Tämä on aivan ihmeellinen tilinpäätös. Rahaa on niin että ranteita pakottaa. Valitettavasti myös valtiovalta on huomannut tämän, onhan valtiolla keinonsa ulosmitata rahaa niiltä, jotka hoitavat asiansa hyvin – mikä tietysti motivoi hoitamaan asiansa huonosti.

Meidän kannattaa ymmärtää – ja kertoa se myös ahneelle valtiolle ­–että tämä voimakkaasti ylijäämäinen talous on peräisin yhdestä yrityksestä, Supercellistä ja sen omistajista, jotka maksavat rehellisesti veronsa huikeista tuloistaan. Katsokaa vain keskitulon nousua Jätkäsaaressa.

Itse Supercellin ohella poikkeuksellisen hyvät yhteisöverotuotot johtuvat japanilaisesta yrityksestä, joka on investoinut Supercelliin ja pieneen toimistoon Kalasatamassa. Yhtiö on tehnyt noin miljardin euron myyntivoiton Supercellin osakkeilla ja on maksanut siitä yhteisöveron Suomeen ja Helsinkiin.

Ei Supercell aina tee tuollaista tulosta. Eikä tuo japanilainen yritys kirjaa joka vuosi tuollaisia myyntivoittoa. Tätä rahasadetta kestää yhteisöverojen tilityskäytäntöjen vuoksi kolme vuotta ja sitten se loppuu.

Tämä tilapäinen rahatulva kannattaa käyttää investointeihin. Onhan meillä korjausvelkaa noin miljardi. Ei kuitenkaan heti tänä vuonna vaan panna rahat jemmaan ja investoida myöhemmin kahdesta syystä: 1) Investoinnit kannattaa suunnitella ennen kuin ne toteutetaan, eikä suunnitelmia ole ja 2) nyt rakennusala on ylikuumentunut. Noususuhdanne ei kuitenkaan kestä kauan. Siksi nyt kannattaa suunnitella nuo korjausinvestoinnit toteutettavaksi sitten kun laskusuhdanne taas onnistuu yllättämän talousennustajat.

Meidän kannattaa käyttää rahaa myös asuinympäristön kohentamiseen. Muihin vastaaviin kaupunkeihin verrattuna Helsinki on rähjäinen. Erityisesti jalkakäytävät on päällystetty rumalla paikatulla asfaltilla kun muualla käytetään kaunista laatoitusta. Julkisen tilan kohentaminen saattaa hyvinkin maksaa itsensä. En nyt perustele tätä sen enempää, jotta naapurikaupungit eivät älähtäisi ja syyttäisi hyvien veronmaksajien rohmuamisesta.

Eräästä asiasta haluan sanoa kirjanpitokäytännöstämme, joka toki en tehty niin kuin kunnan pitää tilinpäätöksensä tehdä.

Kun me laajennamme kaupunkia ja muutamme raakamaata tonttimaaksi, maan arvon nousu näkyy tulona, jos myymme tontin, mutta ei näy, jos vuokraamme tontin. Jos nostaisimme maan arvoa tilinpäätöksessä, kun sen arvo oikeasti nousee, asuntotuotantoon suunnatut investoinnit näyttäisivät paljon kannattavammilta – ne näyttäisivät niin kannattavilta kuin ne ovat.

Muuten olen sitä mieltä, että Helsingin kannattaisi kiihdyttää asuntotuotantoa.