Det är sällan en ledartext får stor uppmärksamhet, särskilt om den varit i en tidning utanför Stockholm som är liten. Nu har det hänt. Det är en ledare i Folkbladet i Norrköping av Widar Andersson som väckt uppmärksamhet. I den uppmanar chefredaktör Andersson statsminister Stefan Löfven att samtala med Jimmie Åkesson.

Ett av Anderssons argument för det är att förr eller senare kommer de andra partierna, även regeringspartiet S, att behöva samtala med Sverigedemokraterna. Därför är det lika bra att göra det förr.

Andersson skriver angående Sverigedemokraterna att Stefan Löfven får släppa den ängsligt och politiskt korrekta beröringsskräcken.

Det är otydligt vilka områden Andersson syftar på att det ska diskuteras med SD. Men ett verkar vara energi- och kärnkraft.

Visserligen har Andersson rätt i att Jimmie Åkesson och hans parti kan ta billiga poänger på att andra partier inte vill tala med honom. Att det funnits andra partier som inte blivit inbjudna att diskutera med statsministern eller andra partiledare så ofta minskar inte Sverigedemokraternas chans att framstå som mobbade. Vänsterpartiet Kommunisterna ville statsministern förr heller inte samtala med så ofta. Ett motiv var länge att VPK inte sågs som ett av de demokratiska partierna.

Ganska få av exempelvis borgerliga politiker eller sympatisörer såg något fel med den etiketten och behandlingen av VPK.

Men problemet med Anderssons förslag, att Löfven ska tala med SD om exempelvis kärnkraft och energi, är att det inte kommer att leda till något konstruktivt.

Sverigedemokraterna kommer att villkora alla tänkbara uppgörelser, oavsett område från kärnkraft till statsbudgeten, med att partiets profilfråga minskad invandring ska tillmötesgås.

Därför gör Löfven rätt som inte bjuder in SD till samtal om något politikområde. Dessutom skulle en förhandling med SD skänka det partiet en ökad legitimitet och seriositet. Det ska inte S och den regering S leder medverka till.

Nu regerar S och MP. De förhandlar fram en budget som kan stödjas av V. Kanske inleds samtal med vissa partier i oppositionen om olika områden, som energin, under senhösten. Men det är bara meningsfullt att samtala med partier som är beredda att träffa uppgörelse utan att blanda in andra frågor.

Om de fem oppositionspartierna, allianspartierna och SD, röstar ned budgeten i omröstningen om i december återstår att se. Sker det kan svensk politik hamna i ett nytt läge. Dit hör knappast extra val. Utan troligare blir det en ny regering, med S ledd av Löfven, och med eller utan MP.

Det står en redaktör som Widar Andersson fritt att föreslå samtal mellan regeringen och SD om exempelvis energipolitiken. Men han är fel ute.

Det är ett dåligt förslag att samtala med SD om något alls. Länge pratade aldrig borgerliga politiker i regeringsställning eller i övrigt med VPK/Vänsterpartiet. S gjorde länge det endast i undantagsfall. I båda fallen gjordes så för att VPK/Vänsterpartiets politik ansågs vara för extrem, särskilt rörande utrikes-, försvars- och säkerhetspolitik. Det sågs ändå inte som en mobbning av VPK.

På liknade sätt är det med SD. Det partiet har en alltför extrem politik särskilt rörande flykting- och invandringsområdet. Det är ett sakligt förhållande som omöjliggör samtal med det partiet, inte en vilja till mobbning.

SD och dess politiker kan sitta i riksdagen och argumentera för sina åsikter. Men det finns inget som säger att andra partier måste samtala med det partiet om de inte vill och finner det vara meningslöst.

Robert Sundberg