– Sånn, da er vi snart fremme.

– Her er det!

Vi er i skogen et sted i Buskerud, sammen med de to soppsankerne Hilde Solberg Strømmen og Anne-Lene Solberg.

De var på utkikk etter sopparten kanelkjuke, men endte opp med å finne noe helt annet. For i en steinrøys de trodde var skiferstein, kom de over et enormt funn av norske mynter.

– Jøss, så rare steiner. Alt er jo rundt. Det ser ut som penger, gjenforteller de to, før de legger til:

– Da fant vi noen mynter, og på den ene så vi at det stod 1953.

Anne-Lene Solberg (t.v.) og Hilde Solberg Strømmen studerer en mynt fra haugen i skogen. Foto: Azad Razaei / NRK

Kan stamme fra et ran

På funnstedet står det noen påler, så de to spekulerer på om det kan ha stått et bygg rundt det som nå fremstår som en steinrøys.

Ole Bjørn Fausa er styreleder ved Det norske Myntverket. Foto: Anders Martin Helle / NRK

– Det mest spennende er jo å finne historien bak. Hvorfor ligger alle disse myntene her? Derfor tok vi kontakt med «mynta», forklarer de to.

«Mynta», eller Det norske Myntverket som det heter, er også med ut i skogen denne dagen.

– Det at man i skogen finner tonnevis med mynt, må ha sammenheng med noe som i utgangspunktet ikke tåler dagens lys, sier styreleder i Det norske Myntverket, Ole Bjørn Fausa.

Han forteller at det kan tenkes pengene stammer fra et ran av en bank eller en verditransport.

– Men det vil jo være litt underlig at de som gjennomfører et ran skal grave ned pengene for så å aldri å komme og hente dem. Så det kan være mer nærliggende å tro at det har en sammenheng med myntverket.

Fausa leter i haugen med mynter. Noen tar han med tilbake til myntverket for å starte arbeidet med å finne ut hvor myntene stammer fra. Foto: Azard Razaei / NRK

– Dette er et mysterium

I dag eies Det norske Myntverket av Samlerhuset, men den gangen var det Finansdepartementet som var eier. Ifølge Fausa var det garantert forskriftsmessige rutiner for hva som skulle gjøres med mynt som var underkjent.

– Da var det naturlig, på grunn av den høye verdien på kobber, at myntene ble smeltet og brukt i ny produksjon. Så at myntverket på den tiden bare har dumpet mynter som ikke var gangbare, det finner jeg veldig urimelig, forklarer Fausa og legger til:

– Så på en eller annen måte må vi si at dette er et mysterium!

Myntene er vanskelig å se ved første øyekast. Det er trolig årsaken til at de har ligget der siden 50-tallet uten å bli funnet. Foto: Azard Razaei / NRK

Starter jakten på svar

Bare ved å se mynthaugen i skogen kan Fausa allikevel konkludere med noe.

Myntene er 1-øringer, 2-øringer og 5-øringer. De er laget i en legering som for det meste består av kobber, derfor er myntene utgitt etter 2. verdenskrig. I tillegg er de preget med Kong Haakon VIIs monogram, dermed kan de ikke være nyere enn 1957.

– Det er 60–70 år siden, så det er ikke gitt at vi klarer å finne svar. Men vi skal lete i Statsarkivet etter notater. Det kan for eksempel være om avvik i metallbeholdning eller myntbeholdning, eller andre ting som kan lede oss på sporet, forklarer han.

– Dette blir et stykke detektivarbeid der vi kanskje kan slå oss sammen med noen historikere for å prøve å finne ut av det.

Fausa med en av myntene. Han sier rengjøring av myntene er første steg på veien til en løsning av mysteriet. Foto: Azad Razaei / NRK

– Helt unikt

Han forteller at funnet må være på det han kaller et «anselig antall tonn», men at det er behov for å grave dypere i grunnen for å finne ut om det ligger mer mynt under bakken.

– Dette er helt ekstremt og helt unikt. Jeg kan ikke huske at det er noen som noen gang har funnet mynter på denne måten fra forrige århundre.

– Hva er verdien på noe sånt?

– Myntene er jo ødelagt av tidens tann, så de har ingen verdi. Men kiloprisen på kobber er ganske grei. Så er det noen tonn så blir det jo litt verdi.

Og for de to soppsankerne ble dagen ekstra spesiell.

– Fant dere det dere egentlig lette etter?

– Jada, det gjorde vi. Vi fant 12 gram kanelkjuke, så det kan farge nesten 700 gram garn.

– Det er jo som å finne gull for oss det, ler de to.