Stand up -koomikko Iikka Kivi katuu höyrähtämistään Halla-ahon ajatuksiin – ei voi olla ”vähän kuin ilta- tai viikonloppunatsi”

Suomalaista stand up -komiikkaa hallitsee valkoinen keski-ikäinen mies. Koomikko Iikka Kiven mielestä se on ja ei ole ongelma.

Niitä tavataan sanoa diplomaattisiksi vastauksiksi. Tai ympäripyöreiksi.

Siis sellaisia, kuten tämä: “Se on ongelma, ja se ei ole.”

Puhumme stand up -koomikko Iikka Kiven kanssa siitä, miksi suomalaiset stand up -klubit täyttyvät kolme-nelikymppisistä valkoisista heteromiehistä kertomassa vitsejä omalle viiteryhmälleen. Ja siitä, onko suomalaisen stand upin heteronormatiivisuus ongelma.

On ja ei ole.

”Onhan se mälsää, että meitä valkoisia cismiehiä on ylivoimaisesti eniten. Perusjanarit rulettaa, niin se vain menee”, Kivi kuittaa.

Cismies tarkoittaa miestä, joka on vastasyntyneenä määritelty mieheksi ja joka myös tuntee itsensä mieheksi. Vastaavasti cisnainen on syntymässä määritelty naiseksi. Transtukipisteen sivuilla olevassa sanastossa cisin kerrotaan olevan vastakohta sanalle trans. Molemmat ovat latinaa ja tarkoittavat ’tällä puolen’ ja ’toisella puolen’.

Kivi ei cismiehisyydestään huolimatta kuitenkaan pidä itseään täysin ”perusjanarina”, ja yksi perustelu sille löytyy tällä hetkellä hänen silmistään. Kuvaaja kysyy Kiveltä, saisiko hän silmiään vähän enemmän auki. Luomet nousevat hetkeksi ylöspäin kuin sälekaihtimet.

On muutama syy, miksi Kiveä väsyttää. Ne ovat luhtakerttunen, pensassirkkalintu ja rytikerttunen.

Kivi on lintubongari ja valvonut koko yön jossain päin Viikkiä. Hän ei halua kertoa ihan tarkkaan missä, koska näki reissulla myös sarvipöllön poikasia. Ihmiset kuulemma menisivät heti niitä häiritsemään, koska pöllönpoikaset ovat söpöjä.

Ja ovathan ne.

Tämän haastattelun kannalta tärkeää on se, miten nämä pöllöt liittyvät Kiven brändiin. Hän sanoo edustavansa erilaista mieskuvaa suomalaisten koomikoiden kentällä.

Vaikka hän ei myönnä rakentavansa muista erottuvaa brändiään tietoisesti, hän myöntää sen koostuvan kolmesta kulmakivestä. Yksi niistä on lintuharrastus.

Toinen on videopelit, joiden arvosteluja Kivi julkaisee Facebookissa.

Siitä päästäänkin kolmanteen, joka on kantaaottavuus somessa. Toukokuun lopussa Kivi ilmoitti Facebookissa jättäytyvänsä Vuosisadan suomalainen stand up -kiertueelta. Syynä oli se, että suunnitellulla kiertueella olisi esiintynyt vain miehiä, ja olihan se pahasti ristiriidassa Kiven julkikuvan kanssa.

”Näyttihän se aika ikävältä, että olin mukana tällaisella all male panel -kiertueella. Juuri pari päivää ennen sitä olin julistautunut omalla Facebook-seinällä feministiksi ja käynyt aiheesta tiukkaa keskustelua.”

Kiertueesta syntyi kohu, jonka seurauksena siitä tehtiin lopulta monipuolisempi. Mukaan tuli neljä naiskoomikkoa ja yksi muunsukupuolinen. Myös Kivi palasi kiertueelle.

Stand-upin lisäksi Kivi osaa siis vaikuttaa ja herättää keskustelua somessa. Hän kutsuu sitä hallituksi provokaatioksi. Esimerkiksi 22. toukokuuta tekemässään Facebook-päivityksessä Kivi kritisoi feministien keskustelukulttuuria ja sai luonnollisesti paljon kritiikkiä niskaansa.

