(Blogi on kirjoitettu 10.1.2014, mutta julkaistu puheenvuorossa vasta 14.8.2014.)

Jälleen on se aika vuodesta, kun Iltalehti uutisoi suomalaisen byrokratiakoneiston hyväksymistä ja hylkäämistä nimistä. Käydäänpä tässä läpi muutamia.

Mortem: hylätty, koska "sanasta tulee kuolema mieleen". Niinpä niin. Entäpä jos sukunimi on Mortio, Kalmio, Hautamäki tai Ruumensaari? Onko lapsen vaihdettava sukunimeä? Hauskaa on se, että juurikin tänä samana vuonna hyväksyttiin nimeksi Pommiina, joka on ilmiselvä haplologia pommista ja miinasta.

Pääsky: hylätty, sillä nimi "ei ole selkeästi pojan nimi". Sen sijaan nimilautakunnan mielestä Kuu, Tuli, Utu, Kuura, Lei, Saarni, Tuisku, Raparperi, Kataja, Sävel ja Viima kuuluvat yksiselitteisesti jommallekummalle sukupuolelle. Epäilen, että vaikka sata ihmistä pantaisiin jaottelemaan edellä mainittu nimilista tyttöihin ja poikiin, yksikään ei saisi koko listaa oikein. On muutenkin melko absurdia, että sukupuolitasa-arvohössötyksen kulta-aikana joku nostaa metelin siitä, että nimi ei automaattisesti synnytä konnotaatiota kantajansa sukupuolesta.

Eevaingrid: hylätty, sillä nimi on "epäkieliopillinen ja nimilain vastainen, toisin kuin Maijaliisa". Tässäkään perustelussa ei ole järjen häivää. Tällainen yhdysnimi ei riko yhtäkään suomen kielen fonotaksia, sananmuodostusta tai tavurakennetta koskevaa sääntöä, eikä ole millään asteikolla mitattuna sen epäkieliopillisempi kuin sanat "turvaistuin" tai "kiljuämpäri".

Occo: hylätty, sillä "nimi on oudon näköinen, eikä ole varmuutta äännetäänkö se [osso] vai [okko]". Moni varmaankin muistaa kouluajoiltaan Piat, Neat, Miat, Lisat ja Kiat, jotka oksensivat verta joka ikinen kerta, kun joku poloinen erehtyi käyttämään nimen painollisen tavun vokaalista väärää kestoa. Oli myös Outeja, joiden oma päänsisäinen kielitoimisto päätti, noudattaako nimi astevaihtelua vai ei – eli pitikö nimi taivuttaa Oudin vai Outin. Nämä piti vain oppia. Vaihtoehtona oli kohdata pienen tytön silmitön raivo ja jäädä ulos pusuhipasta.

Hauskinta tässä sekoilussa on, että nimen Occo ääntöaussa on itse asiassa vähemmän epäselvyyttä kuin täysin tavallisissa Kioissa tai Pioissa, sillä yleisesti ennen takavokaalia esiintyvä c äännetään (suomessakin) [k]:na. Kukaan ei puhu Ossamin partaveitsestä tai Honda Assordista.

Perverssin lisämausteen Occon "foneettiselle monitulkintaisuudelle" tuovat nimilautakunnan mukaan "foneettisesti yksiselitteiset" nimet Esaiah ja Jofur, jotka hyväksyttiin. Oman kielikorvani mukaan nämä voisivat ääntyä [esaija, essaija, esaijah, essaijah] ja [jofur, joofur, dzofur, dzoofur] tai mitä ilmeisimmin suomalaisittain [johovuuri]. Ilmeisesti nimilautakunnan mielestä nimet eivät kuitenkaan jätä minkäänlaista varaa tällaiselle ambiguiteetille.

Ja vielä käy oudommaksi. Curroa ei hyväksytty, ilmeisesti taas c-kirjaimen takia. Toisaalta taas meillä on Cecilia, Lucia ja Marcus, jotka ovat tuikitavallisia nimilautakunnan hyväksymiä nimiä.

Lopulta pääsemmekin kummallisimpiin suosikkeihin, Olllyyn ja Nnemoon, jotka kumpikin hyväksyttiin. En tosin ole varma onko Olllyssa kirjoitusvirhe, mutta ainakin jokainen uutinen (LN, AL) uutisoi sen tässä asussa, eikä kukaan ollut vaivautunut virhettä korjaamaan. Pidän myös epätodennäköisenä, että yhtäkään lasta ei olisi nimetty Ollyksi ennen vuotta 2013.

Summa summarum. Lautakunnan mukaan on siis "epäkieliopillista, oikeinkirjoituksen vastaista ja foneettisesti epäselvää" kirjoittaa vokaalilla loppuva ja vokaalilla alkava nimi yhteen (Evaingrid) tai käytää uudisnimessä c-kirjainta (Curro ja Occo). Sen sijaan on täysin hyväksyttävää antaa nimi, joka rikkoo paitsi suomen, myös lähes jokaisen Euroopassa puhutun kielen fonotaksia.

Johtopäätöksenä nimilautakuntaan on pädettävä yksi tai useampi seuraavista väittämistä:

1) Päätöksenteko perustuu nopanheittoon.

2) Nimilautakunnan paneelilla ei ole minkään sortin kielitieteellistä kompetenssia.

3) Käytössä on jonkinlainen kieltokiintiö, joka on pakko täyttää vuosittain. Ihan vaan kieltämisen ilosta.