Oslo-ungdommens rusdelte by | Willy Pedersen og Anders Bakken

Willy Pedersen

Anders Bakken

21. jan. 2016 22:23 Sist oppdatert 9. oktober 2016

En stor andel av dem som aldri prøver alkohol gjennom oppveksten er ensomme, mange gjør ikke seksuelle erfaringer, de lider oftere enn andre av angst og depresjon. Alkoholen fungerer som sosialt lim og bindevev i vår kultur, selv om kostnadskontoen også er enorm, skriver artikkelforfatterene. Kyrre Lien/NTB Scanpix

I motsetning til det vi har sett fra en rekke andre land, syntes gode levekår og høy inntekt å øke bruken av rusmidler blant ungdom i Oslo. Men så avtegner det seg en mer kompleks historie. Østkantungdommen betaler en høyere pris for sin rusbruk.

Kronikk

Dette er en kronikk. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Willy Pedersen er professor i sosiologi ved Universitetet i Oslo og også tilknyttet NOVA. Han har forsket på ungdom og bruk av rusmidler, kriminalitet og sosial marginalisering.

Anders Bakken er forsker ved NOVA. Han er prosjektleder for Ungdata-undersøkelsene og har forsket på ungdom, sosial ulikhet og mestring i skolen.

Det hevdes gjerne at Norge har verdens best utviklede velferdsstat, med små inntektsforskjeller, god helse og høy levealder. Landet plasseres ofte på topp i kåringer av «verdens beste land å bo i». Samtidig hører vi ofte at Oslo er «en delt by».

Utdanning, inntekt og levealder er høyere i Oslo vest enn i øst. På østkanten er det flere fattige, flere arbeidsløse, flere enslige forsørgere, høyere sykelighet.

Tobakk og alkohol er blant de viktigste årsaker til sykdom og tidlig død. Det ville altså være rimelig å forvente at de øst i byen bruker mer tobakk og alkohol enn dem som bor på vestkanten. Men alle som leser Aftenposten, har nok fått med seg at ungdom på vestkanten kan drikke mye og feste hardt.

Willy Pedersen

Anders Bakken

I et nytt forskningsprosjekt har vi derfor undersøkt bruken av rusmidler blant Oslo-ungdom. Er ungdom fra Oslo vest eller de fra østkanten mest utsatt?

Gode data viser at det er store levekårsforskjeller

Forskningsinstituttet NOVA har i årevis samlet inn data om ungdom gjennom Ungdata-undersøkelsene. Få land har så inngående data om oppvekst og levekår, skole og fritid, om mental helse og bruk av rusmidler. Vi kan derfor beskrive Oslo-ungdom og deres røyke— og snusvaner, bruken av alkohol og av hasj – i byen som helhet og i de ulike bydelene.

Forskning fra andre land har vist at rusproblemene er størst i områder med dårlige levekår. Mest utsatt er fattige og nedkjørte storbyområder. Her er det mange som røyker, folk drikker alkohol på en «hardere» måte, og det er mer bruk av narkotika. Den rusrelaterte sykeligheten og dødeligheten speiler dette.

Sturla Haugsgjerd skriver:

Les også At rus rammer blindt, er en beleilig tanke. Dessverre er det en myte

Men nylig har noen få studier presentert et litt annet bilde. I enkelte velstående områder er det også et høyt forbruk av alkohol, særlig blant ungdom.

Da vi begynte å analysere våre data, var det to ting som slo oss:

For det første hvor store levekårsforskjeller det faktisk er i Oslo.

Vestkantbydelene Vestre og Nordre Aker lå på topp nær sagt uansett hvilke indikatorer på levekår vi målte. Her har foreldre høy utdanning og inntekt, få lever på trygd, få er enslige forsørgere. I beltet fra indre Oslo øst og oppover i Groruddalen så vi det motsatte bildet. Her er levekårene jevnt over mye dårligere.

