Kun Suomen Vapaa-ajankalastajien Keskusjärjestö päätti vaatia pilkkikisoissa jäälle nostettavien kalojen tappamista välittömästi, myrsky oli valmis.

Osa kalastajista epäili uudistusta, koska pilkkijät eivät syystä tai toisesta pysty tappamaan kalaa nopeasti. Toiset haukkuivat uudistuksen pystyyn turhana: myös sana "viherpiipertäminen" pääsi (siirryt toiseen palveluun) lehteen. SM-pilkkien kilpailunjohtaja kertoi Iltasanomille saaneensa asiasta palautevyöryn, josta "99 prosenttia on ollut jotain muuta kuin positiivista" (siirryt toiseen palveluun).

Uudistus tehtiin, koska kaloille ei haluta aiheuttaa eläinsuojelulaissakin kiellettyä (siirryt toiseen palveluun) tarpeetonta kärsimystä. Kalastusta on harjoitettu tuhansia vuosia, mutta kalojen kärsimyksestä on tullut kysymys vasta nyt, kun tutkimustietoa kalojen käyttäytymisestä on alkanut kertyä.

Jos joku tuntee, että [tappovaatimus] on viherpiipertämistä, ei mene kisoihin ja sillä siisti. Ville Vähä

Nykyään tiedetään jo esimerkiksi, että kalat tuntevat kipua ja pystyvät reagoimaan kipua aiheuttaviin ärsykkeisiin, sanoo Luonnonvarakeskuksen biologi Ville Vähä.

Sitä ei kuitenkaan tiedetä, tunteeko kala kärsimystä. Ja tämä on asia, jossa Itä-Suomen yliopiston professori Raine Kortet on törmännyt usein vääriin väitteisiin. Hän puhuu jopa aktiivisten eläinsuojelijoiden levittämästä "virheellisestä propagandasta".

– Eläinsuojelupiirit ovat olleet erittäin aktiivisia esimerkiksi pilkkijöiden Facebook-foorumilla ja toistaneet väitettä, että tiede olisi osoittanut, että kalat kokevat tietoista kärsimystä, mikä ei pidä paikkaansa, sillä asiaa ei yksiselitteisesti ole voitu osoittaa suuntaan eikä toiseen, Kortet sanoo.

"Täysin vailla pohjaa"

Tässä Suomen Eläinsuojeluyhdistysten liiton vuonna 2009 julkaisemassa Kalakirjassa (siirryt toiseen palveluun) sanotaan esimerkiksi: "Totuus on, että kalat tuntevat kipua kuten muutkin eläimet – ja ihmiset. Voi vain kuvitella, miltä kielen läpi mennyt koukku tuntuu!"

Jos tämä olisi totta, se asettaisi kalastuksen eettisyyden paljon suuremmassakin mittakaavassa kyseenalaiseksi kuin pelkästään sen suhteen, tapetaanko pilkkikilpailussa nostetut saaliskalat heti vai myöhemmin. Kortetin mukaan vertaus ihmisen kielen läpi menneestä koukusta on kuitenkin "monessa suhteessa täysin vailla pohjaa".

Kalan kohdalla ei tiedetä, onko kipu sille pelkkä ärsyke, että "varo, nyt tapahtuu jotakin!" vai tietoista tuskan tuntemista. Ville Vähä

Ihmisellä tuskan tunne syntyy aivokuoren neokorteksissa. Kaloilla tätä osaa ei ole, minkä vuoksi on Kortetin mukaan melko varmaa, että kalat eivät tunne kipua samalla tavalla kuten ihmiset. On mahdollista, että ne reagoivat kipuun ilman, että ne tuntisivat kärsimystä.

– Kaikilla eläimillä on aistimuksia vastaanottava järjestelmä, joka suojelee niitä kuumalta, kylmältä tai fyysiseltä uhkalta. Kalan kohdalla ei tiedetä, onko kipu sille pelkkä ärsyke, että "varo, nyt tapahtuu jotakin!" vai tietoista tuskan tuntemista, Luken Ville Vähä vertaa.

