Kehnona laahaava maan talous on kirvoittanut vaateita palkkojen leikkaamiseen, jotta yritykset pärjäisivät ja pystyisivät työllistämään. Palkkojen alentamista tutkinut Turun yliopiston työoikeuden professori Seppo Koskinen sanoo, että alkanut vuosi ei tuo työpaikoille hyviä uutisia.

– On kovia paineita palkkojen alentamiseen sekä työpaikoilla että yksilötasolla. Vaikka järjestöt tekisivät nollasopimuksia, niin työpaikoilla joudutaan kuluvana vuonna miettimään, ratkaisemaan ja järjestelemään palkkojen alentamista huomattavasti nykyistä enemmän.

Professori Seppo Koskinen sanoo, että palkan alentamisen mahdollistavia uusia määräyksiä on tullut lisää jo kymmenen vuoden ajan.

– Niiden idea on, että työnantajan valta lisääntyy palkkauspolitiikassa. On tullut lisää työpaikka- ja yrityskohtaisuutta.

Työnantaja voi taloudellisella irtisanomisperusteella muuttaa ehtoja.

– Viime aikoina on ollut paljon sellaisia tilanteita, että työantaja on muuttanut työn vaativuutta ja työtehtäviä. Kun työtehtävät muuttuvat, muuttuu myös tämä palkanosa. Kyse on ehtomuutoksesta irtisanomisen välttämiseksi, sanoo työoikeuden professori Seppo Koskinen.

EK: Yrityskohtaisuutta - ei koko kansan palkka-ale

EK:sta on jo aiemmin vaadittu arkipyhiä työpäiviksi. Tämä olisi palkansaajajärjestöjen mukaan myös palkka-ale.

Nyt Elinkeinoelämän EK:n lakiasiainjohtaja Markus Äimälä vahvistaa, että vaikeita aikoja on edessä.

– Mikäli yritysten tilanne edelleen heikkenee, niin yrityksissä varmasti joudutaan miettimään myöskin palkkojen alentamista työvoiman vähentämisen vaihtoehtona. Jos se on keino, jolla saadaan työpaikat säilytettyä, niin kyllä sitä kannattaakin harkita.

Yleistä palkka-alea EK ei kuitenkaan halua, sanoo lakiasiainjohtaja Markus Äimälä.

– EK ei ole nyt hakemassa tällaista yleistä, kaikkia koskevaa palkka-alea. Niissä yrityksissä, joissa menee huonosti, pitää käydä keskustelu siitä, voidaanko työsuhteen ehtoja väliaikaisesti alentaa.

Professori Seppo Koskinen luettelee litanian keinoja, joilla palkan alentaminen on mahdollista.

– Ehtojen muutokset voivat perustua työehtosopimuksiin. Tällöin työnantaja katsoo, että työn vaativuus muuttuu ja työntekijän henkilökohtainen osaaminen laskee.

Koskisen mukaan myös työmarkkinajärjestöt ovat jo tehneet sopimuksia suorista heikennyksistä sekä poikkeuksellisista toimenpiteistä, jotka mahdollistavat heikennykset.

Lisäksi on palkkausjärjestelmiä, kuten provisiopalkat, jotka mahdollistavat palkan muutoksen ja heikennyksen.

Uudehko käytäntö on, että työntekijä ja työnantaja sopivat, että työntekijän työsopimusta voidaan tarkistaa esimerkiksi vuosittain. Oikeus tarkistukseen voi olla yksin työnantajalla. Koskee tehtävien muuttumisen myötä siis myös palkkoja.

Työntekijä ajettu ahtaaseen neuvottelunurkkaan

Professori Seppo Koskisen mukaan työmarkkinoilla on menty siihen, että noin puolet työehtosopimuksista perustuu työn vaativuuden ja henkilökohtaisen osaamisen arviointiin. Arvioija on työnantaja. Tässä mielessä nämä työehtosopimukset eivät sisällä enää selkeää vähimmäispalkkaa, täräyttää professori. Ja kun taloudellinen tilanne murenee, henkilökohtaista osaamista voidaan arvioida aina uudelleen.

– Nämä työehtosopimukset ovat erittäin työnantajamyönteisiä.

Professori Koskinen on jo huolissaan työntekijän neuvotteluasemista.

– Jotkut työntekijät tosin pystyvät muita paremmin neuvottelemaan työantajan kanssa. Mutta kyllä tässä kurjan taloudellisen tilanteen myötä huomataan, että työntekijöiden neuvotteluasema on todella heikko.

Riitoja oikeudessa palkkauksesta käydään kuitenkin vähän.

– Siihen nähden, kuinka työantajamyönteisiä nämä uudenlaisten työehtosopimusten määräykset ovat, oikeudessa riidellään vähän. Riidat ovat koskeneet lähinnä palkan alentamista ilman henkilökohtaista arviointimenettelyä. Eli työantaja on vain ikään kuin yhdenmukaisuussyistä alentanut palkkoja suoraan käymättä tätä läpi yksittäisen työntekijän kanssa.

Puhe joustamattomasta järjestelmästä puppua

Vuoden alusta voimaan tullut uusi yhdenvertaisuuslakikaan ei tuo helpotusta, vaikka se koskee myös palkkoja.

– Tällaiset yleiset suunnitelmat ja vaikkapa palkkakartoitukset toimivat hyvissä taloudellisissa oloissa. Mutta silloin kun tulee todellinen tarve heikentää ehtoja, niitä heikennetään, vaikka minkälaisia suunnitelmia olisi.

Julkisuus on sakeanaan väitettä jäykistä työmarkkinoista. Professori Koskinen tyrmää: - Nämä työehtosopimukset, jotka perustuvat ns. vaati- ja henki-osaan - eli käytännössä puolet työelämän palkoista - ovat työantajan käytössä ikään kuin 100-prosenttisesti. Silloin julkinen kuva jäykästä ja joustamattomasta työehtojärjestelmästä on väärä.