Kansalaisaloitteen tiedot

Perustelut

Suomen pääkaupungin nykyinen sijainti 1157 km pitkän valtion eteläisellä reunalla aiheuttaa suorastaan ylivoimaisen suuria käytännön ongelmia valtion eri alueiden tasapuoliseen kohteluun, asuttamiseen, sekä liikenneyhteyksien toimivuuteen ja taloudelliseen kannattavuuteen.



Harvaan asuttua Lapin lääniä lukuunottamatta muu osa Suomea, Oulun eteläpuolella oleva 200 000 neliökilometrin alue, on kansainvälisessä vertailussa suorastaan ainutlaatuisen suotuisa ja viihtyisä asuinympäristö, metsineen ja järvineen. Tämä alue on myös sopivan kokoinen hallittavaksi ja asutettavaksi tehokkaasti, jopa yhtenä työssäkäyntialueena, jos politiikan ja talouselämän keskus olisi tämän alueen keskellä, suurinpiirtein Jyväskylän kohdalla. Junayhteys tavoittaisi pääkaupungin kaikista kaupungeista Oulun eteläpuolella parissa tunnissa, ja joskus tulevaisuudessa nopeammilla junilla jopa tunnissa.



Suomen kansa ei ole koskaan historiansa aikana valinnut itselleen pääkaupunkia. Ruotsin vallan aikana Turku nousi de facto pääkaupungin asemaan, koska se oli kiistaton sivistyselämän keskus, ilman että asemasta pääkaupunkina olisi tehty varsinaista poliittista päätöstä. Myöhemmin Venäjän vallan aikana suuriruhtinas Aleksanteri asetti Helsingin pääkaupungiksi. Pääkaupungin sijainti suhteessa valtion alueeseen ei ole merkityksetön pikkuseikka. Sillä on suuri käytännön vaikutus työelämän ja asumisen edellytyksiin valtion eri osissa, nyt ja tulevaisuudessa.



Suomen väestöllinen keskipiste, johon kaikkien asukkaiden yhteenlaskettu välimatka on lyhin, sijaitsi vuonna 1990 noin 40 km Tampereelta itään, 140 km Helsingistä pohjoiseen. Sen jälkeen väestön keskipiste on siirtynyt noin kilometrin vuodessa etelään, Helsinkiä kohti. Suurinpiirtein vuodesta 2002 alkaen väestön keskipiste on ollut lähempänä Helsinkiä kuin Jyväskylää, ja väestön keskittyminen kohti Helsinkiä jatkuu edelleen. Tämä kehitys on erittäin epäsuotuisaa Keski-Suomelle ja Pohjois-Suomelle, jossa kunnat pikku hiljaa tyhjentyvät asukkaista ja palveluista. Eikä tämä kehitys ole pelkästään positiivinen asia myöskään nykyisen pääkaupunkiseudun asukkaille.



Helsingin maantiede ei ole suotuisin mahdollinen niin suuren väkimäärän asuttamiselle, joka nykyiselle pääkaupunkiseudulle on asettunut asumaan. Kaupungin ydinkeskusta on niemen muotoinen alue, jota ympäröi etelässä suuri Itämeri, ja lisäksi idässä ja lännessä suurehkot meren lahdet. Näistä maantieteellisistä seikoista johtuen Helsingin keskustan läheisyydessä on puolet vähemmän maa-alueita asutukselle ja liikenneväylille, kuin olisi tilanteessa jossa suurkaupungin keskusta on sisämaassa, jossa kaupunki voi kasvaa ydinkeskustasta jokaiseen ilmansuuntaan tasapuolisesti. Käytännössä tämä aiheuttaa sen että Helsingin sisääntuloväylillä on kaksi kertaa enemmän liikennettä väylää kohti, ja ydinkeskustan läheisyydessä on puolet vähemmän maa-alueita asunnoille, kuin olisi vastaavan kokoisessa sisämaan kaupungissa. Nämä seikat aiheuttavat Helsingin seudulle liikenneruuhkia, asuntojen korkean hintatason, sekä pulaa asuinalueista kohtuullisen etäisyyden päässä ydinkeskustasta. Nämä ongelmat, jotka johtuvat Helsingin seudun suuresta väestömäärästä verrattuna alueen maantieteellisiin ominaisuuksiin, ovat haitallisia paikallisten asukkaiden arkielämälle.



Jyväskylän asettaminen pääkaupungiksi muodostaisi vastavoiman tälle epäsuotuisalle kehitykselle, ja loisi Lapin eteläpuolisen Suomen keskelle vetovoimaisen alueen, joka keventäisi Helsingin seudulle kohdistuvaa haitallisen suurta muuttoliikettä, ja toisi uutta toivoa Keski- ja Pohjois-Suomen kuntien tulevaisuuden näkymiin, joita nyt varjostavat asukasmäärän pieneneminen sekä työpaikkojen, julkisten palveluiden ja liikenneyhteyksien järjestämiseen liittyvät ongelmat.



Helsingin seutu on taloudellisesti vahvaa aluetta, joka pärjäisi omillaan ilman pääkaupungin asemaakin. Pääkaupunkiaseman siirtäminen pois Helsingiltä keventäisi alueen väestön kasvuennustetta, ja siten lieventäisi alueen asukkaiden arkielämää rasittavia ongelmia asuntojen heikon saatavuuden ja liikenteen ruuhkaisuuden osalta. Näin ollen pääkaupunkiaseman siirtäminen Helsingiltä Jyväskylälle ei olisi vain Keski-Suomen voitto ja Helsingin seudun tappio, vaan tässä muutoksessa olisi jotain voitettavaa molemmille alueille, sekä yleisesti ottaen koko Suomen kansalle.