Bryr statsministeren seg om gutter og menn som sliter?

Dette føles faktisk som et betimelig spørsmål å stille, etter gårsdagens nyttårstale.

To sentrale temaer i talen var skolegang, og selvmord.

Erna viste til FNs bærekraftsmål, og den norske innsatsen for å få flere jenter til å gå på skole internasjonalt. Hun framhevet at det nå snart er like mange jenter som gutter som går på skole i verden.

Dette er selvsagt flott.

Statsministeren forstatte med å understreke hvor viktig det også er at ikke jenter faller fra i utdanningene de begynner på.

Her begynte det å skurre. For når FNs bærekraftsmål også skal gjelde for Norge, noe statsministeren også selv understreket – hvorfor nevnte hun ikke det store problemet med norske gutters frafall, særlig på videregående skole?

Aftenposten tar dette elegant opp i sin lederartikkel i dag. Avisen peker på at den siste Pisa-undersøkelsen viser at blant landets 15-åringer ligger én av fire gutter på et kritisk nivå i lesing.

Dette burde vel statsministeren ha tatt med? Hun kunne for eskempel vist til Stoltenbergutredningen fra i fjor, som pekte på en rekke faktorer det er nødvendig å ta tak i for at ikke gutta skal dratte videre ned – og ut.

Men nei.

Senere i talen brakte Erna opp Ari Behns tragiske og triste selvmord – slik også Kongen gjorde på nyttårsaften.

Der Harald stoppet ved sorgen og behovet for å ta vare på hverandre mer alment, gikk Erna videre, og snakket om det store problemet det er at vi har så mange selvmord i Norge.

Dette er prisverdig. Det er også fint at vår fremste folkevalgte framhevet arbeidet som gjøres mot selvmord i Norge.

Men der det naturlige ville være å peke på at 2 av 3 som begår selvmord i Norge er menn, som Ari, og der statistikken er enda styggere når det gjelder de riktig unge mennene, og de eldste – det siste godt illustrert i VG for en tid tilbake – så hoppet Erna også her over menn som kjønn.

I stedet gled hun raskt over til å snakke om psykiske helseutfordringer blant unge jenter som et økende problem.

En nyttårstale kan ikke forventes å inneholde alle nyanser.

Det er likevel påfallende at statsministeren i sin «state of the union»-tale til sitt folk, berører to av de mest brennbare problemene for gutter og menn i vårt lille land, helt uten å nevne dem det dreier seg om.

Dette er ikke bare viktig for syns skyld. Vi er nødt til å erkjenne at det er særskilte forhold i gutter og menns liv som forårsaker det høye antallet selvmord. Disse årsakene må vi finne, og vi må skaffe oss virkemidler til å gjøre noe med dem.

Erna Solberg har mange ganger vist at hun har et hjerte for utsatte gruppers sårbarhet. Slik har hun også oppnådd å bli en ganske varm politiker.

På sitt beste framstår Erna som landsmoder.

Statsministeren har likevel litt igjen for å vise at morshjertet hennes rekker til gutter som sliter på skolen eller andre steder, og som alt, alt for ofte finner løsningen på problemene sine med å ta sitt eget liv.

Et ekte engasjement for gutta vil selvsagt være særlig viktig, når regjeringen skal lansere sin nye handlingsplan mot selvmord senere i år.