Tillsammans med kapten Mogens Berger, verksamhetssäkerhetsbefäl på Lv 6, åker vi in på Nyårsåsens skjutfält.

– De yttre bommarna är öppna när det finns personal här, men skyltarna är tydliga med att ingen får åka in utan tillstånd. Det gäller även officerare, förklarar han.

Vi möts av major Anders Holm, chef för övnings- och skjutfältsavdelningen vid Halmstad garnison.

– Vi ser väldigt allvarligt på att förekomsten av obehöriga ökat här inne, säger han och visar på en karta vilka stora naturområden alla har tillgång till utanför skjutfältets 600 hektar.

De flesta som kommer på mountainbike eller motocross vänder och kör iväg när de upptäcks.

– Men att döma av dem vi pratat med så rör det sig inte om några turister som är obekanta med terrängen eller svampplockare som irrat bort sig i skogen, säger Anders Holm.

– Det handlar om människor som inte bor långt härifrån och som väl vet vilka regler som gäller. De tar sig in längs grusvägarna, förbi bommarna med förbudstext, säger Mogens Berger.

Innanför en av bommarna har de satt upp en så kallad åtelkamera, en sådan med rörelsedetektor, som jägare använder. Anders Holm visar fotografier som tagits den senaste månaden där man kan se motocrossåkare, MTB-cyklister, ryttare och joggare.

– Den här är nästan värst. Han är helt avskärmad från yttervärlden, säger major Holm och håller upp ett foto av en man med hörlurar.

– I ytterkanten av riskområdet rör sig inte en massa personal. Den som här träffas av en förlupen kula, eller slängs av en häst som skenar vid en explosion, blir liggande oupptäckt och lär förblöda, säger kapten Berger och tillägger:

– En övningsledares värsta mardröm är att komma hit två veckor senare och hitta ett lik.

De två officerarna går med oss en bit in i skogen och visar även att det sitter skyltar där med 50–75 meters mellanrum.

– Vi satte upp nya 2010 och de går inte att missa. Men vi ser på stigarna runt bommarna var folk tar sig in, säger Anders Holm och pekar på färska hjulspår från en motorcykel.

– Kör vi med pansarfordon med stängda luckor är synfältet väldigt begränsat. Dessutom övar polis och räddningstjänst att köra i hög fart här – och räknar då inte med att möta någon cykel eller mc, säger Mogens Berger.

Anders Holm berättar att de som ertappas kommer med olika förklaringar om att de ”hörde att det bara sköts i andra änden av fältet” eller att de ”vet vilka dagar det skjuts”. Vid en av skjutvallarna visar han hur farliga sådana resonemang är.

– Beroende på vilka vapen och vilken ammunition det rör sig om kan en kula gå mellan 1 500 och 4 000 meter.

Mogens Berger lyfter även fram att de ibland använder laser.

– Den hörs och syns inte, men kan vara livsfarlig. Dessutom har vi börjat använda ljuddämpande vapen, som hörs förvånansvärt lite, säger han och tillägger:

– Övar vi sprängtjänst kan det ta flera minuter efter att personalen backat iväg innan laddningen detonerar.

Berger påpekar att det blivit ett problem att övningsledare hela tiden måste ha koll på olika vägstumpar för att se om det dyker upp någon – i stället för att kontrollera hur väl soldaterna sköter de olika övningsmomenten.

– Vi är så noga med säkerheten att vi gör eld upphör varje gång Stockholmsflyget lyfter eller landar, trots att de kommer bakom vår skjutriktning,

För några månader sedan kom en kvinna gående med hund precis när det var lunchpaus på en skjutövning.

– De skulle precis återuppta övningen när en fick syn på henne. Hon kunde lika gärna ha dött, säger Berger och berättar att de polisanmält kvinnan.

– Förr har vi ibland nöjt oss med att försöka tala folk till rätta, men i fortsättningen polisanmäler vi alla. Vi ska också öka vår rondering av området, säger Holm.