Hur sätter man bäst eld på julbocken? Saken diskuteras i Gävleförfattaren Max Heberts kortpjäs "Bockbrännaren". Den bygger på intervjuer med en verklig bockbrännare och med en brandman som har släckt bocken.

Max Hebert var inbokad att framföra sin text under Stadsbibliotekets arrangemang Café Censur som pågår dagligen under november med högläsning ur kontroversiella böcker.

Stadsbiblioteket ville hylla det fria ordet. Men just på bockinvigningsdagen ville man undvika ordet tändstickor.

Max Hebert ombads att flytta sin uppläsning till dagen före. Bockbrännartexten ansågs "för obekväm", avslöjade vi i en artikel på AB Kultur tidigare i veckan.

Kortpjäsen "Bockbrännaren" publicerades för ett år sedan i tidskriften Provins. AB Kultur erbjuder läsning i dag:

Bockbrännaren, av Max Hebert

Scen 1: Vid bocken, mitt i natten

Vi gör det nu.

Vänta, vänta, det kommer nån där borta i backen.

Hon svängde. Kom nu, nu gör vi det.

Nej, nu kommer det en bil. Och en bil där också.

Fan vad kallt det är. Ska vi inte göra det?

Jo… Jo, det är klart att vi ska.

Nu då. Nu är det ju helt tomt. Vi springer.

Ja. Nej.

Va?

Är inte det där en cyklist?

Var då? Där? Det är ju bara en buske. Nu. Nu. Nu gör vi det. Nu bränner vi den.

Scen 2: I Stadshuset

Porten till Norrland. Norrlands huvudstad.

Nej, vi måste göra oss av med Norrland. Norrlandsgränsen är feldragen. Norrland är inte bra för Gävles varumärke.

Vi ska väl vara stolta över Norrland. Stå upp för att vi är norrlänningar.

Nej, nej, nej. Det är ingen som tror att man kan dagspendla från Norrland till Stockholm.

När jag pluggade i Skåne bad jag mina klasskamrater att gissa var Gävle låg i Sverige. Nästan alla pekade i höjd med Östersund eller Umeå.

Gävle… Thomas Di Leva. Nedlagda fabriker. Brynäs. Gästrikland har så lite. Vi är inte Dalarna, vi är inte Hälsingland. Inte Stockholm.

Men bocken då. Julbocken. Den är ju helt intetsägande. Men folk bryr sig jättemycket. Alla dagisbarn kan få en sån här pepparkaksform som ser ut som en julbock.

Men bocken får väl inte bara bli en reklamfigur? Den är ju äkta, den är så mycket mer än så.

Den byggdes för att folk skulle shoppa mer på Söder.

Gävleborna är inte stolta över mycket. Vi skäms mest. Men bocken är vi på något sätt stolta över.

Men känns inte julbocken lite väl mycket Norrland?

Scen 3: Bockbrännaren

Varför jag gjorde det? Jag var väl busig. Jobbig. En gränslös kille, typ. Såna var vi allihop. Vi var sju killar och tjejer. Vi sa ja till sånt som andra skulle ha sagt nej till. Det var en rolig grej bara. Vi var dumma i huvudet. Och ni då? Jag förstår att ni har kommit hit för att ni är nyfikna. Vad ska den där bockbrännaren säga? Men hur känns verklig spänning? När hjärtat slår för allt vad det kan? När alla sinnen är på helspänn? Ni ser så ordentliga ut, så kontrollerade, så duktiga. Blir det inte lite enformigt när ni sitter i era fina lägenheter och hus? När ni handlar med ICA-kortet? En gång i livet ska man väl bränna bocken? Visst vill ni? Om ni bara vågade? Elden mot natthimlen. Lukten av bensin och rök. Att springa snabbare än ni någonsin har gjort. Kom igen nu, vi gör det. Kommunen tigger ju om det. Vi ska ju ändå flytta från den här stan sen. Det vore ju fett kul att ha gjort det. Kom igen nu.

Äh, lägg av, hur kan du ens tänka tanken? Det är ju bara onödigt.

Ja, men jag är med. Jag ställer upp. Det är klart vi ska elda.

Visst är ni också med? Visst vill ni? Visst känner ni att ni vill?

Hur skulle man göra då?

Man kan skjuta eldpilar på den.

Det har redan gjorts.

Man kan köra på den med en bil.

Det har man också gjort.

Om man var eldsprutare kunde man spruta eld på den. Det skulle vara vackert. Ett eldmoln ur munnen. Men jag kan inte spruta eld.

Inte jag heller.

Eller med ett radiostyrt flygplan. Som man tänder eld på och kör rakt in. Som 11:e september. Rakt in bara. Som ett terrorattentat.

