Store deler av venstresiden liker ganske enkelt ikke arbeiderklassen | Andreas C. Halse

Andreas Halse

28. mars 2017 21:15 Sist oppdatert 29. mars 2017

Venstresidens angrep på folk som mangler skriftlig formuleringsevne bidrar til å styrke mistanken om at de egentlig misliker folk som ikke er like høyt utdannet som dem selv, mener Andreas C. Halse. durantelallera / Shutterstock / NTB scanpix / Simen Johan Willgohs

Venstresiden har sine egne kulturkrigere.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

durantelallera / Shutterstock / NTB scanpix

Ørn E. Borgen

Fra tid til annen dukker antirasistiske sider opp i facebookfeeden min, utelukkende dedikert til stavekontroll av rasistiske budskap.

Sidene representerer en slags institusjonalisering av en veletablert praksis der velutdannede liberalere har mye moro med å påpeke kommafeil, dårlig språkføring og skrivefeil hos folk de er uenige med - som regel folk på høyresiden, og som oftest knyttet til debatter om innvandring, islam eller regelrett rasisme.

Ikke antirasistisk, bare anti-dannelse

Fra et antirasistisk ståsted gir det hele liten eller ingen mening. Problemet med rasismen er at den fratar frihet fra mennesker og legitimerer hat og undertrykkelse, ikke at den tidvis anføres med skrivefeil.

Fakta Internrevisjonen Hver onsdag skriver Andreas C. Halse eller Anne Siri Koksrud Bekkelund i Aftenposten om norsk politikk. Koksrud Bekkelund kritiserer høyresiden, mens Halse kritiserer venstresiden. Andreas C. Halse er tidligere leder i Sosialistisk Ungdom. I dag jobber han med faglige rettigheter og internasjonal politikk som daglig leder i Svenssonstiftelsen. Vis mer

Når man velger å angripe skrivefeil eller dårlige formuleringer fremfor budskapet angriper man langt flere enn avsenderen. Man angriper samtidig et hav av mennesker som er hjertens enig med venstresidens verdier. Folk som mener at forskjellene bør være mindre, lønnen høyere og livet friere.

De åpne og mer subtile angrepene på folk som mangler riktig utdannelse eller skriftlig formuleringsevne bidrar også til å styrke mistanken om at den politiske venstresiden egentlig misliker folk som ikke er like høyt utdannet som dem selv.

På den ellers så korrekte venstresiden er det påfallende hvor ustraffet man slipper unna med fornærmelser eller latterliggjøring av klassebakgrunnen til mennesker man ikke liker.

Hvis du lurer på hva jeg legger i det, kan du forsøke å dra på et politisk møte til venstre i politikken å si, uten snev av ironi, at du binger Paradise Hotel, spiser Grandiosa på julaften eller har foreldre i oljeindustrien. Eller at du mekker amerikanske biler på fritiden og bruker rabattkuponger når du handler.

Og du kan høre det overraskende suset som går gjennom rommet i det noen nevner at de «bare» har fagbrev.

Malin Lenita Vik skisserte disse mekanismene i et fremragende essay på Maddam.no om sin egen klassereise allerede i 2013, men det er lite som tyder på at noe er blitt bedre. Store deler av venstresiden liker ganske enkelt ikke arbeiderklassen.

For mye kulturkrig, for lite politikk

Fire år etter har vi fått Fremskrittspartiet i regjering, Brexit og Trump, men fortsatt har ikke Skandinavia et eneste parti til venstre for sosialdemokratiet med base i arbeiderklassen.

Blant de få som har forsøkt å ta dette på alvor kan man nevne en tidligere fløy i det danske Socialistisk Folkeparti (søsterpartiet til norske SV). Etter systematisk å ha henvendt seg til tradisjonelle arbeidervelgere ble de foraktfullt kalt for arbeiderister, og etter hvert skjøvet til side.

Jeg er i det store og hele enig med dem som mener det er for mye kulturkrig og for lite politikk i det offentlige ordskiftet. Men en del av den utdannede venstresiden ser tidvis ut til å glemme at de fører sin egen kulturkrig. Og som alltid er ens egne privilegier vanskeligst å få øye på.

Twitter: @achalse

Delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter