»I Køge? Hvorfor bor du i Køge?«. Jeg har efterhånden ikke tal på, hvor mange gange jeg er blevet stillet det spørgsmål af en københavnsk bordherre med forargelse i stemmen og udspilede øjne.

Jeg er 26 år gammel, uddannet journalist og bosat i provinsen. Men med ét er jeg sat i bås som ’hende provinspigen’, en præmoderne neandertaler, der umuligt kan være med på beatet.

Når jeg får serveret sådan et spørgsmål med forretten, kan jeg ikke undgå at føle, at jeg skal forsvare mit valg. Og det irriterer mig, at jeg sommetider falder i fælden. Jeg hører mig selv sige, at Køge jo altså ikke ligger mere end 30 minutters kørsel fra København, og at vi altså også har cafeer og gode kaffebarer.