De embedsmænd, der rådgiver politikerne, har været for dårlige til at trække i bremsen over for unødigt bureaukrati, overflødige regler og kontrolforanstaltninger. ​

Det erkender deres faglige organisation, Djøf, nu selv og foreslår derfor i et nyt udspil til regeringens planer om en nærhedsreform en ny metode til at vride mere offentlig service ud af ’velfærdsmedarbejderne’. ​

​

​

»Vi er i stigende grad opmærksomme på, at vi i vores rådgivning af politikerne skal pege dem i retning af, at den tid, der er, skal bruges til borgerne. Det har vi ikke været hurtige og dygtige nok til«, siger Djøf’s formand, Henning Thiesen:

»Det er vigtigt, at vi – og de, der har ansvaret – siger til hinanden, at det er gået for vidt med kontrolforanstaltninger, tilsyn og rapporter. Der skal skabes noget mere tid til borgerne«.​

Djøf, der er faglig organisation for små 100.000 samfundsvidenskabeligt uddannede, citerer i sit udspil statsminister Mette Frederiksens (S) åbningstale til Folketinget, hvor et opgør med overflødigt bureaukrati og new public management var et hovedtema. ​

I talen satte hun spørgsmålstegn ved, om arbejdstiden er skruet rigtigt sammen, når medarbejdere i ældreplejen kun bruger omtrent halvdelen af arbejdstiden på samvær med de ældre.

»Den anden halvdel går til at dokumentere, holde møder, dosere medicin, transport fra den ene borger til den anden osv. Medicinen skal selvfølgelig doseres, og dagvagten skal vide, hvad der er sket under nattevagten. Men er der andre opgaver, vi kan undvære? Og hvilke?«, spurgte statsministeren.

Noget samlet svar er ikke kommet endnu fra regeringen.

Djøf foreslår en reform, hvor det skal defineres som et fast målsætning, at ’velfærdsmedarbejdere’ i 2025 skal bruge 10 timers mere arbejdstid om måneden på såkaldt ansigt til ansigt-tid med borgerne end i dag. Velfærdsmedarbejdere er defineret bredt og omfatter blandt andet politibetjente, pædagoger, sosu-assistenter og sygeplejersker og jurister i jobcentre. Det skal ske uden en forhøjelse af den samlede arbejdstid.

Djøf peger på, at danske regeringer siden Venstre-statsminister Niels Neergaards Sparekommission i 1921 har bøvlet med at forenkle arbejdsgange i den offentlige sektor. Ideen med målet om de 10 timers ekstra borgernær service om måneden er at etablere ét konkret, bindende mål, som systemerne skal indrette sig efter at opfylde.

»Alle de udspil, der har været i de sidste 100 år, er kendetegnet ved, at der ikke er en helt konkret, synlig ting«, siger Henning Thiesen: »Hvis vi skal have hele samfundet til at arbejde med på de her ambitiøse mål, er vi nødt til at have en helt konkret målsætning. Alle skal kunne forholde sig til den, og det skal kunne måles. En drastisk ændring i tilgangen er nødvendig«.

Professor Lotte Bøgh Andersen, der sad med i den tidligere regerings Ledelseskommission, tvivler på, at det snævre fokus på ansigt til ansigt-tid vil være hensigtsmæssigt i alle brancher. Det kan muligvis være en god idé for mange sosu-assistenter. Men det gælder næppe for eksempelvis socialrådgivere og mange andre brancher.

»Mere ansigt til ansigt-tid kan godt være en metode til at få brugt det marginale minut bedre. Det er det bare ikke alle vegne. Jeg kan være bekymret for, at der vil ske en målforskydning, hvis man gør tiden ansigt til ansigt til det helt centrale mål«, siger Lotte Bøgh Andersen.​

Social- og indenrigsminister Astrid Krag (S) kvitterer for, at Djøf melder sig ind i debatten, og erklærer sig enig i, at der er behov for mere tid til relationer i den offentlige sektor.

Hun tvivler imidlertid gevaldigt på, om det konkrete forslag vil være anvendeligt.

»Hvis det her skal tages meget konkret, vil det betyde endnu et lag af styring, endnu et lag af minutkontrol. Man har tidligere haft ansigt til ansigt-tid i hjemmeplejen. Det var noget af det, som fjernede fagligheden og skabte minuttyranni. Jeg husker det fra min egen korte tid i hjemmeplejen. Det var det, nogle af mine erfarne kolleger var dybt frustrerede over«, siger Astrid Krag.