Tänään syntyvä tyttövauva elää keskimäärin 85-vuotiaaksi. Moni elää paljon pidempäänkin. Sata vuotta sitten naiset kuolivat Suomessa keskimäärin 53-vuotiaina. Miehilläkin elinikä on pidentynyt huomattavasti. Nuorten ja työikäisten suhteellinen osuus vähentyy ja vanhojen osuus väestössä kasvaa.

Helsingin yliopiston Suomen ja Pohjoismaiden historian professorin Panu Pulman mielestä liian usein kuulee kysymyksen “Kuka kaikki vanhukset ja heidän vaivansa hoitaa ja millä rahalla?” Pulman mielestä pitäisi nähdä myös vanhenevaan väestöön liittyvä potentiaali. Pitkällä elämän­kokemuksella varustettuja aktiivisessa neljännessä iässä olevia ihmisiä on jatkossa paljon.

– Sillä on iso kulttuurinen ja yhteiskunnallinen merkitys. Nämä ovat ihmisiä, jotka toimivat vapaaehtoistyössä ja järjestöissä ja pitävät yllä kulttuuripalveluja. Enää ei vain odoteta kuolemaa ja hiota arkkuja keittiön lattialle odottamaan. Meillä on valtavan paljon elämänkokemusta aktiivikäytössä.

Iso kysymys on, miten yhteiskunta pystyy reagoimaan siihen.

– Että se ajatellaan positiivisena panoksena, eikä kustannuskysymyksenä.