Vain loukkaantuja itse voi määrittää milloin ja mistä asiasta saa loukkaantua.

Vain loukkaantuja itse voi määrittää milloin ja mistä asiasta saa loukkaantua. Jyrki Lyytikkä / Yle

Mistä on kyse? Psykologi Satu Kasken mukaan ihmisellä on oikeus loukkaantua kaikesta, mikä hyökkää hänen arvojaan vastaan.

Tärkeää on kuitenkin miettiä, kuinka usein oma loukkaantuminen tulee ilmaistua ja millä tavalla se tulee ulos.

Herkkänahkainen ihminen kokee joutuvansa jatkuvasti loukatuksi. Lisäksi hänen käytöksensä voi olla kuluttavaa esimerkiksi työpaikalla.

KajaaniJokaiseen sukuun mahtuu yksi, joka huomaa aina ensimmäisenä kuinka hänen mukissaan lusikka on eri asennossa kuin muilla, tai loukkaantuu kun häntä yritetään hienovaraisesti ohjata kotiin, kun juhlat ovat päättyneet jo pitkän aikaa sitten.

Kukaan ei saa kieltää häntä loukkaantumasta, paitsi hän itse.

Psykologin ja psykologian tohtorin Satu Kasken mukaan vain loukkaantuja itse määrittää milloin ja mistä asiasta saa loukkaantua.

– Jos katsotaan loukkaantumista tunteen näkökulmasta, niin kuka voi sanoa toiselle, milloin saa kokea jotain tunnetta ja milloin ei, Kaski toteaa.

Loukkaantua voi monista eri asioista, vaikkapa omien arvojen haukkumisesta. Laura Tolonen / Yle

Loukkaantuminen on luonnollista, kun itselleen tärkeitä asioita halveerataan.

– Jos sietokyky ylitetään tai arvoja loukataan, se tuntuu pahalta. Silloin on oikeuskin loukkaantua, Kaski lisää.

Hänen mukaansa tunteet syntyvät kokemuksista. Jos toinen kokee toisen sanomisen pahaksi, hän tuntee olonsa pahaksi. Toisen kokemuksen määrittäminen voi tuntua jopa kummalliselta vuorovaikutuksessa.

– Jos sanoo loukkaantuvansa ja toinen reagoi siihen "älä nyt tuosta loukkaannu", alkaa miettiä, että enkö saa kokea niin kuin koen? Satu Kaski arvelee.

Somekirjoittelu on kuin tuli. Satu Kaski

Loukkaantumista ei voi estää, eikä siinä ole mitään väärää. Kasken mukaan tärkeintä onkin miettiä, miten omasta loukkaantumisestaan selviää ja kuinka sen ilmaisee.

Suomalaiset eivät Kasken mukaan ole mielensä pahoittavaa kansaa.

– Loukkaannutaan kyllä silloin, kun on syytä loukkaantua.

Epämiellyttävä totuus

Loukkaantua saa kaikesta mahdollisesta, mutta missä menee raja toisen loukkaamisen suhteen? Läpi historian taiteen kautta on tuotu esiin epäkohtia, jotka tarkoituksellisesti ovat loukanneet ihmisten arvoja, keskustelua herättämään.

Esimerkiksi elokuva on taidemuotona yhteiskunnallisten epäkohtien esiin nostaja. Jokainen katsoja voi tulkita elokuvan eri tavalla ja täten myös loukkaantua sen harmittomastakin sisällöstä.

Kohuttujenkin elokuvien taustalla työskennellyt tuottaja Ilkka Matila pitää rehellisesti asioita esille tuovia ihmisiä rohkeina.

– Kukaan ei halua kuulla epämiellyttävää totuutta. Joten tietyissä sosiaalisissa tilanteissa voi kuitenkin olla parempi olla sanomatta omaa rehellistä mielipidettään. Tällaisella rehellisyydellä on oma rajansa, Matila toteaa.

Tuottaja Ilkka Matila näkee asioiden rehellisen ääneen sanomisen rohkeana tekona. Mika Niskanen / Yle

Kun elokuvalla pyritään ravistelemaan ihmisten arvomaailmaa, olisi myös tärkeää pystyä keskustelemaan loukkaantumisestaan vapaasti. Ohjaaja AJ Annila kertoo, että keskustelua pitäisi pystyä käymään dialogina. Kilpahuudolla ei saada mitään aikaan, vaikka hänen mukaansa siihen keskustelu meinaa tänä päivänä usein mennä.

