În timp ce atenția opiniei publice este atent dirijată spre ”impozitul pe gospodărie”, spre creșteri de salarii, spre dileme anti-vaccinare și alte fumigene, în plan secund se dau câteva bătălii politice grele. Cea mai importantă: încercarea lui Dragnea de a prelua controlul total asupra câtorva ministere cheie care i-au scăpat din mână.

Prim-ministrul Romaniei Sorin Grindeanu si presedintele Camerei Deputatilor Liviu Dragnea participa la o conferinta de presa organizata in Sala Revolutiei a Palatului Administrativ din Timisoara.

O remaniere guvernamentală este iminentă. Sorin Grindeanu este primul care și-a dorit-o, dar întocmai ca și în cazul deciziei de retragere a OUG 13, Dragnea și-o asumă public. Și dă de înțeles că inițiativa îi aparține.

La întrebarea ”aveți de gând să sugerați o remaniere de Guvern?”, șeful PSD a răspuns ca în vremurile în care își asuma fără rețineri rolul de supra-premier: ”Stați puțin, eu nu sugerez. Eu dacă e să fac ceva, o să cer.” Nu au trecut decât două luni, de când, după eșecul OUG 13, cerea iritat altceva. Să nu i se mai adreseze nicio întrebare despre activitatea guvernului.

De ce și-a dorit Grindeanu o remaniere? Pentru a diminua influența unor baroni locali pe care Liviu Dragnea i-a răsplătit cu posturi ministeriale bănoase și ai căror oameni de paie execută o agendă care îi aduce numai riscuri și zero beneficii. Nu pare să se iluzioneze că va reuși mare lucru dar este destul de probabil că va insista în câteva puncte sensibile, unde pericolul este maxim.

Este greu de spus dacă aici va ținti, dar premierul pare să fi scăpat total de sub control ce se întâmplă în Ministerul Transporturilor. Instituția este condusă de Răzvan Cuc, un apropriat al lui al lui Nicolae Bădălău, preşedinte executiv al PSD și vicepreședinte al Senatului. Bădălău este unul dintre cei mai importanți susținători ai lui Liviu Dragnea. Influența sa în partid a fost confirmată oficial anul trecut, când a fost numit coordonatorul campaniei electorale a PSD.

Biografia lui Bădălău este reprezentativă pentru tipul de oameni în care Dragnea are încredere și pe care i-a impus în partid și în Parlament pentru a disloca echipa lui Ponta și pentru a controla pârghiile legislative și alocarea resurselor bugetare.

Conform unei sentințe publicată în presă, Bădălău a fost condamnat, în 1988, la un an de închisoare pentru că a furat patru saci cu grâu. Ulterior, a beneficiat de o amnistie dată de Nicolae Ceauşescu, iar pedeapsa i-a fost ștearsă din cazier. În 2009, pe când era senator și membru al Comisiei de Abuzuri şi Corupţie al organizaţiei judeţene Giurgiu, a devenit subiectul unei sesizări trimise de ANI la DIICOT pentru infracţiuni de spălare de bani şi fals în declaraţii.

În 2013, DNA a început urmărirea penală împotriva sa, fiind acuzat de trafic de influență în favoarea unei rețele de firme bănuite de evaziune fiscală și că au pus pe piață carne alterată. În 2012, fiul președintelui executiv PSD, Radu-Gabriel Bădălău, a fost trimis în judecată pentru înșelăciune într-un dosar cu mașini de lux furate.

Anul acesta, Curtea de Conturi a descoperit că 68 de angajați ai Companiei Naționale de Administrare a Infrastructurii Rutiere care ar fi încasat ilegal sporuri salariale de până la 75%. Fiica vicepreședintelui Senatului, Sabina Ioana Bădălău, este unul dintre ei. Potrivit Curții de Conturi, și ea a beneficiat, în 2015, de majorări de până la 75% aplicate la salariul de bază, cu toate că nu a lucrat într-o echipă de proiect. Era angajată pe poziția de asistent manager.

Tot în 2015 a fost numit secretar de stat în Ministerul Transporturilor și Răzvan Cuc. În mai 2016, Cuc a fost eliberat din funcție de Dacian Cioloș dar a revenit ca ministru, în ianuarie 2017, după victoria PSD.

Deloc surprinzător, Dragnea nu are nicio cu problemă cu ministrul Transporturilor. Dar își dorește ca odată cu remanierea să plece din funcții (cel puțin) ministrul Finanțelor și cel al Justiției. Nici Rovana Plumb nu stă foarte bine. Tensiunile dintre ea și Sevil Shhaideh, cel mai important ministru din echipa lui Dragnea, sunt la cote maxime. Joia trecută, după întoarcerea din vacanța de Paște, liderul PSD a lansat primele avertismente clare. Trei zile mai târziu, într-un interviu la Antena 3, a trecut la atac frontal.

Declarațiile sale nu l-au vizat doar pe Tudorel Toader ci și pe premier, care îi luase apărarea ministrului Justiției. ”Ce am mai spus eu în acea ieșire, pentru care am văzut că m-a certat și premierul și ministrul Justiției, că dacă se întârzie foarte mult, inițiative legislative pot apărea și în Parlament. Deocamdată, în acest stat, Parlamentul încă mai are dreptul să legifereze,” a declarat Liviu Dragnea.

De duminică încoace, nu doar că Toader nu s-a speriat, dar l-a sfidat încă o dată pe Dragnea, anunțând că vrea o consultare largă înainte de a-și trimite proiectele în Parlament. Pe scurt, în loc să se grăbească, așa cum îl somează șeful PSD, temporizează și mai tare proiectele pe care le așteaptă cu nerăbdare tot batalionul penal din politică.

