Terrorister och krigsförbrytare kan få gå före i bostads- och jobbköer. Klockan 16.30 idag kommer, som det ser ut nu, detta att klubbas igenom av Socialnämnden i Stockholm.

I januari i år gav den nya majoriteten i Stockholm stads socialnämnd (S, V, MP och FI) tjänstemännen i Socialförvaltningen i uppdrag att utforma en strategi för återvändande extremister.

I det niosidiga strategidokumentet kan man bland annat läsa:

När en person /…/ kommer hem från strider utomlands är det avgörande med anpassade inkluderande insatser.

När det gäller personer som deltagit i strid är hälsoinsatser med största sannolikhet ett stort behov.

När det gäller försörjning är det viktigt med samarbete mellan socialtjänstens försörjningsstöd, Jobbtorg och andra insatser vid arbetsmarknadsförvaltningen, samt länk till Arbetsförmedling.

Slutligen, är boendefrågan en förutsättning som behöver fungera och därför bör även bostadsbolagen ingå i en samverkan /…/

I förra veckan träffade jag en kvinna vars anhöriga är kidnappade av terroristgruppen IS (Islamiska Staten):

”Är det sant att Sverige ska ge dom som har kidnappat, våldtagit, skurit huvuden av folk, jobb och hem istället för straff? Har alla i det här landet blivit galna?”

För att ta reda på huruvida alla har blivit galna eller inte ringde jag till både Socialförvaltningen och Socialnämnden.

Andrea Ström (M), vice ordförande i Socialnämnden:

”Jag vänder mig emot att man premierar de unga som begår våldsbejakande extremism genom att ge dem förtur till bostads- och arbetsmarknadsinsatser. Jag tycker att man ska lägga ned mer resurser på det förebyggande arbetet, att minska dragningskraften till den här typen av verksamhet och erbjuda andra alternativ.”

Ledamoten i Socialnämnden Rana Carlstedt (S) som är sjuksköterska förstår inte kritiken.

”Strategin handlar om att förebygga extremism, jag anser inte att det är premiering, jag anser att det är en human behandling. Jag menar att man ska sätta sig ned och ha en dialog med personer oavsett vilken extremism det handlar om, införa insatser för att få tillbaka dem i samhället.”

När jag frågar Carlstedt om hon inte anser att terrorister kan komma att premieras svarar hon:

”Återigen, jag uppfattar det inte som att man premierar dem, jag uppfattar det som att man hjälper dem på samma villkor som alla andra, alla andra stockholmare. Vi gör ju större insatser för de som inte har lyckats ta sig in i samhället, där kan det bli en gradskillnad, absolut men inte som att de premieras.”

Jag ställer frågan till henne som kvinnan som har släktingar som är kidnappade ställde. Har alla blivit galna i det här landet, kommer terrorister att prioriteras i samhället istället för att ställas inför rätta?

Carlstedt:

”Det är en polisiär fråga, om kan bevisa att de har gjort det så självklart ska de ställas inför rätta, där har Säpo och polisen bättre koll, vi satsar på de sociala insatserna. ”

Men hittills har ingen ställts inför rätta när de har återvänt och om det klubbas igenom så kommer de inte bara slippa utredas för misstänkta krigsbrott de ska också prioriteras i bostads- och jobbkön. När jag frågar Carlstedt om hon har förståelse för släktingar och direkta offer för till exempel IS ofattbart grymma våldshandlingar, svarar hon så här.

”Då måste vi ha en tillräcklig lagstiftning som kan lagföra de här brotten också men vår uppgift är att ge dem en human behandling, ja.”

Sverige har genom Genèvekonventionerna och Romstadgan förbundit sig att spåra och lagföra personer som gjort sig skyldiga till folkmord och folkrättsbrott som det heter i svensk lagstiftning.

Är Stockholms stads strategi mot våldsbejakande extremist verkligen förenlig med svensk lagstiftning och internationella konventioner?

Denise Melin, avdelningschef på Socialförvaltningen:

”Stockholms stad jobbar i enlighet med lagstiftning. Vårt uppdrag är att jobba förebyggande och att arbeta med personer som har en problematik, det är det som är vårt uppdrag. Det handlar om att alla personer vare sig man har ett missbrukarproblematik eller annan sorts problematik ska inkluderas i samhället.”

Nuri Kino, författare, journalist och grundare av organisationen A Demand For Action