Det var i slutet av augusti förra året som det uppstod oroligheter i Tumba, söder om Stockholm.

Ett flertal personer kastade sten mot polisens patruller. Dessutom antände någon en brand vid den lokala polisstationen.

Våldsamheterna kulminerade med att någon kastade en skarp splittergranat av modell M75 mot en polisbuss, där fyra poliser satt. Tekniker säkrade sammanlagt 105 spränghål i polisbussen. Så kallade splittergranater är fruktade vapen. När de detonerar sprider de små stålkulor med dödlig kraft.

Misstankarna i polisutredningen riktades efter en tid mot en 18-årig ung man. Utöver mordförsöket efter bussgranaten, åtalades han den 14 januari också för två grova rån som han, enligt misstankarna, begått tillsammans med tio andra personer.

"Tingsrätten har inte delat min uppfattning"

På onsdagen kom domen. 18-åringen dömdes för grovt rån och grovt vapenbrott – men frikändes för attacken mot polisbussen.

"Jag och min klient är lättade och glada över domen, väldigt glada", skriver 18-åringens försvarare Clea Sangborn i ett sms.

Straffet för hennes klient blev fängelse i tre år och två månader.

Vice chefsåklagare Stefan Creutz är inte lika nöjd.

Spontant om domen – vad säger du?

– Tingsrätten har inte delat min uppfattning om hur man ska värdera bevisningen i målet. Då är det så.

Är det en bra skriven som?

– Jag har läst igenom den en gång. Jag läste sista sidan sekunder innan du ringde. Nu ska jag läsa den ordentligt – sedan får jag väl bestämma om jag ska klaga på den och i så fall i vilka delar.

I domen står det:

"NN" har gjort gällande att hans DNA har hamnat på handgranatens grepe när han tidigare samma dag träffade ”en äldre” som bad honom att ta hand om och förvara handgranaten. Han tog då handgranaten i högra handen, snurrade den och kollade, han såg bl a några siffror på den. Därefter lämnade han tillbaka den."

18-åringen har beskrivit ”den äldre” personen som mellan 22 och 24 år, något längre än han själv, med normal kroppsbyggnad.

I domen: Felaktig uppgift att han skröt om attacken

18-åringen säger vidare att han känner igen personen – men vet inte vad han heter. Han har vidare uppgett att han under kvällen var ute med kompisar men att han inte var delaktig i de oroligheter som förekom i samband med polisbussprängningen i Tumba.

"När han sa att polisen förtjänade att få en handgranat på sig var han arg för att polisen hade kört i väg honom. Uppgiften från ett anonymt vittne om att han ska ha skrutit om att ha kastat granaten är felaktig. Den dagen han bad att få stanna hos en kompis var han osams med sin mamma och orkade inte bo hemma. Det slutade dock med att han bodde hemma den natten", står det i domen.

Tingsrätten anser att 18-åringens berättelse, om hur hans DNA hamnade på handgranaten, är detaljfattig och delvis kan ifrågasättas – men: "Den är dock inte så orimlig att den kan lämnas helt utan avseende", står det i domen.

Stefan Creutz delar inte tingsrättens uppfattning om hur DNA-spåret ska värderas:

– Nu är det tingsrätten som bestämmer, så det får man respektera. Men jag tycker inte man kan tillmäta hans historia något värde överhuvudtaget när den är så oprecis.

Är det ett naivt resonemang från tingsrätten?

– Det vill jag inte uttala mig om.

Ingenting?

– Nej.