Oli oikein mukava lukea 14.9.2016 Iltasanomista Suomen Vuokranantajien toiminnanjohtajan Mia Koro-Kanervan ajatuksia asuntosijoittajan velkaantumisasteesta. Tavoitetila 50 prosenttia omaa rahaa ja 50 prosenttia velkarahaa on se samainen taso, josta kirjoitin jo kauan sitten. Oikeansuuntaisia lausuntoja. Laimennetaan vielä enemmän kohtaa ”pitkällä tähtäimellä”, niin näemme asuntosijoittamisen rahoittamisen aika lailla samoin. Kiitos siitä.

Yhden näkökulman haluaisin tässä yhteydessä tuoda esiin. Ymmärrän hyvin sen, että yksittäiset kotitaloudet pohtivat omaa tulevaisuuttaan ja erityisesti eläketurvaansa. Suorat asuntosijoitukset tai asuntorahastosijoitukset ovat yksi keino huolehtia omista eduista. Muistutan kuitenkin siitä, että kun liian monet toimivat näin ja erityisesti tahot, joilla ei ole asuntosijoittamisen vaatimaan tietotaitoa ja riskinkantokykyä, niin siinä voi käydä huonostikin, varsinkin velkavivun kanssa. Seuraukset nähdään kotitalouden oman tilanteen heikentymisenä ja asuntomarkkinoiden heiluntana.

Pelkästään asuntoihin sijoittamisen sijasta meidän olisi luotava tähän maahan tavalla taikka toisella sellainen kulttuuri ja osaaminen, jonka myötä kotitaloudet uskaltautuisivat nykyistä laajemmin sijoittamaan erityisesti velattomia varojaan suoraan suomalaisiin pörssiyhtiöihin. Tämä suorien pörssisijoitusten kulttuuri on meillä käyttämätön voimavara ja se perustunee jollain lailla varkain urautuneeseen ajatteluun. Tämä ajattelu näkyy mm. pankkien luotonantokulttuurissakin. Jos ostat sijoitusasunnon vaikkapa taantuvalta paikkakunnalta, niin ao. sijoitusasunnon vakuusarvo-prosentti on todennäköisesti merkittävästi korkeampi kuin vientisektorilla huipputulosta tahkoavan pörssiyhtiön osakkeella, vaikka yhtiön osakkeen arvonkehityksen seuranta ja pohja ovat huomattavasti varmemmalla pohjalla puhumattakaan pörssiosakkeen likvidiydestä. Pörssiosakkeet on myyty ja rahaksi muutettu ennen kuin olet edes ehtinyt kiinteistövälittäjän saamaan kiinni taantuvan paikkakunnan sijoitusasunnon myynnin käynnistämiseksi.

Pankeissa ja pankkeja valvovilla tahoilla on mietittävää. Miksi olemme valmiimpia luotottamaan asuntokuplia kuin yritystoiminnan kasvua? Eräänlainen sääntelyn, kulttuurin ja ajattelun valuvika tämäkin. Itse ilmaisisin tilanteen niin, että se kuvastaa: ”Asuntosijoitusten riskittömyyden harhaa ja osakesijoittamisen volatiliteettitraumaa. Kestävä polku lienee näiden kahden välissä.”

Parempaan Asumiseen. Turvallisesti. Hypo A

Kirjoittaja on Hypon toimitusjohtaja.