Govnušinu pripijevati

spravite se, pjesni moje!

Nećete se izmrljati

zasve er gnusno djelo to je,

čim svud siva zrak sunčani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Govnene su riječi tvoje,

govnena su tvoja djela,

u nosu ti govna stoje,

govna su te odsvud splela,

u ustijeh djestro hrani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Sve je tijelo tve govneno,

po svemu činu govnen ti si,

a u gaćah usmrđeno

mješte zvonca govno visi,

smrade iz repa istiskani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Tako infame imaš pȁre,

rilica ti tako smrdi

kako župsko kad magare

mlade trave sito prdi,

kad goniti mȁs podrani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Iz govnena fjata tvoga,

gdje ti kimci bradom vrve,

ustim, kako iz brljoga,

bljuješ žabe, rigaš crve.

Zatisnite nos, građani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Od gubave tvoje sline,

venenozi sasrature,

strmelji se smrtni čine,

škrpijuni i smugure

i sve slične njim pogani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Ti si od nijedne ruke i scijene,

eskremenat od naravi,

gnusne muke potištene

ti si upljuvak zaisto pravi,

ljeti meso ki pogani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Vrijedne od babe i čivile

ti se nijesi othranio:

sred merdolja gnusne vile

kolijevka ti je kablić bio

brabonjcima napengani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Podojka je tvoja bila

stita govan djestrarica,

ne bivši se namjerila

finija i bolja kundurica

da govneća toga othrani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Ti kad verse hoć činiti

govna ustim rigaš tada

i končete govoriti

ne pristaješ pune gada,

smiješeni zvijerče i pogani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Popovi se sveđ govnari

oko gusta vrte govna,

a u tebi se gnusne čari

sveđ i djela plode otrovna.

Grada versim ne pogani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Govnušina i govnena

jednako je korta zvana:

govnim su ono sprema općena;

ti si u stranju od govana,

kupusinom nakakani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Toliko su nada svima

versi i pjesni tve duboke

da bi dobro bilo njima

sva zajazit djestra i kloke,

da su u dublje ukopani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Znaš, kad jeduć na barjelu

rosan kupus neobuljeni

u govnenom tvome zdjelu...

i ako vjere neć dat meni,

Grčici se javi Stani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Ka namjera neka nije

cijeća tako gadne usere,

slaga da ti kiridžije

doć imaju s Inglitere,

smrade u lažah ustarani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Pave u Stonu još te hvali,

veće pecat da cekina

u Levantu tebi fali

smrtim Lukše Mišičina,

glamazalo intrigani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Jošter speći većekrati

uz tu tvoju hotimicu,

htio si u Stonu celivati

lijepu Maru Ostjelicu,

šulje bulje privraćani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Bjež' od suda, tužan, bježi

govneniče pun sramote,

gdje se plode skarambeži,

er bi obraćen u balote,

da te niko ne obrani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Dum Garcija tebe zove

u ispanske strane od svijeta

da ti vrati tve dugove

i slična se tuj munita

prezimenu tvomu hrani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Kad njegova Ečelenca

te dinare tebi vrati,

blizu će ti bit Valenca,

gdje ćeš vrijeme tve trajati,

nesvjesniče zamantrani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Tu kad tvoja smiješna faca

upazi se i kompara,

u ošpedalu mahnitaca

upiši se za govnara,

bivši govnar svud poznani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Vijeće od govan tuj prignuto

primit će te umilmente,

vikajući: "Ben venuto,

signor nostro eccellente,

s govnjom krunom korunani!"

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Svak te od nas prima rado,

svaki želi bit uza te

er smo čuli da si vlado

sve djestrarske mađistrate,

gdje se seru tvoji mještani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Glas govnene tve dobrote

po svijetu se svem poteza:

vrag uzeo dvije balote

manjkaše ti ke za kneza,

naš prinčipe poštovani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Kud se ja sam zaletio?

Kud srnete, moji versi?

Govnogrizac Merdonio

ove hvale ne dostoji

svijem gnusobam imbratani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Više tebe kad proleti

jato ljuna i čavaka,

od veselja svaka pjeti

počne: "Kaka, kaka, kaka!"

