"Mikko" on 36-vuotias huoltomies. Hän asuu isänsä sohvalla.

Omaa asuntoa ei ole. Pieni vuokrakaksio piti irtisanoa, koska Mikon palkka ei elatusmaksujen jälkeen riittänyt 950 euron kuukausivuokraan. Mikon palkka on 2 300 euroa. Jos on lunta, keikkaa ja ylitöitä tulee enemmän ja silloin palkka on parempi. Kesällä ja lumettomina talvina lisiä ei käytännössä ole.

Vuodenvaihteen jälkeen Mikko sai iloista postia Helsingin kaupungin asuntotoimistolta: Stadin asunnot tarjosi kaksiota, jonka vuokra oli 526 euroa.

Asuntotarjous tuntui lottovoitolta. Eikä ihme, sillä kaupungin vuokra-asunnon Helsingissä saa vuosittain vain muutama prosentti hakijoista.

Se olisi ollut passeli! Olisin pystynyt tuon vuokran varmasti maksamaan, Mikko ehti iloita.

Uuteen asuntoon olisi voinut viedä lapsetkin viikonloppuisin. Nyt Mikko tapaa lapsiaan siskonsa luona, koska alkoholiongelmaisen isän luokse heitä ei voi tuoda.

Onnea omasta asunnosta kesti vain muutaman päivän.

Mikon epäonneksi kaupungin vuokra-asuntoihin olivat vuodenvaihteessa tulleet voimaan tulorajat ja hakemus hylättiin tulojen tarkistamisen jälkeen. Mikon keskimääräinen kuukausiansio ylitti kausiluontoisten ylitöiden takia 3 000 euron bruttorajan.

– Kun sain päätöksen, niin kyllä silloin ärräpäät lensivät ja melkein tavaratkin. Se oli todella inhottava tilanne. Olin kuitenkin kolme vuotta jonottanut asuntoa.

Jos Mikolle olisi tarjottu muutamaa päivää aiemmin asuntoa eli ennen vuodenvaihdetta, hän olisi todennäköisesti saanut asunnon tarveharkinnnan perusteella.

Asuntotarjouksia perutaan nyt päivittäin asuntotoimistossa. Myös esimerkiksi erään toisen viisihenkisen perheen asuntotarjous peruttiin, koska tulojen tarkistuksen jälkeen yhteenlasketut kuukausitulot menivät 61 euroa yli tulorajan.

Perheen äiti "Jonna" on lähihoitaja ja isä tietoliikenneasentaja. Pariskunta toimii sijaisvanhempina kolmelle pienelle huostaanotetulle lapselle. Perhe asuu nyt 52 neliön vuokra-asunnossa, joka maksaa lähes 900 euroa. Jonna kertoo, että “monta yöunta on menetetty päätöksen takia”.

2017 voimaan tulleet tulorajat koskevat Helsingin, Vantaan, Espoon ja Kauniaisten vuokra-asuntoihin hakevia. Yle Uutisgrafiikka

Asuntotoimisto: "Mekaaninen raja ei ole oikeudenmukainen"

Tulorajat ovat ehdottomat. Ne perustuvat lakiin, niissä ei käytetä harkintaa. Jos tulot ylittävät vaikkapa eurolla tulorajan, asiasta ei neuvotella. Ei, vaikka palkka vaihtelisi kuukausittain ja jos keskiarvo ylittää tulorajat.

– Ylitys mikä ylitys. Kyllä se on siinä mielessä on kerrasta poikki, että meillä ei ole mahdollisuutta tarjota mitään tulorajat ylittäville, sanoo osastopäällikkö Markku Leijo Helsingin kaupungin asunto-osastolta.

Tulorajat ovat tietenkin hyvä asia kaikkein pienituloisimmille: he voivat saada hitusen helpommin asunnon, kun hakijat vähenevät. Tosin nykyiset tulorajat ylittäviä on pääkaupunkiseudulla kuitenkin vain ehkä jokunen tuhat, korkeintaan kymmenesosa asuntojonossa olevista.

