Jag och den numera ökända turkiska oförberedda talaren utan text har minst en sak gemensamt, och det är att vi delar arbetsplats. Mannen som stod och skrek om blod som flyta när det behövs syftade då inte på en vanlig provtagning på vår gemensamma arbetsplats Karolinska, utan på armeniska hundars blod och deras död, död och död. Det känns som om Karolinska sjukhuset har misslyckats rejält med kollegans utbildning i sjukhusets värdegrund – som man skall anamma även utanför arbetsplatsen för att vara trovärdig i sin yrkesroll…

”Ansvar, medmänsklighet och helhetssyn – patienten först”, det är benen som sjukhusets värdegrund vilar på. Medmänsklighet innebär till exempel att det är direkt olämpligt att stå på Sergels Torg och gapa om blod som skall flyta, om armeniska hundar som skall dö och vråla om turkiska raskamrater, om den turkiska rasens enande över fastställda nationsgränser och annat som framkallar 30-talsvibbar.

Karolinska Sjukhusets värdegrund innebär till exempel att vi skall möta våra patienter och kollegor med omtanke och respekt. Sjukhusets värdegrund innebär att vi tar ansvar för våra handlingar. Att patientens bästa står i fokus är en självklarhet – alldeles oavsett om patienten är svensk, armenier eller en turkisk raskamrat till någon anställd. Sjukhusets värdegrund är sunt förnuft samlat i några stycken som vi alla skall ha som en röd tråd i vårt arbete. Det vi såg och hörde från Sergels Torg var allt annat än sunt förnuft. Det var utanför sjukhusets väggar, men bara en idiot kan få för sig att agerandet som en textlös oförberedd talare inför en demonstration inte skapar problem i yrkesrollen.

Jag tror att min kollega lämnade sitt uppdrag som vice ordförande i Turkiska Riksförbundet under morgontimmarna, eller tvingades att lämna uppdraget efter det att ett gäng ”illvilliga människor” använde hans tal för att sätta bilden av honom som spritt språngande galen och omdömeslös, utan värdegrund. Det spelar tyvärr ingen roll vad han gör nu, min kollega från Karolinska. Hans tal om raser, hans gapande om död och blod som skall flyta har etsat sig fast i folks medvetande, och det kommer han aldrig att bli av med.

Själv är jag så förbannat trött på folk som säger att de flyr till det konflikträdda Sverige från en konflikt för att sedan omgående sätta igång en lågintensiv variant av konflikten på en annan arena. Jag vet inte varför Barbaros Leylani lämnade Turkiet för Sverige, men det känns som om han ångrar det när han står oförberedd utan text och talar om ett fosterland han inte kan separeras från, om den turkiska rasens förestående enande över nationsgränserna.

Vill man fortsätta med sina konflikter – konflikter man ofta har sagt sig vilja fly ifrån – så tycker jag att man gör det på konfliktens hemmaplan, och inte här. Det finns de som behöver fly från konflikter bättre än den och de som står och jublar under ett krigshetsande, konfliktsökande tal på Sergels Torg. De som verkligen vill fly från konflikter och hat kan få ta över de konfliktsökande icke-flyktingarnas platser i det konflikträdda Sverige, tycker jag. Det borde vara Sveriges värdegrund.