Suomen ja Ruotsin väliseen kiekkohistoriaan mahtuu ikimuistoisia otteluita. Muutama maukas voitto Leijonille, mutta mikä vielä tärkeämpää, sydäntä murtavia tappioita. Ne ovat luoneet vuosien varrella jokaiselle ottelulle rakasta vihollista vastaan oman jännitteensä. Mutta missä ovat nykypäivän jörgenjönssonit ja matssundinit? Ne pelaajat, jotka jokainen suomalainen tiesi nimeltä. Ja joille ei missään olosuhteissa halunnut suoda voittoa Suomesta.

Kovaltshuk, Radulov, Artjuhin.



"Muutama leijonapelaaja sanoi, että Venäjä sytyttää enemmän kuin Ruotsi."

Venäjällä on tarjota erityisiä yksilöitä, jotka tekevät otteluista enemmän kuin vain kahden joukkueen kohtaamisen. No, Artjuhin ei enää kelpaa maajoukkueeseen, mutta hänkin ehti parissa vuodessa "pelata" itsensä piikiksi suomalaisten lihaan. Voin taata, että Venäjän kaataminen kahdesti MM-kisoissa 2011 tuntui Leijonien kopissa erityisen hyvältä, kun vastassa oli juuri Artjuhin, joka pieksi suomalaiskapteeni Mikko Koivun aiemmin keväällä Tshekin EHT-turnauksessa.

Jääkiekon, kuten yleensäkin urheilun, nostaminen muun elämän ulkopuolelle on hupsua romantiikkaa. Niinpä Venäjän poliittinen tilanne luo otteluihin aivan erilaisen tunnelatauksen – jos ei kaukalossa, niin ainakin välillisesti yleisön kautta. Venäläisfanitkin ovat oma lukunsa. Omia kannustetaan aggressiivisesti ja huutokilpailun voittajasta jää harvoin epäselvyyttä.

Muutama leijonapelaaja sanoi suoraan, että Venäjä sytyttää enemmän kuin Ruotsi. Sen huomasi Karjala-turnauksessa. Venäjää vastaan tanner tömisi ja aitaa kaatui, mutta sunnuntain Ruotsi-ottelu oli kuin Ikea ilman lihapullia.