Oikean vastauksen löytäminen kysymykseen on vaikeaa, koska sitä on voitu tutkia vain epäsuorilla menetelmillä. Kala ei voi kertoa tutkijalle, miltä siitä tuntuu.

– On olemassa arvostettuja tutkijoita, joiden mielestä kala tuntee tietoista kipuun liittyvää kärsimystä. Toisaalta on yhtä lailla arvostettuja tutkijoita, joiden mielestä asia on päinvastoin, Kortet summaa.

– Osa, kuten minä, kokee että asiasta ei ole riittävästi toistettavaa ja luotettavaa aineistoa suuntaan ja toiseen. Toivottavasti 5–10 vuoden päästä ollaan viisaampia.

"Olisi eettisempää antaa kuolla jäätymällä"

Jos kalat tuntevat tietoista kärsimystä, siitä seuraa professori Raine Kortetin mukaan vaikeita kysymyksiä kalojen hyötykäytöstä ja kalastuksesta. Jo nyt keskustellaan siitä, pitäisikö esimerkiksi pyydystä ja päästä -kalastus kieltää (siirryt toiseen palveluun). Kortetin mielestä voidaan myös kysyä, onko eettistä kalastaa verkoilla, joissa kalat ovat kiinni hyvinkin pitkään ennen kuolemaa.

– Tähän asti taloudelliset ja käytännölliset näkökulmat ovat lähes aina ajaneet mahdollisten eläinsuojelullisten näkökulmien yli tässä asiassa.

Kalatutkimuksessa tutkijoita edellytetään jo nyt tappamaan kalat laboratoriossa oikein, joko katkaisemalla niska saksilla tai nukutusaineen yliannostuksella.

Miten yksittäisen kalastajan tulisi sitten ottaa huomioon kysymys siitä, että hän saattaa aiheuttaa saaliilleen tarpeetonta kärsimystä?

Tähän asti taloudelliset ja käytännölliset näkökulmat ovat lähes aina ajaneet mahdollisten eläinsuojelullisten näkökulmien yli. Raine Kortet

Yksi asiantuntijoidenkin mielestä hyvä ratkaisu on tehdä kuten Vapaa-ajankalastajien Keskusjärjestö edellyttää ja tappaa kalat heti kun ne on nostettu jäälle.

– Varmasti jokainen voi käyttäytyä itse kalastaessaan niin kuin itse haluaa. SM-pilkki on kuitenkin kalastuskilpailu ja järjestäjä voi määrätä siihen millaiset säännöt hyvänsä. Jos joku tuntee, että [tappovaatimus] on viherpiipertämistä, ei mene kisoihin ja sillä siisti, Ville Vähä sanoo.

Pilkkijän on hyvä muistaa, että eläinsuojelulaki (siirryt toiseen palveluun) koskee kalastusta muuallakin kuin pilkkikilpailuissa. Vähä muistuttaa myös, että kalan nopea tainnutus ja verestys ovat hyväksi myös kalan lihan laadulle.

Vaihtoehtoina ovat kalan tainnuttaminen vaikkapa papilla tai niskan taittaminen – varsinkin jos kala on pieni. Niskan taittaminen olisi pilkkijälle usein helpoin vaihtoehto. Siinäkin on kuitenkin ongelmansa esimerkiksi juuri pilkkikilpailuissa, joissa saalis menee yleensä hyötykäyttöön.

– Järjestäjät ovat valittaneet, että kaupalliset toimijat eivät enää ota saalista hyötykäyttöön, koska ahvenet, joilta on niskat väännetty nurin, eivät mene sujuvasti perkuukoneeseen, Kortet kertoo.

– Moni pilkkimies onkin todennut, että kokonaisuus huomioon ottaen olisi eettisempää antaa kalan kuolla jäätymällä tai tukehtumalla, jos se käytetään varmasti ihmisravinnoksi.

Lue myös: Kalakin kokee kipua – tässä kalaystävälliset ohjeet onkimiseen

Lisäys 19.3. 9.52: Juttuun on lisätty virke: "Pilkkijän on hyvä muistaa, että eläinsuojelulaki koskee kalastusta muuallakin kuin pilkkikilpailuissa".