Cronica lui Nestor despre români (din manuscrisul călugărului Laurențiu, 1377)

Се повести времяньных лет, откуду есть пошла Руская зем[л]я, кто въ Киеве нача первее княжити, и откуду Руская земля стала есть

„Povestirea anilor din trecut, cum s-a format țara rusească, cine a domnit mai întâi la Kiev și unde a început Rusia”

В Афетове же части седять русь, чюдь и вси языци: меря, мурома, весь, моръдва, заволочьская чюдь, пермь, печера, ямь, угра, литва, зимегола, корсь, сетьгола, любь. Лях[о]ве же и пруси, чюдь преседять к морю Вяряжьскому. По сему же морю седять варязи семо ко въстоку до предела Симова, по т[о]му же морю седять къ западу до земле Агнянски и до Волошьски. Афетово бо и то колено: варязи, свеи, урмане, русь, агняне, галичане, волъхва, римляне, немци, корлязи, веньдици, фрягове и прочии, доже приседять от запада къ полуночью и съседяться съ племянемъ Хамовым.

„Deci, în partea lui Iafet locuiesc Rușii, Ciuzii și celelalte popoare ca: Merii, Muromii, Vesii, Mordvinii, Ciuzii Transvolochiși, Permienii, Pecerii, Jamii, Ugrii, Lituanii, Semgalii, Curii, Letgalii, Livii. Iar Leșii, Prusii și Ciuzii locuiesc lângă Marea Varegă. Lângă această mare locuiesc și Varegii până spre Răsărit spre moștenirea lui Sem. Și tot lângă această mare locuiesc ei spre Apus până în țara Anglilor și Volochilor. De seminția lui Iafet se țin și Varegii, Suedezii, Norvegii, Gotlandezii, Rușii, Anglii, Galițienii, Volochii, Romanii, Nemții, Carolingii, Venețienii, Francii și alte popoare. Ei locuiesc de la Apus spre Miazăzi și se învecinesc cu popoarele din seminția lui Ham.”

Во мнозехъ же время нехъ сели суть словени по Дунаеви, где есть ныне Угорьска земля и Болгарьска. От техъ словенъ разидошася по земле и прозвашася имены своими, где седше на которомъ месте. Яко пришедше седоша на реце имянемъ Марава, и прозвашася морава, а друзии чеси нарекошася. А се ти же словени: хровате белии, серебь и хорутане. Волхомъ бо нашедшемъ на словени на дунайския, седшемъ в них и насилящемъ имъ. Словени же ови пришедше седоша на Висле, и прозвашася ляхове.

„Mulți ani în urmă, Slavii se stabiliră la Dunăre, unde este acum țara Ungurilor și a Bulgarilor. De aici, Slavii se răspândiră pe pământ și și-au primit nume după țările unde s-au așezat. Astfel veniră și se așezară unii pe malurile Moravei și se numiră Moravi, alții se numiră Cehi. Și de asemeni se numără printre Slavi: Croații cei Albi și Sârbii și Carintienii. Iar când Volochii atacară pe Slavii de la Dunăre și se stabiliră între ei și-i asupriră, acești Slavi plecară și se stabiliră pe Vistula și se numiră Leși.”

Въ лето 6406. Идоша угри мимо Киевъ горою, еже ся зоветь ны не Угорьское, пришедъше къ Днепру, и сташа вежами; беша бо ходяще, аки се половци. Пришедъ от [въ]стока и устремишася чересъ горы великия, и почаша воевати на жиущая ту волхи и словени. Седяху бо ту преже словени, и волъхве прияша землю словеньску. Посемъ же угри прогнаша волъхи, и наследиша землю, и седоша съ словены, покоривше я подъ ся. Оттоле прозвася земля Угорьска.

„În anul 6406 (898). Ungurii trecură pe lângă Kiev, peste muntele care și astăzi se numește Ugor Koie și au ajuns la Nipru și-și întinseră corturile, căci erau nomazi, cum sunt Polovcii. Venind din Răsărit ei mergeau grăbiți prin munții cei înalți, care s-au numit ungurești și începură să se lupte cu Volochii și cu Slavii care trăiau acolo. Căci acolo erau stabiliți mai înainte Slavii, iar Volochii supuseseră țara Slavilor. În urmă însă Ungurii goniră pe Volochi și luară în stăpânire această țară și se așezară cu Slavii împreună pe care și-i supuseră și de atunci țara se chiamă Ungaria.”

Sursa imaginilor: Biblioteca Națională a Rusiei, Sankt Petersburg

Sursa traducerii și a hărții de mai jos: Izvoarele Istoriei Românilor (Fontes Historiae Daco-Romanorum). Volumul VII. Cronica lui Nestor. Traducere și comentarii de G. Popa-Lisseanu, București, 1935 (pe http://www.dacoromanica.ro/)