Hrvatsko stanje uma je crnačko, oblačimo se kao crnci, gestikuliramo kao crnci, govorimo tijelom kao crnci... ziher smo u prošlosti bili crnci. Slušam crnačku definiciju Hrvata na najneočekivanijem mjestu u zemlji - na šibenskoj rivi. Pored mene je Keith, momak iz okolice Chicaga, prototip crnca iz hollywoodskih filmova koji, pazi ovo, živi u Krešimirovu gradu. Počujmo...

'Radio sam u poslovnom inkubatoru s ciljanim skupinama crnaca, smeđih i siromašnih. Na mjestima gdje se mladi ljudi osjećaju bespomoćno, ne žele napustiti svoje zajednice, nisu izloženi globalnim trendovima i sve to im onemogućuje razvoj. Ljudi zaključani u lokalno stanje uma. U Šibeniku sam nastavio isto. Držim predavanja u Urbanom inkubatoru , najviše na temu osnaživanja, pokretanja startupova, kooperacije, susreta ljudi s istim interesima (meetups). Mnogi su ovdje prvi put čuli za to.'

A i čikaški momak je shvatio nešto prvi put kod nas: 'Iznenadilo me kako je moguće da postoji takav jaz između toga koliko su ljudi ovdje pametni i koliko ništa ne čine s tim u globalnom smislu.' Slušam i pretvaram se u crnca na šibenskom suncu dok me Keith brifira o stvarima zbog kojih su sredine poput Šibenika neoprostivo pothranjene prilikama i perspektivama. 'Kultura straha od neuspjeha. Lakše je ništa ne pokušati, nego riskirati i možda ne uspjeti. Nešto od toga postoji i u SAD-u, ali, hej, tamo svi živi pokušavaju biti poduzetnici. Taj me strah stvarno šokirao ovdje', piči dalje Keith svoje analize i nemam mu što dodati. Ne dao ti sv. Jakov da se spotakneš u čemu god da si naumio, jerbo će te ismijati zbog toga sljedeće tri generacije.

'Ovdje ispada da ne valjaš ako ne uspiješ. Ja rekao takvima rekao da je i Michael Jordan bio izbačen iz košarkaškog tima u srednjoj školi. I gdje je završio?' zbori Keith. Objašnjava mi kako je doveo već nekoliko Amerikanaca u Šibenik i svi su redom bili oduševljeni. Kaže, to je idealna 'holiwork' destinacija. Holiwork prevodimo kao mjesto gdje ste istovremeno na odmoru i radite.

Šibenski crnac odrađuje do pet predavanja svaki tjedan, po ulici ga svako malo netko zaustavi da se raspita što mu bi pa da završi ovdje, od klinaca kojima je simpatično egzotičan do stareži kojoj nije previše jasan. Grad pati od manjka suradnje, veli mi u jednom trenutku. Svi kao da su zatvoreni u sebe, kao da su otok. Dodaj tome mentalitet rakova u bačvi, kako on to naziva, gdje onog koji pokušava izići iz bačve ostali povlače nazad - i bude ti jasno zašto je Keithov posao u Šibeniku prilično nezavidan.

Keith se ne predaje: 'Ohrabrujem ljude koji imaju slične interese da surađuju, da stvaraju nova poznanstva, a ne da mi nakon radionice dođu i kažu da ništa nisu napravili jer nemaju s kim. Pa kako nemaš čovječe, a što je s dvadeset drugih ljudi koji su bili pored tebe na radionici? Pogotovo se to tiče djece. Obrazovanje u Hrvatskoj je usmjereno na rješavanje testova umjesto da se otvaraju prostori za kritičko i kreativno razmišljanje. I zato imaš situaciju da ljudi imaju odlična znanja,e znaju kako ih primijeniti. Pokušavam pomoći ljudima ne tako da im kažem što bi trebali raditi, nego kako da ostvare ono za što već imaju predispoziciju ili ideju.'