Happi- ja paineistusjärjestelmien nopeasti lisääntyneet häiriöt aiheuttavat kasvavia ongelmia ikääntyvien Hornet-hävittäjien lentäjille niin meillä kuin etenkin konetyypin valmistaja- ja pääkäyttäjämaassa Yhdysvalloissa. Siellä Horneteilla lentävät laivaston ja merijalkaväen ilmavoimat.

Ilmailulehti Aviation Weekin mukaan amerikkalaislentäjät raportoivat vuonna 2006 vain 5,84 happilaiteongelmaa sataatuhatta lentotuntia kohti. Seitsemän vuotta myöhemmin määrä oli loikannut 70,98:een raportoituun tapaukseen.

”Pilotteja alkaa huimata. He tuntevat olonsa hämmentyneeksi ja jotenkin oudoksi”, kuvasi Yhdysvaltain laivastoilmavoimien johtaja, vara-amiraali Michael Manazir Aviation Weekin haastattelussa.

Onnettomuuksia ei tästä syystä ole tiettävästi sattunut. Silti happipulmaan suhtaudutaan Yhdysvalloissa erittäin vakavasti. Sen syitä etsitään vaivoja säästämättä.

Toistaiseksi selkeää ja helposti korjattavaa syytä lentäjien hengitysongelmiin ei kuitenkaan ole löytynyt, vaikka Hornet tuli Yhdysvalloissa palveluskäyttöön jo yli 30 vuotta sitten. Ongelman ratkominen on ”kuin haamun metsästämistä”, kuten Manazir kuvasi Aviation Weekille.

Yhdysvalloissa Hornet-koneita lentää satamäärin, Suomessa vain rapiat 60.

Suomen ilmavoimat lentää koneillaan noin 9000 tuntia vuodessa, joten amerikkalaistilaston pohjana olevan sadantuhannen tunnin lentämiseen menee yli kymmenen vuotta.

Happiongelmien tilastollinen vertailu on tästä syystä vaikeaa, mutta itse pulma on hyvin tuttu Suomessakin.

Ilmavoimista kerrotaan, että Hornetien ympäristö- ja happijärjestelmien häiriöitä on seurattu koneiden käyttöönotosta eli syksystä 1995 saakka. Koneiden ikääntymisen myötä seurantaa on tarkennettu ja tietoja vaihdetaan aktiivisesti muiden käyttäjien, ennen kaikkea tietysti Yhdysvaltain laivaston kanssa.

Happijärjestelmän ongelmat aiheuttavat lentäjissä hypoksiaan eli happikatoon viittaavia oireita. Heti niiden ilmaantuessa lentotehtävä keskeytetään ja pilotti palaa tukikohtaan. Suomessa niin käy 5–10 kertaa vuodessa. Suurin osa tapauksista on kuitenkin johtunut koneen järjestelmien vikailmoituksista eikä ohjaajan tuntemuksista.

Pilotit saavat myös koulutusta hypoksiaoireiden tunnistamisessa. Aiemmin koulutus annettiin alipainekammiossa, mutta vuoden 2008 jälkeen siirryttiin simulaattoriin. Jokainen Hornet-lentäjä käy läpi tällaisen koulutuksen kolmen vuoden välein.

Myös Suomessa on tehty aktiivista työtä Hornetin happiongelmien selvittämiseksi.

Ilmavoimat, kotimainen teollisuus ja korkeakoulut ovat lyöneet viisaat päänsä yhteen ja selvitelleet järjestelmien toimintaa koelennoin, mittauksin ja mallinnuksin.

Selkeää ratkaisua ei ole löytynyt, mikä varmasti huolestuttaa käyttäjiä nyt, kun Suomenkin Hornet-kalusto on vanhentumassa. Koneet alkavat poistua käytöstä vasta vuoden 2025 jälkeen.

Yhdysvalloissa vanhat F/A-18 Hornet-koneet kärsivät sekä paineistus- että happijärjestelmän ongelmista. Koneen uusimmassa mallissa, F/A-18E/F Super Hornetissa pulmia on esiintynyt lähinnä viimemainitussa.

Super Hornet on yksi Suomen Hornetien seuraajaksi eli HX-monitoimihävittäjäksi ehdolla olevista konetyypeistä. Puolustusministeriö lähettää HX-hankkeen tietopyynnön vähän alkuperäisestä aikataulusta myöhässä eli 22. huhtikuuta mennessä Britannian, Ranskan, Ruotsin ja Yhdysvaltain hallituksille.