Ljuna bo se govnom hrani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Ni od zvijeri ni od ptice

tva prilika ljudim para,

ni od morske pijavice,

nego popa od govnara:

tim se čistit djestre stani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Toliko su, o Merdašu,

potištena tvoja djela

da se kordaš na Kobašu

za svjećara od srdjela,

kako čine svi vilani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Videć ribu tuj gdje bara,

stvar se učini tebi lijepa

na očima svijeh traktara

svuć bezočno gaće s repa,

da se čude Kobašani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Jedno, neka možeš njima

mješte janke kanjošiti,

drugo, golijem da repima

družbu od trakte mož loviti;

drag bo ti je pestelj slani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Kad ne uzimaš trakte veće,

upiši se greboderom;

miljorati tvoje sreće

ne mož boljom ti namjerom,

bivši za to kaparani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Spomeni se, o Merdošu,

od Zamula na Kaštio

u velikom kada košu

večeru si ti donio,

kô najfinji kapetani...

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Što će u košu biti temu,

izvan sebe svak ostaje;

tot salate minca u njemu

i hmućavo jedno jaje

i paljavac raskišani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Kako gora nesmotrna

jednom bređa upazi se,

što će biti, svjetna i crna:

tot tamašan miš se rodi

kô i ti prknom ukakani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Znaš, kad jednom za stvar lijepu

slagat družbi ne krati se,

da golubić u dželepu

za večere spravlja ti se

veoma lijepo konfrigani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Veseli se Junac Stijepo

ki vam bješe za bofuna,

da ti čitaš tako lijepo

i najslađa dva bokuna

u trbuh se spremit kani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Kad vivanda ta prislatka

upazi se obrnuta

u govnena dva lapatka

i smrdeća tri vrnuta

i struk trupa uzvonjani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Znaš, Merdašu, o Dokture,

kad za kože tri zlaćene

pod Pelješac odnije sture

sve bešave i govnene,

da svi vide Pelješani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Ter si podat razumjeti

Škapićevoj ženi htio

zlatne kože da donijeti

iz Grada si naredio,

ke ti u skrinji majka hrani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Još sasranijem feraulom

za matarac ti se služi

kad s Vučicom, tvojom bulom,

balatur te prazan združi,

samijem prknom ka te zani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Valovića zato Vicu

na koljenijeh klečuć moli

da ti zaimlje ku slamicu,

gdje ćete oba ležat goli

na pasiju zavezani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Kad ti vide fizonomi

nos i granfe od ljifana,

kažu da je ćud veomi

tva na grapšu inklinana.

Tim se gnusit već ne kani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Kad da naša pokrajina

množ veliku zaboravi

od famozijeh lupeština

kijem se u mlados ti proslavi,

o hajduče svud spjevani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Kad lupeška tvoja slava

da pomrči il zapade,

kad Frančezu par bječava

na velikoj placi ukrade,

čijem se srame Dubrovčani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Tko da u zemlje neće svake

lupeštinu glasit onu

kada štuket i zašake

u Malome dignu Stonu,

iz Pelješca gdi se stani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Na tvoju se ćud dezertu

zlo Binčola susjed tuži,

kad se kô miš kroz kupjertu

u kuću mu noćno pruži

mnogu pratež ter mu zani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Znaš od soli kad učini

burlu Matu Franatinu,

čim kontrafa i pričini

ničevutu Fridelinu,

što mrmoše svi šrkrivani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Znaš kad nekom Krkljaninu,

o sramoto svijeh vlastela,

zoveći te na užinu

izdrije vina dva barjela,

što svi poju Korčulani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Skurlinovu što dum Franu,

koga časte sva gospoda,

jedan ribar na Šipanu

dva zubaca lijepa proda

da se tužan tijem prihrani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Tužna zabit cijeć toga

u tamnicu sram te ne bi

pretendžajuć da od njega

kako knezu budu tebi

ti zubaci darovani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Za izit s tega iz strapaca

on bi dobro učinio

da je mješte zubataca

govna govnim zajazio.

Tuđe jesti dotjerani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Stoga na te vȁs Grad vapije

i država svakolika

da se ugledo u njom nije

veći lupež od vik vika

ni u polju ni u strani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Prodece će tve dovika

i činjenja tva djestrarska

glasit Bosna svakolika,

zemlja Vlaška i Bugarska

i susjedi Mostarani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Adrijanske od krajine

tja do mrazne ledom strane

tve famozne lupeštine

pod gusle će bit pjevane;

kako u kralju čelebrani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Dubrovački svi vlasteli,

svi pučani mladi i stari,

svi trgovci, svi žuđeli,

artižani, butigari

od tebe su atakani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



"O gospodo dubrovačka,

kô ste vrh nas veoma pomna!