– Tuntuu, että keskustelua ei nykyään edes ole. On ainoastaan väitteitä, joita huudetaan kilpaa. Se on äärimmäisen vaarallista, Annila sanoo.

Näytölle suuttuminen

Yhä useampi kohu saa alkunsa sosiaalisen median kautta esiin nostetusta loukkaantumisesta. AJ Annila ei kuitenkaan usko, että netissä tapahtuva keskustelu olisi mitenkään muuttanut kotimaista keskustelukulttuuria.

– Ainoa ero, jonka sosiaalinen media on tuonut on se, että se on antanut äänen uskoakseni pienelle vähemmistölle. Vähemmistölle, joka aikoinaan huusi lähiöbaarien kulmissa, Annila kuvailee.

– Nyt heillä on kanava auki.

Some on tuonut psykologi ja psykologian tohtori Satu Kasken mukaan maailmaa lähemmäksi jokaiselle sen käyttäjälle. Lisääntynyt kontakti ei kuitenkaan ole tullut ilman seurauksia.

– Somekirjoittelu on kuin tuli: hyvä renki, mutta huono isäntä. Nettiin kirjoitetaan asioita, eikä nähdä toisen ilmeitä tai eleitä, Kaski sanoo.

Somekirjoittelussa toisen reaktion näkymättömyys luo asioista loukkaantumiselle helpon pohjan. Kimmo Hiltunen / Yle

Muiden reaktioiden tulkitsemiseen tarvittaisiin jopa alkukantaisia ajatuksenkulkua.

– Emme varmaan vielä osaa tulkita emojien kaltaisia symboleja, kuten ennen vanhaan nuolenpään kirjoittajat osasivat tulkita omia merkkejään, Kaski toteaa naurahtaen.

Toisen viestin tulkitseminen voi tuoda mukanaan myös tahattomat loukkaamiset.

– Kun puhutaan vuorovaikutuksesta, väärinkäsitykset ovat inhimillisiä. On ihme, miten hyvin ymmärrämme toisiamme siitä huolimatta, että tulkitsemme eri tavoin saman sanan, lauseen tai ilmeen, Kaski kertoo.

Liika loukkaantuminen

Kasken mukaan loukkaantumisessa avainasemassa on oman loukkaantumisensa ilmaiseminen sekä se, kuinka usein ilmoittaa kohdanneensa epäkohtia. Jos huomaa ilmoittavansa ääneen jokaisesta mielensäpahoituksesta, saattaa taustalta löytyä herkkänahkaisuutta.

Herkkänahkaisuutta voidaan Kasken mielestä katsoa isompana hankaluutena. Herkemmin asioista loukkaantuva voi pohtia joitakin asioita itsestään.

– Mikäli kokee, että loukkaantuu helposti, kannattaa miettiä näkyykö se ulospäin, Kaski kertoo.

Kaski jatkaa, että lisäksi voi miettiä, onko yhtä herkkänahkainen vain joillekin tietyille asioille, kuinka laajalle ulottuvaa se on sekä onko se ajoittaista vai jatkuvaa?

Emme vielä osaa tulkita emojeita ja hymiöitä. Satu Kaski

Herkkänahkainen on hyvin negatiivinen termi, mutta sitä voi myös hyödyntää arjessa.

– Herkkänahkainen ihminen on hyvä aistimaan ja vaistoamaan tulevat vaaran merkit, Kaski kertoo.

Tähän positiiviseen puoleen kuitenkin liittyy omat haasteensa.

– Raja siinä, milloin kuvittelee omiaan ja milloin kuvittelussa on oikeasti totuuden siemen, on veteen piirretty viiva, Kaski sanoo.

Mielensäpahoittajat yhteiskunnassa

Herkkänahkaisen mielensäpahoittajan kanssa voi joutua törmäyskurssille päivittäin, jos sellainen on sattunut esimerkiksi perhepiiriin tai työpaikalle.

– Perhepiirissä voi olla tosi hankalaa, jos siellä on se yksi herkkänahkainen sukulainen. Sukulaiselle ei uskalleta sanoa mitään ilman, ettei hän loukkaannu. Kaikki asiat mitä tehdään tai sanotaan, tulee peilata herkkänahkaisen kautta ja se on todella raskasta, Satu Kaski kertoo.

Tästä voi syntyä noidankehiä: herkkänahkaista sukulaista ei mielellään kutsuta. Paitsi pakosta.

