Hva mener Lysneutvalget i dag om digitalt grenseforsvar? | Bjørn Erik Thon

Bjørn Erik Thon, direktør i Datatilsynet

29. mai 2017

Professor Olav Lysne overleverte i desember 2015 sin første rapport til Justis- og beredskapsdepartementet om digital sårbarhet. Et år senere kom Lysne II-utvalget med forslag til digitalt grenseforsvar. Direktør i Datatilsynet, Bjørn Erik Thon, etterlyser debatt om datalagring etter at EU-domstolen før jul slo fast at både svenske og britiske lover på dette feltet er ulovelige. Håkon Mosvold Larsen/NTB scanpix

Medlemmene i Lysne-utvalget må klargjøre hvordan de ser på sitt eget forslag i lys av utviklingen etter at de fremla sin rapport. Denne debatten er alt for viktig til å late som om ingen ting har skjedd!

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

I september 2016 la Lysne II-utvalget frem sitt forslag til digitalt grenseforsvar (DGF). Utvalgets medlemmer deltok aktivt i debatten og argumenterte for forslaget sitt. Mer overraskende er det at utvalgets medlemmer ikke har kommentert forslaget i lys av den utviklingen vi har sett etter at de la frem sin utredning.

To forhold er særlig viktig. I desember 2016 slo EU-domstolen fast at blant annet de svenske og engelske datalagringslovene var ulovlige:

Generell innsamling og lagring av kommunikasjonsopplysninger om en ubegrenset krets av personer ble ansett å være i strid med menneskerettighetene.

Slik datalagring kan bare tillates dersom det gjelder data knyttet til et tidsrom, et geografisk område eller en personkrets som på en eller annen måte kan være innblandet i alvorlige lovovertredelser.

Særlig på bakgrunn av disse dommene konkluderte både Datatilsynet og Norges Nasjonale Institusjon for Menneskerettigheter med at utvalgets forslag var i strid med Den europeiske menneskerettskonvensjon EMK og Grunnloven. Dommene kom etter rapportens fremleggelse, men utvalget var godt kjent med at disse avgjørelsene var under oppseiling, og skrev: «[Når] de foreligger, vil DGF naturligvis også måtte vurderes i lys av disse».

Les Aftenpostens leder om Lysne-utvalget:

Les også Norges nye, digitale trusselbilde

Dele info med politi og påtalemyndighet

En slik vurdering har imidlertid ikke utvalget gjort. Det naturlige ville imidlertid vært å gjøre en vurdering av om forslaget de la frem, i lys av rettsutviklingen, er i strid med EMK og den norske Grunnloven.

Utvalget selv fryktet dessuten formålsutglidning, altså at de innsamlede dataene brukes til nye formål og av andre organer enn opprinnelig vedtatt.

De fremmet forslag som skulle virke begrensende, blant annet at politiet, og andre ikke kan søke eller bestille informasjon fra DGF til eget formål, og at data fra DGF ikke kunne brukes som bevis i konkrete straffesaker.

Riksadvokaten var, i høringen sin, ikke enig i dette, og skrev: «[Det er] viktig at loven åpner for at overskuddsinformasjon om begått eller pågående alvorlig kriminalitet mot en person liv [], kan deles med politi og påtalemyndighet».

Kripos mente at opplysninger fremkommet ved DGF i noen tilfeller må deles med andre og benyttes.

Viktig debatt

Men også her har utvalgets medlemmer reagert med taushet.

Skal man delta i en debatt om eget forslag, må man også ta inn over seg at svært sentrale rettsavgjørelser og uttalelser fra sentrale høringsinstanser rokker helt grunnleggende ved utvalgets konklusjoner.

Dette gjelder særlig når utvalget selv sa dette:

«For å oppnå et rettslig forsvarbart DGF, er det etter utvalgets oppfatning ikke mulig å fravike dette oppsettet i stor grad, og selv små svekkelser i kontrollmekanismene kan føre til at menneskerettigheter og personvernhensyn vil bli ansett som brutt».

Min oppfordring er derfor klar: Utvalgets medlemmer må klargjøre hvordan de ser på sitt eget forslag i lys av utviklingen etter at de fremla sin rapport. Denne debatten er alt for viktig til å late som om ingen ting har skjedd!

Følg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter

Her er noen av sakene fra da Lysne-utvalget presenterte sine rapporter: