Centrul Român de Politici Europene a prezentat azi un studiu despre factorii de care depinde durabilitatea performanței DNA. La finalul prezentării făcute de Cristian Ghinea, la care au participat președintele ales Klaus Iohannis și șefa DNA Laura Kovesi, a început dezbaterea.

miercuri, 26 noiembrie 2014, 1:58

Centrul Român de Politici Europene a prezentat azi un studiu despre factorii de care depinde durabilitatea performanței DNA. La finalul prezentării făcute de Cristian Ghinea, la care au participat președintele ales Klaus Iohannis și șefa DNA Laura Kovesi, a început dezbaterea.

În discuții, a apărut o cifră strivitoare. Simona Teodoroiu, secretar de stat în Ministerul Justiției, a spus că ”statul are de recuperat peste 1 miliard de euro, atît cît reprezintă indisponibilizările în urma proceselor”. Practic, statul român, prin Ministerul de Finanțe, mai exact prin ANAF, valorifică doar 5% din valorile confiscate de la cei condamnați.

Cifra de 5% a fost avansată acum cîteva luni de Laura Kovesi și procentul a fost confirmat azi de Simona Teodoroiu care a precizat că ”nu avem o altă cifră comunicată pe această temă dinspre Finanțe. 5% sînt recuperările efective”.

Nu există o centralizare a cît de vechi sînt aceste creanțe ale statului. Practic, fiecare instanță le știe, pentru că e obligată prin lege să le urmărească, dar din ce e compus acest miliard de euro și în cîți ani s-a strîns el, pe tranșe, nu știe nimeni.

Informațiile vin greu și pentru că ”există două curente de gîndire”, după cum a explicat un alt participant la dezbatere. Cei din justiție consideră că tot procesul de recuperare ar trebui să fie transparent în timp ce argumentul Fiscului este că intervine secretul fiscal. Pe asta se bazează probabil, deși Fiscul n-a explicat astfel, refuzul ANAF la cererea Gândul de a preciza ce se întîmplă cu clădirile confiscate de stat în urma condamnării lui Dan Voiculescu.

Filozofia ANAF este aceea că relația contribuabil – Fisc rămîne secretă pînă în momentul recuperării sumei. Ei se bazează pe faptul că, de pildă, recuperarea se face pînă la contingența sumei decise de instanță, iar proprietatea poate avea o valoare mai mare. Vocile din justiție, prezente și la evenimentul CRPE de azi, susțin că inclusiv lipsa de transparență a procesului de recuperare este o cauză pentru acumularea acestui peste 1 miliard de euro nerecuperat.

Și încă o cifră. DNA se laudă cu un procent ”de peste 90% de condamnări dintre cazurile trimise în instanță, în condițiile în care, în Europa, cifra de 75% e considerată drept foarte bună”.

Avem un randament al condamnărilor probabil record în Europa. Această cifră poate fi privită însă și dintr-o altă perspectivă, îngrijorătoare ca cetățean. Dacă DNA te trimite în instanță, ești aproape condamnat. E ca și cum, statistic vorbind, procurorii ar decide vinovăția, ceea ce desigur că juridic nu e real, pentru că DNA nu este instanță de judecată.

Întrebați cum explică această cifră, unul dintre cei prezenți la discuție a spus că ”procentul condamnărilor este mare nu doar la DNA, ci și în dosarele trimise de celelalte parchete. În privința DNA, procurorii au învățat în ultimii ani care este argumentația pe stilul judecătorilor. Dosarele lor din ultimii aproximativ trei ani sînt mult mai bine probate și argumentate”.