MeningerDette er et debattinnlegg. Innlegget gir uttrykk for skribentens holdninger.Prostatakreft rammer på mange forskjellige måter. Å få høre om andres erfaringer kan være til hjelp for å takle en krevende situasjon. Likevel kjenner mange menn som får prostatakreft på skamfølelse. Dette kan skyldes at denne sykdommen gjør noe med det å være mann – den kan påvirke mannens seksualitet. Flere jeg kjenner vil helst ikke tro de er blitt rammet, og nekter å la seg behandle. Nettopp fordi de har hørt at kreftbehandlingen vil påvirke manndom og potens.

Jeg har aldri likt å gå til tannleger eller legen. Har alltid vært redd for smerter. Dette ble ikke bedre da jeg som 50-åring fikk konstatert MS (Multiple Sklerose). MS innebærer mye vondt, men det verste var at jeg ble enda mer ømfintlig for smerter. Så da jeg i 2010 oppdaget blod på toalettpapiret, var det siste jeg tenkte å løpe til legen.

Men så var det min kjære kone, som har jobbet som legesekretær, hun sendte meg sporenstreks til legen. Da skjedde alt raskt, og ikke lenge etterpå ble jeg operert for endetarmskreft.

Etter en god del stråling og cellegift, sa kirurgen at jeg ikke trengte å bekymre meg for å få prostatakreft, fordi strålingen hadde krympet prostataen min. Men likevel, mot slutten av 2018 ble jeg igjen sendt til legen av konemor. Blodprøven viste litt høye PSA-verdier og legen måtte henvise meg til urolog. Etter flere prøver viste det seg at jeg likevel hadde fått prostatakreft.

På Haukeland måtte jeg gjennom en svær operasjon som fjernet all kreft sammen med min prostata. Prøven i høst viste at kreften var borte. En utrolig lettelse, og jeg håper dette vil vare.

Så egentlig vil jeg bare takke min kjære frue – og alle flinke damer der ute, som passer på sine menn. De har nok reddet mange av oss gutta som er trege med å ringe legen. Kreftforeningen melder om det samme; hver tredje henvendelse de får om prostatakreft, kommer fra damer. Vi menn må rett og slett bli flinkere både til å prate om og ta ansvar for egen helse.

Hovedhåpet mitt er at vi klarer å få dette så allmenngjort at de som blir rammet kan si at de har fått prostatakreft, og ikke løpe i kjelleren og låse døren.

Selv om rundt 5000 menn får diagnosen prostatakreft hvert år, så går det veldig bra med de fleste. Selvsagt blir mye endret og enkelte kan få senskader som en må leve med, men de aller fleste kan fortsette å ha et godt liv. I dag finnes også gode hjelpemidler – som tabletter, sprøyter og penispumper. Disse fungerer utmerket, det vet jeg av egen erfaring. Å få prostatakreft er langt ifra enden på visen.

Nettopp derfor er det så viktig at vi som blir rammet, er åpne og deler. Mange kan for lite og vil helst ikke prate så mye om sykdommen, men jo mer åpenhet det er generelt i befolkningen, jo bedre blir det for den enkelte.

Prostatakreft er ingenting å skamme seg over. De som rammes trenger å høre at det går an å leve veldig gode liv etter sykdommen.

Som god hjelp har også vi gutta fått vår egen blå sløyfe som skal hjelpe til med å spre informasjon og kunnskap om prostatakreft. Om du ikke vet det, så har alle menn en prostata, også kalt blærehalskjertel. Prostatakjertelen har som oppgave å produsere den væsken som transporterer sædcellene gjennom urinrøret.

Det er ukjent hvorfor prostatakreft oppstår. Alder, arv, hormoner, kost, miljø og livsstil kan spille en viktig rolle. Men fakta er at rundt én av åtte menn vil få påvist prostatakreft i løpet av sin levetid. Poenget er ikke at friske menn skal bekymre seg unødvendig, og skynde seg til fastlegen for en sjekk. Men fakta er at for over halvparten så blir kreften oppdaget tilfeldig. Så spør legen om du er usikker!

Jeg håper at Blå sløyfe-aksjonen kan få inn mange kroner til forskning som kan føre til bedre behandling og tidlige oppdagelse av sykdommen. Men mer åpenhet om en sykdom mange fortsatt synes det er pinlig å snakke om, er vel så viktig.