17-vuotiasta Jaakko Peräniittyä pyydettiin ensimmäisen kerran vanhojentanssien kavaljeeriksi, kun hän oli seitsemännellä luokalla.

– Olin vähän pidempi poika. Lukio ja paikkakunta ovat pieniä. Tyttöjä oli enemmän kuin poikia, siitä se sitten lähti, Peräniitty sanoo.

Vanhojenpäivä on lukion toiseksi viimeisen vuoden opiskelijoiden juhlapäivä, jota on vietetty perinteisesti abiturienttien penkinpainajaisia seuraavana päivänä.

Peräniitty oli ensimmäisissä vanhojentansseissaan vasta 13-vuotias. Tilanne oli jännittävä, koska ikäerot olivat isoja.

– Ikinä en ollut seissyt niin ison yleisön edessä missään. Ennen tansseja sydän tykytti ja ääni värisi. Mutta jotenkin se sitten unohtui, kun pääsin tanssimaan.

Arkistokuva Punkalaitumen Sanomista vuoden 2016 vanhojentansseista. Juha Aro

Sen jälkeen Peräniittyä on pyydetty tanssipariksi joka vuosi. Hänellä ei ole tanssitaustaa, mutta hän arvelee tyttöjen pyytäneen häntä pariksi pituuden takia.

– En ollut villeimmästä päästäkään. Kai he katsoivat, että siinä on ihan hyvä pari.

Peräniitty asuu Punkalaitumella, jonka lukiossa on noin 50 oppilasta. Punkalaidun sijaitsee Lounais-Pirkanmaalla ja siellä on vajaat 3 000 asukasta.

Tanssitaitoa ja esiintymiskokemusta

Tanssien harjoitteleminen on ollut Jaakko Peräniityn mielestä suhteellisen helppoa. Harjoitteluun käytetään paljon aikaa ja tansseja opetellaan pala palalta.

– Kaverit kyselevät minulta, miten nämä tanssit menevät. He ainakin olettavat, että minä osaan.

Kokemus auttaa, vaikka joka vuosi on tullut myös uusia tansseja.

– Cicapo on ja pysyy, se ei ole minun suosikkitanssini. Oma suosikkini on valssi. Siinä on sitä jotain.

Jaakko Peräniitty on saanut itsevarmuutta tanssimiseen ja esiintymiseen. Matias Väänänen / Yle

"Vanhat" suunnittelevat joka vuosi myös oman tanssinsa. Se on ollut Peräniityn mukaan vaikein opittava.

Vanhojentanssien kautta Jaakko Peräniitty kertoo oppineensa toimimaan vanhempien oppilaiden kanssa.

– Olen saanut rohkeutta. Ei enää jännitä olla esillä. Tanssimisen lisäksi olen oppinut näkemään sen, miten porukassa pystyy kannustamaan toisia ja helpottamaan jännitystä.

Peräniitty on kasvanut joka vuosi niin paljon pituutta, että jokaisiin tansseihin on pitänyt hommata uusi puku. Ensimmäisenä vuotena hän sai puvun lainaan.

– Onneksi puvuille on ollut muutakin käyttöä kuin vanhojentanssit. Häitä, rippijuhlia ja muuta.

Nuorukaisen mielestä vanhojentanssit on hieno perinne. Nuoret oppivat tanssimaan ja saavat kokea olevansa hienoissa vaatteissaan tähtiä sen yhden illan ajan.

Ystävänpäivänä viides ja viimeinen kerta

Tänä vuonna Jaakko Peräniitty on lukion toisella luokalla ja tanssii vihdoin omissa vanhojentansseissaan. Punkalaitumen tanssit tanssitaan ystävänpäivänä, mutta monessa koulussa ne ovat nyt perjantaina.

– Ei jännitä kyllä yhtään. Sitä olen yrittänyt muillekin sanoa, että ei tarvitse stressata. Muut eivät tietysti näe sitä ihan samalla tavalla.

Punkalaitumen lukion vanhojentansseissa on tänä vuonna seitsemän paria. Määrä on vähäinen, mutta Peräniityn mukaan jokaisella parilla on mahdollista päästä parrasvaloihin ja tilaa tanssia.

Jaakko Peräniitty tanssii todennäköisesti tänä vuonna viimeisissä vanhojentansseissaan.

Mitä jos joku kuitenkin kysyy pariksi?

– Kyllä sitten joudun jo kieltäytymään. Omat ylioppilaskirjoitukset alkavat ensi vuonna. Abiristeily on vielä samaan aikaan kuin vanhojen tanssit. En kyllä tule silloin enää tanssimaan. Ensi vuonna jään eläkkeelle.