Bör en svensk myndighet ägna sig åt ren opinionsbildning?

Frågan aktualiseras av att Myndigheten för stöd till trossamfund under hösten arrangerar tre seminarier tillsammans med det muslimska studieförbundet Ibn Rushd, Uppsala universitet och Södertörns högskola.

Tanken sägs vara att ge en ”balanserad och nyanserad bild av några samtida muslimska grupperingar som allt oftare har kommit att diskuteras i svensk offentlighet”.

Seminarieserien skulle förmodligen ha passerat relativt obemärkt förbi om inte religionshistorikern Mattias Gardell vid Uppsala universitet av misstag råkat skicka ett mejl till terrorforskaren Magnus Ranstorp vid Försvarshögskolan.

Ibn Rushd och seminarium

Av mejlet framgår tydligt att tanken aldrig var att ge en balanserad bild av de muslimska grupperna. Gardell försöker tvärtom se till så att Magnus Ranstorps föredrag om salafistiska rörelser i Sverige och docent Aje Carlboms föredrag om Muslimska Brödraskapet ska uppfattas mer som åsikter än som forskningsrön.

”Bara vi inte formulerar Ranstorps punkt som vi formulerat Ajes, att de på ngt sätt kan berätta ’hur det är’”, skriver Gardell bland annat.

I sig är det inte så förvånande. Mattias Gardell har tidigare uttryckt stöd för ställningstaganden från Ibn Rushd, vars företrädare i sin tur har varit mycket kritiska mot forskare som Ranstorp och Carlbom.

När man läser igenom hela mejlkonversationen inför seminarieserien, som begärts ut av Ledarsidorna.se, framgår att arrangörerna försökt att detaljstyra hela seminarieserien i en tydlig ideologisk riktning.

Mohamed Temsamani på Ibn Rushd kritiserar exempelvis i ett annat mejl rubriken på Aje Carlboms föredrag, vilken han menade antyder att Muslimska Brödraskapet faktiskt ”finns i Europa och Sverige”. Efter önskemål ordnar Temsamani senare motsägelsefullt nog fram en representant från Muslimska Brödraskapet i England som tydligen har fullt mandat att tala för rörelsen.

Myndigheten för stöd till trossamfund

Ett annat tecken på slagsidan är att man bestämmer att Aje Carlboms föredrag om Muslimska Brödraskapet ska följas av kritiska synpunkter från Omar Mustafa, Ibn Rushds rektor. Detta fick Carlbom besked om dagen före seminariet, vilket fick honom att hoppa av med motiveringen att han hade trott att det var ett akademiskt seminarium där forskningsrön skulle diskuteras av forskare – inte av aktivister.

I konversationen finns också ett mejl där Temsamani skriver att han anser Aje Carlbom vara okunnig: ”jag menar att vi endast har bjudit in honom för att han har tagit ställning emot dom och ska redogöra för den kritiken”

Handläggaren Max Stockman på Myndigheten för stöd till trossamfund bestämmer å sin sida att alla publikfrågor ska lämnas in i skriftlig form på förhand för att därmed undvika ”rättshaverister och foliehattar”.

En salafistisk predikant som talat om fördelarna med väpnad jihad inför barn och om att judar svimmar när man spottar på dem ansågs dock varken vara rättshaverist eller foliehatt. Tvärtom föreslogs predikanten som paneldeltagare till temadagen om salafism.

Ett studieförbund som Ibn Rushd har förstås all rätt att ägna sig åt opinionsbildning. Men skattebetalarna bör fråga sig varför en myndighet ska vara med och arrangera en så öppet aktivistisk seminarieserie.

Fotnot: I tv-spelaren visas senaste avsnittet av Ledarsnack. Denna vecka samtalar Oscar Jonsson, forskare i rysk krigföring, med ledarsidans Linda Nordlund.

Läs också:

Vilken makt har Muslimska brödraskapet i Sverige?