LEDARE. Den danska regeringen har beslutat att införa gränskontroller mot Sverige. Den som vill ta sig från Sverige till Danmark måste visa upp pass. Motiveringen är den svenska brottsligheten, och mer specifikt de grova brott i år där de inblandade har kommit från den svenska sidan.

Den svenska regeringen välkomnar åtgärden – hur ska de kunna göra annat med tanke på att det länge har varit gränskontroller i andra riktningen?

Detta sker samtidigt som ett ordkrig utbrutit inom regeringen. Migrationsminister Morgan Johansson deklarerade nyligen att Sverige inte tänker delta i en föreslagen flyktingomfördelning mellan ett mindre antal länder. Vi har redan gjort mer än andra, var beskedet. Och statsminister Stefan Löfven sa att Sverige bör halvera sitt flyktingmottagande.

Vice statsminister Isabella Lövin kritiserade detta och sa att statsministerns linje inte är den svenska regeringens.

Bråket är typiskt för migrationspolitiken, ett område där det svenska partisystemet har visat sig extra trögrörligt. Det är anmärkningsvärt att de två regeringspartierna inte har en och samma hållning i migrationsbudskapet nu när det finns en överhängande risk för nya flyktingströmmar till Europa i och med Turkiets intervention i norra Syrien.

I migrationspolitiken står olika principer inte sällan mot varandra. Här måste politikerna vara beredda att ständigt analysera tillämpning och utfall. En regelförändring på ett område kan påverka andra. En skärpning kan leda till att den avsedda effekten blir mindre därför att människor snabbt anpassar sig efter hur systemet ser ut.

Det gäller även de tio år gamla reglerna om arbetskraftsinvandring, som har visat sig vara de mest generösa i OECD.

Dessa regler missbrukas inom vissa sektorer. Detta måste åtgärdas, men utan att poängen med regelverket går förlorad. De förändringar som behövs ska förmodligen ske på annat håll i systemet, exempelvis i reglerna om anhöriginvandring.

Expressen har på ledarplats uppmärksammat hur reglerna för arbetskraftsinvandring har utnyttjats, exempelvis i samband med anställning av personliga assistenter enligt LSS-lagen. Det handlar både om att assistenter kommer till Sverige för att arbeta, och att detta i stor utsträckning sker från Sveriges stora flyktingländer. Är det alltså så att när reglerna skärps för asylinvandring så finner människor andra vägar via arbetskraftsreglerna?

Expressen uppmärksammar också ett fenomen som tidningen kallar brukarimport. Det innebär att en förälder med ett funktionshindrat barn får anställning som assistent åt någon helt annan funktionshindrad person. När vederbörande har kommit till Sverige ansöker föräldern om att barnet också ska få komma till Sverige, och då har Sverige alltså fått en helt ny familj som är berättigad till personlig assistans.

LO brukar peka på ett fusk som helt enkelt handlar om att den anställde inte får de lönevillkor som man har uppgett i ansökan till svenska myndigheter. Men bakom fackets kritik lurar grundinställningen att jobben ska gå till dem som redan bor i Sverige, ett sätt att försöka skydda lönenivåerna från press utifrån.

Arbetskraftsinvandring för högkvalificerad personal är i det närmaste okontroversiell. Näringslivet måste få anställa toppkrafter från andra länder. De svenska universiteten kan inte producera tillräckliga talanger för växande företag. Reglerna om expertskatt bekräftar detta behov, liksom januariöverenskommelsens skrivningar om en särskild sorts expertvisum.

Men arbetskraftsinvandring behövs även för mindre kvalificerade jobb. Inga företag skulle gå igenom den krångliga och dyra processen att söka dessa tillstånd om det fanns fullgoda sökande här i Sverige. Att låta myndigheterna (och indirekt facket) avgöra om det föreligger arbetskraftsbrist inom en viss bransch är att återgå till ett planekonomiskt tänkande. Det implicerar dessutom ett nollsummetänk, där det bara finns ett visst antal jobb som ska fördelas till ett visst antal sökande. Raka motsatsen till hur ett dynamiskt näringsliv fungerar.

Så rör inte grundprinciperna för arbetskraftsinvandringen – det är de som gör att Spotify kan rekrytera och att vi har så god tillgång på vietnamesiska restauranger.