Kad je četrnaestogodišnjakinji, u pratnji usplahirene mame, ginekologinja potvrdila trudnoću, psihološku su pomoć morale potražiti i jedna i druga.

Stručnjaci su vrlo brzo snimili stanje: obitelj mnogobrojna, roditelji zaposleni i preopterećeni, nevični razgovorima o seksu s djecom, a spolni razvoj najmlađih članova obitelji prepušten vršnjacima, TV-u i internetu. Trebali su mjeseci da se obitelj ‘otkopča’ o temi spolnosti i seksa, no vrijeme se nije dalo vratiti unatrag.

Djevojčica je u petnaestoj postala mama. U međuvremenu je, uz veliku podršku roditelja i škole, dogurala i do upisa na faks. Stručnjaci koji su se u poslu susretali s njenim slučajem ističu je danas kao svijetao primjer djevojke koja je preko noći sazrela, ali i – djeteta koje je skupo platilo neznanje.

Škola za roditelje

Pitanja spolnosti i seksa preskaču se u mnogim obiteljima, djeca stasaju u mlade nespremne za seksualiziranu stvarnost i eksplicitne scene danas dostupne na svakom mjestu i u svako vrijeme zahvaljujući pametnim telefonima. Frustracije, povodljivost i podložnost ‘obrazovanijim’ vršnjacima, rizična ponašanja, neželjene trudnoće, spolne bolesti... samo su neke od mogućih nuspojava ‘zavjeta šutnje’, koji oko spolnosti vlada u mnogim obiteljima.

Foto: Thinkstock

– Takvoj djeci nije lako, a nije lako ni roditeljima. Na našim radionicama ‘Škola za roditelje’ upravo se tema spolnog razvoja djece pokazuje najzanimljivijom. Osjetljiva je sama po sebi, svaki bi roditelj rado djetetu prenio i ta znanja, ali većina ne zna ni kako ni kada. Neki se boje i da takvi razgovori potiču rano upuštanje u seksualne odnose. Upravo suprotno, prikladna objašnjenja i odgovori na dječja pitanja ne samo da zadovoljavaju znatiželju nego i smanjuju potrebu za seksualnim eksperimentiranjem – kaže psihologinja Marija Crnković iz Poliklinike za zaštitu djece Grada Zagreba i jedna od autorica priručnika Spolni razvoj djeteta (dostupan na stranicama Poliklinike).

Jako je važno da djeca znaju kako je spolnost vezana i uz osjećaje, a ne samo uz tijelo

Ističe i kako valja prekrižiti opciju da se tu temu elaborira u jednom razgovoru. Spolna je edukacija, kao i spolni razvoj, proces koji počinje u ranoj dobi djeteta.

– Dijete s godinu dana spolnost i osjećaje upoznaje preko načina na koji ga se grli ili tješi, kroz treniranje toalete kao i istraživanje vlastitog tijela. O spolnosti uči i gledajući kako roditelj na sve to reagira. Jako je bitno ne posramiti dijete jer je pitalo nešto ‘neprikladno’, dodirivalo se i sl. Negodovanju, osudi ili kazni nema mjesta ako želimo da dijete razvije pozitivnu sliku o sebi – upozorava psihologinja.

Koliko god bilo bitno da roditelj ne uzmakne pred dječjom radoznalošću, toliko je važno i da inicijativa u pravilu dolazi s dječje strane. Pitanja treba nagraditi s ‘Baš mi je drago što to pitaš’ ili slično, a odgovori trebaju biti kratki i jednostavni. Dijete će, kad ga bude zanimalo više, pitati ponovno.

Najčešće o trudnoći

– Jako je važno pažljivo slušati dijete – kaže M.Crnković.

– A u razgovoru treba koristiti točne nazive za spolne organe te, osim o tijelu, svakako govoriti i o osjećajima.

Inače, većina roditelja, i kad se odvaži stupiti na skliski teren razgovora o spolnosti, preskače seks, kontracepciju, spolno prenosive bolesti i sl. i drži se ‘sigurnije’ teme – trudnoće. Nijedno pitanje, međutim, ne smije biti tabu, a naša sugovornica predlaže i ‘trikove’ za odrasle kad razgovor postane preškakljiv.

– Ponekad se, primjerice, može odglumiti da nismo razumjeli pitanje ako želimo čuti informaciju više. Ili, možemo ga zakratko ignorirati ako bismo htjeli izbjeći vlastitu pretjeranu reakciju ili umanjiti neku temu i ponašanje. Predškolci, recimo, često ponavljaju što negdje čuju pa mogu iznenaditi pitanjem mami je li se seksala s tatom. Na to se može uzvratiti sa: ‘Zlato, a što ti misliš da je seks?’ – ilustrira psihologinja.

Za djecu je puno nedoumica i u kasnijoj dobi, kad im biologija ljudskog tijela već bude prilično jasna i kad već ovladaju činjenicama. Roditeljsko im vodstvo i tada i te kako treba, a obiteljska otvorenost od najranije dobi povećava vjerojatnost da će s pitanjima i dvojbama doći upravo k njima i u osjetljivoj adolescentskoj dobi.

>>Spolni odgoj: Kako to rade u drugim zemljama

>>Spolni odgoj u školama: Otkrivamo što se uči u kojem razredu

S tri uočavaju razliku muškog i ženskog tijela Iz faze u fazu od 2. do 5. godine Do druge godine mališani istražuju tijelo nasumičnim dodirima, a s tri uočavaju razliku između žene i muškarca te počinje identifikacija s jednim od spolova. U toj dobi usvajaju i nazive za dijelove svoga tijela, budi se znatiželja za dijelove tijela drugih ljudi i razlike u genitalijama. U četvrtoj, petoj godini počinju i igre doktora, mame i tate, ali i pitanja odakle dolaze bebe i sl. Često dodiruju genitalije radi relaksacije ili uspavljivanja. od 5. do 8. godine U ovoj dobi javlja se osjećaj srama zbog svojeg golog tijela. Kreću i prve ‘ljubavi’, pa u ovoj fazi imaju ‘cure’ i ‘dečke’. Drže se za ruku, ponekad čak razmjenjuje poljupce i darove. Tijekom šeste i sedme godine jača sram i potreba za privatnošću, istraživanje tijela seli u tajnost, a potkraj te razvojne faze dolaze i pitanja o trudnoći, menstruaciji, ‘kako se rade djeca’ itd. od 8. do 12. godine S osam godina intenziviraju se druženja s vršnjacima istog spola, osjećaji prema drugom spolu kolebaju se između ‘ljubavi’ i ‘mržnje’. Simpatije postoje, ali uglavnom bez kontakata. Oko jedanaeste se na zabave počinju pozivati i djevojčice i dječaci, a popularne su igre ljubljenja. Obično nema ozbiljnijih seksualnih kontakata, ali – počinje pubertet.