Han var hemmelig agent i 10 år, myrdede sine fjender med brevbomber og er mistænkt for mordet på Olof Palme. TV 2 har mødt Craig Williamson.

Døden kom i en kuvert.

En kuvert i størrelse A4 og tyk nok til at rumme 30 ark papir.

Mor er gået i stykker Fritz Schoon, to år

Men der var kun et ark i kuverten, og det bestod af sprængstof.

Kvinden, der holdt kuverten, hed Jeanette Schoon.

Hendes navn stod på forsiden sammen med hendes mands.

Han hed Marius Schoon, men han var ude at rejse.

Det var parrets to børn til gengæld ikke - Katryn på seks år og Fritz på to.

Da brevet blev åbnet, var eksplosionen så kraftig, at mor og datter døde på stedet.

Lille Fritz var ikke i rummet, da braget lød, og da han gik ind for at se, hvad der var sket, kunne han ikke forstå det syn, der mødte ham.

- Mor er gået i stykker, fortalte han sin far, da de to mødtes i lufthavnen.

Derefter var drengen tavs i halvandet døgn.

Jeanette Schoon var aktiv i kampen mod apartheid. Foto: Privatfoto, familien Schoon

Det var i byen Lubango i Angola i 1984, og afsenderen af bomben havde ikke skrevet sit navn på bagsiden af kuverten.

Afsenderens navn er Craig Williamson.

Han vidste godt, at brevbomber ikke altid kun dræber de mennesker, de er adresseret til.

Jeg er ikke James Bond, det her er ikke Mission Impossible Craig Williamson, tidligere spion

To år tidligere havde han sendt en lignende brevbombe og dræbt modtagerens hustru i Mozambiques hovedstad Maputo.

Hun hed Ruth First og var en nær ven af Sveriges daværende statsminister Olof Palme.

Mere om det sidste navn senere.

Craig Williamson som ung. Foto: TV 2

Men det gjorde ikke så meget, at bomberne var upræcise, for Craig Williamson var i krig, og bomberne sendte et signal til hans fjender.

Jeanette Schoon, der var sprængt i stykker for øjnene af hendes lille søn, havde i mange år troet, at Craig Williamson var hendes ven.

Man spiller bare en rolle, og man spiller spillet Craig Williamson

Han havde boet hos familien og kendte børnene, men han var ikke deres ven.

Han var på arbejde.

Med døden som indsats

Craig Williamson var spion for det hvide styre i Sydafrika, og han kæmpede for at undertrykke landets sorte flertal og de hvide mennesker, der hjalp dem.

Apartheidstyret sørgede for, at sorte blev holdt væk fra steder, der var eksklusivt for hvide. Her er det en badestrand, men reglerne gjaldt også toiletter, busser, skoler og boligområder. Foto: TV 2

Marius og Jeanette Schoon var med i de sorte sydafrikaneres frihedsbevægelse ANC, og brevbomben fortalte andre sydafrikanere, hvad den slags arbejde kunne medføre.

- Det var et spil. Mens det står på, tænker man ikke så meget på konsekvenserne. Man spiller bare en rolle, og man spiller spillet, siger Craig Williamson til TV 2.

Han spillede spillet som hemmelig agent i årevis, hvor han kom til tops i en af Sydafrikas store studenterorganisationer - en fond, der fordelte bistandsmidler og frihedsbevægelsen ANC.

Sorte sydafrikanere blev behandlet med hård hånd af det hvide styre. Foto: Ritzau Scanpix

Men ikke nok med det.

Hvis man har betalt skat i Danmark i 1970'erne, har man støttet hans arbejde økonomisk, og hvis man googler hans navn, dukker det op på listen af mistænkte for mordet på Sveriges Statsminister Olof Palme.

Craig Williamson har sagt ja til et interview med Jyllands-Posten og TV 2. Du kan møde ham i vores dokumentarudsendelse, der kan ses på TV 2 PLAY.

Den tidligere spion er i dag 69 år gammel, og han er aldrig blevet straffet.

I 1998 vidnede han for Sandheds- og Forsoningskommissionen, der blev nedsat efter apartheid-styrets fald Sydafrika.

En del af oplysningerne i denne artikel stammer fra hans og andres vidneudsagn til kommissionen.

Her fortalte Craig Williamson sin version af historien om de mord og bombeangreb, han havde beordret, mens han arbejdede for regeringen.

Derfor fik han amnesti.

Nelson Mandelas styre tilgav ham.

Jeg ønsker kun at se ham over sigtekornet på en AK47-riffel Marius Schoon, enkemand

Det gjorde Fritz og Marius Schoon ikke.

I lære som spion

Craig Williamson siger godt nok, at han ikke var den, der afgjorde, om folk skulle dø.

Han fulgte bare ordrer, og så var han en afsindigt dygtig spion - altså sådan som spioner er i virkeligheden.

