Tehnica aceasta de a controla furia unei societati, oferindu-i un spatiu marginal in care sa se manifeste si creand astfel iluzia unei revolte, a unei impotriviri in numele libertatii a stat la bazele Cenaclului Flacara.Generatiile care si-au trait tineretea in comunism inca pastreaza imaginea unei oaze de libertate si de cultura alternativa, cu Adrian Paunescu recitandu-si versurile, intr-un ritual de hipnoza colectiva.Oamenii erau fericiti, iar ochiul regimului se inchidea in fata scenei, doar pentru a se deschide si mai vigilent chiar pe scena.Or iluzia libertatii este mai puternica decat libertatea propriu-zisa, in termenii atasamentului, pentru ca e lipsita de bagajul cel mai dificil al acesteia din urma, si anume responsabilitatea de a face tu pentru tine toate alegerile esentiale. Regimul crea opresiunea si tot regimul deschidea cate o supapa de rezistenta, cat sa canalizeze potentialul de furie din societate.Cam asta e sensul unuia dintre cele mai bune titluri pe care literatura le-a dat,, a lui Norman Manea, scriitor roman emigrat in America in anii tarzii ai comunismului.Or asta face si PSD, dintotdeauna, fie crescand enclave in interior, fie controland cate o deversare de furie si asteptare catre UNPR-uri sau mai tinere Pro Romanii.Creat deopotriva pe structurile administrative ale Partidului Comunist si ale Securitatii, PSD nu a fost niciodata in mainile unui singur grup, nici macar in mandatul istoric al lui Ion Iliescu.Exista un fragment din Bulgakov,, in care diavolul se pune pe facut fapte bune, intr-o Moscova din care Dumnezeu, plictisit sau obosit, s-a retras. Or in lipsa lui Dumnezeu, caruia sa ii incurce socotelile de bine, Diavolul isi pierde utilitatea. Si atunci isi sufleca manecile, se uita peste crestetele oamenilor infrigurati si isi face singur opozitie, cat sa isi poata justifica existenta.Ultimele guverne PSD - trei, intr-un an - au ras in hohote de noi, ca un Diavol moscovit cocotat pe Palatul Parlamentului, mestecand tutun. Oricine ar fi avut aceasta imagine in fata ochilor, ar fi jurat ca partidul si-a incheiat biografia postdecembrista. Si, totusi, iata partidul astazi, scotocind doua saptamani in legi si conventii internationale, pentru a scapa de un banc care se spune pe seama lui.Nu cred ca strategii PSD-ului nu au vazut asta. Mai degraba, au simtit potentialul de a creste un spatiu controlat in care furia sa se verse, constienti fiind ca adeziunile societatii vor fi restranse.In fond, legitimarea unei injuraturi de felul acesta nu este confortabila multora si pe buna dreptate, asa cum a scris si Mircea Cartarescu, pe contul de Facebook Fix asta va specula PSD, polarizand, inca o data, societatea civila care i se opune. In vreme ce Opozitia politica va vehicula, pe Facebook doar, sondaje de opinie in care anunta ca va invinge, dar fara a livra un context si o strategie,Sigur,. Un partid fara genele PCR-ului ar fi asumat deschis un discurs, in care sa acuze un atac la moravuri, o indecenta nepermisa in spatiul public, dar nu si-ar fi pus sutele de functionari sa gaseasca virgula din vreun tratat international care sa justifice cenzura.Partidul nostru a mirosit insa aici un nou prilej de a ne polariza in jurul unei injuraturi din registrul de jos, desi, odata ce a devenit problema guvernamentala, nu mai este vorba despre o injuratura, ci mai degraba despre lupta corp la corp dintre cetateanul frustrat si puterea care il injoseste zi de zi.