Ministrului Finanțelor, Viorel Ștefan, șeful PSD îi reproșează că nu a comunicat beneficiile impozitului pe gospodărie – ”ar fi trebuit să iasă public și să explice că absolut toată lumea are de câștigat". Asta a spus Dragnea la televizor. În realitate, nemulțumirea este mult mai mare. Este convins că Ștefan îi sabotează agenda populistă, fiind susținut chiar de Grindeanu. Argumentele care demonstrează că există cel puțin un sâmbure de adevăr în această bănuială le-am prezentat în detaliu săptămâna trecută.

Nu ar fi îndrăznit să spună că îl va trimite pe Darius Vâlcov (alt inculpat pentru corupție!) să explice la televizor ce mană cerească este programul economic al PSD dacă nu ar fi îngrozit că scapă din mână cel mai important instrument prin care speră să își construiască acea platformă de popularitate care să-i permită să lovească în continuare în instituțiile care îl încurcă.

În acest context, miza remanierii este evidentă. Este prima ciocnire frontală Dragnea – Grindeanu. Dacă Liviu Dragnea va reuși să-și păstreze miniștrii și secretarii de stat care răspund prompt comenzilor sale va bloca planurile lui Sorin Grindeanu de a-și construi un pol de putere în interiorul guvernului, care i-ar fi de mare ajutor premierului, mai târziu, dacă va încerca să preia frâiele partidului.

Dar miza remanierii nu se rezumă la asta. Dacă Dragnea reușește să-și păstreze toți oamenii și în special axa Sevil Shhaideh – Carmen Dan, pușculița și scutul, dar în plus îi scoate din guvern pe Tudorel Toader și pe Viorel Ștefan, își recapătă poziția de forță de la începutul anului. Vă amintiți cum îi mulțumea și îl ridica în slăvi Grindeanu o dată la trei fraze? Ei bine, dacă Dragnea se va impune, o să asistăm la scene și mai jenante.

Prima tentație este să credem că premierul nu are nicio șansă să-i reziste șefului său politic și ca urmare nici nu va încerca. Este o ipoteză greșită. Câtă vreme până și Dragnea își construiește un plan B pentru varianta în care va fi condamnat în dosarul pe care îl are pe rol și își pregătește succesori care să lupte în continuare pentru el, este absurd să nu luăm în calcul că și Sorin Grindeanu se pregătește pentru o astfel de posibilitate.

Important pentru toate taberele care își fac calcule pentru această eventualitate este să aibă ce oferi în momentul în care o decizie a instanței l-ar obliga pe Dragnea să plece din fruntea partidului. Iar cele mai multe lucruri le va avea de oferit, evient, premierul. Cu o singură condiție. Să fie premier cu adevărat. Adică să își controleze miniștrii. Să fie oamenii lui și nu ai altcuiva. Ai lui Dragnea sau ai unuia dintre succesorii pregătiți de acesta, mai precis.

De aceea nu își permite să accepte să remanierea să îi slăbească poziția câștigată cu greu după resetarea relației lui cu Dragnea, care a intervenit odată cu protestele de stradă. Numirea unor oameni controlați de Dragnea la Justiție și Finanțe și poate și în fruntea altor ministere i-ar crea o dublă problemă.

Nu doar că i-ar consolida pe liderul PSD și pe aliații săi dar agenda cu care ar veni noii miniștri i-ar atrage rapid și mai multe critici din partea cetățenilor care se uită îngroziți la măsurile controversate luate de PSD. El ar deconta cea mai consistentă parte din nemulțumirea creată de un program croit aproape exclusiv înspre beneficiul lui Liviu Dragnea și al aliaților săi.

El va fi primul care va da socoteală dacă ministerul Justiției revine pe traiectoria pe care îl înscrisese Florin Iordache. Sau dacă ministerul Finanțelor nu rezistă presiunilor și va da drumul rapid, fără socoteli, fără minime măsuri de siguranță, la măsuri populiste, care vor da peste cap și mai tare economia. Nimeni nu va fi dispus să îl cauționeze pe considerentul că noii miniștri sunt ”oamenii lui Dragnea” și că el nu are niciun control asupra lor. Din contră!

Tăriceanu îi dă, indirect, o mână de ajutor lui Grindeanu. Propuneri precum cea de eliminare a venitului minim garantat, lovesc în strategia populistă a lui Liviu Dragnea. Și îl obligă pe liderul PSD să lupte pe două fronturi. Brusc, nu mai are de convins doar un partener care se teme de măsurile care au un cost financiar de nesuportat, dar și pe unul care urmărește o agendă politică diametral opusă și a cărui propunere, dacă ar accepta-o, ar nemulțumi profund nucleul dur al susținătorilor săi.

Liviu Dragnea va întâmpina rezistență în efortul de a readuce guvernul sub controlul său total. Dar asta nu trebuie să ne liniștească. Pentru că și o victorie parțială a liderului PSD, o consolidare a influenței sale în Executiv, ar putea avea consecințe profund negative. Ceasul ticăie și nu mai are răgaz să lucreze cu mănuși, sau cu jumătăți de măsură. Pentru el e acum ori niciodată.

P.S. Inițiativa ALDE de eliminare a venitului minim garantat evidențiază și mai mult decăderea PNL. Astfel de măsuri trebuie să propună principală forță de dreapta! Opoziția se face cu inițiative concrete, care să reamintească electoratului care muncește în mediul privat că mai există și politicieni care se gândesc la cei ce țin în spate economia acestei țări. Și care sunt dispuși să le apere interesele și viitorul. Dar despre haosul și ofensiva corupților din PNL merită scris pe îndelete, într-un editorial viitor.