Överallt i landet finns nu tiggare. Vid mataffärer, torg och butiker har människor slagit sig ned, utan annan sysselsättning än att be om att få pengar av förbipasserande. Ett fåtal kan uthärdas, men när det uppenbarligen är en form av massrörelse måste något göras.

På senare tid har förslag kommit från olika håll. Enklast och vanligast är rop på förbud. Problemet är att det dels blir ett ingrepp i folks rätt att göra vad de vill med sina pengar - vill man ge bort pengar så måste det vara okej - och dels drabbar det personer som är utsatta på riktigt eller mår så dåligt att de behöver tigga småpengar. Ja, de finns i Sverige.

Mer kreativa lösningar såsom tidningsförsäljning eller att ordna riktiga arbeten är vällovliga, men kommer aldrig att förbättra situationen på sikt. Tidningsköp blir i praktiken en gåva och arbetena är tillfälliga.

Det tragiska är i grund och botten att människor lämnar sina hem och ibland familj i det enda syftet att tigga och vädja till andra människors välvilja. Kanske ligger det i vår mänskliga natur att i valet mellan att arbeta för vårt uppehälle och att inte arbeta väljer vi den lätta vägen. Inget samhälle kan blomstra på det sättet och därför kan det aldrig uppmuntras som livsstil.

Dessa insikter har börjat komma även till de styrande i Rosenbad. Ett särskilt sändebud har skickats till Rumänien och insatser ska göras där, är den senaste idén. Resultatet av en förändrad socialpolitik i Rumänien lär inte komma i närtid och att tro att det ska slå igenom för de romer som i dag väljer att leva tiggarliv i Sverige är minst sagt naivt. En symbolisk insats som de båda regeringarna kan visa upp. Mer än så blir det inte.

LÄS OCKSÅ: Vad skiljer en kåkstad i Malmö från en i Rumänien?

Det enda som fungerar är verklig handling. Sverige kan på EU-nivå begära att Rumänien kastas ut från den fria rörligheten. Rumäner får tills vidare inte automatisk rätt att resa till de andra länderna. Visst strider det mot grundtanken i EU-samarbetet, men det är inte heller en EU-dröm att stora folkgrupper ska åka till andra länder för att tigga.

Om Rumänien utesluts ur Schengen blir de tvungna att ta tag i det utanförskap som drabbar romerna. Då kan de inte längre exportera sina sociala problem.

Ytterst är det Sveriges rätt att bestämma vilka som får befinna sig inom vårt lands gränser. Vi kan ensidigt säga upp avtalet om den fria rörligheten. Så att hävda att EU-regler skulle hindra detta är struntprat. Finns viljan, finns möjligheterna.

Sluta hoppas att tiggeriet upphör med välvilja. Regeringens senaste infall kommer i bästa fall hjälpa några i Rumänien, på gatorna här i Sverige kommer tiggarna att vara kvar.

Det är hög tid för politiken att se tiggeriproblemet - och vad som kan göras åt det, på riktigt!

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten/skribenterna för.