S er sulten, og der er flere timer, til solen går ned. I den lille lejlighed uden for København har han stillet en enkelt kop kaffe på sofabordet, en tallerken med småkager og en stor flaske Faxe Kondi med et glas, men han rører ikke noget af det selv. Han holder fasten igennem ramadanen.

I dag er det fem år siden, S gik ud, og nu er han alt det, han bekæmpede:

Han er demokrat, ansat i den danske stat og i gang med at tage en kandidatgrad i islamiske studier på Københavns Universitet.

Han er ude på den anden side, men alligevel har han taget noget med sig ud af Hizb ut-Tahrir.

Islam.

Han er i dag endnu mere religiøs, end da han gik ind i Hizb ut-Tahrir, men han ser det ikke selv som et paradoks. I hans øjne blev han præsenteret for en forkert islam, hvorefter han fandt frem til den udgave, han mener er den rigtige. Han praktiserer i dag en mere indadvendt tro, der ikke kolliderer med verden uden for hans dør.

“I dag betragter jeg islam som en åndelig og etisk størrelse. Jeg ser ikke et modsætningsforhold mellem islam og det demokratiske system. Jeg er gennemført sekulær i den amerikanske betydning. Jeg går ind for adskillelsen af religion og politik, og det er fint foreneligt med islam. Islamismen har fejlet så voldsomt i alle dens former, at man skal være blind for ikke at se det,” konstaterer han.

Men du var ikke religiøs, da du gik ind i Hizb ut-Tahrir. Hvorfor droppede du ikke bare religionen, da du gik ud?

“Det er rigtigt, at min interesse for islam var drevet af arbejdet i Hizb ut-Tahrir. Men mod slutningen prøvede jeg at søge svar og læste muslimske lærde fra islams klassiske periode. Jeg syntes, det var det ene mesterværk efter det andet. Det var det, der skruede min åndelighed op, og jeg fandt den form for islam meget mere appellerende. Jeg fandt det heller ikke sandsynligt, at alt jeg havde troet på, var forkert. Jeg ville ikke forkaste det hele.”

Hvordan lever du efter de værdier i dag?

“Dengang ville jeg aldrig tolerere en demokratisk muslim, medmindre jeg skulle omvende ham. Jeg ville ikke mænges socialt med den type mennesker eller kvinder. Sådan lever jeg ikke længere. Jeg betragter ikke islam som en politisk doktrin. Jeg er meget mere tolerant i dag og kan sagtens drikke kaffe med folk, hvis livsstil jeg ikke deler. Jeg har forandret mig. Jeg er liberal. Folk må gøre, hvad de vil. Jeg kunne ikke være mere ligeglad. Jeg kan godt leve islam på en måde, der ikke betyder had til andre mennesker. Det har været en åbenbaring for mig, at min religion har primært fokus på forholdet til Gud, ikke på at være fordømmende over for andre.”

Men islam er en lovreligion, og politisk islam er på fremmarch i flere lande. Hvordan forener du islam og demokrati?

“Jeg mener ikke, at alt i Koranen skal tages så bogstaveligt. Nogle ting, som for eksempel hvordan muslimer beder til Gud, skal tages bogstaveligt. Men andre ting er dynamiske. Muslimer har igennem verdenshistorien levet under forskellige styrer og tilpasset sig. Enhver, der siger noget andet, har hverken set indersiden af en historiebog eller en islamisk jurabog.”

Har islam brug for en reformation?

“Jeg ved ikke, om jeg vil bruge det ord. Nogle tolkninger af islam er komplet uforenelige med civilisation, med moral, med livet i den moderne verden. Jeg håber ikke, de kommer til at vinde kampen. Jeg mener, at den åndelige og progressive side skal vinde. Hvis den sejr er en reformation, så kald det bare reformation.”