Helsingissä kaupungin vuokra-asuntojen nykyisistä asukkaista arviolta myös 10 prosenttia on sellaisia, jotka ylittävät uudet tulorajat. He saavat kuitenkin jatkaa asumista asunnoissaan. Tosin asuntoa vaihtaessa myös vanhoilta asukkailta tarkistetaan tulot.

Pääkaupunkiseudun kaupunkien vuokra-asuntojen tarjoajat pitävät epäoikeudenmukaisena ja jopa epäinhimillisinä ehdottomia tulorajoja niille, joiden tulot vaihtelevat tai jotka tienaavat piirun verran yli tulorajan.

– Vastustamme tulorajoja epäinhimillisinä ja tähän aikaan sopimattomina. Ihmisten elämäntilanteet ovat moninaisia, eikä mekaaninen raja ole oikeudenmukainen. Aikaisempi tarveharkintaan perustuva asukasvalinta oli oikeudenmukaisempi, toteaa toimitusjohtaja Teija Ojankoski VAV Asunnot Oy:stä Vantaalta.

– Jos ajatellaan esimerkiksi työssäkäyvää, 3 100 euroa bruttona tienaavaa etäisää, joka maksaa elatusmaksuja ja ulosottoon menneitä velkoja ja on todellisuudessa pienituloinen. Hän yrittää kuitenkin työssä käyvänä hoitaa asiansa ja velvoitteensa. Hän joutuu hakemaan asuntonsa yksityisiltä markkinoilta, jolloin elämisvaraa ei enää vuokran, velkojen ja elatusmaksujen jälkeen jää. Motivoiko enää työnteko, kysyy Ojankoski.

Mikkokin haluaisi tehdä töitä ja hoitaa velvollisuutensa. Hän miettii nyt, että pitäisikö hänen kieltäytyä ylitöistä ja lumenluontikeikoista, jotta tuloraja ei jatkossa ylittyisi. Se on tosin mahdoton ajatus: silloin tulisi kyllä potkut.

– Monta kertaa olen miettinyt, että jos haluaa jotakin tukea kaupungilta, niin pitäisikö lopettaa työt ja hakeutua työttömäksi työnhakijaksi – hakea kaikki etuudet ja sitä kautta asuntoa ja yrittää sitten taas päästä takaisin töihin. Mutta kuka sitten enää näinä aikoina palkkaa uudestaan töihin?

Kaupunkien vuokra-asuntojen tarjoajien Ylelle toimittamat tiedot asukkaiden määristä, jonottajista ja arviot uusien tulorajojen ylittävistä asukkaista ja jonottajista. Yle Uutisgrafiikka

Hallitus: Tulorajoilla pyritään helpottamaan työssäkäyvien asumista

Hallitus on perustellut tulorajoja niin sanotun "kohtaanto-ongelman" ratkaisemista: Eli että kipeimmin asunnon tarpeessa pääkaupunkiseudulla olevat ja vapaarahoitteisia rutkasti edullisemmat valtion tuella rakennetut kaupunkien vuokra-asunnot kohtaisivat.

Perusteluissa todetaan myös, että tulorajojen avulla pyritään helpottamaan työssäkäyvien asumista pääkaupunkiseudulla.

Kuitenkin massiivista joukkoa juuri kolmisen tonnia tienaavia sairaanhoitajia, palomiehiä ja muita työntekijäammattien edustajia tulorajat kurittavat: he eivät vuorolisineen mahdu tulorajojen sisälle, mutta heidän on vaikeaa tulla toimeen pääkaupunkiseudulla, jos heidän täytyy asua vapaarahoitteisessa vuokra-asunnossa.

Hallitus perustelee tulorajoja myös sillä, että sen tavoitteena on kuntien tehtävien ja velvollisuuksien vähentäminen. Helsingin asuntotoimistossa epäilläänkin, että tarkoituksena on pikku hiljaa romuttaa vuokra-asuntojärjestelmä: jos asukkaiksi valikoituu jatkossa pienituloisia, mielikuva kaupungin asunnoista kärsii, kysyntä pienenee, rakennuttajat kaikkoavat ja asuntotuotanto loppuu.

