Man skulle kunna tro att det som alla ville tala om var judehatet och antagonismen mot det fria samhället bland revolutionära islamister. Men det är fanatiker som jag som samhället måste skydda sig emot. Åtminstone enligt vissa.

Knappt hade liken hunnit kallna och Lars Vilks satts i säkerhet, innan namnkunniga röster gick till storms mot vår tids hot: de slemma yttrandefrihetsfundamentalisterna.

Konstkritikern Dan Jönsson i DN Kultur var rasande på den "fanatiska" uppslutningen. Den "frasliberala principfastheten" gjorde honom "illamående". Han undrade varför ingen såg hur illa de högstämda talen rimmade med att Vilks inte har fått visa den kontroversiella rondellhunden på nästan åtta år. Gallerierna och konstmuseer har mycket riktigt inte stått på kö. Men kan "frasliberalerna", som sällan hittas i den mer vänsterpräglade konstvärlden där maktanalys går före principer om yttrandefrihet, hjälpa det? Dagspressens fundamentalister har tvärtom visat rondellhunden ett stort antal gånger, Expressen senast dagen efter terrorattackerna i Köpenhamn.

Hade det inte varit för dessa frasmakare till utgivare hade knappt en kotte vetat vad priset på Vilks huvud egentligen gäller.

Fredrik Virtanen på Aftonbladets ledarsida var minst lika ilsk. Såg han en enda "kontorsliberal" till som sade sig stå upp för yttrandefriheten skulle han osäkra sitt automatvapen. Så låter det när den lättsinniga korridorsvänstern vill skoja till det. Hellre än att begå tomma ord om yttrandefriheten ville Virtanen ställa tuffa frågor om vad karikatyrerna skulle vara bra för. Det är relevant, men mindre än en vecka efter det som tros ha varit ett mordförsök på Lars Vilks borde det snarare vara terrorismen och dess hantlangare som ska förklara sig, inte konstnären.

Etikdoktorn och författaren Ann Heberlein gick även hon på SVT Opinion till attack mot de enögda yttrandefrihetsvurmarna. "Två människor fick sätta livet till som en konsekvens av hans [Vilks] rätt att tänja på konstens gränser", skrev hon och undrade retoriskt vilket värde konsten har i relation till människoliv.

Nu var det min tur att må lite illa. Att Heberlein lastar Vilks, hans rondellhundar och till och med konstens frihet, för dåden är en etisk kollaps som jag hoppas hon inte utsätter sina studenter vid Lunds universitet för.

Lars Vilks kan lägga ännu ett dystert kapitel till boken om rondellhunden. Han vet att det kommer att komma ett nytt attentat, och om han överlever det, ännu ett. Jihadismen är ett långsint fanskap. Fraser om yttrandefrihet och nya publiceringar av rondellhunden kan knappast förändra det, men sätter åtminstone rätt folk på de anklagades bänk.