Pohjois-Savosta Juankoskelta on paljastunut harvinainen muinaisjäännös. Muuruveden Putaansaaresta löydettiin sattumalta Suomen seitsemäs miekanhiontakivi. Aiemmat löydöt ovat Kanta-Hämeestä ja ne viittaavat kiinteän asumukseen. Vastaavia löytöjä ei Pohjois-Savosta ole aiemmin tehty. Löytö antaa viitteitä kiinteästä asumuksesta jo vuosina 800–1000.

Mistä on kyse? Kiven uurtamisen arvellaan liittyvän muinasuskonnolliseen rituaaliin.

Muuruveden kivi on seitsemäs Suomesta löydetty miekanhiontakivi. Muut löydöt ovat Kanta-Hämeestä.

Kiven löytyminen antaa viitteitä kiinteästä asumisesta Koillis-Savossa jo rautakaudella.

Rautakausi sijoittuu Suomessa 800-1000 jaa.

– Sellaisia viitteitä on, että aika erikoisen äärellä ollaan, myhäilee maakunta-arkeologi Tanja Tenhunen tutkiessaan kivenlohkareessa olevaa uurretta.

Juankoskelta, Muuruveden Putaansaaresta tehty muinaisjäännöslöytö on vasta seitsemäs Suomesta löydetty miekanhiontakivi. Aiemmat kivet on löydetty Kanta-Hämeestä.

Tenhunen kertoo, että miekanhiontakivi nimenä on hieman harhaanjohtava, sillä miekkoja on kivessä tuskin teroitettu. Yhtenä vaihtoehtona arkeologit pitävät sitä, että uurteet liittyvä johonkin rituaaliin.

– Kirjallisista lähteistä ei ole mitään tukea sille, mitä se voisi olla. Se on varmaan kuulunut skandinaaviseen muinaisuskomukseen ja se uskomus on loppunut kauan ennen kuin kirjallisia lähteitä on kirjoitettu, Tenhunen kertoo.

Asuttiinko alueella pysyvästi jo rautakaudella?

Pohjois-Savon rautakauden arkeologinen tuntemus on vähäistä. Muinaisjäännösrekisterissä on vain 16 kohdetta, joista suurin osa on irtolöytöjä, kuten miekanteriä ja kirveitä. Ne eivät kuitenkaan liity kiinteään asumiseen tai kalmistoon. Kanta-Hämeestä tehdyt uurrekivilöydökset liittyvät sen sijaan juuri kiinteään asumiseen.

Muuruveden kivilöytö antaa viitteitä siitä, että alueella on ollut kiinteää asumusta jo rautakaudella eli noin 800–1000 -luvuilla. Tuolloin Pohjois-Euroopassa elettiin viikinkien aikaa. Miekanhiontakiviä tai toiselta nimeltään uurrehiomakiviä on löydetty Tanskasta sekä Etelä-Ruotsista ja Etelä-Norjasta. Gotlannin saarelta niitä on löydetty yli 2 000 kappaletta.

– Ne liittyvät rautakautisiin kaupan solmukohtiin, rautakautisiin keskuksiin. Voi olla, että tämä rituaali on tullut kaupankäynnin mukana. Kun tavara liikkui, niin liikkuivat myös ajatukset, uskomukset ja tavat, Tenhunen sanoo.

Sattumalöytö sytytti arkeologit

Kokonsa puolesta Muuruveden uurrekiveä on tuskin tuotu alueelle. Kiven löytyminen peltoaukean reunasta oli sattuman tuomaa onnea.

– Kivi ei ole ollut ihan tässä. Tämä on raivattu jostain tästä läheltä. Ei saaren ulkopuolelta kuitenkaan, Tenhunen sanoo.

Uurrekiven löysivät sattumalta arkeologit Ville Laakso ja Hannu Poutiainen, jotka olivat tekemässä alueella kaavoitukseen liittyvää inventointia.

– Tässä vieressä kulkee ensimmäisen maailmansodan aikainen taisteluhauta ja täällä on parikin puolustusasemaa, joita oltiin kartoittamassa.

Arkeologin silmään pisti silloin kivi, joka sai pohtimaan, voiko siinä ollut uurre olla ihmisen tekemä, ja vieläpä tismalleen samanlainen kuin Hämeessä.

Vaikka kivi on harvinainen muinaisjäännös, ei sitä aiota siirtää mihinkään.

– Se saa olla tässä ja toivottavasti vielä satoja vuosia rauhassa, sanoo maakunta-arkeologi Tanja Tenhunen.