Lääketiede on aiemmin perustunut ajatukseen diagnoosin mukaan kaikille suurin piirtein samanlaisena määräytyvästä hoidosta.

Syövän kohdalla se on tarkoittanut sitä, että olipa hoito kirurgiaa, sädehoitoa tai kemoterapiaa, sitä on annettu suunnilleen samalla tavalla kaikille potilaille kasvaimen sijainnin mukaan.

Kemoterapia voi parhaimmillaan olla hyvä syövän hoitomuoto sen rankoista sivuvaikutuksista huolimatta. Sädehoito ja kirurgia kohdistuvat aina kasvaimeen itseensä. Lääkkeillä voidaan hoitaa myös etäpesäkkeitä lähettänyttä eli levinnyttä syöpää.

Esimerkiksi keuhkosyövät näyttävät mikroskoopissa hyvin samanlaiselta, lääkeyhtiö Rochen varatoimitusjohtaja Garret Hampton sanoo.

Syöpään on lukuisia eri lääkkeitä, jotka keskimäärin tehoavat kohteeseensa vain kohtalaisesti.

Kokeilemalla on teoriassa mahdollista löytää parhaiten vaikuttava yhdistelmä, mutta käytännössä syöpälääkäri on aiemmin voinut vain toivoa, että potilaalle annettu lääke vaikuttaa juuri hänen syöpäänsä.

Syöpähoitojen kehitys on Hamptonin mukaan hyötynyt paljon siitä, että syöpiä on alettu luokitella kasvaimen anatomisen sijainnin sijaan sen perusteella, millaisia mutaatioita syöpäsolut ovat itseensä kerryttäneet.

Syövän mieltäminen anatomian sijasta genomiseksi sairaudeksi on mahdollistanut muutoksen, jota on alettu kutsua täsmälääketieteeksi tai yksilölliseksi lääketieteeksi. Se lupaa tehokkaampia ja halvempia lääkehoitoja.

Yksilöllistä lääketiedettä on toki syöpähoitojen lisäksi mikä tahansa muu hoito, joka ottaa potilaan ja hänen sairautensa yksilölliset piirteet huomioon tarkemmin kuin vain luokiteltaessa potilas esimerkiksi iän ja sukupuolen mukaan.

Yksilöllistä lääketiedettä on esimerkiksi se, jos potilaalle tehdään geenitesti sen määrittämiseksi, mikä lääke hänelle parhaiten soveltuu.

Syövän hoito on kuitenkin yksilöllisen lääketieteen pioneerialoja. Kyse ei ole vain potilaan oman, yksilöllisen genomin huomioonottamisesta vaan ennen kaikkea syöpäsolujen genomin kaikkien mutaatioiden mahdollisimman tarkasta huomioimisesta hoitolinjaa valittaessa.

Hamptonin mukaan 1990-luvulla huomattiin, että osalla rintasyöpäpotilaista esiintyy tiettyä proteiinia kasvaimessa normaalia enemmän. Tutkijoilla oli käytettävissään lääke, joka hillitsi proteiinia tuottavan geenin toimintaa. Lääkkeestä oli apua tälle yksittäiselle potilasryhmälle, mutta se ei hyödyttänyt muita potilaita.

Tämä oli yksilöllisen lääkehoidon ensiaskel. Yhden biomarkkerin avulla pystyttiin tunnistamaan yksi potilasryhmä, joka hyötyi yhdestä lääkkeestä, josta ei ollut muille mitään hyötyä.

Nyt on mahdollista tutkia yksittäisen proteiinin sijaan suoraan kasvaimesta otetun kudosnäytteen perusteella syöpäsolujen koko mutaatioprofiili. Sen avulla voidaan valita lääke tai yhdistelmähoito useista vanhoista lääkkeistä.

Erilaisia syöpälääkkeitä tunnetaan monia, mutta useat niistä ovat vaikuttavuudeltaan keskimäärin varsin vaatimattomia. Yksilöllisen lääketieteen ja geenitestauksen ansiosta huonostikin menestyneet lääkemolekyylit saadaan tehokkaaseen käyttöön.

Vanhat, jo myyntiluvan saaneet lääkkeet saavat uusia käyttöaiheita sen lisäksi, että lääketeollisuus etsii myös koko ajan uusia syöpälääkkeitä.

Jo aivan lähivuosina syöpähoidot saattavat toteutua näin:

Tupakoiva henkilö, jonka suvussa on esiintynyt keuhkosyöpää, voi hakeutua geenitestiin. Testit osoittavat kohonneen perinnöllisen alttiuden keuhkosyöpään sen lisäksi, että tupakointi moninkertaistaa keuhkosyövän riskin.

Koska henkilön keuhkosyöpäriski on sekä hänen elämäntapojensa että perimänsä takia koholla, hän käy säännöllisesti seulonnoissa, joissa verikokeella tunnistetaan plasmaan päätyneitä syöpäsoluja. Jos seulonta viittaa syöpään, myös syöpäsolujen mutaatioprofiilin voi analysoida verikokeen avulla.

Seulonta mahdollistaa syövän diagnosoimisen silloin, kun se on vielä hoidettavissa.

Aiemmin syöpäsolujen dna-profiilia varten on tarvittu kudosnäyte.

Rochen kehittämä uusi teknologia mahdollistaa ”nestemäisen kudosnäytteen” eli syövän biomarkkereiden tunnistamisen suoraan verestä. Siitä on etua varsinkin silloin, jos koepalan tai kudosnäytteen ottamiseen on vasta-aiheita esimerkiksi potilaan huonon kunnon takia.

Potilas saa tämän jälkeen syöpäänsä yksilöllistä lääkehoitoa kasvaimen mutaatioprofiilin mukaan.

Toinen syöpälääketieteen suuri trendi on immunoterapia eli lääkkeet, jotka saavat elimistön oman immuunipuolustuksen hyökkäämään syöpäsoluja vastaan rokotusta vastaavalla mekanismilla. Syövän immunoterapiassa kasvaimessa kehittynyt immuunivaste kulkeutuu koko kehoon niin että se tuhoaa myös etäpesäkkeitä.

Tehokkaimmat lähitulevaisuuden syöpähoidot yhdistelevät näitä kahta syöpätutkimuksen megatrendiä.

Kirjoittaja osallistui Bostonissa Yhdysvalloissa yksilöllisen lääketieteen kokoukseen 17. marraskuuta lääkeyhtiö Rochen kustantamana vieraana.