I don't know if it's wrong or it's right,» synger Tooji i kveld. Det gjør heller ikke Statoil. Kan man tenke seg noe mer harmløst enn Melodi Grand Prix? Halve Europa samles rundt et show som er befriende tomt for god smak, alvor og finesse. Vi unner oss noen timers uforpliktende fjolleri, fordi vi har fortjent det.

Dessverre har bobla rundt årets MGP for lengst sprukket. Aserbajdsjanske demonstranter og journalister er blitt rundjult og av politiet. Da myndighetene skulle rydde opp rundt Krystallhallen i Baku, ble flyktninger kastet rett på gata.

Dette var bare begynnelsen. Etter at tyske media laget kritiske reportasjer om Aserbajdsjan, svarte statskontrollerte aserbajdsjanske nyhetsbyrå med å fremstille tyskerne som en nasjon av narkomane horekunder.

En mer alvorlig storpolitisk bakteppe er kommet til syne. For elleve år siden ble det nesten krig mellom Iran og Aserbajdsjan på grunn av uenighet om en grensedragning i Kaspihavet. Nå er situasjonen igjen spent, siden Israel kjøpt seg tilgang til en flybase i Aserbajdsjan, inntil grensa til Iran, som de planlegger å angripe. Iransk presse hevder at Aserbajdsjan skal arrangere en gigantisk homseparade. Aserbajdsjanerne slo tilbake med at ordet «homofili» ikke engang finnes i det aserbajdsjansk språket. Under demonstrasjoner i Baku ble det iranske presteskapet kalt en gjeng med skaphomser.

Begeistrede iranske journalister oppdaget av Tooji egentlig er iraner. Men etter noen intervjuer var forelskelsen plutselig over.

I Aserbajdsjan har de olje og gass vært en del av dagliglivet siden antikken. Oljen pipler opp av bakken, og gassen ligger som et stinkende teppe over deler av Baku. Knut Hamsun kom dit i 1899, og skrev: «Så er det lukten av olje over hele byen. Den er allevegne, på gaterne og i huserne. Oljen blander sig i den luft man ånder ind, og før man blir litt vant til denne luft harker man ustanselig... Det syntes for os som det utriveligste sted.» Slik er det ennå i Baku.

Et par år etter uavhengigheten i 1991 grep den gamle KGB-offiseren Heydar Alijev makten gjennom et militærkupp. Gjennom å danne en allianse med utenlandske oljeselskaper som Statoil, greide han å tilrane seg store deler av inntektene fra landets formidable reserver av petroleum. Men oljerikdommene kommer ikke befolkningen til gode.

Nå styres landet av sønnen Ilham Alijev. Han er som snytt ut av nesa på far sin.

Bli med på et tankeeksperiment. Hvordan ville du reagert om Norge var et diktatur, og oljeselskaper fra andre deler av verden, la oss si fra Aserbajdsjan, kom og pumpet opp oljen og gassen i våre havområder? Hvis pengene enten gikk til Aserbajdsjan eller rett i lomma til makthaverne, som brukte til å leve i overdådig luksus, og til å vedlikeholde diktaturet? Hvis alle som var utenfor de gyllne indre sirklene fikk nada?

Du skjønner hvor jeg vil. Slik er faktisk situasjonen, andre veien, i Aserbajdsjan. Ifølge Transparancy International er New Zealand verdens minst korrupte land. Aserbajdsjan er nummer 143, og ligger etter de fleste afrikanske stater. Angola, der Statoil virkelig tjener penger, er riktig nok enda mer korrupt.

Statoil hevder offisielt at de har skaffet Aserbajdsjan-kontraktene sine på mirakuløst vis, uten å involvere seg i korrupsjon. Det er en grov fornærmelse mot vår intelligens ¿ og mot det aserbajdsjanske folket. Brorparten lever i fattigdom.

Statoil har vært involvert i korrupsjonsskandaler i Nigeria og Iran. For knappe fem år siden måtte Statoils styreleder Eivind Reiten trekke seg på grunn av Statoil-korrupsjon i Libya, noe han fant dypt sårende. I 1999 bestilte Statoil en rapport fra NUPI om korrupsjonen i Aserbajdsjan. Konklusjonene var så negative og kritiske at oljeselskapet nektet å ta imot rapporten. Statoil valgte å stikke hodet i oljesanden.

Statoil er etter BP det største utenlandske oljeselskapet i Aserbajdsjan. Siden midten av 1990-tallet har vi pumpet inn minst 20 milliarder kroner i rene investeringer, og vi får mye mer igjen. Kommer vi til å få et overskudd på ti milliarder i år?

Selvsagt vet Statoil og norske myndigheter hva som foregår. I fjor sendte vi ned en offisiell delegasjon til Aserbajdsjan. Den ble ledet av vår daværende statssekretær og nåværende forsvarsminister Espen Barth Eide. Kronprins Haakon var med som gallionsfigur. Det var en ydmyk og smilende gjeng som frontet våre interesser overfor lederne av oljediktaturet.

Eliten beriker seg ikke bare på olje. De kontrollerer også produksjonen av vin, tobakk, bomull, fisk, jordbruk, samt byggebransjen og telekommunikasjon. Opposisjonelle og journalister bankes, fengsles og tortureres. Rettssaker kan bare vinnes hvis man er venn av dommeren, det vil si om man har makt og penger.

Journalisten og Fritt Ord-prisvinneren Khadija Isamayilova begynte å granske presidentens korrupsjon. Da ble et filmopptak der hun og kjæresten hadde sex hjemme i leiligheten vist på en statlig tv-kanal.

Hva ville du gjort om situasjonen var omvendt? Om vi måtte betale "skatt" til et statlig aserbajdsjansk oljeselskap, uten å få noe igjen for det? Selv ville jeg vurdert å skaffe meg noen kubber dynamitt, og kanskje sprengt en oljeinstallasjon eller rørledning (Statoil er medeier i oljerørledningen som går til Tyrkia) i luften. Hvis hjemlandet ditt ble utplyndret, ville vel det vært en patriotisk handling? For selv om vi som Tooji kan rammes av tvil og forvirring: Noen ganger DO «we know if it's wrong or it's right». Lykke til i kveld!