Podaste nam kneza laška,

usmrđena paček govna!" -

gdje će vikat Lopuđani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Znaš, grebeni o furfante

i bezočni nad sve ine,

kada stavi Korosante

u dio tvoje lupeštine,

što svjedoče svi Stonjani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Ali od odra kada diže

u Sokolu dvije štice,

čijem neumrli prikor stiže

i nasta se još tamnice,

što svi glase Konavljani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Od tijeh caka od kreveta,

kô zna kandže od Konavli,

bî zgrađena kanaveta

i zabjeni u nju čavli,

od njih istijeh izbijani,

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Znaš, kad noćno kako gusa

mnokrat lahnu u betuli

kože amancam za pouza

što vidjeli jesu i čuli

i žuđeli i krstjani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Znaš, glamazo, Krista kćeri

do prstena da izmami,

ko ćudinu jošte tjeri

s mnozijem druzijem morozami,

što svi čine rofijani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Vrati tužnoj Bordinuši,

da ne pošlje na te zdura,

robu i kvadre, ke joj zduši

pod imenom od todura,

govnomerče kondanani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Vrati džupet od brokata

ki rođaku tvome stište:

za usahla tvoga gnjata,

o govneću, o smetlište,

govneni se hoće pani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Judica se tuži na te

i na tvoju ćud grebenu,

kad s Pehiljom počita te,

par ožica da mu krenu,

što ne čine ni lacmani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Nožičinu vrati Simu

brabončino arbanaška,

oni od čohe kordun ki mu

na lovrijencu njekad laška,

kako šijun nenadani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Judičinu još Savinu

par šklofuna njeki vrati:

tač infamu lupeštinu

nije razlog pomagati,

neharniče nepoznani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Vrati, kurvin o govnašu,

bez skandala brzo vrati

madre od perle onu čašu,

Pipličinu ku Franati

jošte lahnu onomlani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Vrati, Svete kod Marije

koju lahnu ti košulju!

Cijeć te same furbarije

dostojan si poć u Pulju,

gdje su ladru svi prognani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Vrati, kurvin naš progone,

prsten Franu ti Škatinu

i cekine rušpe one

ke s tobocem njemu šinu,

kô zna fanat maganjani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Toliko su ruke destre

da ukrasit ti ne krati

vlasteoske iz funjestre

čemin, kojijem kurvu plati,

ka za Boga tebe hrani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



I da veću steče hvastu

ta kurvarska tvoja plata,

garofala posla grastu

u Andrije Saljabata,

saljaturu kankarani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Još manjkajuć tebi hrana,

jednom dozva na tve stane

Hlamutinu i Noćvana

svom večerom da te hrane,

i ne bi ti to zamani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



I da jošte na tve stance

ta dohodi kumpanjija,

u Perlice, tvoje amance,

istu noć im zarofija

i sabe im sam ne brani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Ali er tijelo tvoje otrovno

njih oba ončas ljuto zgadi,

tko bi u gnusno tego govno

razborite od čeljadi,

neg ako je sebe vani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Ti di Sorgo ružiš kuću

paček od nje rug i feca,

kô njekoga padre Ćuću

sva te prstom kažu djeca,

o kursare obarani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



U Pregatu cijeća toga

pravo je rengat oštrom rengom

da se iz Vijeća Velikoga

tvoje ime skasa s penom,

rubba borse profesani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Znaš, kad Đura Vojinića

u blato te konj uvali

i velika tva bî sreća

što se iz gnusna živ izvali:

tim lupežit već pristani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Dostojan si bio tada

dušu pustit posred kala

za tva djela, kako i sada

dostojan si od vješala,

o lupežu profesani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Tko bi htio naponase

sudit svaku tvu privaru,

po pravdi bi reko da se

imaš stavit ti na karu,

gdje su infami svi frustani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Vele veće mnoštvo u tebi

uzdrži se malicija

neg brabonjak ima u sebi

sve što u gradu jes spacija,

laško tuđijem nakrcani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



U životu tvom stelana,

vȁs Dubrovnik kijem se stidi,

svijeh prikora i govana

esenca se kvinta vidi,

ladro prknom ukakani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Da se govna sva na sviti

u jezike ljudske stvore,

stotijem dijelom pribrojiti

ne bi mogli tve prikore,

smrade u trufah ustarani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Neću zasad na svjetlosti

ine izvadit tve sramote,

radi česa ružno dosti

knez od Krkra pročeso te,

kacamorte prodavani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Spomeni se kad u onu

trešnju braći tvoj vikaše:

"Nos'te kašun u Divonu!

