Tot umblând prin ţări străine, aflu cu întârziere că acasă s-a activat iar A3 pe subiectul “reţeaua Soros” şi aruncă cu rumeguş agitprop la grămadă în ONGuri, inclusiv în colega mea Laura Ştefan, etc. Am fi naivi să credem că băieţii ăştia lucreaza la întâmplare, că îi apucă pe ei aşa deodată să ancheteze un subiect, ceea ce presupune efort, fără legătură cu ce se mai întâmplă prin jur. Oricum nu doar A3 e un fel de spaţiu de emisie alocat cu ora diverselor interese, ci şi alte TV: azi laudând corupţia, mâine anti-corupţia, azi invitându-te în studio şi mâine înjurându-te pe fix acelaşi tronson orar.

Ce i-a apucat pe ăştia acuma? Nu, nu are legătură cu vizita patriarhului Chiril, cum au presupus unii, că ei nu prestează dezinteresat. Ci are legătură cu alte două chestiuni:

1. Lansarea pe canalul Arte a documentarului despre corupţie în România, în care, între alţii, vorbeşte la un moment dat şi Laura. Vedeţi aici trailer, care înţeleg ca i-a făcut ballistici pe dl Dragnea & gang, pentru că Arte nu-i chiar orice tabloid vestic unde cumperi prin lobişti articole la suta de caractere, ci o sursă respectată ce ajunge la un public european la care consigliere bine plătiţi ai regimurilor de la Bucureşti, Chişinău, etc nu prea au acces.

2. Dezbaterile în Senat, unde se apropie sorocul de aprobare tacită a proiectului de lege anti-societate civilă Şerban Nicolae – Liviu Pleşoianu, ăla cu ONG consideraţi agenţi externi, uciderea lor prin birocraţie de stat, etc. Vezi aici proiectul. Cu alte cuvinte, legea copy-paste după cea de la Kremlin şi preluată obedient de hardliners politici la Chişinău, Bucureşti, Budapesta, etc. De aici probabil noua campanie anti-Soros lansată exact în aceeaşi zi de Viktor Orban în Ungaria (vezi aici) şi Antena 3 în România.

De aici sprijinul şi laudele deşănţate pe reţeaua rusească de propagandă Sputnik pentru Codrin Ştefanescu, pe care l-au făcut intelectual colecţionar de carte veche (vezi aici incredibilul material) sau anonimul (până mai ieri) PSD-ist Pleşoianu, iniţiator al legii amintite, care devine încet-încet un vârf de lance al relativismului geopolitic la Bucureşti: vezi aici şi aici.

Evident, emisiunea pe A3 e un fel de pregătire de artilerie în sprijinul invitatului lor fidel, senatorul Şerban Nicolae, că niţică atmosferă publică nu strică în momentul când comisia din Senat dezbate bazaconia de proiect co-sponsorizat de sputnikarul Pleşoianu. Ea este foarte utilă pentru că poate fi preluată şi rostogolită după tipicul cunoscut, atât de troli plătiţi în social media, cât şi de idioţi sinceri şi utili, la dreapta naţionalistă şi stânga bolshie-conspiraţionistă (în plin proces de fuziune), care chiar cred că Soros, iluminaţii, klingonienii, neoliberalii şi evreimea financiară globalizată conduc planeta după plac.

Primesc toţi oamenii ăştia ordin direct de la batiuşka Ţar? Nu, nu cred, pentru că nu sunt la fel de conspiraţionist ca ei. E cum zice cântecul: gândim la fel, simţim la fel… Oameni cu interese similare au reflexe similare, chiar dacă nu comunică explicit ci doar se inspiră unii de la alţii în proaste practici de guvernare.

In altă ordine de idei, fundaţia Soros a fost condusă aproape tot timpul cât a existat de PSD-işti / USL-işti de frunte ca Alin Teodorescu sau Renate Weber (ceea ce în sine nu-i o problemă) şi a sponsorizat la greu inclusiv viitori naţionalişti isterici precum Mirel Palada (sau, în ţara vecină, pe Viktor Orban însuşi, mai nou prieten cu dl Dragnea) şi cauze de stânga care ar fi trebuit să fie, nu-i aşa, pe agenda unui partid care se pretinde membru al social-democraţiei europene. Deci a vedea în spatele ei vreun plan bine pus la punct anti-PSD e chiar ridicol, noaptea minţii.

Dar mai cu seamă, Fundaţia Soros România s-a închis definitiv în 2015, după ce vreo zece ani înainte îşi tot redusese operaţiunile şi încetase să mai fie furnizor de granturi. Spre deosebire de ea, prezentată ca bolgie malefică deşi nu mai există, are aerul că fundaţia Putin abia acum se deschide şi investeşte în clienţi fideli în România şi în regiune. Şi anume, nu în nişte pârliţi de ONG-işti ci oameni aflaţi cu adevărat la vârful puterii în ţările lor. Ei, iată un subiect de anchetă interesant pentru televiziunile de ştiri.