Nikolai Kleivan jobber i NATT&DAG.

I går skrev NTB at Kjell Grandhagen, avtroppende sjef for Etterretningstjenesten, ønsker seg tilgang til all tele- og datatrafikk til og fra Norge. Heldigvis fulgte regjeringspartiene i dag opp med tydelig å avfeie forespørselen, men for fremtiden er det greit å påpeke at årsakene Grandhagen viser til for å prøve å skaffe seg ubegrensede fullmakter, er tåpelige.

Først og fremst: Ikke la ham skremme deg.

– Dette gjelder terror, det gjelder organisert kriminalitet, menneskesmuglere, våpen, narkotikasmugling og barneporno, sier Grandhagen til NTB.

Vi kan starte med mest sentimentale og manipulative argumentet: Barneporno. Dette faller neppe under E-tjenestens daglige ansvarsområde, men er skummelt og foregår på internett, så spionsjefen anser det vel som en egnet brekkstang for å skaffe seg mer makt.

«Dette er bullshit så skamløs at man nesten mistenker Grandhagen og dermed norsk etterretning for å være grunnleggende uinformert.»

Men problemet med etterforskningen av barneporno i Norge, er slett ikke at politiet ikke finner den, eller de som bruker den. Ifølge en VG-sak om brukere av barneporno tidligere i år, oversvømmes Kripos av nye tilfeller til den grad at de ikke har ressurser til å etterforske dem. I løpet av to uker i sommer registrerte politiet 1055 unike, norske IP-adresser som lastet ned eller delte videoer av overgrep mot barn.

Hvis Grandhagen faktisk ønsker politisk handling for å få stanset overgrepene, bør han be om omdelegering av politiressurser og øremerkede midler, ikke bruke barna som retorisk joker for å få strammet inn våre sivile rettigheter.

Det samme gjelder de andre områdene i tillegg til terror han mener massiv overvåkning kan få bukt med. Aftenposten har for eksempel dokumentert at norsk politi i april mottok konkret informasjon fra Italia om norske telefonnumre som har hatt kontakt med organiserte menneskesmuglere. Åtte måneder senere har ingenting skjedd med informasjonen de mottok. Og i dagens Aftenposten ønsker førstestatsadvokat Jan Glent høyere straffer og økt prioritering fra politiet. Det er ressurser og prioriteringer det handler om, ikke masseovervåkning.

Billige fryktappeller til side, Grandhagens kronargument later til å være terrorangrepet i Paris i november:

– Det er blitt veldig vanskelig for etterretnings- og sikkerhetstjenester å oppdage slike trusler, til tross for at det helt åpenbart er snakk om en sentralt planlagt operasjon med utspring fra Syria. Det ble skaffet våpen og annet utstyr, noe som gikk helt under radaren, sier han.

Dette er bullshit så skamløs at man nesten mistenker Grandhagen og dermed norsk etterretning for å være grunnleggende uinformert. Flere av gjerningsmennene var kjenninger av politi og etterretning. De var brødre, fettere og venner, og holdt til i samme forstad av Brussel. Den antatte hovedmannen Abdelhamid Abaaoud var en av Europas mest ettersøkte menn lenge før 13. november. Bataclan-morderen Ismaël Omar Mostefaï ble markert som en radikaliseringsfare i 2010. Det er også vel dokumentert at våpnene de brukte, er rimelig enkle å skaffe på gata i både Belgia og Frankrike. Kort sagt, mer masseovervåkning ville ikke ha stoppet dette.

Ikke denne gangen heller. For som den overvåkningsskeptiske nettavisen The Intercept påpekte i november, ble ti av ti terroraksjoner i Vesten de siste to årene utført av kjenninger av myndighetene. Det er liten tvil om at flere av dem markerer tabber og feil av etterretningsorganisasjonene, men det er ikke på grunn av manglende fullmakter.

Tidlig etterforskning av Paris har tydet på at terroristene kommuniserte på Facebook og SMS, men Grandhagen finner likevel grunn til å skylde på Edward Snowdens avsløringer fra 2013. Og internettleverandørene, da:

– Det er også viktig å se på hvilket ansvar telekom- og internettindustrien skal ha i dette. De bør spørre seg selv om det er helt greit å være tilrettelegger for terrorkommunikasjon, sier han til NTB.

Ja, tilretteleggerne bør ta ansvar! Men hvorfor stoppe med telekom- og internettindustrien? Bør ikke mørke smug, kafébord og parkbenker stille seg selv det samme spørsmålet?