Jsme chudí jak kostelní myši a vůbec to nevidíme. Jak je to možné? Podívejte se na vysvětlující video z USA.

Seriál Zapomeň na bližního svého I.-IV. se zabýval problémem nové chudoby, a hlavně našeho vztahu k chudým a potřebným. Je zajímavé, že Evropa pod neoliberálním vedením nikdy nebyla tak chudá jako dnes. Podle oficiální statistiky Eurostatu za rok 2012 je v EU-28 v roce 2012 celkem 124,5 miliónu lidí ohroženo chudobou, což představuje neuvěřitelných 24,3 % celé populace. V roce 2008 to bylo "jen" 23,7 %. Pokud si kliknete na zdroj, uvidíte rozložení podle zemí na každý ze tří měřených segmentů chudoby. Při tomto tempu zbídačování budeme za chvíli žebráci skoro všichni, pochopitelně mimo ono báječné jedno procento oligarchů. Proto si mnozí úředníci v Bruselu myslí, že boj proti chudobě by měl být zařazen do priorit EU na léta 2020. Jenže za těch 120 miliónů spoluobčanů skoro nikdo nelobuje a všichni politikové dělají, že je nevidí. Takže si asi budou muset počkat.

Červený kříž (ČK) působící plošně v celé EU potvrdil tyto statistiky. Podle údajů ČK je v plné bídě kolem 43 miliónů Evropanů, což je 10 % populace. Distribuce potravin, polévek chudým atd. stoupla od roku 2009 o celých 75 %, kdy byly vedeny první statistiky tohoto typu v ČK. A to jde o celek evropských zemí, kde Červený kříž působí. Podle šéfky ČK v EU Anity Underlinové jde o největší distribuci chudinské pomoci od Druhé světové války. Tolik fakta o tom, jak se máme dobře.

1. Statisticky jsme chudí jak kostelní myši. Tak proč to nevidíme?

Za to může trvalé mediální oblbování napojené na masovou kulturu a společnost, viz sérii článků Mediální manipulace z pohledu neomarxismu. A hodně dělá i současná vládnoucí ideologie neoliberalismu, viz článek Bratři Kochové aneb Jak jedno procento oblbuje Ameriku. Zvířata žijí trvale v reálu, protože jinak by zahynula. My jsme zajímaví tím, že realitu vidět nemusíme a vystačíme si s její náhražkou. Realita je pro našince tohoto věku více méně zastřena ideologickým zájem nevědomosti. Kdo a proč tento závoj vyrábí a rozprostírá před naším zrakem, to by byla jiná debata. Nyní se podívejme na vědecky zjištěná fakta z USA, viz toto video.



Jde o výsledky sociální studie nazvané Building a Better America--One Wealth Quintile at a Time, kterou si najdete kliknutím na odkaz. Klíčový je tento graf, který je plasticky rozveden na videu.



Graf ukazuje národní bohatství rozdělené podle příjmových skupin rozdělených do pěti segmentů vždy po 20 % populace. Graf ukazuje, kolik si každá skupina odkrojila ze společného koláče. Nejbohatší jsou vlevo, a to není vůbec ono pověstné jedno procento. To ale ukazuje video, viz černý segment na horním grafu faktického rozdělení bohatství. Dolní graf ukazuje, co si lidé myslí o ideálním rozdělení národního bohatství. Prostřední graf ukazuje, jak si dané skupiny myslí, že na tom jsou. A poslední graf nahoře ukazuje, jak na tom jsou doopravdy.

2. Současné zatemnění rozumného úsudku

Výsledek? Chudí lidé (a k nim patří i nižší střední vrstva) vůbec neví, že jsou chudí. A to je ideální stav, alespoň pro oněch prvních dvacet procent. Fakticky to ale znamená zásadní věc. Až to lidem dojde, tak v USA skončí hnací mýtus zvaný American dream o vzestupu chudých mezi boháče, díky pilné práci. V Evropě se o zhroucení kapitalistického mýtu tohoto typu postarala studie francouzských ekonomů a sociálních filosofů, o níž jsme referovali nedávno. Viz článek Piketty aneb Zhroucení zakládajícího mýtu kapitalismu.

Americký fotograf Lewis W. Hine pracoval jako dobrovolník National Child Labor Commission, která se snažila v průmyslové Americe prosadit zákaz dětské práce. Práce dětí byla na začátku 20. století zcela běžným jevem ve všech průmyslových zemích. Viz článek Fotograf dětské práce a průkopník sociálních změn. Kdyby byli dělníci v 19. století stejně hloupí jako je dnešní populace, tak máme dodnes dětskou práci a 13-ti hodinovou pracovní dobu k tomu.

U nás podobnou studii zatím nikdo nedělal, ale bylo by načase. Horší by bylo sehnat data o daních, která jsou v USA veřejně přístupná. Tady totiž oněch horních 20 % daně prakticky neplatí. Ale určitě se považují za hrozné chudáky, to je jasné. Naopak tzv. "střední třída" (hlavně sloupek 4th 20%) jsou ve skutečnosti chudáci, a ani o tom neví.