Afară, afară, cu “tricolorii” din țară!

Legal, nu poți face foarte multe cu steagul României. Cum nu poți face foarte multe nici cu alte simboluri naționale, cum ar fi imnul, culorile de pe steag, stema… N-ai voie să le arzi, n-ai voie să le batjocorești, n-ai voie să le vorbești de rău sau să le defăimezi. Partidele, firmele, asociațiile nu au voie, nici ele, să-și aroge drepturi asupra simbolurilor naționale sau să le folosească excesiv.

Și, totuși…

Și, totuși, există de 25 de ani niște băieți deștepți care au luat ostatice speranțele maselor, au fugit cu simbolurile naționale și pretind că ne reprezintă. Niște băieți deștepți, am spus? Am exagerat. Dacă îi auzi vorbind, îți pui mâinile în cap, îți smulgi părul, în caz că ai, și te înfigi ca dacii în prima suliță care-ți iese în cale. Dacă îi vezi cum își fac meseria, comparativ cu alți oameni care fac exact același lucru dar în țări cu o cultură a muncii, te gândești că a dispărut total până și ultima idee de orientare profesională. Deși, cine ar angaja niște analfabeți decerebrați, plini de tatuaje și obișnuiți să câștige bani și glorie ușor, fără pic de muncă? Hai, fără tatuaje poate că s-ar fi potrivit perfect profilului oricărui politician de succes, dar așa…

Băieții ăștia deștepți se numesc fotbaliști, iar lângă ei câștigă o pâine bună o seamă de antrenori, manageri, impresari, președinți de federații și alte ființe pe care, nu știu de ce, le-am delegat să poarte steagul României în numele nostru. De fapt, nici nu le-am dat noi acest drept. Și l-au luat singuri, în numele nu se știe căror obiceiuri străbune.

Federația Română de Fotbal nu este o instituție a statului român. Este o asociație de drept privat, în ale cărei mațe complicate nu-și poate băga ochiul nici măcar cel mai priceput medic în ale finanțelor. FRF este, pe bune, stat în stat. Dacă adevăratul stat român, prevalându-se de faptul că FRF își desfășoară activitatea pe teritoriul și în numele țării, încearcă până și cel mai firav control financiar, FIFA și UEFA reacționează instantaneu, amenințând cu excluderea “României” din competițiile internaționale. FRF este beneficiara celei mai costisitoare cosntrucții inutile dedicate unei instituții private, după Catedrala Mânturiii Neamului. De cele aproape 250 de milioane de euro cheltuite și furate pentru Arena Națională beneficiază, în principal, doar federația de fotbal, căci stadionul nu este bun pentru nimic altceva. Nici măcar pentru concerte, acustica fiind atât de defectuoasă, încât marile reprezentații în aer liber, din care alte stadioane câștigă anual o grămadă de bani, s-au mutat definitiv în alte locuri din București.

De oriunde ar veni banii pe care-i cheltuie FRF cu fotbaliștii și cohorta de inutili care-i înconjoară, acești bani vin pentru că cineva îi închipuie că investeșt în România. Culorile tricourilor, numele care apare pe ecranele televizoarelor, folosirea fără discernământ a drapelului pot induce în eroare orice director de marketing, orice ordonator de credite din administrația publică, centrală sau locală. Dar nu e România. E o grupare teroristă de genul Al Quaeda sau Statul Islamic, numai că membrii ei nu poartă măști pe față, ci gel în păr. Sunt niște ființe care, fără pic de remușcare, au capturat sentimentul național și-l sodomizează cu fiecare ocazie în fața a cât mai multor spectatori.

Nu există nici măcar o singură performanță cu adevărat notabilă a acestor băieți care pretind că sunt reprezentanții noștri în lumea sportului. Dar absolut niciuna. În Delta Dunării există un sat care a dat 25 de campioni și vicecampioni mondiali, europeni și olimpici. 25. Fotbalul românesc n-a obținut, la nicio competiție inter-țări, nici măcar bronzul. Dar cei mai mulți bani din sportul românesc sunt la federația de fotbal, nu la Mila 23. Mai mult, campionilor dați de România li se cântă imnul doar dacă ajung pe prima treaptă a podiumului. Fotbaliștilor li se cântă la început, să fie, că rezultatele oricum nu contează.

Avem performanțe în multe domenii, unele chiar folositoare omenirii, dar ne încăpățânăm să-i numim pe fotbaliști “tricolori”. E o blasfemie care ar trebui să înceteze cât mai repede. Să facă ce vor, să-și aleagă ce nume le place, dar să nu-și mai spună “echipa națională a României”. Nu sunt decât o selecționată a intereselor meschine ale unor oameni care văd în roșu, galben și albastru nu un steag, nu simbolul unei țări, ci o sursă facilă de câștig.

Iar dacă unii se simt rușinați de posibila confuzie dintre cuvântul rom și cuvântul român, ar trebui să se simtă de mii de ori mai rușinați de confuzia dintre fotbaliștii plecați pe-afară și întregul popor român. Ăștia, în mod sigur, n-au plecat în străinătate să joace fotbal sau să muncească, ci să fure banii unor cluburi ceva mai bogate. Poate de aia și sunt trimiși rapid înapoi, cu biletul de avion plătit de club și ceva mărunțiș prin buzunare.

Exclusiv online