”Kritisoin osaa feministejä siitä, että heillä on tapana reagoida kritiikkiin vittuilemalla. Ja kuinka sitten kävi, mulle vastattiin heti vittuilemalla. En voinut olla härkkimättä, kun ne vain osoitti mun pointin oikeaksi”, Kivi naureskelee.

Kivi kiroilee hyvin paljon, eikä hänellä vaikuta olevan kummoista suodatinta puhuessaan. Hän kuvaileekin itseään yhdeksi Suomen kielellisesti törkeimmistä koomikoista.

Haastattelupäivän iltana Kivi esiintyy yökerho Apollossa Helsingissä. Hän sanoo, ettei tee keikoilla juurikaan yhteiskunnallista komiikkaa, vaikka Facebookissa onkin aktiivinen ottamaan kantaa.

”Yhteiskunnallisessa komiikassa on se vaara, että se menee helposti paasaamiseksi. Jokainen Facebookissa käynyt tietää, miten hauskaa se on, kun ihmiset kertovat mielipiteitään. Useimmiten ei kovinkaan.”

Silti Kivi itse jakaa juuri yhteiskunnallisia vitsejä Facebookissa päivittäin. Se miksi hän ei tee sitä lavalla, ei kuulemma johdu siitä, että kantaaottavuus olisi lavalla tabu.

”Jos tekisin Jussi Halla-ahosta ja perussuomalaisten puheenjohtajakisasta nyt vitsin, niin se toimisi ehkä viikon-pari. Hyvän vitsin kehittyminen voi viedä puolikin vuotta, ja syksyllä kukaan ei enää muista nyt tapahtuneita asioita.”

Vielä muutama vuosi sitten Kivi kuvaili itseään maahanmuuttokriittiseksi. Hän sanoo tuntevansa syyllisyyttä perussuomalaisten ja maahanmuuttovastaisuuden noususta. Opiskellessaan toimittajaksi hän innostui Halla-ahon teksteistä.

Nyt hänen ajatuksensa Halla-ahon noususta perussuomalaisten johtoon ei olisi kovin korrektia kieltä lehteen, mutta vähän siistimällä Kiven puheenvuorosta saa asiallisen kommentin.

”Kun olet ollut koko elämäsi ajan skeptikko ja sitten tulee joku, joka sanoo että oletkin ollut koko ajan oikeassa. Se oli tosi vetoavaa psykologisesti. Minäkin olen niitä ajatuksia vienyt eteenpäin eli onhan tämä myös osittain minun vikani”, Kivi sanoo viitaten Halla-ahon Scripta-blogiin.

Lopullinen niitti Kivelle perussuomalaisten suhteen oli, kun hän näki kansanedustaja Olli Immosen (ps.) – jota itsekin äänesti – poseeraamassa kuuluisassa kuvassa Suomen Vastarintaliikkeeseen kuuluvien ihmisten kanssa.

”Ensin tuli sellainen defenssi, että eihän se voi poseerata uusnatsien kanssa. Sehän se syy on, miksi monet ihmiset eivät halua myöntää, että Halla-aho ja monet muut ovat rasisteja, koska ei halua myöntää itselleen olevansa rasisti.”

Kivi sanoo olevansa luonteeltaan hyvin neuroottinen ja pelkäävänsä kaikkea, mikä ei ole tuttua. Lentokoneita ja autoja. Vieraita ihmisiä.

Hän vakuutteli pitkään itselleen, että ei ole rasisti, vaan ainoastaan maahanmuuttokriittinen.

”Uskoin siihen, että ei tämä ole rasismia, vaan maahanmuuttokriittisyyttä. Sitä salli itselleen sellaisen kevyen rasismin, että voi olla vähän kuin ilta- tai viikonloppunatsi”, hän vertaa.

Komiikkaan syventyminen ja toimittajuudesta luopuminen auttoivat Kiven mukaan rasistisista ajatuksista luopumisessa.

”Koomikkopiireissä ei tarvinnut todistella, että on oikeassa. Toisin kuin toimittajaporukoissa, missä on kauheaa älyllistä kilpailua. Koomikoiden kesken sai olla hauska eikä tarvinnut olla piikikäs tai kyyninen.”