– Kyllä se on mahdollista. Valtion tukemien asuntojen tuottajat ovat vähentyneet jatkuvasti, toteaa osastopäällikkö Markku Leijo, Helsingin kaupungin asunto-osastolta.

Leijo pelkää, että imago-ongelmat voivat johtaa kaupungin asuntokortteleiden rappeutumiseen. Hänen mukaansa köyhyys ja pienituloisuus ei sinänsä suoraan aiheuta sosiaalisia ongelmia, mutta jos asukasrakenne yksipuolistuu, vaarana on "samansuuntainen kehitys kuin naapurimaissa". Kun Leijolta kysyy, tarkoittaako hän slummiutumista, hän vastaa, että "sinä sanoit sen, en minä".

Pääkaupunkiseudun vapaarahoitteisten vuokra-asuntojen vuokrat verrattuna muuhun maahan ja valtion tukemiin vuokra-asuntoihin. Lähde: Tilastokeskus. Yle Uutisgrafiikka

"Vuokraisännät tuskin laskevat hyvää hyvyyttään vuokria"

Helsingissä vapaarahoitteisen vuokra-asunnon vuokra voi helposti olla kaksinkertainen verrattuna kaupungin vuokra-asuntojen vuokriin.

Vuokrat ovat nousseet vuokrasääntelyn lopettamisen jälkeen ja erityisen voimakkaasti 2000-luvulla.

Vuokrien kohoamisessa ei ainakaan vielä ole saavutettu huippua, saturaatiopistettä, kertoo Helsingin vuokramarkkinoita pitkään tutkinut Seppo Laakso Kaupunkitutkimus TA Oy:stä.

Kysyntää siis on enemmän kuin tarjontaa. Jos tarjonta jossain vaiheessa ylittää kysynnän ja kilpailu vuokralaisista lisääntyy, vuokrien kohoaminen voisi pysähtyä ja näkyä vuokrien laskuna.

– Vuokra-isännät tuskin laskevat vuokria, vaan pitävät ne niin korkeina kuin mahdollista, niin kauan kuin niihin tulijoita riittää, toteaa Laakso.

Laakson mukaan vuokrien nousun pysähtyminen saattaa olla kuitenkin näköpiirissä, jos vastikään alkanut suotuisa vuokra-asuntojen rakentamiskehitys jatkuu. Vuokra-asuntojen määrä on juuri ylittänyt omistusasuntojen määrän Helsingissä.

– Tällä hetkellä vuokra-asuntotarjontaa tulee paljon. Kaikilla uusilla asuinaluella, kuten Kalasatamassa, Jätkäsaaressa ja myös muualla kantakaupungin alueella on kerrostaloja, joita rakennuttavat asuntosijoittajat.

Helsingissä vapaarahoitteisesta vuokra-asunnosta voi joutua pulittamaan kaksi kertaa kaupungin vuokra-asuntojen vuokran. Hinnat ovat keskiarvoja ja hajonta Helsingin sisällä kalleimpien ja edullisimpien vuokrien välillä on suuri. Yle Uutisgrafiikka

Oman asunnon säästäminen mahdotonta, jos kaikki rahat menevät asumiseen

Jonna puolisoineen ei ole vielä ehtinyt pohtia sitä, miten he järjestävät asumisensa.

He tarvitsevat itselleen ja lapsikatraalle isomman asunnon, mutta asumistukea perhe ei voi saada, koska tulot ylittävät asumistuen rajan. Vuokra-asunto vapailta markkinoilta olisi liian kallis. Asunnon ostaminen ei ole mahdollista.

– Tarve isompaan asuntoon ei ole välttämättä pysyvä, eikä meillä ole tarvittavia säästöjä lainaa varten.

Myöskään Mikko ei voi ostaa omaa asuntoa, koska "pankit vaativat ainakin 10 prosenttia asunnon hinnasta omaa rahaa lainaa vastaan". Säästäminen asuntoa varten tuskin onnistuu, jos kaikki rahat menevät asumiseen.

Muuttaminen kovin kauas työpaikasta ei myöskään ole ratkaisu. Vakituisia huoltomiehen töitä on Mikon mukaan tarjolla tällä hetkellä vain Helsingissä.