- Jeg er ikke Jason Bourne, jeg er ikke James Bond, det her er ikke Mission Impossible. Den måde, vi kørte efterretningsoperationer på, var baseret på det gamle KGB-system, altså infiltration, siger Craig Williamsson.

Og arbejdet med at infiltrere krævede tålmodighed.

- Min operation tog 10 år. Vi skubbede folk ind i de her strukturer år efter år, og nogle klarede den, som jeg gjorde. Andre blev sat ud på andre veje, siger han.

Craig Williamssons vej begyndte allerede i 1972, mens han aftjente sin værnepligt.

Han var søn af konservative, velhavende, hvide forældre og uddannet på elitekostskolen St. Johns i Johannesburg.

Værnepligten aftjente han i politiet, hvor han blev rekrutteret til efterretningstjenesten.

Nu var han agent RS167, og han fik til opgave at infiltrere de studerende på Wits University og identificere kommunister af folk med forbindelser til ANC.

Som ung lykkedes det Craig Williamson at overbevise en lang række mennesker om, at han hørte til på venstrefløjen. Foto: AP

Craig Williamsons arbejdsgivere var grundige. Da han blev medlem af studenterrådet, spionerede fire af rådets 12 medlemmer for regeringen.

En hvid ung mand fra en velhavende familie med en fortid i politiet, der pludselig ville arbejde frivilligt i en venstreorienteret studenterorganisation, var mistænkeligt, men Craig Williamson var et naturtalent.

Han fik ansvaret for økonomien i studenterorganisationerne NUSAS og SRTC, hvor de fleste af hans kolleger ikke anede uråd.

De forstod ikke, at deres gode arbejde blev brugt til onde ting af onde folk Craig Williamson, tidligere spion

Der var dog udfordringer, og en af dem handlede om kærlighed.

Kærlighed og ærlighed

Craig Williamson var nemlig forelsket i en dansker ved navn Ingrid Bacher.

Hendes familie drev blandt andet et dansk bageri i Johannesburg.

Ingrid Bacher arbejdede imidlertid som mikrobiolog for de sydafrikanske myndigheder.

Da de to skulle giftes, opstod der et problem.

Hvem skulle med til brylluppet?

Det endte med, at Craig Williamson inviterede sine venner fra det hemmelige politi.

Ingen af hans nærmeste kolleger fra studenterrådene fik besked om brylluppet i 1974, før festen var forbi.

En af dem, Glenn Moss, fortæller i journalisten Jonathan Ancers bog "Spy", at Craig Willamson pludselig fortalte om brylluppet ved et studenterrådsmøde i 1974.

- Jeg er blevet gift, lad os fejre det, skal Craig Williamson have sagt.

Derefter skålede studenterrådet i champagne.

Ingrid Bachers far deltog heller ikke i datterens bryllup.

Han vidste ikke, at svigersønnen var spion, og brød sig ikke om, at datteren havde valgt en langhåret venstreorienteret studerende.

- Han var direktør for et stort dansk selskab. Fagforeningerne demonstrerede mod firmaet, og han beskyldte mig for at organisere, eller være med til at organisere den, siger Craig Williamson.

Selv om Craig Williamson var spion, løj han ikke for sin hustru.

- Jeg kunne ikke trække nogen med ind i dette liv uden at fortælle, hvad jeg lavede, siger han.

Og livet som spion fik hurtigt konsekvenser.

Craig Williamson måtte nemlig "flygte" fra politiet til Sydafrikas naboland Botswana.

Derfra tog han til Geneve i Schweiz, hvor han fik job i International University Exchange Fund - eller bare IUEF. Det var en organisation, der finansierede antiapartheid-bevægelsen, og som delte penge ud til modstanderne af styret i Sydafrika.

Craig Williamson i 1987. Foto: AP

IUEF modtog blandt andet penge fra den danske regering gennem DANIDA og lignende organisationer i Sverige, Norge, Holland og Canada.

- De var gode humanitære folk, der ville hjælpe. Men de var politisk naive, for de forstod ikke, at deres gode arbejde blev brugt til onde ting af onde folk, siger han.

Craig Williamson spillede sin rolle som venstreorienteret idealist godt.

- Man skal leve sin rolle. Jeg har hørt skuespillere fortælle, at de bliver til den person, de spiller. Det er, hvad der sker, siger han.

Han avancerede til vicedirektør og fik dermed ansvaret for regnskabet IUEF. Det blev blandt andet hans opgave at sørge for, at bistandspengene ikke havnede i de forkerte lommer.

Det job udførte han til gengæld ikke ret godt.

En stor del af pengene havnede nemlig direkte hos Sydafrikas efterretningstjeneste.

