Under en hel vecka hade vi hört samma sak upprepas som ett mantra. Från norska kollegor, från finska, från svenska.

Och strax innan start kommer min polske vän Pavel fram och säger detsamma:

– I dag vinner Charlotte Kalla.

Jag har faktiskt aldrig varit med om något liknande före en mästerskapsstart. Jo, Charlotte Kallas namn har alltid nämnts som en av de 5-6 åkare som kanske kan ta en medalj. Nej, Charlotte Kalla har aldrig räknats bort

Men utsedd till total guldfavorit? Från alla håll?

Det var något helt nytt.

Det fanns ju trots allt en hel rad obesvarade frågor att fundera över före start.

Som:

✓ Kalla var den enda i svenska laget som valde laddning på hög höjd före OS - hur skulle det slå ut?

✓ Kalla anlände till Asien betydligt senare än alla andra svenskor - hur skulle det påverka i dag?

✓ Kalla hade inte ställts mot hela den samlade världseliten sedan före jul (nej, Planica räknas inte) – vad hade hänt sedan dess?

✓ Kallas vän, mentor och...tja, idol, Marit Björgen hade en vinter av himmel och helvete bakom sig. Men var stod hon nu?

När starten gick i solskenet här på den läckra skidstadion i Pyoengchang för en stund sedan hade vi fortfarande ingen aning,.

40 minuter och 45 sekunder senare fick vi svaret.

Vi hade aldrig behövt tvivla.

Nedanför min läktare hoppar nu 30-åringen från Tärendö och jublar framför ett hav av fotograferna. På andra sidan stadion studsar pappa Per-Erik och resten av gänget från byn i Tornedalen bakom en stor svensk flagga.

Det är, som man brukar säga, en stund av total lycka.

Det mest fascinerande efteråt är att det ju inte var något snack. Att Charlotte Kalla styrde loppet från start till mål.

LÄS MER: OS 2018 – här är programmet dag för dag

Under hela klassiska delen var hon med uppe i täten, hade kontroll på allt och alla utan att stressa upp sig.

Efter skidbytet fortsatte det på samma sätt. Hela tiden bra placerad, tryckte på emellanåt - men lämnade över till Marit Björgen i den långa utförslöpan i motvinden.

Och så kom det geniala avgörandet.

Alla hade pratat om den sista, branta, sprintbacken på väg in till stadion. Backen där medaljerna skulle fördelas.

Men Charlotte Kalla hade tänkt ett steg till än vi andra. Insett att backen tre kilometer från mål passade henne betydligt bättre. Förstått att det var där hon hade bäst chans att hänga av Björgen och de andra.

Det var en kliniskt perfekt utförd attack.

Det var ett gyllene ryck. Men det var mer än så. Det var också ögonblicket när ett tronskifte inträffade.

Marit Björgen har regerat i OS-världen så länge, så länge nu. Men den eran tog slut i dag.

Tack för den här tiden, Marit.

Men skidvärlden har fått en ny drottning nu.

Om guldet var överraskande?

Inte alls.

Hela säsongen har Charlotte Kalla visat att hon är klassen bättre än någonsin tidigare. Hela säsongen har hon utstrålat harmoni, självförtroende och totalt fokus på vad som behöver göras.

Det här var egentligen bara en logisk följd av den resa som Kalla startade den där vårdagen 2016 när hon bestämde sig för att lämna landslaget under försäsongerna, och gå sin egen väg.

På vägen har Charlotte Kalla växt som både skidåkare och människa.

Och än är hon långt i från färdig.

Efter dagens gyllene formbesked är jag fullständigt övertygad om att det inte bara blir ett, utan två OS-guld till här i Pyeongchang.

Dels 10 kilometer fristil, dels sprintstafetten med Stina Nilsson.

Får jag rätt står då Charlotte Kalla på fem OS-guld när vi summerar detta olympiska spel.

Ett fler än Sixten Jernberg, Gunde Svan och Thomas Wassberg.

Och då är du störst av dem alla, Charlotte Kalla.

* * *

Till sist. Herregud, vilket lopp av Ebba Andersson. Herregud!

I sin OS-premiär slutar alltså supertalangen på fjärde plats. Bara en hårsmån från bronset.

Du får ursäkta just i dag, Ebba. I dag hamnar du ändå i skuggan av Charlotte Kallas guld.

Men bara lugn.

Om något år är det du som kommer att stå där högst upp på prispallen.