Der er mange fordele ved at have familiesammenført sig selv med sin udenlandske kæreste. En af dem er, at man overtager hinandens skikke. Hvorfor nøjes med en flæskesteg, når man i tilgift kan få svensk juleskinke på julebordet? Hvorfor kun tænde bål til sankthans, når man også kan synge våren ind og følge fnuglette gnisters flugt mod den dunkle forårshimmel valborgsaften? Hvorfor kun drikke sig fuld alle årets andre dage, når man kan holde krebsegilde i august?

En af de dage, der holdes i hævd, ikke bare over hele Sverige, men også hjemme hos os, er lucia-morgenen. Trofast genner vi hinanden op år efter år: ud af dynerne, ind foran fjernsynet med tændte lys i stagen, morgenkaffe i julestellet og dertil naturligvis den altafgørende specialitet: den s-formede, safrangyldne luciabolle med rosiner.

Men de seneste år har lucia-fejringen, som det nationale TV hvert år sender fra en oplyst og stemningsfuld kirke et eller andet sted i Sverige, ændret sig. Diskret. Men ændret sig har den. Kulturkampen er rykket ind i den ellers så traditionelle TV-transmission. I år strømmede musik og billeder fra domkirken i Göteborg med dens smukke empiresnit i hvidt og guld. Og også i år gjorde man alt for at få det, der ellers mest har været en fest for lyshårede piger, til at tilgodese kønsnormerings - og etnicitetsligevægten.

Demonstrativ tilbagevenden

Hvad stiller man for eksempel op, når de kirkekor, man har sat på opgaven, desværre ikke byder på synderligt meget, der falder uden for almindelig blegsvensk skoleungdom - det skulle da lige være en enkelt pige med tandbøjle? Produktionsselskabet havde også indbudt medborgere med anden kulør end marcipangris til at bivåne udskejelserne. Og demonstrativt vendte kameraerne tilbage til de samme mennesker igen og igen, så det nærmest blev lidt småkomisk. Jo, Moder Svea omfavner alle. Og strengt taget er det da en smuk tanke, at vi netop vil have udefrakommende til at forstå og deltage i traditionerne. Intet ondt om det. Men påfaldende var det.

Da man i 2012 havde valgt en mørk lucia-brud - hende med alle lysene i håret - som hædersgæst, skrev vrede seere indlæg om, hvordan SVT »ydmygede seerne« med 14-årige Alicia, en »kulsort negerlucia«. Så voldsom bliver debatten nok ikke i år, selv om SVT torsdag aften havde sat hele tre kvarter af til at diskutere lucia-traditionen i en moderne verden.

»Og demonstrativt vendte kameraerne tilbage til de samme mennesker igen og igen, så det nærmest blev lidt småkomisk. Jo, Moder Svea omfavner alle«

Også i år har der nemlig været masser af debat: For eksempel har en børnehave i Motala i Midtsverige besluttet sig for at indstille deres Lucia-fejring permanent. Børnehavelederen er af den opfattelse, at Lucia er diskriminerende mod fattige mødre. Og i Varberg på vestkysten er der ballade, for 16-årige Edvin stillede efter opfordring fra arrangørerne op som kandidat til at blive byens luciabrud. Det fik en sverigedemokratisk kommunalpolitiker til at synes, at det var »socialistisk«, og at Edvin heller skulle blive »Stjärngosse«, »stjernedreng«, som er det, drenge traditionelt er, når de indgår i fejringen.

Bliver det overhovedet jul i Sverige i år, spørger man sig selv? Lucia selv siger ikke så meget. Hun blev myrdet for sin tro på Sicilien 304 efter Kristus og var næppe hverken svensk eller lyshåret. Men pyt. Martyrer er der nok af.