Kivi kertoo vihaavansa yli kaiken stereotypioihin nojaavia vitsejä, joissa kerrotaan vaikka millaisia miehet ja naiset ovat. Väkisinkin tästä ajatuksesta tulee mieleen Sami Hedberg, jolla on ollut tämänkaltaisia vitsejä ohjelmistossaan.

Kymmenisen vuotta toimittajana työskennellyt Kivi vastaa tähän jälleen diplomaattisesti: ”En tiedä, millaista Sami nykyään tekee.”

Stereotypioista Kivi tosin vitsailee itsekin. Hän sanoo yrittävänsä rikkoa niitä.

Esimerkiksi Kivi on kertonut keikoillaan vitsiä naisten vaatekriisistä. Hän kysyy yleisöltä, oliko kenelläkään naisella vaatekriisi klubille lähtiessä. Seksistisestä vitsistä tuli palautetta ja sen jälkeen Kivi ei ole enää kohdistanut vitsiä naisille.

”Olen esittänyt sitä nyt vuoden. Kertaakaan se, joka on yleisöstä myöntänyt vaatekriisin, ei ole ollut mies. Tulee vähän sellainen olo, että olenko nyt seksistinen todetessani tämän selkeän asian. Kyllähän monet stereotypiat on olemassa siksi, että ne aika usein pitää paikkansa.”

Sitten hän vielä lisää:

”Ymmärrän, että se on tietyssä mielessä regressiivistä, että yleisö nauraa jutuille, joissa nojataan vanhoihin sukupuolirooleihin.”

Suomalaista stand-upia hallitsevat keski-ikäiset tai keski-ikää lähestyvät miehet. Marginaalissa on paljon muitakin tekijöitä, kuten naisia ja muunsukupuolisia, mutta paikat isoimmilla kiertueilla ja klubeilla on varattu nimekkäille tekijöille.

Eli yleensä miehille. Kenttä näyttäytyy hyvin yksipuolisena.

Kivi puhuu stand upin kirouksesta ja päädymme jälleen diplomaattiseen ”toisaalta, mutta toisaalta” -tilanteeseen. Hänen mielestä on hyvä, että naurut – jotka ovat Kiven mielestä lajin tärkein asia – oikeuttavat stand-upissa mitä vain, mutta se on myös ongelma, että naurut oikeuttavat mitä vain.

On ja ei.

”Jos stand up -illassa on valkoisia keski-ikäisiä jätkiä ja ne naurattaa, niin sehän riittää. Isossa kuvassa se on vähän tylsää.”

Kivi uskoo tilanteen parantuvan. Hän kertoo kannustavansa itsekin uusia tyyppejä stand upin pariin.

”Ansiostani meillä on nyt yksi adhd-koomikko Kuusamosta. Sellaista ei ollut ennen.”

Itsekin stand up -klubeja tuottavan Kiven mukaan yleensä buukataan ne koomikot, jotka saavat varmimmin naurut aikaan. On helppo pysyä tutussa ja turvallisessa, jolloin samat nimet toistuvat illasta toiseen.

Silloin helposti myös ihmisten odotukset stand upin suhteen pysyvät samanlaisina. Tuttu tilanne muussakin mainstream-kulttuurissa, mutta Kivi uskoo ongelman kuitenkin ratkeavan luonnostaan.

”Monipuolisuus on parantumassa. Paremman diversiteetin edustajat ovat vasta pääsemässä siihen pisteeseen, että heitä voi buukata klubeille.”

Tällä hetkellä Kiven mielestä ammattimaiseen, noin 20 minuutin lavasettiin kykenee Suomessa vain kourallinen naiskoomikoita. Siksi hänen mielestään naisen on tällä hetkellä jopa helpompi erottautua joukosta kuin miehen. Keski-ikäisistä heteromiehistä alkaa olla jo ylitarjontaa.

Open mic -skenestä onkin Kiven mukaan nousemassa uusia kiinnostavia nimiä.

