Det måtte en ekte miljøvern-sønn til for å gjøre dette.

(ba.no) OS: – Mange av tingene jeg har brukt i huset, har jeg hatt liggende i årevis.

Det sier Ruben Oddekalv til BA. 29-åringen er utvilsomt sin fars sønn, oppvokst i Miljøvernforbundet omgitt av idealister med hjerte for miljøet, gjenbruk og resirkulering.

Nå er Ruben Oddekalvs egen husdrøm snart klar for at han og hans lille familie kan flytte inn. Idyllisk ved Osvassdraget, noen mil sør for Bergen, og med utsikt rett over til Miljøvernforbundets kurs- og konferansested Seletun, ligger den 170 kvadratmeter store eneboligen som har tatt litt lengre tid å bygge enn planlagt, men som innflyttes i disse dager.

– Det var nok optimisten i meg som la fremdriftsplanen, men når man gjør alt selv, så tar ting tid, smiler Oddekalv til Bergensavisen.

Sønnen Viljar på halvannet år har også opptatt en del tid for småbarnsfaren.

Miljøvennlig, men dyrt

Å være utdannet tømrer med et brennende engasjement for gamle håndverkstradisjoner og gjenbruk må sies å være et godt utgangspunkt for å skulle bygge sitt eget hus.

Du må lete lenge etter en gipsplate eller spor av moderne minimalisme i det oddekalvske hus. Vegger og gulv er dekket av ask, osp, eik, furu, bjørk, miljøvennlig maling og skifer.



HUSET: På taket kommer solfangere og torv. Kledningen er ubehandlet bjørk fra Sotra. Foto: Skjalg Ekeland (Bergensavisen)





100 ÅR GAMMEL: Trappen er hentet fra Ludeboden og er antakeligvis fra rundt år 1900. Avsatsen er laget av en dør fra 1745. Porten er et rekkverk. Foto: Skjalg Ekeland (Bergensavisen)

– I stuen har vi dessuten en vegg med miljøvennlig tapet. Den var altfor dyr, men det er viktig for meg at produktene vi bruker er miljøvennlige. Dessuten gir en høy andel gjenbruk muligheter til å bruke litt ekstra penger på andre ting, sier han.

Totalt har den 170 kvadratmeter store boligen kostet omkring 1,9 millioner kroner, inkludert kjøp og opparbeidelse av tomt.

– Jeg har ikke regnet på hva min egen innsats er verdt. Skulle jeg ut med det i penger, hadde jeg gått konkurs, smiler Oddekalv, som har tilbragt noen timer stort sett hver dag på huset siden sommeren 2011.

Nesten ingen gipsplater

Oddekalv selv er strålende fornøyd med alle sine trehvite rom. Både stue, kjøkken, tre soverom og bad har tre som hovedelement.

– Jeg hadde ikke følt meg hjemme i mitt eget hus dersom alt skulle vært hvitt og kaldt. Dette er lunt og hjemmekoselig. Jeg er åpen for at kanskje noen av veggene kan males med tiden, men per nå er jeg veldig fornøyd, smiler han.

– Og samboeren?

– Hun visste selvsagt at det aldri ville bli et funkishus jeg skulle bygge. Hvis ikke har hun gått på en smell, ler 29-åringen.



PÅ BRUKTMARKEDET: Ti slike dører kom inn på bruktmarkedet, og Oddekalv var snar med å kjøpe dem. Han vet ikke hvor de kommer fra. Foto: Skjalg Ekeland

Foruten å velge miljøvennlig og kortreist der det er mulig, har Oddekalv altså brukt en rekke materialer om igjen i huset sitt: Reisverk, isolasjon, parkettgulv, trapp, bjelker, teglstein, dører, kraner, vask og sentralstøvsuger, for å nevne noe.



– Det er ikke for alle å bygge et hus på denne måten, men alle kan gjøre litt. Og man bør være klar over at det er mange muligheter for å drive gjenbruk av bygningsmaterialer, sier han.



GAMLE BJELKER: Kjøkkeninnredningen er ikke altfor gammel, men bjelkene i taket er håndøkset og kommer fra et hus i Allègaten i Bergen. De er minst hundre år gamle. Foto: Skjalg Ekeland (Bergensavisen)









– Hva skal du finne på nå når huset er ferdig?

Oddekalv ler.

– Det er egentlig et godt spørsmål. Jeg tør ikke tenke på hvor mange timer jeg har brukt på huset. Det er en omstendelig hobby, og jeg har brukt sinnssykt mye tid på ting som ingen andre ser. Å tilbringe mer tid med familien står øverst på listen.

Og samboeren Lene-Marie Haugland får skryt fra husbyggeren.

– Jeg er veldig takknemlig for innsatsen hun har lagt ned som «nestenalenemamma» mens jeg har jobbet på huset hver eneste kveld, smiler Oddekalv.

Du kan se flere bilder av huset i Bergensavisen her.