Det som dernest slo oss var at vestkanten er klart mest «fuktig».

Vi fant dessuten at gode levekår og høy inntekt – i motsetning til det vi har sett fra en rekke andre land – syntes å øke bruken av rusmidler.

Det var førsteinntrykket. Så avtegnet det seg en mer kompleks historie.

Østkantungdommen røyker daglig, vestkantungdommen gjør det til fest

Se på figur 1. Den viser hvor mange ungdommer i alderen 15–17 år som røyker daglig. Det er i indre Oslo øst og oppover i drabantbyene i Groruddalen vi finner dagligrøykerne. I tre av de mest velstående bydelene – Nordre Aker, Vestre Aker og Nordstrand – er det så å si ingen som røyker daglig lenger (den siste bydelen ligger riktignok på østkanten, men den har levekår som på vestkanten).

OPT_DagligroeykingetterbydelOslo16-aaringer-FcU46uhVYP.jpg

Vi kjenner mønstret fra voksne aldersklasser: Røyking er nå de svaktstiltes vane. Dagligrøykerne har lav utdanning, lav inntekt.

Flest røykere finner vi blant dem som har falt ut av arbeidslivet. Det er altså ikke så overraskende at ungdom fra de delene av byen med dårligst levekår blir dagligrøykere. De repeterer rett og slett de mønstrene vi ser blant deres foreldre.

Men se på figur 2. Den viser hvor mange som røyker av og til, eller på fest. Mønsteret er speilvendt i forhold til bildet for dagligrøykere. Den velstående vestkanten er på topp. Når ungdom her er på fest, hører sigarettene med.

OPT_Festroeykingetterbydel16-aaringer-NMbdiZQJKa.jpg

Rundt 20 prosent av ungdommene på Oslo vest røyker til fest. Det er dobbelt så mange som i voksne aldersgrupper i landet som helhet.Snusbruken fordeler seg på samme måte. Her ligger også vestkanten på topp. For alkohol finner vi et mønster som minner.

Det drikkes mye mer blant ungdom på vestkanten enn på østkanten. Men vestkantungdommen takler bruken av alkohol bedre.

Selv om de drikker mer, går det ikke så lett ut over skolearbeidet, de roter seg sjeldnere inn i slagsmål i fylla, de opplever ikke så ofte symptomer på depresjon i kjølvannet av alkoholbruk.

Likevel: Fordi det er så mange flere som bruker alkohol på vestkanten, blir det totale antallet som opplever alkoholproblemer og -skader større. Det er dette vi kaller prevensjonsparadokset: selv om risikoen for den enkelte er lav, blir omfanget stort dersom mange nok er eksponert.

Litt forenklet kan vi si:

På Oslo vest brukes det mer tobakk og alkohol enn på Oslo øst. Men ungdom på Oslo vest klarer oftere å holde kontroll.

Her er det kult å røyke på fest. Men dersom du må ut og røyke i friminuttene fordi du er blitt avhengig, har sigarettens magi forsvunnet. Da inntrer tvert imot sosiale sanksjoner, og du ender opp med et sosialt stigma.

Bydelsbaserte motestrømninger

Skyldes de store forskjellene at familier med ulike ressurser bosetter seg ulike steder i Oslo? Eller kan vi se spor av kulturer og motestrømninger som «har satt seg» i ulike bydeler? Dette siste kaller vi gjerne «nabolagseffekter».

Våre studier tyder på at begge mekanismer spiller inn. Over hele Oslo finner vi at kjennetegn ved de unge selv og deres familier har betydning. De som gjør det dårlig på skolen har høyere forbruk av rusmidler, det samme gjelder om foreldrene drikker mye og når de ikke følger opp barna sine.

For dem som utvikler problemer med alkohol og som begynner med hasj, er slike individuelle og familiære risikofaktorer avgjørende. Nabolagseffekter er ikke viktige.