Srebro i zlato tu je naše,

tu su gropi natiskani."

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Koji kašun s vrhom tade

mogo si imat posred stana,

neg ako bi, gnusni gade,

toj skrinjica od govana,

brabonjcima natiskani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Neumrli će svjedok biti

vȁs Pelješac tvomu bludu

da se stavi sramotiti

tuđe žene ti na sudu,

kô najgori zli tirani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



U dvoru se s jednom jači,

bivši pravdu iskat stala,

ka te na tle rinu i bači

i gaće ti taj čas kala,

da svi paze Pelješčani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Za sramotu tere veću

na očiju svega puka

lojanu ti jednu svijeću

u široko prkno skljuka,

prače u bludijeh rastrovani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Paka na te svû zadnjicu

u kolori toj obrnu

i u smrdeću tvu rilicu

s lijepijem garbom tebi prnu,

ruže smradom natiskani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Veleć: "Prije te sadružio

drugi ovaki jaki prdac

neg uvijeke igda bio

Pelješanim knez i sudac,

nakazniče na zlo dani!"

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Libidinu s mnogom vikom

prediko si tvoju u glase,

od dobrote ka pod slikom

bješe od tebe smotrila se,

stupraturu predikani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Kad hoteći da ti bude

naša pravda rofijana

i nečiste tvoje blude

da izrigaš poznijeh dana,

kad su ljudi pokajani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Jednu tužnu lojaricu -

gladno govno i smrdeće! -

čini stavit u tamnicu:

"Stisnula mi je" veleć "svijeće

ke učinit dah joj lani!"

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Pak je posla rijet: "Ili mi

daj za slugu kćercu tvoju

ili svijeće mê vrati mi,

neka mi su sve na broju,

ili unutra mrtva ostani!"

Vȁs si govnen, kneže usrani!



"Kad mankament vȁs odbiti

na njom budem moga od loja,

pak ću lijepo nju vjeriti

kako testa majka moja -

prćija joj sve skontani!"

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Nuti face koja vjera,

nut peloze karitati:

jedno govno, jedna usera

djevojčice htjet vijerati!

Učite se, rofijani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Što ima biti da od Sodomi

rilo tvoje sveđ govori?

Ali s tobom vrag se udomi

kô sukoba ter te mori?

Krs učin'te, svi krstjani!

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Cijeća toga u stačunu

pjanu ti se jednom snjaše

da te negdje u kantunu

jedan inkub rabotaše

u hip Gabro transformirani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Znaš kad jednom Knežak Baće,

a to je bilo na Šipanu,

čini odriješit tebi gaće

ter mahaču tvu prostranu

jošte većma rasprostrani?

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Mnogi u Gradu našem cijene,

pače drže al sicuro,

s te pameti raznesene

da si pravi Epikuro,

koga hvale svi pogani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Pravo bi te zato bilo

u pakljenoj bačvi žeći,

neka poznaš kô nemilo

sred pakljene jesu peći

eretici kastigani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



A tva glava nepoštena,

dubrovačka o sramoto,

u paklu će zabodena

pun u govan biti koto,

da se straše sve nemani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Tuj pakljene redom srde

na uru svaku tisućkrati

ognjene će koce tvrde

u prkno ti zabadati,

kô podnose svi pogani.

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Djestro će ti mješte groba

paka s ovijem pismom biti:

"Ovdi leži od gnusoba

Merdo, doktur glasoviti:

bježi od ove svak pogani!"

Vȁs si govnen, kneže usrani!



Govneni će tuj popovi,

videć da si tako resan,

sprva u način kantat ovi,

više tebe ovu pjesan:

"U govno se govno stani"!

Vȁs si govnen, kneže usrani!