Martin Krasnik: Hvis ikke dansk pas gør en person til dansker, så er vi tilbage til Hitlers ‘Blut und Boden’

“… ifølge Martin Henriksen har Jens Philip Yazdani slet ikke ret til selv at afgøre, om han føler sig dansk”, lyder det nu fra Martin Krasnik, der således sætter sig selv på samme journalistiske niveau, som Rushy Rashid, der hævdede at Henriksens manglende svar fratog Yazdani “sin ret til at kalde sig selv dansker”.

Det bliver værre endnu. Hvis man ikke mener, at passet i sig selv gør en person til dansk, så er det ‘Blut und Boden’, og herfra går det stok over sten med Hitlers inspirationskilde Karl Lueger, Herman Göring og Nürnberglovene. Slutteligt bekender han sig til kulturradikalisme, men det er egentligt unødvendigt. Den havde de fleste luret. At nogle radikalt vil ændre danskhedsbegrebet, gør dog ikke konservative til nazister.

Statsborgerskab hedder formelt ‘Indfødsret’, og betyder blot, at personen nu juridisk set har samme rettigheder som en indfødt dansker. Nationalitet kommer af natio, der betyder fødsel. Som i herkomst. Familie. Slægt. Stamme. Gentagne henvisninger til nazi-tidens excesser vil ikke ændre et komma på dette.

Martin Krasnik er aldrig set ringere end i ugens udgave af Weekendavisen, og selvom jeg ikke er overrasket, så er jeg dog lidt skuffet – Hvem der er dansk (ikke online).

“Hvad tænkte Martin Henriksen i det øjeblik, han skulle svare på spørgsmålet: Er Jens Philip Yazdani dansk? Politikeren fra Dansk Folkeparti tøver ikke, da han bliver spurgt om Langkaer Gymnasiums elevrådsformands eventuelle danskhed. Henriksens svar kommer instinktivt: ‘Jeg kender ham jo ikke, så det kan jeg dårligt svare på,’ siger han. …

Henriksen uddybede på Ritzau en række danskheds-krav: Man skal være bundet af dansk sprog, kultur og tradition. Og have humor. Og fortolke ytringsfrihed på en bestemt måde, sagde Henriksen. Man ser det for sig: Kan man få Indfødsretsudvalget til at grine, får man et pas. Det handler åbenlyst ikke blot om at anerkende demokratiske værdier, ligestilling og trosfrihed, som vi deler med andre demokratiske lande. Det er heller ikke så simpelt, at man som indvandrer kan hævde at have gennemskuet den særligt danske måde, vi har institutionaliseret disse værdier i uddannelsessystemet og på arbejdsmarkedet og ladet dem gennemstrømme vores sociale koder på. Nej, for ifølge Martin Henriksen har Jens Philip Yazdani slet ikke ret til selv at afgøre, om han føler sig dansk.

… På spørgsmålet om, hvorvidt ‘man først er en fuldbyrdet del af den danske kultur, hvis man er kristen,’ svarede Søren Krarup tilbage i 2004: ‘Ja, det kan man godt sige.’ Og i 2011 sagde han om folk, der melder sig ud af folkekirken, at de er ‘i færd med at bryde med det, der er dansk kultur.’ Han har endda skrevet, at det at være dansk er ‘en arvet virkelighed’, altså, at det kræver danske forældre.