Omaiset pelkäävät huonokuntoisten vanhusten pallottelua ja epäilevät kaupungin rahastavan turvapaikanhakijoilla.

Eila Lahtinen on huolissaan miehensä kohtalosta muuttohässäkän keskellä. Kotihoitoon puolisosta ei Lahtisen mukaan enää ole.

Tampereen kaupunki lakkauttaa sotasairaalanakin palvelleen Kaupin geriatrisen sairaalan ja ottaa sairaalakiinteistön kokonaisuudessaan vastaanottokeskuskäyttöön.

Sairaalahoidossa olevat vanhukset siirretään joko kotihoitoon tai muihin laitoshoidon yksikköihin.

Sairaala tyhjennetään vanhuspotilaista kesäkuun loppuun mennessä. Siirtoa odottaa satakunta potilasta.

– Onhan tämä kornia, reporankana makaavia vanhuksia ryhdytään kärräämään sinne tänne, jotta saadaan tilaa turvapaikanhakijoille, sanoo äitiään tapaamaan tullut Arja Pylkki.

Arja Pylkki pitää irvokkaana, että heikossa kunnossa olevia vanhuksia ryhdytään pallottelemaan.

”Hölisevät kovaa”

Geriatrinen sairaala ja vastaanottokeskus ovat toimineet samassa kiinteistössä syksystä saakka. Vanhuspotilaat on sijoitettu sairaalan kolmanteen ja neljänteen kerrokseen. Toinen ja viides kerros ovat turvapaikanhakijoiden käytössä.

– Äiti ei enää puhu, mutta jos puhuisi, niin ei tästä touhusta tykkäisi. Nuoret miehet ramppaavat sairaalan käytävillä, hölisevät kovaan ääneen, räpläävät kännyköitä ja paiskovat ovia. Samaan aikaan huoneissa makaa sairaita vanhuksia, joista osa tekee kuolemaa.

Pylkin äiti on 84-vuotias. Hän joutui sairaalakierteeseen kaaduttuaan kotonaan elokuussa. Kaupin sairaala on jo kolmas hoitolaitos puoli vuotta kestäneen sairaalajakson aikana.

– Toivon, että äiti nukkuisi jo pois. Säälittää, kun vanhukset joutuvat tällaisen pallottelun kohteeksi elämänsä loppumetreillä, murehtii Pylkki ja pyyhki kyyneleitä.

Talvi- ja jatkosotien aikana sotasairaalana toiminut Kaupin sairaala muutetaan vastaanottokeskukseksi Tampereella.

Lääkäri lupasi hoitoa

Kaupin sairaalassa alkaa saneeraus välittömästi, kun kiinteistö on tyhjennetty potilaista. Tilat remontoidaan vastaanottokeskuskäyttöön paremmin sopiviksi. Osastoille rakennetaan soluja sekä keittiö- ja kylpyhuonetiloja.

Eila Lahtinen on huolissaan muistisairaan miehensä kohtalosta muuttokiireiden keskellä.

– Kovin epävarma olo tässä on. Ei ole mitään tietoa jatkosta. Lääkäri vakuutti tosin eilen, että hoitopaikka varmasti jostakin järjestyy. Kotiin en voi häntä enää ottaa, vaikka sellaista täällä toivotaankin, murehtii Lahtinen.

Osa omaisista ei halua kuvaansa lehteen, mutta he kertovat, että paine kotihoitoon on tällä hetkellä kova. Lähiomaiset ihmettelevät, miksi kaupunki lakkauttaa ympärivuorokautista laitoshoitoa, koska juuri sille on tarvetta ja kysyntää.

– Vaipoissa olevaa tätiäni yritettiin siirtää muuttopuuhien tieltä kotiin aikamiespoikansa hoiviin. Miten ihmeessä mies, joka ei kykene hoitamaan edes itseään, ryhtyisi vaihtamaan vaippoja äidilleen, tuohtuu yksi omaisista.

Kaupin sairaalan seinille on jo kiinnitetty runsaasti arabiankielisiä toimintaohjeita.

Risuja päättäjille

Sotaveteraaniksi esittäytyvä lähiomainen lähestyy toimittajaa. Mies on kiukkuinen. Hän kertoo vaimonsa olevan muuttoa odottavien potilaiden joukossa.

– Minä olen turvannut Suomea, mutta minua ei turvaa kukaan.

Risuja tällaisille päättäjille.

Useampi omainen katsoo, että Tampereen kaupunki on tehnyt päätöksellään arvovalinnan. Vanhukset ovat kustannus, turvapaikanhakijoilla voi ainakin ensimmäisinä vuosina tienata.

– Päättäjät valitsivat turvapaikanhakijat, koska tällä porukalla voi rahastaa valtiolta monen moista. Saadaan heikkoon kuntoon päästetty sairaalakiinteistökin kunnostettua valtion piikkiin.

Sotaveteraaniksi itsensä esittelevä tamperelaisherra penää päättäjiltä arvostusta vanhuksille. Vaimon kohtalo huolettaa.

Näin Tampere vastaa

Tampereen kaupungin kiinteistöjä hallinnoivasta Tilakeskuksesta kerrotaan, että korjaustöiden kustannusarvio on tähän tietoon noin 300 000 euroa.

Tilakeskuksesta korostetaan, ettei käyttötarpeen muutoksessa ja siihen liittyvässä saneerauksessa ole kyse vanhusvastaisesta arvovalinnasta.

Kaupin sairaalan ylihoitaja Kirsti Taskinen rauhoittelee hänkin omaisia.

– Sairaalatoiminta olisi lopetettu ilman turvapaikanhakijoitakin. Kyse on ikäihmisten palvelurakenteen laajemmasta uudelleenjärjestelystä Tampereella. Päätös perustuu suunnitelmiin, jotka on laadittu jo kauan ennen turvapaikkakriisin puhkeamista, selittää ylihoitaja.

Taskinen myöntää, ettei vanhusten ja turvapaikanhakijoiden asuttaminen samassa kiinteistössä ole ollut ongelmatonta. Kulttuurierot ovat tuoneet jännitteitä. Tilanne on ollut paikka paikoin tulehtunut.

– Sairaala on ympäristönä haasteellinen tämän tyyppiseen toimintaan. Yöt ovat olleet levottomia ja siisteyskäsitykset kovin erilaiset. Aluksi miehet tupakoivat sisällä sairaalatiloissa ja herkät palohälyttimet laukesivat yhtenään.

Kaupin sairaalassa asuu toistasataa turvapaikanhakijaa. Heistä pääosa on yksin tulleita miehiä. Saneerauksen jälkeen kiinteistöön on tarkoitus asuttaa enemmän perheitä.

– Miesten suuri määrä on ollut ongelma. Se lisäsi erityisesti alkuvaiheessa jännitteitä hoitohenkilökunnan ja turvapaikanhakijoiden välillä. Jouduimme lisäämään henkilökuntaa ilta- ja yövuoroihin sekä palkkaamaan enemmän vartioita. Hoitajille huutelua ja lähestymisyrityksiä on onneksi nyt selvästi vähemmän kuin aluksi. Tilanne on tasaantunut siltä osin, Taskinen kertoo.