Prøv at forestille dig, at du havde givet flere millioner af din arbejdsgivers penge til dine venner for nogle svagt definerbare konsulentydelser. Og at nogen så fandt ud af det.

På alle normale arbejdsplader havde det medført øjeblikkelig bortvisning, politianmeldelse, erstatningskrav og en ødelagt karriere, men ikke hvis man er afdelingschef i – og hold nu fast – Rigspolitiet.

Her har Bettina Jensen på bare tre år udbetalt 43,3 millioner kroner til sine tre konsulentveninder, uden at ydelserne kom i lovpligtige udbud.

Mere end 4 millioner kroner blev udbetalt, uden at der blev indgået en eneste skriftlig kontrakt. På bare et halv år fik en konsulent udbetalt 4,6 millioner kroner for »rekrutteringsydelser«, mens en anden fik 2,6 millioner kroner for arbejde, der endnu ikke var udført!

På alle normale arbejdspladser havde der været en chef, der holdt øje med, at reglerne blev fulgt. Men ikke i Rigspolitiet. Her sidder nemlig vicepolitimester og sekretariatschef Mette Tjalve, der kender Bettina Jensen og de tre forgyldte konsulenter fra deres fælles fortid i DR. Tjalve har dækket over miseren ved, at splitte opgaverne op på forskellige år.

Det betyder ifølge formanden for Transparency International, Knut Gotfredsen, at man forsætligt har undgået at sende opgaven i udbud. Som loven ellers kræver.

Det værste er dog reaktionen hos Rigspolitet, der som offentlig institution ikke alene skal passe på skatteborgernes penge, men som også skal bekæmpe kriminalitet. I første omgang forsøgte man at frikende sig selv i sin egen lille undersøgelse. Den blev dog undsagt af Kammeradvokaten. Alle aftalerne var ulovlige.

Konsekvensen for Betinna Jensen er – og her må du hellere sætte dig ned – en gensidig fratrædelsesaftale. Ifølge en aktindsigt, som netmediet journalista.dk har fået, får hun et halvt års løn med sig, hvilket beløber sig til 604.027,44 kroner. Hun er med andre ord blevet pænt betalt for at omgå de regler, hun var blevet sat til at forvalte efter.

Jeg arbejdede engang på en byggeplads, hvor mine kolleger var alt andet end Guds bedste børn. Generelt var det sådan, at man kunne få arbejde i byggebranchen trods plettet straffeattest, så længe det ikke var noget med vold eller narko. Men lige præcis det firma, hvor jeg var ansat, så også igennem fingre med den slags pletter.

Det medførte, at de fleste af mine kolleger enten havde en volds- eller narkodom. Eller begge dele. Mens min livserfaring bestod af gymnasiet, kendte de fleste af rødderne hinanden fra Vestre Fængsel eller en hashsmugling, der var gået i vasken.

De fleste var nogle flinke gutter, men jeg tror ikke, jeg overrasker nogen ved at sige, at de hverken blev bedre mennesker eller mindre kriminelle af at spjælde den. Alligevel mente både jeg og dem, at der måtte være en konsekvens, når man fucker up. Retsfølelsen krævede det.

Men hvordan harmonerer den retsfølelse med konsekvensløsheden i toppen? HK'eren Sven, der sad alene i SKAT og udbetalte 12,3 milliarder skattekroner til sleske svindlere, blev bortvist og politianmeldt. Og Svens chef? Ja, han fik 815.086,15 kroner i fratrædelsesgodtgørelse inden han begyndte på et nyt lederjob i det offentlige.

Vi får at vide, at det aldrig er muligt at placere et ansvar, men mon ikke dem på toppen ville opføre sig anderledes, hvis der eksisterede en bare teoretisk risiko for at få ørerne i maskinen?

Engang i 1700-tallet tabte en uheldig britisk admiral et søslag og blev efterfølgende henrettet. Han blev berømt fordi den franske oplysningsfilosof Voltaire skrev, at i England skød man en admiral fra tid til anden for at holde de andre til ilden. Det vakte nemlig ramaskrig i samtiden, for dengang som nu straffede man kun folk på bunden af samfundet.

Men det er værd at bemærke, at de britiske admiraler efterfølgende gjorde sig ekstra umage og vandt mange flere søslag. Måske var det meget motiverende at vide, at man ikke kunne slippe afsted med hvad som helst, selv om man var øverst i hierarkiet.