Suurin osa suomalaisista on nähnyt kuvat pääministeri Juha Sipilästä ja valtiovarainministeri Alexander Stubbista. Peukku pystyssä, leveä hymy ja kädessä kyltti, jossa luvataan olla leikkaamatta koulutuksesta tai opintotuesta.

On mahdollista väitellä siitä, onko koulutuksesta leikkaaminen oikein vai ei. Siitä ei voi väitellä, pettivätkö keskusta ja kokoomus etunenässä vaalilupauksensa. Vastaus on päivänselvä: pettivät – pahemman kerran.

Suomessa on tällä hetkellä opetusministeri, joka ennen vaaleja, vaalien aikana ja vaalien jälkeen sanoi selvällä suomen kielellä, että koulutuksesta ei enää leikata. Jokainen tietää, että se lupaus on petetty jo aikoja sitten. Kun Sanni Grahn-Laasoselle esitettiin eduskunnan kyselytunnilla kysymys, aikooko hän esittää opintotukileikkauksien perumista, ministeri vastasi näin:

”Viimeksi tänä aamuna, kun kävin Forssassa Jokioisten Leivän kahvilassa, ihmiset sanovat, että nyt pitää säästää ja ei pidä perua jo tehtyjä päätöksiä.”

Että semmoista demokratiaa. Vaaleissa kokoomus ja Grahn-Laasonen lupasivat, että koulutuksesta ja opintotuesta ei leikata, mutta kun Jokioisten Leivän kahvilassa sanottiin, että nyt pitää säästää, niin ei muuta kuin leikkaamaan! Saatan olla väärässä, mutta ehkä Grahn-Laasosen olisi Jokioisten Leivän kahvilan asemesta kannattanut käydä opiskelijoiden mielenosoituksessa kysymässä, miten 25 prosentin leikkaus toimeentuloon vaikuttaa opiskelijoiden arkeen. Olisi edes käynyt sanomassa mikrofoniin Tehtiin koulutuspetos – sori siitä.

Jokainen toki ymmärtää, että päätös miljardiluokan koulutusleikkauksista tehtiin todellisuudessa hallitusneuvotteluissa. Hallituspuolueista ja erityisesti kokoomuksesta asiaa on selitetty sillä, että kyseisellä kokoonpanolla ei ollut muuta mahdollisuutta kuin leikata koulutuksesta.

Siis kerrataanpa vielä kerran. Smolnassa oli paikalla kolme puoluetta, joista jokainen sanoi, että koulutuksesta ei voi leikata. Kyseessä on klassinen tilanne: Kolme lasta on käynyt syömässä naapurin omenapuun antimia. Kun lapset yllätetään pahanteosta, heille esitetään kysymys, kuka keksi moisen idean. Jokainen vakuuttaa, että ei missään nimessä keksinyt ideaa. No, joku näistä kolmesta veijarista sen keksi, sillä omenoita ei enää ole.

Sen sijaan, että opetusministeri vastaisi suoriin kysymyksiin, hän toistaa ulkoa opeteltuja lauseita, kuten emme voi velkaantua tulevien sukupolvien kustannuksella. Grahn-Laasonen jättää kuitenkin kertomatta sen tosiasian, että Sipilän, Soinin ja Stubbin hallitus ottaa enemmän velkaa kuin edellinen hallitus. Grahn-Laasonen ei myöskään kerro sitä, että hänen oma puolueensa Kokoomus on kasvattanut ylivoimaisesti eniten Suomen valtionvelkaa.

Hallitus ja opetusministeri Grahn-Laasonen ovat yrittäneet selittää, että miljardiluokan koulutusleikkaukset eivät olisi leikkauksia, vaan uudistamista ja kehittämistä. Tätä ei tietenkään usko kukaan, mutta vielä suurempaa ihmetystä on aiheuttanut se, että opetusministeri Grahn-Laasonen esiintyy julkisuudessa ikään kuin hän olisi suurempi uhri kuin koulutusleikkauksien kohteet eli opiskelijat.

Vaalilupaukset voi pettää ja äänestäjiä voi yrittää huijata, mutta jossain kohtaa pitäisi tajuta lopettaa mustan selittäminen valkoiseksi. Jatkuva äänestäjien sumutus ei yksinkertaisesti mene läpi. Näin järkyttävää ristiriitaa sanojen ja tekojen välillä ei voi muuksi selitellä.

Loppuun on pakko esittää nöyrä ja vilpitön kiitos hallitukselle. Kun maanviljelijät osoittivat mieltään Senaatintorilla, sekä pääministeri että valtiovarainministeri olivat paikalla. Heidän viestinsä oli, että maanviljelijät eivät ihan pienestä mieltään osoita. Oli hienoa, että pääministeri Sipilä ja valtiovarainministeri Stubb ehtivät edes maanviljelijöiden täysin aiheelliseen mielenosoitukseen.

Toisaalta, kun 30 000 palkansaajaa osoitti mieltään viime syksynä, Sipilä, Stubb ja Soini eivät saapuneet paikalle. Kun eläkeläiset osoittivat mieltään, hallituspuolueiden puheenjohtajat eivät tulleet paikalle. Yksikään ministeri ei tullut opiskelijoiden mielenosoitukseen, vaikka hallitus leikkaa opiskelijoiden toimeentulosta kaikkein eniten. Toivottavasti Sipilä ja Stubb sentään ymmärtävät, että myöskään palkansaajat, eläkeläiset tai opiskelijat eivät osoita mieltään ihan pienestä.

Grahn-Laasosella on nyt loistava tilaisuus vaikuttaa siihen, että vaalilupaus toteutuu. Vähintä, mitä opetusministeri voi tehdä, on esittää opintotukileikkauksien perumista. Opetusministerin pitäisi lisäksi ymmärtää, että hänen tehtävänsä on puolustaa sivistystä ja koulutusta, ei puolustella Kokoomuksen talouspolitiikkaa.