Kultur består av många dynamiska och inlärda komponenter som kan utvecklas, förändras och omstruktureras över tid. Ingenting i en kultur är medfött eller fastsällt. Traditioner finns bland de element i kulturen som många vill bevara men som andra gärna vill distansera sig ifrån. Kulturbevarandet i exil innebär dilemman för de som hamnar i ett främmande land vars seder och normer står i kontrast till deras egna. Hederskulturen är ett exempel på detta. De som av olika skäl har bosatt sig i Sverige och som bär med sig sin hederskultur tar uppenbarligen på sig ansvaret att bevara denna kultur och anser omedvetet att detta är deras mänskliga rättighet. Många av dem ingår i instängda och isolerade nätverk som består av familj, släktingar och likasinnade bekanta. Nätverket är starkt befäst i deras tillvaro och har en stor påverkan på deras sätt att leva, inte minst på grund av inställningen att lojaliteten inför det kollektiva nätverket är viktigare än individens egen vilja.

Heder är i sin bemärkelse ett kollektivt och symboliskt kapital som familjen och klanen kämpar för att vidmakthålla genom att se till att kvinnan i en hederskontext blint följer ett specifikt krav på att iscensätta sin kyskhet och ärbarhet, inte enbart genom att begränsa sin sexualitet utan även genom att kontrollera hennes sätt att klä sig, bete sig och uttrycka sig. En ytterligare faktor som påverkar hedern är personens heterosexualitet och där en homo-, bi- eller transsexuell person förknippas med skam som sänker hedern. En kvinna som inte upprätthåller sin heder påverkar sin familj och sitt nätverk i form av en förlust eller reducering av både hennes och familjens heder, något som medför att familjen vanäras. Vid förlorad eller sänkt heder kräver kollektivet (nätverket) att hedern återupprättas genom repressalier i form av misshandel, övervakning, tvångsäktenskap eller i värsta fall mord.