Rautalammin kalliossa muhivan aarteen arvoksi on toitotettu 34 miljardia euroa. Summasta unohtui realismi.

Viime viikolla pohjoissavolainen Rautalammin kunta nousi jälleen hetkeksi uutisiin sieltä löytyneen valtavan skandiumesiintymän vuoksi. Kanadalainen yhtiö on hakenut alueelle malminetsintävarausta.

Eri viestimissä toitotettiin skandiumin arvoksi taas jopa hurjat 34 miljardia euroa. Summa on mittaluokkaa, jota Suomessa ei käytetä juuri koskaan.

Skandiumia voidaan käyttää esimerkiksi erikoislampuissa ja vahvistamaan lentokoneiden alumiinia niin, että niistä saadaan huomattavasti kevyempiä ja energiatehokkaampia. Sovelluksia odotetaan myös uuteen huipputekniikkaan.

Mistä luku on peräisin?

Geologian tutkimuskeskuksen eli GTK:n raportista on luettavissa arviot malmion koosta ja malmin skandiumpitoisuudesta. Mutta entäpä sen hintalappu?

Tammikuulta peräisin oleva paikallislehti Sisä-Savon juttu kertoo Rautalammilla järjestetystä tiedotustilaisuudesta, jossa nimetön yleisön edustaja kehui laskeneensa arvoksi 34 miljardia.

Siinäkö lähde?

Maaliskuinen Ylen juttu kuitenkin kertoo, että 34 miljardin euron laskuopin takana on Itä-Suomen yliopisto.

Otetaan yhteys Itä-Suomen yliopistoon, joka käytti lukua tiedotteessaan maaliskuun alussa. Lisätietojen antajaksi on mainittu projektitutkija Juha-Matti Aalto, joka vastaa sähköpostiin pian.

Aallon mukaan summa on teoreettinen ja laskettu puhtaaksi metalliksi jalostetun skandiumin maailmanmarkkinahinnan mukaan yksinkertaisesti kertomalla arvioitu määrä kilohinnalla.

Skandiumin markkinahinta on ollut viime vuosina korkealla. Laskelmassa kilohinnaksi on lätkäisty siksi jopa 15 600 euroa.

Kuitenkin Rautalammille pyrkivä kaivosyhtiö Scandium International Mining katsoo itse, että skandiumin hinnat ovat nousseet korkeiksi, koska alkuainetta ei ole juuri saatavilla.

Näin 34 miljardin arviolta tuntuu katoavan pohja. Myös GTK:n eräs asiantuntija pitää laskelmaa ”täysin virheellisenä”.

Toistaiseksi skandiumia on saatu vain melko pieniä määriä sivutuotteena muiden mineraalien kaivamisen yhteydessä, ja sen käyttö on hyvin vähäistä, arvioiden mukaan vuosittain vain muutaman hassun tonnin luokkaa koko maailmassa.

Hinta tuskin pysyy samana, kun varsinaisia skandiumkaivoksia käynnistetään ja saatavuus paranee. Australiaan on juuri perustettu yksi kaivos.

Ei ole mitään takeita, kannattaako Rautalammin skandiumia alkaa kaivaa edes lähivuosikymmeninä.

Emme tiedä, kuinka paljon skandiumia ryhdytään käyttämään eri tarkoituksiin, kun sitä tulee markkinoille entistä enemmän. Rautalammin esiintymän rikastamismenetelmän kehitystyö on kesken, ja myös tuotantokustannukset ovat auki.

Skandiumesiintymä on varmasti poikkeuksellinen, mutta arviot sen taloudellisesta arvosta ovat kuitenkin enemmän tai vähemmän – tässä tapauksessa ehkä enemmän – hatusta heitettyjä.