”Esimerkiksi Ursula Herlin on todella mielenkiintoinen tyyppi. Näin hänen esiintyvän ja olin heti, että jes! Mahtavaa, että nyt tulee uusi naispuolinen koomikko.”

Kivi kokee kuuluvansa kolmannen sukupolven suomalaisiin koomikoihin. Ensimmäinen aalto tai sukupolvi oli 90-luvulla, toinen 2000-luvun alussa ja seuraava tällä vuosikymmenellä.

“Neljäs on jo sitten paljon monipuolisempi.”

Lapsena Kivi oli koulukiusattu. Uskonnollisen perheen lapsi vietti teini-ikäiseksi saakka aikansa pitkälti yksin metsässä, lintujen perässä.

”Jos olet linturetkeilijä, herkkä ja empaattinen, niin olet koulussa aika vapaata riistaa.”

Sitten hän keksi jotain.

”Jos teen vitsit itse itsestäni, niin kiusaajat ei ehdi. Ne ei voi tehdä mitään, kun olen jo myöntänyt olevani pelle.”

Kivi uskoo, että koulu on yksi syy siihen, miksi naiskoomikoita on Suomessa niin vähän. Pojille hauskuuttaminen ja luokan pellenä oleminen on sallittua, tytöille ei.

”Yhden tuttavani lapsi tykkää heittää päiväkodissa vitsiä, mutta häntä katsotaan sen takia kieroon. Tämä kuvaa mielestäni hyvin tilannetta.”

Kivi ei kuitenkaan näe hyvänä vaihtoehtona sitäkään, että stand upin diversiteettiä alettaisiin korostaa huumorin kustannuksella.

”Ei stand up ole mikään maailmannäyttely.”

Kun Kivi alun perin suostui esiintymään kohutulle Vuosisadan suomalainen -kiertueelle, hän ajatteli voivansa esittää toisenlaisen kuvan suomalaisesta miehestä.

“Ajattelin, että kun lähden mukaan niin suomalainen mies määräytyy jonkin muun kautta kuin sen perinteisen ”Suomi-äijä, grillataan perkele” -kuvan kautta.”

Jää kuitenkin epäselväksi, miten Kivi uudistaa kuvaa suomalaisesta miehestä. Hän kertoo tekevänsä lavakomiikkaa omasta elämästään, joka on lopulta hyvin tavallista suomalaisen heteromiehen elämää.

Toki ihan jokainen suomalainen mies ei vietä yötään kuunnellen pöllönpoikasia.

“Sitä on vaikea itse määritellä, että miten eroaa. Tykkään, että muut saa tehdä määrittelyn ja minä teen keikkoja. Ehkä se on se yhteiskunnallinen aspekti, en tiedä.”

Kiven Facebook-julkaisut, joissa hän ottaa kantaa usein esimerkiksi politiikkaan, keräävät paljon tykkäyksiä, jakoja ja kommentteja. Niin puolesta kuin vastaan.

“Kyllä yleisöstä välillä näkee, että joku on käynyt lukemassa mun Facebookia ja on jo valmiiksi pahalla päällä. Saan myös kommentteja, että kritisoin maahanmuuttoa, koska yritän päästä vasemmistofeministien kanssa sänkyyn”, Kivi naureskelee.

Kivi sanoo viiltävien kannanottojen tulevan luonnostaan, koska on aina ollut kiinnostunut yhteiskunnallisista asioista.

“Ei minulla ole sellaista tietoista brändin rakentamista, niin kuin Ville Haapasalolla, joka päätti 2000-luvulla alkavansa pitää pipoa ja partaa. Olen vain laiska, en ole jaksanut ajaa partaa tai tukkaa. Brändini asiat johtuvat mukavuudenhalusta”, Kivi sanoo ja korjaa piponsa asentoa.

Muutama tunti haastattelun jälkeen kuuntelen yökerho Apollossa Kiven vitsiä siitä, miksi häissä sulhanen ei koskaan ala antaa morsiamelle suuseksiä sukkanauhaa pois otettaessa.

En näe tai kuule uraauurtavaa mieskuvaa, mutta ihmiset nauravat. Tavoite siis lienee saavutettu.

Tai siis: on ja ei.