ZAGREB » Tijela javne vlasti na državnoj razini poboljšala su se kada je riječ o proaktivnoj objavi informacija i izvještavanju o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama, ali za mnoge na lokalnoj razini ispunjavanje pojedinih temeljnih odredbi Zakona još su nesavladiva prepreka. Prema Izvješću o provedbi tog Zakona kojega je Saboru dostavila povjerenica za informiranje Anamarija Musa tijela javne vlasti na lokalnoj razini (primjerice male općine ili pravne osobe) i ne mogu proaktivno (dakle, da ih nitko ništa ne pita nego sami po sebi) objavljivati informacije jer često zbog nedostatka novca nemaju internetsku stranica. Ako ju pak imaju često nemaju dovoljno kapaciteta za njeno uredno održavanje pa kao obavijesnom servisu i dalje pribjegavaju oglasnoj ploči.

Broj zahtjeva za pristup informacija prošle je godine naizgled bio rekordan. Zahtjeva je bilo 155.047, ali nakon što je povjerenica za informiranje zatražila od tijela javnih vlasti da naprave ispravke brojka je svedena na 29.223 zahtjeva. Ta golema razlika posljedica je toga što su tijela javne vlasti kao zahtjeve za pristup informacijama često navodile ono što zapravo nisu takvi zahtjevi, a u tome su se posebno istaknule knjižnice, škole, turističke zajednice, bolnice, arhivi, lučke uprave koji su često pod zahtjevima za pristup informacijama smatrali opće i servisne usluge i informacije koje pružaju.

Pozitivan pomak

To nije jedini problem s pravom na pristup informacijama na lokalnoj razini. Službenik za informiranje, a on mora postojati prema Zakonu, često obavlja i druge redovne poslove što ga onemogućavaju u urednom obavljanju poslova službenika za informiranje. Male jedinice lokalne samouprave i nemaju dovoljno zaposlenih, a neka male pravne osobe, ujedno tijela javne vlasti, imaju jednog ili nijednog zaposlenog, pa niti nemaju službenika za informiranje niti koga mogu platiti da radi taj posao. Uzrok problema zasigurno nije samo ekonomske naravi. Povjerenica za informiranje upozorava da su informacije o sjednicama, primjerice općinskih vijeća, neredovite i nepotpune, a zbog toga se učestalo pritužuju čak i gradskih ili općinski vijećnici kojima su uskraćene informacije o dnevnim redovima sjednica i prateća dokumentacija. Pozitivan pomak bilježi se na razini središnje državne vlasti i uprave, te županija, gradova i općina s većim kapacitetima.

Prošle godine povećan je broj tijela javnih vlasti koja su dostavila izvješća o provedbi Zakona. Konkretno, od 5.918 tijela javne vlasti izvješća je dostavilo njih 3.462. To je povećanju u odnosu na 21,4 posto u odnosu na 2012. godinu. Međutim, to što je 62 posto tijela javne vlasti dostavilo izvješće za prošlu godinu i dalje je za povjerenicu za informiranje nezadovoljavajuće i zabrinjavajuće jer to znači da 38 posto tijela javne vlasti ne ispunjava tu zakonsku obvezu. Kod dostave izvješća zamjetni su određeni trendovi.

Ignoriranje

Tako su sva državna tijela (vlada, ministarstva, agencije, uredi…) dostavila izvješća, ali kad je riječ o jedincama lokalne samouprave udio onih koji ispunjavaju tu zakonsku obvezu je u padu. Godine 2011. izvješće je dostavilo 19 županija, a lani samo 14. Prije tri godine izvješća je predalo 91 posto gradova, a lani samo 80 posto. Poboljšanje se bilježi kod općina koje su sa 62 posto 2011. godine porasle na 76 posto lani.

Nadležno je drugostupanjsko tijelo prošle godine pokrenulo 517 žalbenih postupaka i to u trećini slučajeva zbog odbijanja zahtjeva u prvom stupnju, a u dvije trećine slučajeva zbog šutnje administracije. Povjerenica za informiranje na temelju tog podatka zaključila je da tijela javne vlasti još uvijek u velikom broju slučajeva ignoriraju zahtjeve građana i time im onemogućuju ostvarivanje ustavom zajamčenog prava.