– Herkkänahkainen huomaa sen, loukkaantuu entisestään ja osin aiheestakin. Herkkänahkaisuus vain vahvistuu.

Herkkänahkainen ihminen voi pilata paljon työpaikalla. Julia Sieppi / Yle

Työpaikalla yksi loukkaantuja voi tehdä hallaa koko työpaikan panostukseen.

– Esimerkiksi työpaikalla kaikesta loukkaantuminen voi estää dynaamista liikettä ja energian virtaavuutta. Tällainen ei varmasti tue tehokasta ja hyvää tulosta tekevää toimintaa, Kaski toteaa.

Elokuvantekijöille mielensäpahoittajat avaavat suunsa kritiikin muodossa. Kuinka he käsittelevät joskus jopa äärimmäisen negatiivisen palautteen ilman täydellistä loukkaantumista?

Tuottaja Ilkka Matilan mukaan on inhimillistä loukkaantua kritiikistä, joka kohdistuu esimerkiksi omaan ulkonäköön tai elämäntyyliin. Hän korostaa sosiaalisen median vaikutusta esimerkiksi kohujen ja kritiikin kestoon.

– Sosiaalisessa mediassa tapahtuva tuomitseminen on hyvin kertaluontoista ja se unohtuu aika nopeasti. Entisessä maailmassa viesti kulki hitaammin, Matila toteaa.

Kukaan ei halua kuulla epämiellyttävää totuutta. Ilkka Matila

Todellisten mielensäpahoittajien ja herkkänahkaisten kanssa käytävä keskustelu voi olla kuluttavaa ja se menee hyvin nopeasti kilpaa huudettavaksi riitelyksi. AJ Annila arvioi, että kun keskustelun molemmat osapuolet huutavat, alkaa myös keskustelu katoamaan.

– Tyhmyyden edessä pärjää vain rauhallisella älykkyydellä. Tyhmyyttä ei voi voittaa tyhmyydellä, Annila toteaa.

Ohjeet ulos mielensäpahoittamisesta

Ensimmäinen askel jatkuvan loukkaantumisen vähentämiseen on oman hermostumisensa tunnistaminen.

– Kun tajuaa, että nyt loukkaannun jostain asiasta, on jo se hyvä askel, Kaski toteaa.

Seuraavaksi onkin hyvä miettiä, mikä loukkaantumisen oikein laukaisi.

– Mitä tällä hetkellä tapahtuu? Voi hengittää syvään ja tarkastella niitä omia ajatuksia, tuntemuksia ja tunteita. Mikä teki tästä minulle niin ison jutun, koska muita se ei koskettanut samalla tavalla? Kaski neuvoo.

Kun loukkaantuu, kannattaa miettiä sen hetkisiä ajatuksia ja tuntemuksia. Mika Niskanen / Yle

Kun nämä kaksi asiaa on tunnistanut, onkin seuraavaksi hyvä alkaa kyseenalaistamaan omaa loukkaantumistaan.

– Pitääkö oma tulkinta asioista ihan paikkaansa? Ovatko asiat jatkuvasti näin ja pystyisikö tätä tulkitsemaan jollain toisella tavalla? Oma sisäinen pohdinta voi antaa väljyyttä jatkuvalle loukkaantumiselle, Kaski kertoo.

Ei tyhmyyden edessä pärjää kuin rauhallisella älykkyydellä. AJ Annila

Jos pohdinnoista huolimatta tuntuu, että jokaisesta asiasta loukkaantuminen vain jatkuu, on Kasken mukaan viisainta hakea ammattilaisapua.

– Jos on tunne, että muut ovat jatkuvasti itseä vastaan, niin tällöin taustalla voi olla sietokyvyn ylittäneitä tilanteita. Silloin on herkkänä muille vastaaville tilanteille.

Omaa herkkyyttään tutkiessa voi löytää myös mielenkiintoisia uusia puolia itsestään.

– Varsinkin jos huomaa, että kaveri on tulkinnut hermostuksen kohteen aivan eri tavalla, Kaski toteaa naurahtaen.

Lue lisää:

Raivo yltyy verkossa – viestintä ilman eleitä ja ilmeitä johtaa väärinkäsityksiin

Korjattu 25.8.2017 klo 13.36: Ilkka Matilan sukunimi vaihdettu. Sukunimi on oikeasti Matila, ei Mattila.

Korjattu 25.8.2017 klo 15.10: Korjattu jutun loppupuolelta tietokyky sietokyvyksi.