Tusindfrydsgården

Beløbets størrelse er ikke offentligt kendt, men pengene blev blandt andet brugt til at købe en gård i Sydafrika ved navn Tusindfrydsgården.

Craig Willamson fortalte IUEF, at den blev brugt til udviklingsarbejde for ungdommen, men i virkeligheden blev den en hemmelig træningslejr for sikkerhedpolitiet.

Hans chef i IUEF anede ikke, at han blev snydt af sin vicedirektør, men Craig Williamson vil ikke kalde sin optræden for forræderi.

- Man forråder ikke folk, man ikke var tæt på til at begynde med, siger han.

Der var også et fangehul på Tusindfrydsgården.

Hullet blev kaldt for Slovo's Suite efter lederen af Sydafrikas kommunistparti Joe Slovo.

Planen var, at kommunistlederen skulle lænkes til en metalring i kælderen med en kort kæde, så han ikke kunne kvæle sig selv.

Det lykkedes dog aldrig Craig Willamson at slå Joe Slovo ihjel, selv om han kom tæt på.

Brevbomben blev nemlig åbnet af Joe Slovos hustru, Ruth First.

Ruth Firsts kontor efter eksplosionen Foto: SA History Online.

Det var i 1982, og på det tidspunkt var Craig Williamson vendt hjem til Sydafrika.

Efter næsten 10 år som hemmelig agent, var han nemlig blevet afsløret.

Korthuset faldt sammen omkring ham i januar måned 1980.

Han var i færd med at tage et bad i hjemmet i Geneva, da han hørte i radioen, at en sydafrikansk spion var deserteret til Storbritannien.

Det viste sig at være en af hans samarbejdspartnere - en mand ved navn Arthur McGiven.

Arthur McGiven var homoseksuel, hvilket var ulovligt i Sydafrika, så da myndighederne fandt ud af det, hoppede han af og samarbejdede med myndighederne.

Craig Willamson tog tilbage til Sydafrika, hvor han blev fejret som "superspionen".

Myndighederne pralede sågar med, at han havde infiltreret Sovjetunionens efterretningstjeneste KGB.

Avisen Sunday Times bragte et stort foto af ham i Kreml med overskriften "Vor mand i Kreml".

Sandheden var dog, at han bare havde været på ferie som turist i Moskva.

Mordet på Olof Palme

Tilbage i Sydafrika blev Craig Williamson chef hos politiets efterretningstjeneste med ansvar for operationer i ind- og udland.

Det var her, han var med til at sende bomberne, der dræbte Jeanette Schoon, Katryn Schoon og Ruth First.

Men han var også med til at bombe ANC's hovedkvarter i London med 11 kilo sprængstof.

Sydafrikanske spioner havde anbragt bomben, der eksploderede klokken ni om morgenen den 14. marts 1982 og sårede en enkelt frivillig arbejder, der sov i en lejlighed i bygningen.

En af bombemændene var den frygtede Eugene De Kock, der efterfølgende blev døbt "Prime Evil" - eller på dansk: "Det Værste Onde" - af sydafrikansk presse.

Eugene de Kock stod i spidsen for en af styrets dødspatruljer. Foto: Juda Ngwenya / Scanpix Denmark

Han blev idømt en straf på 212 års fængsel for forbrydelser mod menneskeheden på grund af de drab og andre forbrydelser, han begik for regimet.

Eugene de Kock skulle senere komme med en meget voldsom anklage mod Craig Williamson.

Det var for en forbrydelse, der stadig ikke er opklaret.

Da Eugene de Kock vidnede for Sydafrikas Sandheds- og Forsoningskommission i 1996 sagde han, at Craig Williamson stod bag mordet på Olof Palme.

- Jeg ønsker, at det skal efterforskes, inden de kan nå at dække over det, sagde han.

Men han kom ikke med uddybende detaljer.

Stedet hvor Olof Palme blev dræbt den 28. februar 1986. Craig Williamson var i Stockholm, da skuddene lød. Foto: - / Scanpix Danmark

Craig Williamson stod bag på mordet af Olof Palmes nære veninde Ruth First, og den svenske statsminister var en torn i øjet på styret i Sydafrika.

Da Olof Palme faldt blødende om på Sveavägen i Stockholm den 28. februar 1986, var Craig Williamson i byen.

Og måske var Eugene de Kock også til stede.

I 2015 kom der nye billeder frem i sagen om mordet på den svenske statsminister.

De er fra Arlanda Lufthavn og er taget få timer efter mordet.

Billederne viser en mand, der ligner Eugene de Kock forlade Sverige.

Der er dog ingen konkrete beviser mod sydafrikanerne i sagen om mordet på Olof Palme, og det er muligt, at Eugene de Kock havde et gammelt regnskab at gøre op med sin tidligere kollega, da han kom med beskyldningerne.

