Tästä on kyse Ilmastonmuutoksen kiihtyminen on hidastunut viimeisen sadan vuoden aikana kasvillisuuden lisäkasvun takia jopa kolmanneksella.

Tämä tulos saatiin vertaamalla ilmastomittauksia Etelämantereen jäästä ja lumesta otettuihin karbonyylisulfidinäytteisiin.

Kasvillisuuden vaikutuksen ilmastonmuutokseen on kuitenkin arveltu hiipuvan.

Ilmastonmuutoksen vaikutuksista kasvillisuuteen on aiemmin ollut melko väljiä arvioita. Nyt kalifornialaisen Merced-yliopiston johdolla tehty kansainvälinen tutkimus arvioi tarkemmin, kuinka paljon ilmasto on muuttunut viimeisimmän sadan vuoden aikana.

Hiilidioksipitoisuuden kasvu on tärkeä mittari globaaleille muutoksille ilmakehässä ja koko biosfäärissä. Tutkimus yhdisti Etelämantereen jää- ja luminäytteistä eristetyt karbonyylisulfidipitoisuudet hiilidioksisisarjojen tietoihin. Karbonyylisulfidi (COS) kytkeytyy voimakkaasti kasvien aineenvaihduntaan ja sen pitoisuuden muutosta tutkimalla saatiin käsitys muutoksista kasvien kokonaistuotannossa.

Tulosten perusteella kasvien kyvyn sitoa hiiltä todetaan kasvaneen jopa kolmanneksella 1900-luvun alun jälkeen.

Tutkimuksen mukaan ilmasto lämpenisi merkittävästi nopeammin, jos kasvillisuuden kasvu ei kiihtyisi ilmastonmuutoksen ja ilman hiilidioksidipitoisuuden nousun seurauksena.

Arvioiden mukaan kasvit ja maaperä sitovat tällä hetkellä itseensä noin neljäsosan fossiilisten polttoaineiden päästöistä. Marko Laine, tutkimusprofessori, Ilmatieteenlaitos

Kun fotosynteesi eli kasvien yhteyttäminen kiihtyy, kasvit poistavat yhä enemmän hiilidioksidia ilmakehästä.

– Arvioiden mukaan kasvit ja maaperä sitovat tällä hetkellä itseensä noin neljäsosan fossiilisten polttoaineiden päästöistä. Ilmastonmuutoksen haitalliset seuraukset kumoavat kuitenkin kasvituotannon lisääntymisen tuoman hyödyn, toteaa tutkimuksessa mukana ollut Ilmatieteen laitoksen tutkimusprofessori Marko Laine.

R. Myneni / Boston University

Pysähtyykö kasvillisuuden lisäys?

Valtamerien on arvioitu nielevän myös neljänneksen ihmisen ilmakehään päästämästä hiilidioksisista. Kasvillisuuden vaikutuksen epäillään kuitenkin hiipuvan.

– On viitteitä siitä, että hiilidioksidin lannoitusefekti on vaimenemassa, sanoo Marko Laine

Tästä seikasta tutkijoilla ei ole aivan yhtenäistä käsitystä. Vaikka hiilidioksidin määrä ilmakehässä kasvaisikin, ravinteiden saatavuus on yksi kasvua mahdollisesti tulevaisuudessa rajoittava tekijä. Sekin on riippuvainen siitä, kuinka nopeasti ravinteita vapautuu maaperän hajotustoiminnasta.

Tällaiset eri tekijät ja niiden yhteisvaikutus voivat eri puolilla maapalloa rajoittaa metsien ja muun kasvillisuuden kasvua.

Tutkimustuloksesta apua ilmastomalleihin

Hallitusten välisten ilmastopaneelin (IPCC) raporteissa käytettävät ilmastomallit huomioivat kasvien ilmastonmuutosta hidastavan takaisinkytkennän, mutta sen voimakkuutta on ollut vaikea arvioida. Aiemmin kasvillisuuden kasvun kiihtymisvauhdiksi arvioitiin 5-30 prosenttia.

Ilmakehän prosessit ovat monimutkaisia ja myös niiden havainnointiin sisältyy epävarmuuksia. Tutkimus helpottaa ilmastomallien kehittämistä ja samalla ilmastoennusteiden tarkentumista.

– Tutkimus osoitti myös, kuinka tärkeää on ylläpitää kattavaa mittausverkostoa sekä kehittää ja käyttää tieteellisiä menetelmiä, joiden avulla luotettavasti näemme muutokset ilmaston luonnollisen vaihtelun takaa, Marko Laine toteaa Ilmatieteen laitoksen tiedotteessa.

Tutkimusta johti professori J. Elliott Campbell (siirryt toiseen palveluun)Kalifornian Merced-yliopistosta ja se tehtiin yhteistyössä Ilmatieteenlaitoksen ja usean yhdysvaltalaisen ja ranskalaisen tutkimuslaitoksen kanssa.

Artikkelin otsikko Naturessa: Large historical growth in global terrestrial gross primary production.

Lähteet: Ilmatieteenlaitos, Nature-julkaisu