Vaikka eläintenpitokielto määrätään usein, sitä ei käytännössä voida valvoa mitenkään. Valvontaviranomainen tarvitsee uuden epäilyn rikoksesta tai tilalle ei ole asiaa.

Ketjuihin kytketyt vasikat olivat alikehittyneitä ja nälkäisiä. Ne eivät juuri jaksaneet liikkua, mutta joivat valvontaeläinlääkärin tarjoamaa vettä innokkaasti.

Sisällä navetassa nautojen makuupaikka oli märkä, ulosteen ja virtsan sekoituksessa. Lanta oli kehittänyt nautojen kylkiin panssarin, joka poltti ihoa, aiheutti tulehduksia ja kipua.

Vasikat olivat syöneet ulosteen sotkemaa heinää lattialta ja yrittäneet kaluta saavin reunoja.

Kylmyys ja kosteus tuli homeisista seinistä läpi. Rakennus oli osin romahtanut.

Huolimatta eläinsuojeluviranomaisen määräyksistä ja ohjeista eläinten laiminlyönti jatkui. Osa naudoista oli kadonnut ja lopulta tilallinen kertoi haudanneensa ne läheiseen suohon.

Käräjäoikeuden mukaan teko ei ollut törkeä, vaan tuomio annettiin perusmuotoisesta eläinsuojelurikoksesta.

Eläintenpitokieltoa eläinten suojelemiseksi määrättiin kolme vuotta. Sen jälkeen tilallinen voisi jatkaa ammattinsa harjoittamista.

Esimerkki on yksi Ylen tutkimista vuonna 2018 annetuista eläinsuojelurikostuomioista.

Tuomioistuimella on laaja harkintavalta, kun se arvioi teon törkeyttä. Rangaistukset ja eläintenpitokiellot ovatkin hyvin erilaisia eri puolilla Suomea.

– Tuomioissa näkyy, että tulkintaa käytetään paljon ja erot alueittain ovat huomattavia. Epäyhtenäisyys koskee tuomioiden lisäksi myös valvontaa, poliisia ja syyttäjiä, Itä-Suomen yliopiston rikos- ja prosessioikeuden yliopistonlehtori, tutkija Tarja Koskela sanoo.

Hän on ainoana Suomessa väitellyt eläimiin kohdistuneista rikoksista ja tutkinut myös eläinsuojeluvalvontaa.

Osa artikkelin sisällöstä ei ole välttämättä saavutettavissa esimerkiksi ruudunlukuohjelmalla. Toteutus vaati toimiakseen JavaScriptin.

Yleisin tuomio on sakko

Vuonna 2018 Suomessa annettiin tuotantoeläimiin kohdistuneista eläinsuojelurikoksista 61 lainvoimaista tuomiota.

Suurimmassa osassa tuomioista eläinsuojelurikoksesta rapsahti päiväsakkoja.

Eläinsuojelurikoksesta tuomitaan joko sakkoa tai enintään kaksi vuotta vankeutta. Koskela huomauttaa, että tuomarin pitäisi osata rangaistusta määrätessään arvioida, millaista vahinkoa teot ovat eläimille aiheuttaneet.

– Eläinsuojeluasiat eivät kuitenkaan kuulu lakimiehen koulutukseen, joten kuinka moni voi ymmärtää esimerkiksi eläimen kokemaa kärsimystä ilman erikoistumista, Koskela kysyy.

Hän toteaa, että jo termit, kuten lantapanssari tai pukinkavio, ovat vaikeita, jos ihminen ei ole asiaan erikseen perehtynyt.

Eläinsuojelurikos katsotaan törkeäksi ensinnäkin, kun se osoittaa erityistä raakuutta tai julmuutta. Toisekseen teon tekee törkeäksi, jos kohteena on erityisen paljon eläimiä tai teolla tavoitellaan huomattavan suurta taloudellista etua. Lisäksi teon on oltava kokonaisuudessaan törkeä.

"Jos poliisilla, syyttäjillä ja tuomareilla olisi eläinten käyttäytymisestä ja kärsimyksestä enemmän ymmärrystä, se näkyisi myös eläinsuojelurikosten käsittelyssä", tutkija ja hevosharrastaja Tarja Koskela sanoo. Matias Väänänen / Yle

Rikoslakia kuitenkin tulkitaan varsin laveasti.

Koskela on analysoinut 70 eläinsuojelutuomiota vuosilta 2011–2018. Tapauksissa henkilöitä oli syytetty törkeästä eläinsuojelurikoksesta, mutta lähes puolet oli tuomittu syytteestä poiketen pelkästään tavallisesta eläinsuojelurikoksesta.

