Foto: Combinezoanele, măștile și vizierele sunt produse cerute de medicii din întreaga lume. În imagine, medici italieni în linia întâi a luptei împotriva codid-19 (Profimedia Images)



Când am primit mesajul pe whatsapp, în urmă cu mai bine de două săptămâni, am ridicat ochii a mirare şi nu am sunat-o pe doamna care îmi scrisese decât după ore bune, la sfârşitul zilei. Când toată lumea era disperată şi întreba cum poate suspenda mai repede contractele de muncă ale angajaţilor şi încasa de la stat indemnizaţia de „şomaj tehnic” ori ce argumente poate să invoce pentru a amâna plata chiriilor, administratoarea acelei fabrici de confecţii se gândea să se apuce de producţia combinezoanelor de protecţie medicală fără ca vreodată să fi avut de-a face cu produse de felul acesta. Dacă nu o cunoşteam de multă vreme, mi s-ar fi părut o copilărie şi, probabil, aş fi sunat-o după multe zile.

Societatea dânsei e dedicată exclusiv producţiei de pantaloni bărbăteşti pentru marile branduri internaţionale. O activitate tot mai puţin rentabilă în România, odată cu creşterea costurilor aferente forţei de muncă şi a utilităţilor. Adevărat că suntem la 12 ani de la aderarea la UE şi de la prohodul pe care experţii îl cântau „lohnului”, iar multe dintre marile societăţi de confecţii bine gestionate încă distribuie dividende acţionarilor, însă, de la an la an, cifra de afaceri şi marja de profit sunt în descreştere, iar directorii şi administratorii lor în căutarea unor clienţi tot mai pretenţioşi şi a unor modele tot mai complicate, fiindcă e aproape imposibil să concurezi cu forţa de muncă ieftină din Asia ori Magreb pentru a produce îmbrăcăminte sub 50 euro bucata.

Odată cu apariţia pandemiei – chiar dacă, în primă fază, părând problema exclusivă a Chinei, mulţi sperau la întoarcerea comenzilor din Asia în partea aceasta de Europă mai săracă – problema cronică a acestei industrii s-a acutizat brusc, carantina, izolarea şi consecinţele acestora asupra vânzărilor lanţurilor de magazine cu produse premium sau de lux ducând la anularea majorităţii comenzilor primite de societăţile de confecţii de la noi. Suspendarea contractelor de muncă şi suportarea indemnizaţiei din fondurile Agenţiilor Judeţene pentru Ocuparea Forţei de Muncă până la sfârşitul stării de urgenţă e o soluţie de moment care a dat o gură de oxigen multor agenţi economici, însă, foarte probabil, nu va fi suficient pentru a le permite să evite falimentul lunile următoare.

„De patru zile eu şi două inginere de-abia am închis ochii câteva ore. Nişte medici de la spitalul din Reşiţa ne-au sunat să le facem nişte costume de protecţie, fiindcă au început să apară bolnavii de coronavirus. Mi-a fost tare ruşine că a trebuit să le spunem că noi nu facem aşa ceva. Parcă un nefrolog nu te poate trata şi de coronavirus dacă nu mai are colegi de la epidemic disponibili? Dacă tot facem pantaloni, nu putem coase şi combinezoane? Că astea nici nu trebuie să arate bine...”

Aşa a început căutarea materialului necesar pentru realizarea costumelor. E totuna să coşi o haină, mai ales una care nu trebuie să se muleze pe talie sau să ascundă un început de burtă, însă de data aceasta era vorba de un produs care trebuie să protejeze biologic purtătorul său. Adică trebuie respectate normative pentru materiale, normative pentru asamblare, coasere, etanşeizare şi multe altele.

Până la urmă, Laura a găsit o firmă din Marea Britanie care producea membrana necesară. Ba, extraordinar, spuneau ei, era vorba de un produs recent omologat, care permitea dezinfectarea şi reutilizarea. Însă, pentru a respecta normativa în materie, trebuia laminată. A găsit o altă societate din Iaşi care făcea această operaţiune. Totul în viteză şi fără prea mulţi bani. Însă a durat puţin până a ajuns materialul, a fost prelucrat, a ajuns pe urmă la fabrica din Reşita.

Altă bătaie de cap: condiţiile de realizare a îmbinărilor, închiderilor, mai ales că produsul trebuia să permită refolosirea după dezinfectare. Alte zile consumate cu studiul normativelor şi diverselor caracteristici tehnice ale furniturilor disponibile pe piaţă. Până la urmă, realizaseră un combinezon care poate fi reutilizat de 25 de ori şi sterilizat fie prin acţiunea aburului saturat sau temperaturi de peste 100 grade Celsius, fie prin spălare în maşinile cu tambur sau tunel (prespălare 45 - 50 grade cu hipoclorit de sodiu plus igienizare în spălarea principală la 65-70 grade cu apă oxigenată sau acid peroxiacetic). Cusături sigilate şi lipite cu bandă termoadezivă pentru o mai mare siguranţă.

Iar cum noutăţile se aud repede, nici nu era gata prima mostră de produs, că au început să sune telefoanele: „Îţi garantez o comandă de 20.000 de bucăţi, dar ceri un preţ cu 25% mai mare şi ăştia 25% mi-i dai mie!” sau „Am auzit că te bagi pe produse sanitare. Îţi aduc o comandă de 50.000 măşti, le faci din ce vrei tu, măşti să fie. Piaţa acceptă acum orice.”

Când primul combinezon era gata, încercarea finală: autorizarea.

Teama cea mare era pentru procesul de autorizare. „îţi dai seama că nimeni nu mă va băga în seamă în perioada asta. Sau mă vor ţine câteva luni... şpagă nu dau, că mă omoară asociaţii dacă ne trezim cu vreun dosar penal.”

După alte două nopţi nedormite, documentaţia pentru autorizare era pregătită şi coletul trimis la Centrul de Cercetare Ştiinţifică pentru Apărare CRBN şi Ecologie din cadrul Ministerului Apărării Naţionale.

Neaşteptat, la câteva zile a primit un telefon de la această autoritate: produsul intrase în teste şi primele aveau rezultate neaşteptat de bune. La o săptămână, a doua discuţie: totul este impecabil, felicitări! Cele două avize, unul pentru un produs de unică folosinţă, altul pentru cel cu utilizare multiplă, soseau la societate, împreună cu sfatul specialiştilor de aici: autorizaţi-l şi la nivel european, este un produs foarte bun, va ajuta medicii din toată lumea.

Ştiu că aceasta e o situaţie fericită şi că majoritatea societăţilor se găsesc astăzi cu moralul şi disponibilităţile financiare aproape de zero. Este, însă, un exemplu de nebunie calculată, de adaptare la o situaţie nefericită de criză. De altfel, de-a lungul ultimei jumătăţi de mileniu, acestea au fost caracteristicile care au însufleţit politicienii mai mari sau mai mici ai Bătrânului Continent şi oamenii săi de afaceri, generaţiile care au transformat Europa în liderul care a dat avânt dezvoltării economice a întregii lumi. Cu puţin efort şi putere de anticipare o vom face iarăşi, trezindu-ne din acel dolce far niente al ultimelor decenii spulberat în numai câteva săptămâni de o maladie apărută parcă din neant.