Kapital har offentliggjort sin årlige liste over de 400 rikeste personene i Norge, og tallene bekrefter at Norge er et paradis for folk med store formuer. Det er ingenting som tyder på at våre rike pines av skatter, reguleringer og lumsk sosialisme. Tvert imot eier de mest formuende stadig større deler av verdiene i dette landet, og de eier det trygt. Rikdommen er beskyttet av lovverket, en stabil økonomi, et lavt skattenivå for kapitalinntekter og et samfunn med høy grad av tillit og evne til omstilling. Det hadde vært en fordel om noen flere i denne eliten ga uttrykk for at de forstår, og setter pris på, de fordelene de har fått.

Skru På Lyd Error Error TORPEDO-ANGREP: Lydklipp avslører hvordan besetningen på «Front Altair» ble reddet etter angrepet i Omanbukta. Video: AP/TradeWinds. Vis mer

Det er svimlende summer som de aller rikeste hersker over. Skipsreder John Fredriksen, en gang bud i et skipsmeklerfirma, troner øverst med 114 milliarder i formue. 75-åringen er trolig den rikeste nordmann gjennom alle tider. Det siste året økte formuen med en grei milliard kroner. Dette beløpet er også nåløyet for å være en del av Norges mest eksklusive klubb: Milliardærene. Ifølge Kapital er det nå 341 norske milliardærer, 33 flere enn i fjor. Til sammenlikning var det i 2001 bare 67 nordmenn som hadde en formue på over en milliard.

Det viser en tendens som bekreftes av annet materiale, bl.a. fra Statistisk Sentralbyrå: De rikeste blir stadig rikere og rykker i fra andre grupper. Norges 400 rikeste har en gjennomsnittlig formue på 3,5 milliarder og har i snitt blitt 150 millioner rikere siden i fjor. De 400 kontrollerer verdier for 1408 milliarder som tilsvarer ca. 15 prosent av Oljefondets verdi. Den ene prosenten som eier mest her i landet, har økt sin andel av husholdningenes formue fra 21 til 25 prosent. Det er en av grunnene til at de økonomiske ulikhetene i Norge øker.

Det er verken feil eller umoralsk å være rik. Samtidig medfører ulikhetene både et personlig ansvar for de velstående, og behov for at samfunnet foretar korrigeringer. Et system og en økonomi som ikke tar vare på alle grupper og enkeltpersoner i samfunnet, vil skape motsetninger som truer både tillit og stabilitet. På dette punkt har alarmen gått i nesten alle vestlige land, men også stater som Kina og India produserer nå svimlende ulikhet. Norge ligger på nivå med klassesamfunnet Storbritannia når det gjelder de rikes andel av privat formue.

Et kritisk standpunkt til denne utviklingen handler ikke om misunnelse, men om rettferdighet.