For røykevaner, snusbruk og «vanlig» bruk av alkohol spiller derimot nabolaget du vokser opp i en rolle. Det utvikler seg moter og festpraksiser blant dem som bor i bestemte strøk. Tydeligst gjelder det for alkohol på Oslo vest.

Dette sier ungdommene selv:

Les også - Om foreldre drar på hytta og tror ungdommen ikke gjør noe, er de stokk dumme

Vokser du opp på Oslo vest, vil du ofte oppleve et oppvekstmiljø hvor alkohol «hører med». Her er foreldrene på den nasjonale inntektstoppen, og det er en positiv sammenheng mellom utdanning, inntekt og alkoholbruk. Alkoholen hører med, men det er også «en skjult læreplan». En må lære grenser og kontroll.

Det gjelder også foreldrene selv: alkoholen knyttes til fest og feiring, men den flyter også i gråsonen til arbeidslivet. En stadig større del av alkoholen vi bruker er faktisk knyttet til arbeidslivet i høyere sosiale lag, knyttet til reiser, seminarer og jobbmiddager.

Ungdom på Oslo vest drikker mest, men alkoholproblemene melder seg raskere hos dem på Oslo øst

Ungdom er som trekkpapir for normer og regler knyttet til alkoholbruk. De lærer av foreldrene hvilke regler som gjelds.

Den alkoholrelaterte dødeligheten er høyest i fattige områder, selv om de på toppen av samfunnet drikker mye mer.

En grunn er nok ofte at de som bor i fattige bydeler drikker «hardere». Kontrollen kan være dårligere, de har færre ressurser som bremser.

Vi ser altså spor av dette allerede når ungdommene er midt i tenårene. Ungdom på Oslo vest drikker mest, men alkoholproblemene melder seg raskere hos dem på Oslo øst.

Alkoholen kan være farlig, men sigarettene tar flest liv.

Ved begge stoffer finner vi egentlig det samme mønstret: Bruken av tobakksprodukter på vestkanten er – for den enkelte – forbundet med beskjedne helseskader. Helsemyndighetene advarer riktignok mot både festrøyking og snusbruk.

Dersom en går inn i forskningen på feltet, ser en imidlertid at skadene er mye mindre enn ved dagligrøyking. Festsigaretten og snusboksen lar seg dessuten plassere innen en symbolsk ramme av trening, sunt kosthold og flittig skolearbeid. Mer enn det: det er en måte å markere at en er innenfor, kul, del av den gruppen som betyr noe.

Ser du forskjellen?

Les også Fotografen fulgte én jentegjeng fra østkanten og én fra vestkanten i to år. De var likere enn hun trodde.

Kanskje spiller dagligrøyking den samme rollen som markør av å være innenfor for noen på Oslo øst. Forskjellen er at unge dagligrøykere fester seg i en dødelig vane som ofte kan følge dem gjennom livet.

Den er én grunn til at menn på Sagene i indre Oslo øst lever ni år kortere enn dem på toppen av pyramiden – menn i den mest velstående bydelen Vestre Aker.

Symbolske grenser og politiske utfordringer

Forskere har vist at normbrudd og overskridelser kan være verdifulle deler av ungdoms liv. Det går ikke bra med de altfor lydige. Sosiologen Émile Durkheim var – for hundre år siden – inne på det samme. Han la vekt på opplevelsen av det han kalte effervesens . Ordet finnes i eldre norske tekster med betydningen «brusing» eller «intensitet».

Normbrudd og overskridelser kan være verdifulle deler av ungdoms liv. Det går ikke bra med de altfor lydige

For Durkheim kom opplevelsen særlig gjennom ekstasepregede religiøse seremonier hvor mange deltar og vanlige regler for adferd blir satt ut av spill. Resultatet kunne bli dype fellesskap og sosial integrasjon. Våre data peker i samme retning.

Gjennom normbrudd og festpraksiser hvor rusmidler står i sentrum gjør ungdom verdifulle erfaringer. De blir kjent med komplekse normer og utvikler fellesskap.

