Da SF flygtede ud af regeringen, skrev statsminister Helle Thorning-Schmidt (S) et beroligende brev til sine socialdemokratiske partifæller. Hun indrømmede om sin regeringsførelse:

»Undervejs har vi truffet svære valg. Det kommer vi også til i de kommende år.«

Hvorpå statsministeren bedyrede:

»Men stille og roligt er resultaterne af vores fælles indsats ved at vise sig.«

Deri har Helle Thorning-Schmidt ret. Men nok ikke lige på den måde, som vil varme socialdemokratiske hjerter.

Et chokerende tal kom frem i sidste uge. AK-Samvirke – brancheorganisationen for danske arbejdsløshedskasser – har optalt, at i alt 33.900 ledige mistede dagpengene i 2013. VK-regeringen satte i 2010 – sammen med de radikale og Dansk Folkeparti – ydelsesperioden ned fra fire til to år og satte optjeningsperioden op fra 26 til 52 uger. Den gang lød den officielle prognose, at det ville kaste 3-4.000 arbejdsløse ud af dagpengene. Som betaling for at komme i regering på radikale stemmer accepterede S og SF i 2011 ændringen af dagpengereglerne. Da det begyndte at stå klart, at mange flere end ventet ville miste dagpengene, greb SRSF til lappeløsninger. Først blev regelændringen udskudt et halvt år, dernæst fulgte to ’akutpakker’. Disse lapperier betegnede finansminister Bjarne Corydon (S) som »en fuldt og dækkende løsning«. Det var de ikke, og selv SRSF’s mest pessimistiske prognose på 32.000 dagpengeudfald er nu overgået af virkeligheden.

Foruroligende tal er også resultatet af SRSF-regeringens ’reform’ af førtidspension. Meningen er at nedbringe antallet af – især unge – førtidspensioneringer. Nu viser tal for 2013 et fald på 28 procent af indledte ’førtidpensionsforløb’. Men hvor er resten blevet af? Det spørger Socialrådgiverforeningen om. Formand Majbrit Berlau svarer selv:

»Der vil formentlig være en stor del af dem, der stadigvæk sidder på kontanthjælp, og det er jo dybt problematisk, når det slet ikke var meningen med reformen.«

Samtidig kritiserer socialchefernes formand, Ole Pass, nu regeringens ’reform’ af kontanthjælpen for at være »lovsjusk«. De nye regler betyder bl.a., at hvis en kontanthjælpsmodtager lever sammen med en lønmodtager, mister vedkommende typisk halvdelen af kontanthjælpen i år og hele kontanthjælpen næste år. Loven er »et tilbageskridt« og »ikke fair«, siger socialchefformanden.

Jovist, Helle Thorning-Schmidt: Stille og roligt er resultaterne af jeres fælles indsats ved at vise sig. Hvis SRSF og nu SR har som fremmeste hensigt at spare på socialbudgetterne, er det lykkedes. I kommende runder af forlig med Venstre er der ganske mange ’sparede’ kontanter at øse ud som erhvervsstøtte eller som skattelettelser.

Men det har jo ikke været besparelser, SRSF har angivet som formålet med sine ’reformer’. De, ’reformerne’ angiveligt skulle være til gavn for, er de arbejdsløse og de fattigste. De skulle have job og selvværd.

At job smertefrit kunne indregnes i prognoserne, skyldes det systematiske idioti, der ligger i Finansministeriets modeller. De godskriver forøgelser i ’udbuddet’ af arbejdskraft som forøgelse af beskæftigelsen – uanset om en efterspørgsel opsuger udbuddet.

Et skævere Danmark er resultatet. Den skævvækst har længe været i gang. Det fremgår af to nyligt offentliggjorte undersøgelser fra tænketanke: Kraka har opgjort, at antallet af formelt fattige danskere – folk som tre år i træk har haft en indtægt på under halvdelen af medianindkomsten – er fordoblet i perioden 2002-2011. Samtidig har Cevea påvist, at den fattigste femtedel af danskerne har oplevet en årlig reallønsnedgang på 1.077 kroner fra 2008 til 2012. I samme periode har den rigeste femtedel haft en årlig fremgang på 13.754 kroner. Dermed ligger Danmark i top fem over lande med de mest ulige indkomstudviklinger i EU.

Bekymrer man sig over denne udvikling, ville man tidligere have trøstet sig med, at der nok ville komme en socialdemokratisk ledet regering og rette op på skævheden. Nu må man nøjes med håbe på, at den socialdemokratisk ledede regering i det mindste vil indrømme, at den foretrækker sociale besparelser.