Nu har en stribe forskere endnu engang (Berlingske 26.11) været ude med budskabet om, at vi ikke må tale om overvægt og fedme på en stigmatiserende måde. Det stresser de pågældende, og de reagerer med trøstespisning, og så er den endnu mere gal.

Også læger, som forfægter det standpunkt, at overvægt/fedme kan være udtryk for en sygdom, får skældud, selvom det dog medgives, at overvægt/fedme kan føre til sygdom, ligesom sygdom kan føre til overvægt/fedme.

Der er selvfølgelig ingen, der kan være uenig i, at overvægtige/fede ikke skal udstilles til spot og spe, men at de alle skulle være ansvarsfri, og at man ikke må sende programmer i TV om problemet, er udtryk for en underlig paternalistisk holdning.

Utåleligt som Luksusfælden

Selvfølgelig har samfundet sit ansvar med stadigt lavere sodavandsafgifter, flere og billigere biler, skidt og møg i mange fødevarer osv., men at se overvægtige/fede lægge flødekartofler, dunke med sodavand og smørkringler i indkøbskurven, samt stikke barnet, som også er overvægtigt, en Marsbar er ligeså utåleligt at se på, som når deltagerne i Luksusfælden er nødt til at købe dit og dat.

Vi har alle et ansvar for vores helbred og adfærd, også selvom vi ikke har så meget at rutte med, og det skal vi holde fast i.

Så når forskerne siger, at flere undersøgelser peger på, at der på en række områder udvises mere ansvarlighed og nævner brug af sikkerhedsseler, pensionsopsparing, teenagegraviditeter og rygning, ja, så kunne eksemplerne vel ikke være dårligere: Der er bøder for ikke at bruge seler, pensionsopsparing er aftalt på arbejdsmarkedet stadig med et stort efterslæb blandt lavtlønnede, og smøger er i den grad afgiftsbelagt med store skræmmebilleder og placeret i aflåste montrer ved kassen.

Så come on, vi er ikke lige BMI-store – vi skal acceptere variation, som forskerne banalt skriver, men vi skal fastholde, at der er ingen, der er nødt til at købe flødekartofler.

Jens Bonke er lic.polit.