Biologerna Johan Rytterstam och Oskar Norrgrann från länsstyrelsen utför med jämna mellanrum mätningar av ån och berättar att det redan har gjorts återställningar i de nedre delarna av systemet.

– Är vattenkvaliteten dålig, försurad till exempel, då spelar det ingen roll att man gör en återställning. Men här är vattenkvaliteten god, förklarar Oskar Norrgrann.

Målet med återställningen är att få tillbaka de naturliga förhållanden som rådde innan det utbredda skogsbruket i slutet av 1800-talet. Då grävdes åar ut för att timmer lättare skulle kunna flottas, en katastrof för djurlivet i bland annat Hemlingsån.

Stenar som under den tiden plockats bort från ån läggs nu tillbaka. Det ger först och främst öringen bättre förutsättningar att trivas, något som är viktigt för hela systemet.

– I de här delarna har det funnits väldigt dåligt med öring, säger Johan Rytterstam.

Ån blir också bredare och kanterna som tidigare skyddats av stenar kan erodera och föra med sig sand och näringsämnen till vattnet, precis som det sett ut naturligt.

I det här skedet återställs en 1 200 meter lång del av ån, från Stensjön och nedströms.

– Det är en engångsåtgärd, gör man det ordentligt räcker det, säger Oskar Norrgrann.

En viktig del av Hemlingsåns ekosystem är beståndet av den fridlysta flodpärlmusslan, ett djur som påverkats kraftigt under industrialiseringen.

Musslorna använder öringen i sin fortplantning, musslans larver sitter i upp till tio månader på fiskens gälar. Därför är ett starkt öringsbestånd viktigt för flodpärlmusslans fortlevnad. I de delar av ån där det finns musslor måste de först plockas bort innan återställningen kan äga rum.

Den äldsta musslan som hittats i Hemlingsån var närmare 200 år gammal.