Pääkirjoitus: Siirtyvätkö isot päätökset taas?

Kuvituskuva. Tomi Kangasniemi / arkisto

Minna Harmaala

Turun kaupungilla on alkavana vuonna edessään monta isoa investointipäätöstä, kerrotaan aiemmin tässä lehdessä. Juttu saattaa osalle turkulaisista tuntua vanhalta, sillä osaa näistä päätöksistä on ennakoitu ajankohtaisiksi jo edellisissä vuodenvaihteissa. Turun kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Elina Rantanen (vihr.) puolestaan toivotti edellisessä Turkulaisen kolumnissaan kaikille päättäjille uskaliasta uutta vuotta. Uskallus on hänen mukaansa tarpeen juuri asialistalla olevien isojen investointipäätösten takia.

Turussa on ollut perinteenä puntaroida asioita pitkään ja hartaasti puheenjohtajan nuijan kopsahdusta.

On tietenkin hyvä, ettei veronmaksajien rahaa hassata harkitsemattomasti, mutta rajansa kaikella. Esimerkiksi raitiotieasia on kyllä lipsahtanut jo niin sanotusti vatuloinnin puolelle. Sitä on selvitetty ja pohdiskeltu nyt sen verran kauan, että luulisi jo olevan pohja-aineistoa tehdä joku päätös.

Tietenkin päätöksenteko on vaikeaa, onhan kyse satojen miljoonien investoinnista eikä kenelläkään ole kristallipalloa, josta varmasti näkyisi tuleva vaikutus Turun kehitykseen. Päättäjät on kuitenkin valittu tehtäväänsä siksi, että he, noh, päättäisivät. Jossain vaiheessa on uskallettava sanoa loputtoman ehkän sijaan kyllä tai ei. Jos ei päätetä mitään niin eipä paljon kehitytäkään.

Tässä vaiheessa ei edes vielä oteta lopullista kantaa raitiotiehen. Käytännössä suunnittelussa eteneminen kuitenkin kallistuu kyllän puolelle, sillä yli 10 miljoonan suunnitteluinvestoinnin jälkeen voi olla vaikea sanoa, että ei vaiskaan.

Raitiotiessä ongelma tietysti on poliitikon näkövinkkelistä se, että selkeää kansan mielipidettä ei ole asiassa muodostunut. Selkeitä mielipiteitä on, mutta yksi veronmaksaja ehdottomasti vastustaa, toinen ehdottomasti kannattaa. Varmaa on vain, että olipa päätös niin tai näin, kuraa tulee niskaan.

Niinpä ei ole kovin vaikea ennustaa, että mitä pitemmälle tulevaa vuotta päätöstä vetkutetaan, sitä todennäköisemmin sitä vetkutetaan lisää. Mitä lähempänä vaaleja tehdään isoja päätöksiä, sitä todennäköisemmin äänestäjä muistaa, kuka valtuustossa äänesti mitenkin.