Ekstremistiske islamister, der modarbejder det demokratiske samfund og ytringsfriheden, selv om de selv udnytter den på det groveste – nu med posttraumatisk stress – er lige noget, Danmark har brug for.

Jeg så i dag et indslag i nyhederne om Abu Khattab, en ung salafist, som er rejst til Syrien for at deltage i jihad.

Her ses han siddende ved siden af en tildækket kriger med riffel i hånden, hvor han på dansk opfordrer danske muslimer til at tage til Syrien og kæmpe i islams navn.

– Vi har fået alt i Danmark, vores forældre betalte alt, vi fik gratis brød og mælk, men stadig Kuffar (vantro, red.) kunne ikke narre os. Kære brødre, den bedste belønning er jihad, dit blod vil dufte, din imam vil komme som en lysende boble. – siger han.

En ting vil jeg dog give ham ret i. Han har fået alt serveret i Danmark. Og alligevel pisser han på både danskerne og alt det, dette folk har udrettet for ham.

Og det er han ikke ene om. Det gør politikerne og især justitsministeren i allerhøjeste grad på lige fod med Abu Khattab, siden det stadigvæk er muligt for ham og hans salafistkollegaer at vende tilbage til Danmark, efter de har deltaget i krigen i Syrien.

Det burde ikke være muligt for disse mennesker at vende til Danmark efter deres deltagelse i krig.

Det er yderst respektløst overfor både den danske borger, men også de mennesker, som af ren og skær nød er kommet til Danmark og alligevel gør alt hvad de kan og mere til, for at få et anstændigt liv her. Mange af disse mennesker bliver sendt hjem igen, selv om de ofte er selvforsørget og velintegreret, mens vi værter ekstremister op og forsørger folk, der ingen intentioner har om at deltage i, eller bidrage til det danske samfund.

Kaldet til Islam er en gruppe nyttesløse, dovne, vrede, unge mænd, som har fået lov til at slippe af sted med meget, som en ganske almindelig lovlydig borger aldrig ville kunne. De udøver hærværk på andre menneskers ejendom, så sent som under valgkampen i forbindelse med folketingsvalget i 2011 har de ødelagt hundredevis af valgplakater med udenlandske navne, fordi de i deres forvredne lille verden ikke mener, at muslimer skal have lov til at stille op til et valg.

De truer alle dem, der ikke er medlemmer af deres sekt med død og ødelæggelse, midt på Kongens Nytorv, i hjertet af København.

De opretter sharia zoner i Tingbjerg, hvor de generer almindelige borgere og belærer dem om hvad der er bedst for dem.

De gør det, fordi de kan. Og de kan, fordi vi har nogle politikere, der er så politisk korrekte og går mere op i Inger Støjbergs retorik end de ovenstående problemer.

Og hvem holder politikerne hånden over? Det er i hvert fald ikke den sekulære muslim, som yder sit bedste i det danske samfund. De holder hånden over folk, som bevidst afprøver danskernes grænser gang på gang og rykker dem længere og længere ud. Dem, som lever af danskernes skattepenge og takker ved at hylde døden over danske soldater på Gammel Strand. Børn til de mennesker, som forsørger dem.

Læs også Dramatisk stigning i antallet af radikale muslimer

Og mens justitsministeren fyrer den ene useriøse udtalelse efter den anden, kaster den nye integrationsminister allerede bolden fra sig med ordene “Det er ikke mit bord”. Her savner jeg Karen Hækkerup. Om ikke andet, så havde hun ikke berøringsangst overfor disse problemer.

Jeg er kommet til Danmark i 90erne og jeg ved hvor meget Danmark og danskerne gør for et menneske i nød. Og lidt respekt er det mindste man kan takke med.

At en salafist, som kommer fra samme land og er kommet til Danmark af samme årsager som jeg, fraskriver sig alt hvad der er dansk, udover dansk pas, er så utaknemmeligt og nedladende. Da han blev spurgt om hvorfor han ikke takkede nej til dansk statsborgerskab svarede han “Jeg havde ikke lyst til det”.

De mennesker tager deres frihed, dansk demokrati, ytringsfrihed, velfærd, varme for givet. Og hvorfor skulle de ikke det, når de aldrig har behøvet knokle for det. Som Abu Khattab selv sagde, har de fået alt gratis.

Og til de indvandrere, som mener, at Dansk Folkeparti er deres værste fjende – gæt igen!