Russetiden er langt inn i voksen alder en kilde til morsomme historier om spennende normbrudd, som binder venner sammen.

Vi har også vist at en stor andel av dem som aldri prøver alkohol gjennom oppveksten er ensomme, mange gjør ikke seksuelle erfaringer, de lider oftere enn andre av angst og depresjon.

Alkoholen fungerer som sosialt lim og bindevev i vår kultur, selv om kostnadskontoen også er enorm. Men dette er ikke sammenhenger som er gitt en gang for alle. Rusbruken faller heldigvis blant ungdom.

I Oslo ser vi at muslimske ungdommer påvirker dem som ikke deler deres tro i en retning hvor rusmidler spiller mye mindre rolle. Dette spennende eksperimentet foregår stort sett på østkanten.

Men både øst og vest i byen bryter ungdom fortsatt normer og prøver ut rusmidler.

For ressurssterke ungdommer på Oslo vest forblir det ofte en lek med grenser, en jakt på stil og identitet, uten store kostnader. For dem øst i byen er prisen ofte høyere. De har allerede dårligere levekår enn dem på Oslo vest. Forskjellene kan forsterkes av måten østkantungdommene bruker sigaretter og alkohol.

Selv om vi kan glede oss over et lite klassedelt samfunn, aner vi i våre data noen ubarmhjertige mekanismer.

De viser at de øst i byen lettere kan sluses inn i livsløp med rusrelaterte sosiale problemer, høyere sykelighet og en mulig tidlig død.

Den politiske responsen på dette er ikke enkel. Dels må vi ta på alvor de store forskjellene i levekår vi fortsatt har i Oslo. Uten at Oslo øst styrkes, kommer vi ingen vei.

Men det handler også om symboler, stil og status. «We are the makers of manners» sier kong Henrik den 5. i et av skuespillene til Shakespeare. Kanskje passer diagnosen på Oslo-ungdom også:

På vestkanten leker ressurssterke ungdommer med farlige gleder, alkoholen flyter og fest-sigarettene hører med når de setter standard for hva som er «in». Her finner vi de dyreste og stiligste russebussene. Øst i byen er det mindre ressurser, og her kommer raskere bakrusen.

Det hviler etter vårt skjønn et eget ansvar på unge og voksne på Oslo vest. Det handler om solidaritet. Uten at de korrigerer en livsstil hvor alkohol og festrøyk spiller så stor rolle, kommer vi neppe langt i arbeidet for å redusere rusrelaterte skader, sykdom og for tidlig død.

Studien av Oslo-ungdoms bruk av rusmidler har fått støtte fra Norges forskningsråd og Helsedirektoratet. Den er publisert i tidsskriftene Addiction og Acta Sociologica.

Få med deg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter, og les gjerne disse sakene:

Les også OnklP: For første gang føles det som om jeg bidrar med noe

Les også Slik er byen delt langs T-banens linje 5

Les også Elever lærer mer på vestkantskoler enn på østkantskoler

Artisten Ida Maria spydde for å få plass til mer rødvin. I denne kronikken skriver hun om alkoholismen:

Les også Jeg trenger ikke være full for å være kreativ

Kronikk av Sturla Haugsgjerd og Benjamin E. Larsen:

Les også Overdosestatistikken er mer enn ubehagelige tall — den er barn, søsken, foreldre og kjærester. Vi skylder dem å prøve hardere

------------------------- Sjekk gjerne også ut podkasten Debattert, som er et samarbeid mellom debattredaksjonene i Bergens Tidende og Aftenposten. Denne uken snakker vi om diskusjonen om Sykt perfekt, skoleball og kroppspress, Storskog og Snåsamannen. Du kan høre sendingen her eller via iTunes, der du kan abonnere på Debattert. I iTunes kan du også vurdere og gi tilbakemeldinger på podcasten.