Razgovori na više jezika, ugodna glazba, mnoštvo ljudi koji uživaju u druženju, čaši dobrog vina ili piva i pokojem zalogaju, mladi koji sjede na zidićima i klupicama, šušur, ali poseban, polagani, stvoren za ljetne večeri – tako danas izgleda riječki kazališni park i pripadajući trg pokraj zgrade HNK Ivana pl. Zajca.

Ne tako davno, pred svega dvije-tri godine, slika je bila posve drugačija. Superatraktivni prostor u samom centru grada, u večernjim je satima, kada nestane vreva glavne gradske Tržnice, uglavnom bio posve pust, izuzevši dane kada igraju kazališni komadi, s tek pokojim užurbanim prolaznikom, ili ponekim društvancem na klupici u parku, uglavnom okupljenim oko boce kakvog alkoholnog pića, i šetačima pasa.

U međuvremenu, što ulaganjem Grada u obnovu zapuštenog parka, što riječkim ugostiteljima, koji su svojom ponudom pogodili želje mnogih Riječana i njihovih gostiju, u kombinaciji s ambijentom kojim dominira zgrada Kazališta, čitav je taj dio grada dobio posve novi život, izgled i funkciju. U biti, postao je novi centar grada i mjesto za večernje izlaske, ali za publiku željnu smirenije atmosfere i opuštajućeg ugođaja, nasuprot glasnoj glazbi i gužvi u nekim drugim kafićima i klubovima u središtu Rijeke. Postao je središte ne noćnog, nego večernjeg života, mjesto gdje dolaze ljudi baš svih generacija, kako bi na sat-dva uživali na kraju dana, iako nipošto ne valja zanemariti ni dnevni život, kojeg uvelike određuje neposredna blizina Place.

Na kazališni trg sve češće zalaze i brojni turisti, pa nije rijetkost, sjedeći za nekim od stolova, oko sebe čuti razgovore na barem dva-tri strana jezika, što opet cijeloj priči daje poseban štih.

Metamorfoza Trga nije proša nezamijećeno među Riječanima, pa često vole dovesti i svoje goste. Željka je iz Zagreba i upravo joj objašnjavam kako je cijeli ovaj dio pred koju godinu bio potpuno pust, a sada je krcat ljudima, kaže Vjeko Maštrović koji je trgom šetao u društvu Željke Varjanić. I sam volim doći ovamo, ali sad smo samo u prolazu, no možda kasnije navratimo, kaže Maštrović.

Tako je bilo i za obilaska naše ekipe, iako je bila večer nakon radnog dana, no terase su bile više nego pristojno popunjene. Kad si u Rimu, ponašaj se kao Rimljanin, pa i sami sjedamo za stol u jednom od kafića, nismo baš sigurni kojeg jer stolice i stolovi izgledaju isto, a među njima nema baš jasne linije »razgraničenja«. Oko nas za stolovima od studenata do umirovljenika, ali ipak se čini da glavninu gostiju čine ljudi u kasnim dvadesetim i tridesetim godinama života, svatko u svom razgovoru, uz povremeni smijeh i nešto glasnije, ali dobro raspoložene tonove. Za stolom do grupica mladih ljudi koji međusobno razgovaraju na francuskom, ali izgledaju kao da su ovdje stalni gosti, jer i bez gledanja u cjenik točno znaju što će naručiti. Uskoro se i mi pridružujemo razgovoru, a oni nam objašnjavaju da su studenti Tehničkog fakulteta, koji su u Rijeku došli u sklopu studentske razmjene.

Raznolika ekipa

U tijeku studija imamo priliku na nekoliko mjeseci studirati izvan svoje matične zemlje i fakulteta, u drugim zemljama Europske unije. Razmišljali smo gdje bismo mogli otići, i na kraju je izbor pao na Hrvatsku i Rijeku. Učinilo nam se kao zanimljiva i malo drugačija opcija – i nismo pogriješili, objašnjavaju nam Julie, Quentin i Maxime, studenti iz Bresta.

Kao pravi studenti, već su i više nego dobro istražili što sve Rijeka i okolica nude, ali kazališni park i trg omiljeno im je mjesto za izlazak.

Sviđa nam se to što ima ljudi, ali je ipak nekako mirno, opušteno. I sam prostor je vrlo lijep, s pogledom na veliki otvoreni trg i park, a sama zgrada Kazališta uistinu čini ovo mjesto posebnim. I gosti su vrlo raznoliki, od male djece do ljudi starije dobi. Zaista uživamo doći ovamo, kažu mladi Francuzi.

Redovite gošće su i tri dame, Hana Simčić, Marina Švob i Anja Krumins, koje su se smjestile nekoliko stolova dalje.

Odlično je to što nema automobila i što je oko terasa velik otvoreni prostor po kojemu naši klinci mogu slobodno trčati, a mi biti bez brige da će im se nešto dogoditi. Atmosfera je vrlo ugodna, a super je i hrana – evo upravo čekamo da nas posluže. Sve u svemu, odlično mjesto za večernje druženje, kažu Riječanke.

Trud ugostitelja

I ostali gosti s kojima smo kratko razgovarali manje-više jednako odgovaraju na pitanje zbog čega vole dolaziti baš kod Kazališta, a ništa manje nisu zadovoljni ni sami ugostitelji, koji, kako kaže Vedran Jakominić, predsjednik Udruge ugostitelja i suvlasnik Kings puba pored Kazališta, na početku nisu ni sanjali da će taj prostor postati toliko polularan.

– Nismo imali namjeru tamo seliti centar grada ili nešto slično. Kada smo otvorili prvi Kings bila je to čista ljubav, ali to je mali kafić i željeli smo nešto veće i održivo. Ovaj trg je uistinu poseban, ali bio je zapušten i bez života, osim ponekog zalutalog turista i beskućnika, kaže Jakominić.

Cijelu priču započeo je, ističe Wine bar »Kod Zajca«, koji se prvi pozicionirao na Trgu i počeo s malo drugačijom, kvalitetnijom ponudom, posebno vina.

Oni su bili pioniri, ali jedan bar nije bio dovoljan da transformira ovaj prostor, iako ima zaista odličnu ponudu.