– Tuotantoeläinten kohdalla tilanne on usein sellainen, että ulostetta voi olla puoli metriä, ruoka homeessa, vedestä on pulaa ja eläimet sairaita. Osa voi maata kuolleena tiloissa, koska omistaja ole jaksanut siirtää kuolleita pois elävien keskeltä. Ja näistä se yleisin tuomio on sakkorangaistus, Koskela kertoo.

Asmo Raimoaho / Yle

Tuomio riippuu siitä, missä se annetaan

Koskelan mukaan eläinsuojelurikokset pitäisi keskittää tiettyihin tuomioistuimiin, jolloin rangaistuskäytäntöjä saataisiin yhtenäistettyä. Tällä hetkellä tuomion ankaruus riippuu monesti siitä, missä juttu käsitellään.

Eläinsuojelurikostuomioiden määrissä ja ankaruudessa kärjessä on niin viime vuonna kuin muutenkin 2000-luvulla Pirkanmaan käräjäoikeus.

Alueella ei ole suhteellisesti enempää tuotantoeläintiloja.

– En usko, että Pirkanmaalla eläimiä myöskään kohdellaan kaksinverroin huonommin kuin muualla. Oletus on, että alueella on toimiva ketju valvontaeläinlääkäreistä poliisiin, syyttäjiin ja tuomioistuimeen saakka, Koskela sanoo.

Asmo Raimoaho / Yle

Koskelan tutkimuksen mukaan eläinsuojelurikoksesta langetetuista tuomioista suurin osa sijoittuu rangaistusasteikon alimpaan kolmannekseen. Keskimääräinen rangaistus on 43 päiväsakkoa.

Esimerkiksi törkeistä tuomioista jopa lähes neljännes on annettu Pirkanmaalla, kun muualla pitäydytään tavallisessa tekomuodossa ja päiväsakoissa.

Koskela huomauttaa, että eläimiin kohdistuvien rikosten törkeyden arvioiminen vaihtelee alueittain ja se kertoo, ettei Suomeen ole syntynyt yhtenäistä käytäntöä.

– Pidetäänkö eläinsuojelurikoksia yleisesti Suomessa vakavina tekoina? Tutkimuksen ja tuomioiden perusteella ei ainakaan kaikkialla, Koskela toteaa.

Pienen tilan pienet tulot

Viime vuoden eläinsuojelurikostuomioissa korostuvat pienet tilat ja huonosti kohdellut naudat.

Tuomioissa näkyy usein sama kaava. Eläinsuojelurikoksia on tapahtunut sukutilalla, jonka perillinen koettaa pärjätä yksin, vaikka uupumus uhkaa. Ongelmat ovat usein jatkuneet pitkään, vuosien ajan.

Isompi karja tietäisi isompia tuloja ja rahalla voisi palkata apukäsiä. Moni koettaa kasvattaa eläinten määrää ja työ käy yhä vaikeammaksi.

– Isommilla tiloilla on isommat resurssit. Pienet tilat eivät ole enää niin tuottavia, joten resurssit eivät välttämättä riitä huolehtimaan eläimistä asianmukaisesti, Koskela toteaa.

Kun navetasta löytyy ulosteeseen peittyneitä nautoja, rikkinäisiä rakenteita ja syömäkelvotonta heinää, tilallinen yrittää puhua asioita parhain päin ja lopulta vetoaa henkilökohtaisen elämänsä ongelmiin.

– Peittely toistuu eläinsuojelurikoksissa. Yhdessä tapauksessa tilallinen jopa sytytti navetan tuleen, jotta saisi peiteltyä kuolleiden nautojen määrät ja elävien eläinten surkean tilanteen, Koskela kertoo.

Ihmisen vaikeudet lieventävät tuomiota

Yhdellä muistisairas äiti vei tilanhoidolta aikaa, toista vaivasivat sairaudet, kolmas murtui perhetragedian keskellä.

Yleensä ongelmien pääsyy on lopulta raha. Ei ole varaa palkata apua, ei ole rahaa lääkitä eläimiä, on käytävä jopa muualla päivätöissä ja siksi eläimet jäivät hoitamatta.

Syyttäjä ja tuomioistuin nojaavat usein päätöksissään valvontaeläinlääkäreiden asiantuntijalausuntoihin.

Käräjäoikeuden tuomioissa on silti nähtävissä, että eläinlääkärin lausunto eläinten kärsimyksestä vaikuttaa vain osittain tuomioon. Vaikka eläimiä olisi kohdeltu kaltoin vuosikausia, käräjäoikeudet ottavat usein huomioon tilallisen ongelmat lieventävänä asianhaarana.