Craig Williamson har altid afvist, at han har haft noget at gøre med mordet på Olof Palme, og han nægter at vide noget om, hvem der stod bag.

De livsfarlige breve

Tre andre mord ved Craig Williamson imidlertid en hel del om, nemlig de tre ofre for brevbomberne.

Han siger, at de var ofre i en krig.

- Det, der skete ved begge bombeangreb, var, at ingen af de to breve kom ud af det blå. Brevene var opsnappet fra ANC, fortæller han.

Da kuverten eksploderede mellem hænderne på Jeanette Schoon troede hun formentlig, at brevet var sendt fra hendes venner i ANC.

- Brevene var fra en ANC-kadre til en anden ANC-kadre, siger Craig Williamson.

Han fortæller, at de sydafrikanske efterretningsfolk opsnappede brevene, inden de nåede deres bestemmelsessted. Dermed kunne det lade sig gøre at fylde kuverterne med sprængstof.

- Disse breve var ventede. Det var nok derfor, at de ikke blev sikkerhedstjekket. De kom ikke fra Sydafrika. Det ene var sendt fra Lesotho til Maputo, og det anden var sendt fra Botswana til Angola, siger han.

- Jeg ved ikke, hvem der opsnappede dem. Vi fik besked om at erstatte indholdet med en bombe, og så gik kuverterne tilbage i postsystemet, siger han til TV 2.

Craig Williamson mener, at ofrene var legitime mål, fordi brevene kom fra den sorte frihedsbevægelse ANC.

- Hvis man gør politisk arbejde for en masseopstand, så overrasker det mig, at du ikke regner med, at de kræfter, du kæmper mod, hævner sig på dig, siger Craig Williamson.

Og det lader ikke til, at han blev ked af det, da han hørte om den seksårige Katryn Schoon eller lille Fritz, der ikke kunne forstå, at mor var gået i stykker.

Roger "Jerry" Raven, der var manden, som puttede brevbomberne i kuverterne efter ordre fra Craig Williamson, vidnede for Sandheds- og Forsoningskommissionen i 1998.

Craig Williamson vidner for Sandheds- og Forsoningskommissionen. Foto: AP

Her fortalte han, at han først blev klar over, hvem bomberne havde dræbt, da Craig Williamson ønskede ham tillykke med det veludførte arbejde.

Selv om styret i Sydafrika gav Craig Williamson amnesti, betød det ikke, at han er tilgivet.

Såret, der ikke vil hele

Da enkemanden Marius Schoon blev præsenteret for Craig Williamsons undskyldning i 1998, nægtede han at acceptere den.

Han ville ikke engang se sin kones morder.

- Jeg ønsker kun at se ham over sigtekornet på en AK47-riffel, sagde Marius Schoon.

Marius Schoon med sin familie inden bombeangrebet. Foto: Privatfoto, familien Schoon

Der blev dog aldrig gjort alvor af truslen - Marius Schoon døde af lungekræft i 1999.

Dødsfaldet efterlod Fritz Schoon forældreløs og uden søskende.

Men lille Fritz var blevet voksen, og han syntes også, at Craig Willamson slap for let.

Han slog sig sammen med Ruth Firsts efterladte døtre og gennemførte en retssag mod Craig Williamson.

Sagen endte i et forlig i 2004, hvor den tidligere spion i al fortrolighed skulle betale et større pengebeløb til de efterladte.

Men han betalte ikke alle pengene.

På trods af, at han boede i en eksklusiv forstad til Johannesburg og havde en firehjulstrækker med nummerpladen CMW001 stående i indkørslen, påstod han, at han ikke havde nogen penge.

Derfor måtte han i retten endnu en gang, og i maj 2008 kunne en dommer erklære Craig Williamson personligt konkurs.

Fritz Schoon brugte blandt andet pengene på at tage en uddannelse i sociologi på universitetet i Cape Town.

I dag ernærer han sig som professionel pokerspiller i Johannesburg.

Fritz Schoon fortæller til TV 2, at han aldrig nogensinde vil være i stand til at tilgive Craig Williamson.

I dag husker han intet fra selve bombeangrebet.

Han siger, at han har lært at leve med, at manden der fik hans mor og søster sprængt i stykker, aldrig kommer i fængsel for forbrydelsen.

- Jeg har accepteret, at politiske processer, som Sandheds- og Forsoningskommissionen var en del af, var nødt til at finde sted, for at vores land kunne komme videre - også selv om det var en farce, fortæller han.

Craig Willamson kom også videre efter hans karriere som spion stoppede.

I dag gør han forretninger i tobaksindustrien.

Men han kigger sig stadig over skulderen.

- Det vil være dumt at tro, at der ikke er nogen, der gerne så mig gå ned, siger han til TV 2.

Eugene de Kock, manden, der blev kendt som "Det Værste Onde", blev i øvrigt prøveløsladt i 2015.