København er en by, som nyder godt af sin lange historie, når det kommer til gaderummet: en tidskapsel af bindingsværker og brolægning, farver og sjæl – for slet ikke at tale om menneskerne. De klassiske brokvarterers velkendte arbejderkulturliv, som man kan læse om i Søren Ulrik Thomsens essays, udrustet med skrammelforretninger i andelsforeningskældre, købmandsbutikker på gadehjørner og sågar lidt underholdning hist og her (værtshuse), er et inkorporeret kendetegn ved København.

I de seneste år har mange af disse lokalmiljøer gennemgået en slem metamorfose, hvor bygninger er blevet revet ned eller renoveret og det gamle københavnerliv langsomt er sivet ud i periferien af bybilledet. Sådan går det nu engang i en storby.

Heldigvis har vi i København K værnet om vores byplanlægning, som var det guldhornene.