Esimerkiksi Etelä-Pohjanmaan käräjäoikeus antoi lievän sakkorangaistuksen syytetylle vuosi sitten syyskuussa.

Yli 70-vuotias mies ei ollut muun muassa päästänyt lypsylehmiä ainakaan viiteen vuoteen laitumelle, vaan ne oli kytketty parteen ahtaisiin ja likaisiin tiloihin.

Tilanne ei parantunut vuosien aikana eläinlääkärin määräyksistä huolimatta.

“Laiminlyöntien syynä on selvästi ollut se, ettei hän ole kyennyt luopumaan elämäntavastaan, johon hän on tottunut, vaikka hän ei ikääntymisen ja terveydentilan heikkenemisen myötä ole enää jaksanut tai pystynyt hoitamaan eläimiään asianmukaisesti. Näissä oloissa kohtuullista sakkorangaistusta on pidettävä riittävänä seuraamuksena.”

14 valvontakäyntiä, ongelmat jatkuvat

Tuomioissa korostuvat myös valvontakäyntien määrät. Joillain tuotantotiloilla on käyty yli kymmenen kertaa ja tilalliselle annettu ohjeita ja määräyksiä vuosien ajan. Kaikesta huolimatta tilanne ei ole parantunut.

– Joskus sitten valitettavasti käy niin, että sillä viimeisellä käynnillä eläimet ovatkin jo kuolleet tai ne pitää ampua paikalle eläinten kärsimyksen vuoksi. Nämä tapaukset päätyvät usein lehtiin, Ruokaviraston Eläinten hyvinvointi ja tunnistus -yksikön johtaja Jaana Mikkola toteaa.

Eläinsuojelulain mukaan viranomaisen on viipymättä ilmoitettava poliisille, jos hän havaitsee lakia rikottavan.

Mikkolan mukaan yksi syy siihen, että tarkastuksia tehdään, mutta poliisille ei ilmoiteta rikosepäilystä, on valvontaeläinlääkäreiden suuri työmäärä.

Asmo Raimoaho / Yle

Suomessa on tällä hetkellä enintään 70 virkaa valvontaeläinlääkäreille, joskin moni tekee muutakin valvontatyötä eläinsuojelun lisäksi.

Muun muassa Itä-Suomen aluehallintoviraston alueella resurssiongelmat ovat niin suuria, ettei kaikkia otantaan perustuvia valvontatapauksia saada tehtyä. Esimerkiksi viime vuonna tekemättä jäi Itä-Suomessa 30 prosenttia tarkastuksista.

Mikkola myöntää, että joskus valvontaviranomainen saattaa kuunnella ja uskoa tilallista, jonka jälkeen hän antaa mahdollisuuksia liikaakin.

Kyse voi olla uskalluksen puutteesta.

Yhden ihmisen vastuulla

Valvontaeläinlääkärit tekevät työtään usein yksin. Vastuu painaa. He joutuvat yksin päättämään, millaisia toimenpiteitä tila tarvitsee ja voiko tilallinen ylipäätään jatkaa elinkeinoaan.

Jos viranomaisia olisi nykyistä enemmän, parityöhön olisi enemmän mahdollisuuksia. Niin tilallisten ja eläinten oikeusturva toteutuisi varmemmin kuin nyt, eikä yksi ihminen olisi vastuussa eläimistä sekä ihmisen ja tilan kohtalosta.

Valvontaeläinlääkäreiden työ on raskasta ja monet uupuvat taakan alla.

– Jos tilalla on ongelmia, vaikeuksia voi olla myös esimerkiksi lastensuojelun kanssa. He kohtaavat tilallisten sosiaaliset ongelmat, taloudellisen hädän ja eläinten kärsimyksen, Mikkola toteaa.

Pienellä paikkakunnalla valvontaeläinlääkärin työ voi olla erityisen vaikeaa.

Heidät tunnetaan kylällä, tilalliset voivat olla tuttuja. Valvontaeläinlääkäreiden nimet ja numerot löytyvät suoraan verkosta. Mikkola kertoo, että valvontaeläinlääkäreitä on uhkailtu esimerkiksi sosiaalisessa mediassa.

Samaan aikaan poliisit ja lastensuojeluviranomaiset tekevät työtään pareina. Lastensuojelussa päätöksen esimerkiksi huostaanotosta tekee erillinen sosiaaliviranomainen, eivät he, jotka kodeissa käyvät.

