevet i boken til Nils-Johan Ringdahl «Mellom barken og veden – Politiet under okkupasjonen», utgitt i 1987.

Fedrelandslaget var historisk forløper for NS

Fridtjof Nansen og Christian Michelsen var forbilder for «Fedrelandslaget», den historiske forløper til N.S. – nazipartiet til Vidkun Quisling. Både i Norge, Danmark, Sverige, Polen og Ungarn er 1930-tallets sympatisering med nazismen i Tyskland som bolverk mot bolsjevikene underfokusert.

Den britiske historiker David Faber skrev «Munich» i 2009, som viser det samme i London forut for og under Münchenkonferansen i 1938. Boken baseres på nyåpnede, britiske arkiver. Israels ambassadør i Oslo bør også lese «Fra idé til dom. Nasjonal samling 1933-1945» av Rolf Danielsen og Stein Ugelvik-Larsen. Det vil opplyse Raphael Schutz’ sinn!

Effekten av russisk innvandring til Israel

I juninummeret av «Internasjonal politikk» nr. 4, 2004 ble mitt arbeid om effekten av en million innvandrere fra Russland til Israel etter 1991 publisert etter feltarbeid i Israel. Konklusjonen var at de russiske eller sovjetiske innvandrerne militariserte høyresiden av israelsk politikk. Det fikk sogar Ariel Sharons regjering merke da den trakk Israel ut av Gaza.

Jødene fra den tidligere Sovjetunionen brakte med seg til Israel det tradisjonelle synet på kaukasiere blant russere, og parallellforskjøv dette synet til palestinerne. At grensegjerdet på Vestbredden var en rotekte, russisk idé, redegjorde jeg også for. Et merkenavn i denne «russifiseringsprosessen» av israelsk politikk var Israels senere utenriksminister Avigdor Lieberman, som tjente mellom 2009 og 2012 og i 2012–2013.

«Feilfokusering» i studiet av Midtøsten

For 35 år siden var svært mange stortingsrepresentanter med og støttet organisasjonen «Med Israel for fred». I dag har sympatien som den gang rådde, snudd til en kritisk holdning til Israel blant mange av våre folkevalgte. Kåre Willoch kan kanskje symbolisere skiftet i synet på Israel.

Min påstand er at i mange ekspertleirer både i Norge og ute skjedde det noe som jeg vil kalle «feilfokusering» i studiet av Midtøsten. Man brukte svært mye ressurser på å studere Israel-Palestina-konflikten. Den er alvorlig. Men den angår ikke direkte så mange millioner mennesker i Midtøsten. Det man forsømte, var studiet av det arabiske storsamfunnet, føydalismen, brutaliteten og korrupsjonen.

Resultatet var, at den arabiske våren kom uventet i 2010/11 på disse miljøene. Mediene bidro til den naive troen på at «den arabiske våren» innebar varig forandring og var en studentdrevet aksjon på Facebook og Twitter. Tilbakeslagene i Libya og Egypt overrasket like mye! USA og Vestens håndtering av Irak og Syria er en sak for seg. 3 millioner flyktninger i sørøstre Tyrkia er fasit.

Be om unnskyldning, Schutz!

I Sovjetunionen hadde 50 millioner borgere sine kulturelle røtter i islam. Vladimir Putin lot seg ikke beruse av den arabiske våren da den kom. Putin advarte i 2013, at det var verre krefter enn Assad-regimet i Syria, nemlig I.S. men ignorert den gangen. I dag har Russland et bedre forhold til Israel enn Norge.

Uansett er Israel med sine lyter den eneste stat i Midtøsten som kan kalles en stat av europeisk modell. I 1979 advarte den senere israelske ministerråden i Oslo, Ariel Yativ, meg da jeg skulle tiltre som korrespondentvikar for NRK i Midtøsten med ordene: «Young man – you are now entering the most arrogant state in the world!»

Nåværende ambassadør Schutz har lagt dumskap til arrogansen ved å hevde at alle nordmenn stammer fra Vidkun Quisling. Han bør som den nevnte forgjenger Miryam Shumrat be om unnskyldning for flåsetheten hvis han vil kommunisere med oss nordmenn!

Følg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter.