Tidens mest presserende emne nævnes ikke direkte i opgavebeskrivelsen for Løkke-regeringens nye udenrigspolitiske gransker. Punkt 3 på hans tjekliste gør dog opmærksom på "den stigende migration fra svage og ustabile stater i Afrika og Mellemøsten" og så udtrykkes ambitionen om at "EU skal kunne påtage sig en større rolle på den internationale scene."

Læs også : Løkke udpeger én mand til tjek af Danmarks udenrigspolitik

Signalet er klart nok, og vel forståeligt. Peter Taksøe-Jensen skal granske Danmarks rolle på den lange bane. Og den brede. Ikke den korte og smalle.

En folkeafstemning bebudes

Så skulle det være i gode hænder. Og så kan Lars Løkke Rasmussen og kredsen af topministre fokusere på at den helt aktuelle og enorme udfordring - Danmarks og EUs reaktion på de store store migrant- og flygtningebevægelser i vores del af verden.

De kan bare ikke nøjes med det. Noget andet lurer i horisonten. For umiddelbart før menneskestrømmen for alvor nåede Danmark, da nåede statsministeren at kalde vælgerne til folkeafstemning den 3. december. På dagsordenen en tilvalgsordning til erstatning for det danske EU-retsforbehold.

Læs også : Retsforbeholdet til afstemning: Her står dit parti

Flygtningesagen eksploderede

Vi taler om en fremrykket folkeafstemning. Det er forståeligt, hvis statsministeren i dag sparker sig selv om benet over dén beslutning, og måske i det hele taget godt ville være en sådan folkeafstemning foruden. Hvorfor? Fordi den blandt andet handler om EUs håndtering af situationer som den, der lige nu eksploderer mellem hænderne på Løkke og hans europæiske kolleger - og ikke mindst om Danmarks rolle.

Læs også : Løkkes EU-dilemma: Flygtningekvoter kan blive svære at komme udenom

Der samler sig sorte skyer over Løkkes kommende EU-afstemning. Eller, hvis dét billede klinger for pessimistisk, der er ved at danne sig en tæt tåge.

Hård debat i vente

Ingen kan i dag vide, hvad det kommer til at betyde for afstemningsresultatet; indtil videre peger målingerne generelt mod et ja, som anbefalet af et stykke over 100 mandater i Folketinget. Men det er ædrueligt at forudse en debat op til afstemningen, der vil blive domineret af flygtningesituationen.

Læs også : ANALYSE: Færgen er lastet med en benhård test af Lars Løkke Rasmussen

Den vil blive hård. Den vil byde på store pædagogiske udfordringer, for at sige det mildt, ikke mindst for Lars Løkke Rasmussen og hans fløj af ja-partier.

Europol

I hvert tilfælde fylder deres hovedargument for et ja den 3. december lige for tiden.... intet i debatten. Skulle nogen have glemt det, er her en reminder - ja-partiernes altdominerende argument, da afstemningen blev lanceret var dette: Danmark mister sit fulde medlemskab af politisamarbejdet Europol, hvis vi ikke erstatter forbeholdet med en tilvalgsordning.

Sagde altså ja-partierne 15. august. Ja, nogle dage senere satte socialdemokraternes formand trumf på og omtalte uden videre den kommende afstemning som "den kommende folkeafstemning om Europol", da hun samlede op på sit partis sommergruppemøde.

Siden har ingen rigtigt talt om Europol.

Asylpolitikken stjæler billedet

Alt handler nu om det andet store element i tilvalgsordningen. Nemlig asylpolitikken. Den asylpolitik, som Danmark skal stå udenfor, ifølge aftalen mellemsamtlige ja-partier med undtagelse af Alternativets Uffe Elbæk og hans "ja, men.."

Og hér begynder det så at blive indviklet - muligvis for indviklet til en benhård folkeafstemningsdebat. For pludselig stod flygtninge og migranter på baneterrænnet i Rødby og stationen i Rødekro, og så lød fra et nærmest samlet folketing: Der er brug for europæiske løsninger!

SF og de radikale ønsker europæiske løsninger

Råbet kom fra SF og de radikale - to partier, der egentligt hele tiden har ønsket at Danmark skulle deltage i en europæisk flygtningepolitik. Men som har accepteret at de store ja-partier ville noget andet - og derfor acceptere en tilvalgsordning med begrænsninger.

Men også statsminister Lars Løkke Rasmussen har fremhævet EU som løsningen på tidens asyludfordring. Ikke mindst da han forrige mandag på hele to pressemøder reagerede på det hastigt stigende pres på Danmark. Han talte om "europæiske løsninger" og om at "stå på den rigtige siden af stregen".

Nej til fordeling

Nogle dage senere kunne vælgerne se det udkrystallisere sig, hvad Løkke mente - det blev primært udtrykt af udlændingeminister Inger Støjberg. Nemlig at Danmark gerne bidrager til en række praktiske greb, lejre, hotspots og den slags - men Danmark er ikke ombord, når den europæiske familie skal fordele flygtninge og asylsøgere i stort tal.

Danmark tager imod dem, der selv møder frem ved vores dør - ikke andre. Selv om både Lars Løkke Rasmussen og Mette Frederiksen gentager at løsningen er europæisk - nærmest helt parallelt. For vi tager allerede vores fair del i forvejen. Og så skal vi fastholde at have hånd i hanke med vores egen asyl-politik.

Det skal ovenikøbet bekræftes ved en folkeafstemning. Og det står nu klart at spørgsmålet om en selvstændig dansk asylpolitik bliver et omdrejningspunkt op til folkeafstemningen.

Beskyldninger i luften

Vi kommer til at høre især Dansk Folkeparti kritisere ja-partierne for at spille et dobbeltspil - og for i virkeligheden allerhelst at ville have Danmark med i europæiske ordninger på asylområdet. Glidebanen er altid aktuel i dansk EU-debat. Og vi kommer til at høre ja-partierne afvise dette med stor energi - først og fremmest Lars Løkke Rasmussen og Mette Frederiksen.

Statsministeren og formanden for det største parti oppositionen. Indtil videre side om side, men erfaringen viser også at folkeafstemninger på afveje kan slide på sammenholdet mellem dem, der kæmper for et fælles ja, men ellers er konkurrenter.

Omvendt kommer vi også til at diskutere, om det er et svar på tidens udfordringer intet at gøre. Blot at fastholde det nuværende forbehold og den nuværende politik - når nu alt andet er i spil og under pres. Ikke mindst grænser og politiske aftaler i Europa. Her kommer partier som DF og Enhedslisten på arbejde.

Ingen mening i at gætte

Altsammen i en fortættet politisk debat, der i forvejen er krævende, kompliceret præget masser af påstande. Og på en bund af den helt særlige danske forhold til EU.

Det giver ingen mening at gætte på om alt dette fører til et nej den 3. december, som nogle er begyndt at gøre.

Ingen kan reelt forudsige vælgernes konklusion. Og ingen kan reelt vurdere, hvordan flygtningesituationen og Det Europæiske Unions håndtering af situationen ser ud i slutningen af november - set i bakspejlet og gennem danske briller. Det kan med andre ord ikke udelukkes at ja-partierne i slutningen af november kan argumentere for et ja til en ny dansk EU-ordning på retsområdet - netop med henvisning til det, der er sket i Eruopa i løbet af efteråret.

Aflysning?

I den bageste kulisse - og Berlingskes leder - spøger ideen om en aflysning af folkeafstemningen. Måske fristende, men mest for meget svage sjæle. Og foreløbig ikke sandsynligt.