Ja… Det blir kanske för mycket.

Ja, kanske.

Scen 4: Försäljaren, ute i publiken

Tändare, tändstickor, här var det tändstickor. Tändstickor, tändstickor. Är det någon som vill köpa? Tändare, tändstickor.

Scen 5: Brandmannens sång

När vi kommer längs ån, / med blåljus i mörkret, / rökpelaren stiger mot himlen./ Fotograferna skyndar, / folk skränar och ropar, / Gävle är suddigt i natten.

Vi beundrade brandmän, / vi rusar mot elden, / vatten, tusentals liter med vatten. / Blicken är oskarp, / i rök och i gnistregn, / där skymtar bockens skelett.

Jag minns första gången, när larmet gick. / Vad kan man säga? – en upplevelse. / Ett pirr, en kittling, / bocken brinner. / Jag fick vara med, jag var där, / med 50 år av brandmän bakom mig.

Bocken i Gävle, så stor och så skör, / staden väntar i vinternatten. / Som en trygghet, en vän, / i snöstorm och mörker. / Och bocken i Gävle, den brinner. / Bocken i Gävle, den brinner.

Det är bara vatten och eld som man kan bli sittande framför och dumstirra på. Tänk er ett barn som stoppar in en pinne i elden. Ser hur den börjar ryka och glöda. Tar ut den igen, släcker den, och så tillbaka in i elden. Elden är levande, fascinerande. Och den är skoningslös. Den tar allt i sin väg. Den brinner tills det bara finns en askhög kvar.

Bocken i Gävle, så stor och så skör, / staden väntar i vinternatten. / Som en trygghet, en vän, / i snöstorm och mörker. / Och bocken i Gävle, den brinner. / Bocken i Gävle, den brinner.

Scen 6: I Stadshuset

Vi har tagit fram den här reklamkampanjen för Gävle. Bilder på lite skärgård, lite natur. Det ska upp i tunnelbanan i Stockholm, skickas ut till alla hushåll i Mälardalen.

Ska vi göra reklam för Gävles skärgård i Stockholm? Ska man åka från Stockholms skärgård till Gävles skärgård? Vad har vi? Två öar?

Surahammars kommun hade en slogan, ”Din bit av det sura äpplet”.

På riktigt?

På riktigt.

Alnön utanför Sundsvall, Norrlands Hawaii.

When in Europe, don’t miss Skurup.

Men varför måste vi vara så speciella? Vi är en vanlig hygglig stad. Det är väl ingen skillnad på Gävle och Eskilstuna?

Jag vet ingenting om Eskilstuna.

Nej, precis. Och det spelar kanske ingen roll.

Alltså, vad är Gävle egentligen? Det kanske är något helt annat vi borde lyfta fram.

Vi har ju i alla fall bocken.

Allting kan ju inte handla om bocken.

Scen 7: Vid bocken, mitt i natten

Och så plötsligt var det bara en av oss som sprang. Och så sprang vi allihop. Vi bara gjorde det. Det var en sån sjuk adrenalinkick. Det pumpade, dunkade i hela kroppen. Vi sprang över vägen. Gatlyktorna som reflekterades i snön. Det var tyst, bara våra fotsteg och andetag. Vi hoppade över staketet. Fram med petflaskorna med bensin. Jag och en polare hällde på bensin, och två andra tände. Resten höll vakt. Det gick så fort. Det gick skitfort. Vi hade en bil som stod bakom biblioteket.

Kom, kom, kom.

Är det nån som är efter oss?

Jag vet inte.

Brinner den? Brinner den?

In i bilen. Snabbare, kom.

Skynda er, skynda.

Fortare, kör, nu nu.

(De skrattar världens största skratt.)

Kolla på webbkameran, kolla på webbkameran. Den brinner! Den brinner! Shit, den brinner verkligen.

Vi gjorde det! Vi gjorde det! Fan vi gjorde det!

Vi är så bra! Vi är så bra! Vi är så bra!

Det var skitlätt att göra det. Det var kul. Det var riktigt kul. Jag skulle kunna göra det igen. Jag var lite nojig efteråt. Jag trodde att polisen skulle komma när som helst. Men de verkar inte ha brytt sig. Det är bara att elda upp skiten och springa därifrån. Det är mitt råd. Så ska man göra. Skulle ni vilja? Ska vi träffas här utanför? Ska vi träffas i foajén efteråt? Så kan vi gå tillsammans.

Scen 8: Försäljaren, ute i publiken

Tändare, tändstickor, här var det tändstickor. Tändstickor, tändstickor. Är det någon som vill köpa? Tändare, tändstickor.