Den polis som ger uttryck för kritiska synpunkter är ”död”. Det var det budskap som polischefen Lena Tysk framförde till en underställd kvinnlig kollega, Agneta Kumlin, som i media förklarat att den verksamhet hon ledde befann sig i en allvarlig kris beroende på att hon saknade de resurser som krävdes för att hon skulle få den att fungera. Den senaste stora ”nationella polisreformen” hade tagit dem ifrån henne.

Agneta Kumlin är chef för ett lokalpolisområde i norra Västmanland. Bra polis, bra chef, bra människa. Den där typen som bryr sig. Om detta hade hon under hösten uttalat sig i samband med en tidningsintervju och så fort hon träffade sin närmaste chef Lena Tysk på en personalkonferens fick hon veta att om hon använde sin grundlagsskyddade meddelarfrihet på det viset så var hon ”död”.

Det hela polisanmäldes.

Lena Tysk. Foto: POLISEN

I slutet på april åtalades Tysk för ofredande vid tingsrätten i Västerås för något som egent­ligen handlade om ett olaga hot och ett grundlagsbrott. Åtalet mot Tysk var svajigt, hennes försvarare desto bättre och själv hade hon givetvis inget minne av att hon hade hotat att ”döda” Kumlin. Möjligen hade hon sagt att Kumlin var ”körd” eller ”rökt” om hon fortsatte att prata med media och vad de som skrev grundlagen nu tyckte om den åsikten lär vi aldrig få veta eftersom JK lät saken bero. Utgången vid tingsrätten därmed given. Tysk friades, rättens ordförande gav henne en knäpp på näsan, för hennes grundlagssyn och olämpliga beteende som polischef, men mer än så blev det inte.

Allra minst hände det något med Lena Tysks högsta chef Carin Götblad, chef för hela polisregionen, trots att det var alldeles uppenbart att Tysk hade framfört sitt budskap till Kumlin på uppdrag av Götblad.

Carin Götblad. Foto: ANDERS YLANDER / ANDERS YLANDER GT/EXPRESSEN

Götblad höll sig undan, hänvisade till den pågående polisutredningen och såg till att de mejl och samtal om saken som hon och Tysk hade haft hölls undan från media. Hon gjorde precis det som sådana som hon alltid har gjort.

Vad hände sedan då? Ja, nu går livet vidare enligt den numera vedertagna svenska modellen sedan regeringen utnämnde Dan Eliasson till självaste Tuppen på den nationella polisiära gödselstacken. Lena Tysk har fått nytt jobb. Hon sitter i rummet bredvid Carin Götblad som ju nära förtrogna alltid har haft för sed. Agneta Kumlin har valt att sluta vid polisen. Hon står inte längre ut med sitt jobb.

Vi medborgare får däremot härda ut med Eliasson, Götblad, Tysk och alla deras gelikar till dess att de fäller regeringen i nästa val beroende på att de försatt den svenska polisen i den djupaste krisen i dess historia. Och ett stort politiskt grattis till Stefan Löfven, Morgan Johansson och Anders Ygeman.

Dan Eliasson. Foto: JENS CHRISTIAN / EXPRESSEN/KVÄLLSPOSTEN

EN GÖTBLADARE-SPANING • Polissvenskan har på senare tid berikats med ett nytt ord. En så kallad Götbladare. När man gör en Götbladare använder man polisens resurser för att marknadsföra sig själv och sina stolliga organisationsförslag på bekostnad av kärnverksamheten och personalen. Carin Götblad är heller inte den första som gått till eftervärlden på det viset. Exemplen är åtskilliga, som värst historiska och namnen på dem kan vi lämna därhän. Visa mer Visa mindre

RÅTT-OCH-MARSVINS-SPANING • Inom polisen är Carin Götblad annars mest känd för sin stora kärlek till råttor, medan Lena Tysk lär ha gjort sig bemärkt som en internationellt framstående marsvinsdomare, men hur nu detta kom att bli en så avgörande grund för rekryteringen till det högsta ledarskapet inom organisationen är fortfarande oklart. Själv tror jag att det är så enkelt som att polisen sällan får de chefer som verksamheten kräver och personalen förtjänar. Medan cheferna söker sig till sina likar och de hårt prövade medborgarna får stå för deras nota. Visa mer Visa mindre