En stor undersøgelse offentliggjort i mediet Mandag Morgen viser, at hele 28 procent af de adspurgte danskere enten er helt eller delvist enige i, at muslimer skal sendes ud af Danmark.



Når målingen viser det, så er det sikkert, fordi der er rigtig mange, der har det lige som jeg; Jeg er så træt af at høre om islam mig her og islam mig der som begrundelse eller dårlig undskyldning for alt fra de fejeste terrorhandlinger til såkaldt æresrelateret vold, krav om indskrænkning af ytringsfriheden og retten til at kritisere religion, manglende ligestilling, krav om særbehandling på arbejdspladsen, i skolen eller i svømmehallen.

Alt det, som bekymrer rigtig mange af os, men som kun få har lyst til at sige højt af begrundet frygt for at blive misforstået eller ligefrem blive kaldt racist.

Det har bare intet – som i intet – at gøre med at være racist! Når man er bekymret over krav om kønsopdelte svømmehold, at muslimske piger ikke må komme med på lejrtur eller over, om en fanatisk islamist begår et terrorangreb, så bunder det i et grundlæggende ønske om et liv i frihed, hvor religion er en privat sag, og hvor grundlæggende danske værdier og rettigheder er et urokkeligt fundament i Danmark.

Jeg er så træt af at høre om islam mig her og islam mig der

Netop selve det demokratiske fundament er vigtigt. I Danmark har vi religionsfrihed, og vi dømmer eller udviser ikke på grund af religion. Det er netop det, der er styrken og omdrejningspunktet for et frit og demokratisk samfund som det danske.



Oven i alt dette er mange danskere i stigende grad lede og kede af, at flygtninge og indvandrere fra navnlig ikke-vestlige lande fylder i statistikker om alt fra kriminalitet til arbejdsløshed.

Er alle disse mennesker så muslimer? Nej, det er de helt sikkert ikke, men rigtig mange af dem er utvivlsomt. Alle ved det, men det må man endelig ikke sige! Formaster man sig til at sige den slags, så bliver man straks mødt med forargelse og fordømmelse.



Vi kender naturligvis alle sammen muslimer, der klarer sig rigtigt godt, passer deres arbejde hver eneste dag, og som ønsker at leve i fredelig sameksistens med alle vi andre. Og enhver vil også kunne pege på ikke-muslimer, der både er kriminelle og udviser en dårlig opførsel.

Det har bare intet – som i intet – at gøre med at være racist!

Derfor er det vigtigt, at vi ikke skærer alle over én kam. Det afgørende er, om man lever fredeligt, passer sit arbejde og overholder loven med respekt for Danmark og vort værdisæt.



Men når rigtig mange danskere alligevel svarer, som de gør, når de kan give anonyme svar, så skyldes det netop, at ikke-vestlige indvandrere ligger højt i alle de grimme statistikker, at en stor del af disse mennesker jo netop er muslimer – og at alle ved det, men næsten ingen tør sige det, medmindre man svarer anonymt.

Tværtimod forsøger dem med de rette og pæne holdninger alt for ofte at negligere det, måske endda virke lidt overraskede, og så ellers mene, at folk med den slags holdninger ikke er ordentlige samfundsborgere.

Det ændrer bare ikke på, at det er et reelt problem, og at det ikke bør negligeres. Vi politikere har en forpligtigelse til at tage bekymringerne seriøst og ikke blot fordømme det.

Alle ved det, men det må man endelig ikke sige!

De svenske politikere lukkede øjnene og fordømte befolkningens bekymringer, og det er der ikke kommet meget godt ud af. Vi må aldrig ende som Sverige.