Fa vint-i-cinc anys que VilaWeb va començar a caminar. Ara, amb tota l'experiència acumulada, sabem que si aconseguim prou suport podem elevar la potència a 25 i fer el millor diari del món. Digital, català i en català. Ens ajudeu a fer-ho possible?

L’entrada a la presó com un alleujament. Així han viscut aquest moment molts dels vint-i-vuit joves empresonats aquests dies –vint-i-set, després de l’alliberament de la Paula, dilluns– arran de les protestes contra la sentència del procés. Les hores que han passat entre les detencions, moltes arbitràries i aleatòries segons que han denunciat els advocats, i l’ingrés a la presó han estat un autèntic sofriment per a molts dels manifestants detinguts.

Quaranta-vuit hores sense gairebé menjar, humiliacions, cops i tocaments a les furgonetes de la policia espanyola i els Mossos d’Esquadra i a les comissaries de la Via Laietana i de la Verneda, escorcolls en nu integral, revisions mèdiques amb manilles i presència de la policia, entre més situacions denigrants, són alguns dels relats que han fet els empresonats als membres de l’Observatori del Sistema Penal i els Drets Humans, vinculat al SIRECOVI, el Sistema de Registre i Comunicació per a la Protecció de Víctimes de Tortura i Violència Institucional, que els visiten aquests dies a les presons per a monitorar la seva situació.

Vint-i-vuit joves empresonats: radiografia d’unes detencions irregulars

Fins ahir, dimecres, n’havien visitats nou. Les setmanes vinents acabaran de visitar-los tots –d’acord amb els advocats i amb un document de consentiment informat per part dels empresonats– i elaboraran un informe per a donar-los veu. El SIRECOVI registrarà el relat dels detinguts, sense fer-ne valoracions, per a comunicar les denúncies de les presumptes víctimes de maltractaments, tortures i violència institucional a les autoritats competents, especialment al Consell d’Europa i el relator especial de l’ONU sobre la tortura, perquè siguin investigades.

En alguns casos, asseguren, els policies no van avisar els advocats dins els terminis reglamentaris, fins catorze o quinze hores més tard de la detenció. Molts arrests van ser aleatoris i basats en atestats policíacs generalitzats que no atribueixen fets concrets als detinguts, tal com han denunciat diversos advocats.

‘Saltava sang a les parets’

Un dels moments més durs que relaten els joves empresonats als membres del SIRECOVI es va viure a la comissaria de la policia espanyola a la Via Laietana. La notícia de l’agent ferit de gravetat va fer enfurismar els agents de la policia, que van desfogar la ràbia amb cops de porra contra els detinguts. Mentre les noies eren emmanillades i agenollades contra la paret, els policies colpejaven els nois. Segons el relat d’un dels detinguts, fins i tot va saltar sang a les parets.

Més d’una vegada, els empresonats asseguren que no eren pas en cel·les, sinó en una mena de sala d’operacions de la comissaria per on passaven els agents que entraven i sortien del carrer, amb la tensió pels aldarulls a fora. Pel que fa als escorcolls, en alguns casos van ser amb nu integral, tot i que la normativa diu que cal donar una bata perquè els detinguts puguin tapar-se.

Les revisions mèdiques han estat una altra irregularitat. Els joves empresonats que han parlat amb membres del SIRECOVI expliquen que sempre hi havia agents de la policia dins la consulta del metge. Això contravé la normativa internacional de prevenció contra la tortura, atès que la presència de la policia intimida el detingut i coarta la possibilitat que pugui explicar amb plena llibertat i confiança amb el metge l’origen de les lesions sofertes. A més, no els treien les manilles, ni tan sols si el metge ho demanava. En un cas, explica un membre del SIRECOVI, es va cosir una ferida d’una cama provocada per cops de porra amb les mans emmanillades per l’esquena. En un altre, un mosso va ferir un detingut a prop de l’ull amb un cop d’ampolla, i li van cosir la ferida emmanillat i amb la cara ensangonada.

Humiliacions i trasllats de matinada

Les empresonades expliquen que la policia les va llançar a terra dins les furgonetes. De fet, a una li van trencar el llavi. Expliquen que les van situar entre els seients i asseguren que alguns agents les trepitjaven amb les botes, fent-los mal al coll i al cos. Una detinguda explica que va sentir tocaments als pits, tot i que no pot dir si en aquell moment la tenien agafada o si la tocaven amb intenció sexual.

Els trasllats sempre són un punt fosc. Els joves empresonats diuen als membres del SIRECOVI que durant el trajecte de la comissaria de la Via Laietana a la de la Verneda els agents de la policia espanyola els feien passar molta estona dins el vehicle, de matinada, de manera que arribaven a perdre la noció del temps. Recorden una sensació de molta calor i dificultats respiratòries, alguns estirats a terra i emmanillats per l’esquena, i alguns altres asseguts sense cinturó, amb una conducció temerària amb accelerades i frenades brusques que els causaven cops.

Els empresonats expliquen la sensació d’un cert alleujament que van tenir quan van entrar a la presó. Tots coincideixen a dir que han rebut un tracte correcte dels funcionaris, a diferència del tracte degradant de la policia. Roba neta, dutxa i menjar després de quaranta-vuit hores de patiment.