Valvontaeläinlääkäri Maria Wahlfors näkee työssään paljon eläinten kärsimystä ja tilallisten hätää. “Eläimiä voin auttaa, mutta tilallisen ongelmat ovat vaikeampia. Niille en mahda mitään”, Wahlfors sanoo. Matias Väänänen / Yle

Valvontaeläinlääkäri Maria Wahlfors korostaa, että edes parityön pitäisi olla itsestäänselvyys myös eläinsuojeluvalvonnassa.

Hän on tehnyt työtään Suomessa valvontaeläinlääkäreistä pisimpään, siitä asti kun ensimmäiset virat lähes vuosikymmen sitten perustettiin.

Wahlfors on myös Suomen Eläinlääkäriliiton eläinsuojeluvaliokunnan puheenjohtaja.

– Jos eläinten hoidossa on ongelmia, myös ihmisellä on ongelmia. Taloudellisia, sosiaalisia, mielenterveydellisiä, mutta jotain on aina, Wahlfors sanoo.

Asmo Raimoaho / Yle

Viime vuonna Suomessa tehtiin yli 3 000 epäilyyn perustuvaa eläinsuojelutarkastusta tuotantoeläintiloille. Maria Wahlfors on yksi heistä, jotka tekevät työkseen pelkkää valvontaa ja suurimmaksi osaksi juuri epäilyyn perustuvia tarkastuksia.

– Vajaa puolet näistä tarkastuskäynneistä on sellaisia, että löytyy lain rikkomista ja tarvitaan määräyksiä, kieltoja tai kiireellisiä toimenpiteitä. Yleensä muillakin käynneillä annamme jonkinlaista neuvontaa, Wahlfors kertoo.

Kiireelliset toimenpiteet tarkoittavat esimerkiksi ruuan tuomista tilalle, eläinten myymistä tai viemistä teuraaksi tai eläimen lopettamista paikan päällä.

Määräykset koskevat pienempiä korjaustarpeita. Jos eläimiltä puuttuu esimerkiksi vesi, veden tuomisesta voidaan antaa määräys. Tilanteen korjaamiselle annetaan määräaika ja seuraa uusi tarkastus. Usein uusintatarkastuksella esiintyy jotakin muuta korjattavaa.

Kierre voi jatkua vuosia.

– Pahimmat tilanteet ovat niitä, että eläinten pitopaikan ovet on laitettu kiinni ja eläimille annetaan juuri sen verran rehua, että ne pysyvät hengissä. Sisältä löytyy kuolleita elävien joukosta ja elävät ovat hukkumassa omiin jätöksiinsä. Usein se on uupumus, joka tapauksista näkyy, Wahlfors kertoo.

Voi pitää sikoja, mutta ei enää nautoja

Vaikka tuomiot eläimiin kohdistuvissa rikoksissa ovat usein lieviä, eläintenpitokieltoja sen sijaan määrätään suhteellisen paljon, kymmeniä vuodessa.

Jos tilallinen ei pysty huolehtimaan eläimistään, eläinsuojelurikoksen vakavuuden perusteella määrätään eläintenpitokieltoa muutamista vuosista pysyvään. Pysyviä annetaan kuitenkin vain harvoin.

Tuomioissa näkyy, että kiellon määräyksistä puuttuu yhtenäinen käytäntö.

– Eläintenpitokieltoja annetaan aika paljon, mutta niiden sisältö on kirjavaa. Myös ihmisen tilannetta otetaan usein liiaksikin huomioon, Koskela huomauttaa.

Viime vuoden eläinsuojelurikoksissa osa syytetyistä sai muutaman vuoden kiellon pitää kaltoinkohtelemaansa lajia, mutta sai silti pitää muita eläimiä.

Eräs tuomio kuvaa tilanteen, jossa tilallisen koko lähes 30 naudan karja jouduttiin lopettamaan.

Kieltoa ei kuitenkaan määrätty, jotta myös lomittajana toiminut tilallinen voisi jatkaa elinkeinoaan.

Koskela on löytänyt tutkimusaineistostaan useampia vastaavankaltaisia tuomioita.

– Otetaan huomioon ihmisen henkilökohtainen tilanne, eikä ajatella eläintä. Eihän ajokieltoakaan aina jätetä määräämättä sillä perusteella, että ihmiseltä ei menisi ammatti. Jos määrättäisiin ajokieltoon ja annettaisiin lupa ajaa taksia, miltä se kuulostaisi, Koskela kysyy.

Asmo Raimoaho / Yle

Eläintenpitokieltoa ei saa valvoa

Eläintenpitokiellon yksi keskeisimmistä puutteista on se, ettei sitä voida käytännössä valvoa. Valvontaviranomainen tarvitsee aina uuden epäilyn, jotta hän saa oikeuden tehdä tilalle tarkastuksen.

