Stockholms stads ansats i mötet med något så monstruöst som IS-krigare kan inte liknas vid något annat än en maktlös skolkurators. Varje skolkurator är värd all respekt, tro inget annat, men när det handlar om extremism och djävulusiska brott mot människor är det naivt att mobilisera med metoder dimensionerade för unga på glid som hellre röker gräs än läser läxor och går på lektionerna. Det går inte att förstå ihjäl fenomen som jihadkrigare och IS-resenärer. Ej heller kan de ”samordnas” tillbaka till en mental verklighet som bygger på varje människolivs absoluta värde. De har brutit med varje värdering som utgör fundament för ett mänskligt samhälle och därför krävs extraordinära insatser.

**I går antogs **”Stockholms stads strategi mot våldsbejakande extremism” av socialnämnden. Ansvarigt borgarråd är Ewa Larsson (MP), vikarierande socialborgarråd. I den niosidiga strategiskrivelsen avhandlas fenomen av en karaktär som sannolikt aldrig hanterats i kommunala socialnämnder förut. Dokumentet andas en aningslöshet som måste skrämma även den mest luttrade. De IS-krigare det handlar om omnämns exempelvis genomgående ”personer som deltagit i strid” eller ”kommer hem från strider utomlands”. Åtgärderna delas in i främjande, förebyggande, anhörigstöd och efterperspektiv, och i varje del föreslås samordning, samverkan, främjande samt kommunala satsningar som hjälp med bostad, jobb och bidrag.