"Teško je zaključiti koliko današnji učenici uistinu čitaju lektire jer radim u gimnaziji u kojoj je učenicima stalo do toga da imaju izvrsne ocjene i da su uspješni na maturi, ali u interpretacijama i raspravama o djelu ponekad se ipak odaju i nesvjesno otkriju da ne poznaju stil autora iako znaju uspješno prepričati sadržaj jer ga vrlo lako mogu pronaći na internetu", kaže Vera Bilandžić, profesorica hrvatskog jezika i književnosti u Isusovačkoj klasičnoj gimnaziji u Osijeku.

"Kada ih ulovim u neznanju, često kažu da bi i pročitali cjelokupno djelo, ali uz mnoštvo obveza ne mogu se posvetiti čitanju. Zgražaju se nad dugačkim djelima pa čak i nad dugim ulomcima u čitanci, a usude se dobaciti i komentar da bi oni to sve skratili.

Ponekad pokazuju nerazumijevanje za pojedine riječi pa su me učenici, koji su zasigurno bili na moru, pitali što je to pučina; kod Meše Selimovića ih muči što je to hartija; kod Dostojevskog što je to zasun. Utjecaj sveprisutnoga engleskoga jezika je toliko jak da u naslovu lijepe ljubavne pjesme Vesne Parun 'Ushit' nažalost prvo vide zadnja četiri slova (shit)", ispričala je Bilandžić.