En trång hiss hackar sig upp i huset i en av de grå 60-talskolosser som en gång vittnade om framtidsanda och funktion. Det är svårt att hitta rätt i området, mycket ser likadant ut. Men när rätt dörr väl öppnas så fylls hallen av värme och barnstoj. Hinner registrera en tavla med texten "Jag älskar mina pappor" innan Daniel börjar berätta om den maktlöshet de kände när flyktingsituationen förvärrades under hösten. Alla bilder och berättelser om människor på väg mot Europa etsade sig in i den lilla regnbågsfamiljen bestående av två pappor och två barn.