BLOG. Forleden var jeg sammen med tv-værten Thomas Skov ude at holde et foredrag om mobilafhængighed på et gymnasium nord for København. Foredraget tog udgangspunkt i den populære podcast ’Jeg er Mobilafhængig’, som jeg lavede i sommers sammen med Thomas. Den handler om den digitale detox-kur, som jeg hjalp ham med over fem uger.

Foredraget var bygget sådan op, at Thomas indledningsvis fortalte om, hvordan hans ungdom var forløbet, bl.a. med billeder af ham som ung samt hysterisk sjove anekdoter fra hans opvækst i Sdr. Felding i Vestjylland. Da jeg havde præsenteret min snørklede vej som læge og IT-iværksætter frem mod mit forfatterskab med bogen SLUK, så bad vi de unge om at tage deres smartphones frem og svare på 15 spørgsmål om deres mobilvaner.

Jeg fortalte så om, hvordan vores ukritiske omgang med mobiltelefoner har påvirket os på måder, som vi slet ikke forstår godt nok i dag. Hvordan særligt de sociale platforme designes til at skabe automatiserede adfærdsmønstre, der tager magten fra os – alene fordi vi går fra bevidst adfærd til impulsdrevet adfærd, som vi ikke kan modstå eller forebygge, fordi det sker, uden at vi er vidende om det.

Hen imod slutningen af foredraget satte vi så de samlede resultater fra de unges besvarelser op på storskærmen. Jeg kan love for, at det var en øjenåbner af rang.

276 elever besvarede skemaet, og de mest tankevækkende resultater fra testen var disse:

81% mente, at de brugte mere tid på deres smartphone, end de var bevidste om.

Knap 70% fandt sig regelmæssigt siddende og stirrende på deres telefon uden at tænke over, hvad de lavede.

65% mistede deres tidsfornemmelse, når de brugte deres telefon.

73% mente, at den tid, de brugte på deres smartphones, var stigende.

48% ville ønske, at de brugte mindre tid på deres smartphone.

72% sov med tændt smartphone under puden eller ved sengen på regelmæssig basis.

Næsten 80% sad ofte og var på deres telefon på alle tider af døgnet, selv når det forstyrrede ting, de var i gang med.

Næsten 80% oplevede, at deres smartphone mindsker deres koncentrationsevne.

70% følte en kraftig trang til at tage smartphonen op, når den ringede eller vibrerede.

85% fandt ofte sig selv i gang med at tjekke sin telefon flere gange efter hinanden, selvom de vidste, at der næppe var noget nyt eller vigtigt på den.

Jeg blev mildest talt målløs. Tallene og særligt de, der omhandler ubevidste adfærdsmønstre, tyder nemlig på, at det her er noget, vi er nødt til at hjælpe med at beskytte de unge imod. Husk på, at der ikke er et eneste ungt menneske, der selv har valgt at blive udstyret med en smartphone. Det er os - de voksne - der har givet dem den og dermed også har ansvaret for, hvordan de påvirkes.

Det, der gjorde allermest indtryk på mig, var dog en ung pige, der fortalte, at hun havde hørt vores podcast og havde forsøgt at gøre mange af de ting, som vi råder til. Alligevel brugte hun sin telefon op imod ni timer dagligt – og kunne simpelthen ikke lade være! Det slog mig, at her var der en pige, som også i lægelig forstand havde brug for hjælp til at få fred. At der var behov for, at ansvarlige voksne omkring hende hjalp hende med rammesætningen og hjalp hende til at finde vej tilbage til virkeligheden igen med et liv, hvor ens hjerne ikke konstant havde lyst til at være i et digitalt univers styret af algoritmer.

Samtidig kom jeg også til at tænke på, hvor mange unge, der mon som hende sad rundt omkring i landet og følte, at de i et eller andet omfang havde mistet kontrollen? Og hvor går man i dag hen med en misbrugsadfærd, som alle omkring en tilsyneladende også udlever? Der er vel ikke større forskel på, om man bruger sin telefon ni eller fire timer dagligt, hvis problemet er, at man ikke kan lade være?

Frankrig har netop indført totalforbud for telefoner i skoletiden. Det er ikke sikkert, at et totalforbud er vejen frem, men har vi ikke som samfund et ansvar for at beskytte de unge, hvis de viste tal afspejler deres virkelighed?