Suomalaisten miesten luovuttamien siittiöiden käyttö hedelmöityshoidoissa on yleistynyt tasaisesti sen jälkeen, kun hedelmöityshoitolaki astui voimaan vuonna 2007.

Laki karkotti aluksi luovuttajia, sillä lain mukaan luovutetuista sukusoluista alkunsa saaneella ihmisellä on oikeus saada tietoonsa biologisen vanhempansa henkilöllisyys. Tiedot voi tarkistaa rekisteristä, kun lapsi täyttää 18 vuotta. Aiemmin luovuttaminen tapahtui anonyymisti.

Sittemmin spermanluovuttajat ovat löytäneet takaisin hedelmöityshoitoklinikoille. Silti esimerkiksi viime vuonna vain vajaa puolet hedelmöityshoidoissa käytetyistä siittiöistä oli suomalaista alkuperää. Loput tulivat tanskalaisista spermapankeista.

Sekä Ovumia Hedelmöityshoitokliniikan erikoislääkäri Candido Tomás että Dextra Lapsettomuusklinikan erikoislääkäri Niklas Simberg kertovat, että suomalaisista spermanluovuttajista on jatkuva pula. Siksi spermaa ostetaan Tanskasta. Hedelmöityshoidot lahjasoluilla perustuvat lahjoittajien vapaaehtoisuuteen.

– Aika usein miesten kohdalla prosessi lähtee siitä, että vaimo tai tyttöystävä ehdottaa luovuttamista, kertoo Ovumian Candido Tomás.

Valviran tilastoista selviää, että vuonna 2016 reilut sata suomalaista miestä luovutti spermaansa. Vuonna 2015 luku oli noin 70. Terveyden- ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) mukaan vuonna 2015 syntyi 132 lasta, joiden elämä sai alkunsa luovutetuista siittiöistä.

Kaiken kaikkiaan Suomessa syntyi Tilastokeskuksen mukaan viime vuonna 52 814 lasta.

Luovuttajia olisi enemmänkin, mutta vain neljäsosa läpäisee testit

Niin munasolujen kuin siittiöiden lahjoittajat käyvät ennen luovutusta haastattelussa, laboratoriokokeissa, sekä gynekologisessa tutkimuksessa tai siemennesteanalyysissä. Testeillä varmistetaan luovuttajan motiivi sekä poissuljetaan muun muassa vakavat perinnölliset sairaudet ja sukupuolitaudit.

Väestöliiton klinikoille, Ovumia Hedelmöityshoitokliniikalle ja Dextra Lapsettomuusklinikan vastaanotoille viime vuonna luovuttamaan saapuneista miehistä vain noin neljäsosa läpäisi testit. Munasolunluovuttajien osalta testin läpäisseiden osuus on selvästi suurempi. Pienistä luovuttajamääristä johtuen vertailu vuosien välillä on vaikeaa.

Klinikoilta kerrotaan, että spermanlahjoittajien yleisin hylkäysperuste on se, että siittiöt eivät kestä pakastusta ja sulatusta.

– Siittiöt voivat olla täysin normaaleja liikkuvuudeltaan "tuoreeltaan", mutta niiden pakkasenkestävyys voi vaihdella. Toiset kestävät, toisten eivät. Syytä ei tiedetä, kertoo Niklas Simberg Dextra Lapsettomuusklinikalta.

– Se ei tarkoita sitä, että sperma olisi huonoa, Väestöliiton klinikoiden apulaisylilääkärin Viveca Söderström-Anttila sanoo.

Lääkäreiden mukaan siittiöiden laaduntarkkailu on tärkeää, jotta mahdollisimman moni luovutetuilla siittiöillä hoitoja saanut tulee raskaaksi.

Naisparit ja yksin elävät naiset hakeutuvat hoitoihin yhä useammin

Luovutetun sperman kysynnän kasvu selittyy apulaisylilääkäri Viveca Söderström-Anttilan mukaan naisparien ja itsellisten naisten aiempaa hanakammasta hakeutumisesta hedelmöityshoitoihin.

Dextra Lapsettomuusklinikan Niklas Simberg ja THL:n erikoissuunnittelija Anna Heino ovat samoilla linjoilla. Heino uskoo, että viime vuosien taantumassa heteroparit ovat saattaneet kokeilla lapsensaantia pidempään kotona, kun taas naispareilla ja itsellisillä naisilla tilanne on toinen.

– He tietävät, että siittiöitä ei ole käytettävissä, ja ainoa vaihtoehto on luovutetuilla siittiöillä tehtävä hoito, Heino pohtii.

Käytännössä kaikki lahjasukusoluhoidot, ja sitä kautta myös yksin eläville naisille ja naispareille annettavat hoidot, tehdään yksityisillä klinikoilla. Jonotusajat vaihtelevat muutamasta viikosta ylöspäin.

Yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakunta katsoi viime vuoden lopulla, että julkisen terveydenhuollon linjaus evätä naisten oikeus lahjasukusoluilla tehtäviin hoitoihin on syrjivä (siirryt toiseen palveluun). Sairaanhoitopiirit valittivat asiasta hallinto-oikeuteen. Tapaus on edelleen kesken.

Lue munasolujaan luovuttaneen Miian tarina täältä.