Myös viime vuoden tuomioissa näkyy tekojensa uusijoita ja eläintenpitokiellon valvomisen ongelma.

Eläintenpitokieltoa myös kierretään Suomessa eri tavoin.

Keski-Suomen käräjäoikeus käsitteli viime vuonna tapauksen, jossa mies tuomittiin uudelleen eläinsuojelurikoksesta. Kun mies aiemmin oli määrätty eläintenpitokieltoon, hän oli antanut karjan veljiensä hoitoon. Samalla mies kuitenkin jatkoi eläinten hoitoa veljiensä kanssa.

Lopulta kaikki tilan noin 80 eläintä jouduttiin lopettamaan niiden huonon kunnon vuoksi.

Heikko lenkki rikkoo koko ketjun

Ruokaviraston vuosittaisen raportin mukaan reilusta 3 000 epäilyyn perustuvasta tarkastuskäynnistä lähes puolessa tapauksista on jonkinasteisia ongelmia ja osassa rikotaan suoraan lakia.

Miksi Suomessa sitten annetaan tuotantoeläimiin kohdistuvista eläinsuojelurikoksista vuosittain vain noin 60–80 tuomiota, joista suurin osa on lieviä?

Ruokaviraston yksikönjohtaja Jaana Mikkolan mukaan asiantuntemusta, kykyjä ja uskallusta puuttuu välillä niin valvonnassa kuin muillakin viranomaisilla.

– Vaikka eläinsuojeluviranomainen toimisi täydellisesti, mutta poliisi ei tutki, syyttäjä syytä ja tuomioistuin ei tuomitse, ketju ei toimi. Ja toisinpäin. Töitä on.

Tuoko uusi eläintenhyvinvointilaki helpotusta?

Uutta eläinsuojelulakia on valmisteltu jo vuodesta 2010 lähtien. Viime kevättalvella se jäi pöydälle, kun hallitus erosi ja maakuntauudistus jäi kesken.

Uudessa eläintenhyvinvointilaissa vastuuta olisi jaettu maakunnille ja muutoksia muun muassa eläinsuojeluvalvontaan oli tulossa.

Eläinsuojeluvalvonnan ongelmista ja laista lisää illan A-Studiossa TV1:ssä kello 21.05, kun vieraiksi saapuvat muun muassa maa- ja metsätalousministeri Jari Leppä (kesk.) ja Suomen eläinsuojelun toiminnanjohtaja Kati Pulli.

Näin teimme selvityksen eläinsuojelurikoksista Yle pyysi kesäkuussa käräjäoikeuksilta kaikki vuoden 2018 aikana annetut tuomiot eläinsuojelurikkomuksista ja -rikoksista. Vastauksena saimme kaikkiaan 188 tuomiolauselmaa perusteluosineen. Rajasimme aineiston yhteensä lainvoimaiseen 159 rikostuomioon, jotka luokiteltiin ammatinharjoittajille (61 tuomiota) ja lemmikkejä tai kotieläimiä pitäneille (88 tuomiota) annettuihin ryhmiin. 10 tapauksessa syytteet hylättiin. Tässä jutussa käsitellään ammatinharjoittajiin kohdistuneita tuomioita. Kotieläimiä ja lemmikkejä pitäneille annetuista tuomioista kertovan artikkelin voit lukea täältä.

Lue lisää:

Ylen selvitys: Lemmikkejä ammutaan, puukotetaan, kuristetaan ja jätetään heitteille – "Kaikilla ei tarvitse olla oikeutta lemmikkieläimeen"

Laukaan villiintyneiden nautojen omistaja kertoo ahdingostaan – jäi vuosi sitten hoitamaan tilaa yksin, tilanne kärjistyi keväällä: "Meni jalat alta"

"Laskut jää maksamatta, pihapiiri rempallaan" – Uupuneita maatilallisia tuhansia

Hausjärven törkeästä eläinsuojelurikoksesta ehdollinen vankeustuomio: kymmeniä eläimiä nälkiintyi ja kuoli

Huorittelua ja väkivallan uhkaa – eläinten parissa työskentelevät saavat omistajan vihat niskaansa

Yle ei yleensä avaa keskusteluja rikosaiheista. Tämän jutun kohdalla teemme poikkeuksen, koska eläinsuojelurikoksia käsitellään jutussa laajasti yhteiskunnallisena ilmiönä. Keskustelu on päättynyt. Kommentit näkyvät artikkelin lopussa.

Jutun otsikkoa on korjattu 11.9. klo 13.47. Otsikossa luki professori, mutta jutussa haastateltu asiantuntija Tarja Koskela on yliopistonlehtori.