Det är inte raketforskning att tolka #mitthakkors. Teckningen driver med initiativtagarna bakom #mittkors, och vill visa hur deras syfte är brunt snarare än kristet. Jag skrattade inte, men det var bra satir, om man delar den uppfattningen. Själv tror jag att Pontus Lundkvist hade platsat bra i Charlie Hebdo eftersom det var en respektlös teckning helt i linje med deras filosofi. Självklart har jag inget emot att teckningen publiceras. Jag försvarar rätten att satirisera allt. Det betyder inte att man måste tycka att all satir är bra eller rolig. Man får skämta om allt, men man kan inte begära att alla skrattar.

Det kan tilläggas att inga människor mördas för att de driver med svenska kristna. Man kan skämta om påven, Jesus och varenda kristen symbol som innehåller minsta spårämne av helighet utan att riskera annat än att folk blir ledsna eller arga. Därför är jämförelsen med Charlie Hebdo lätt överdriven.

Foto: Markus Schreiber / TT / NTB Scanpix

Åsa Linderborg menar att hon har haft en konsekvent hållning i yttrandefrihetsfrågan. Det är en sanning med modifikation. Charlie Hebdo ville hon inte röra i med tång, inte heller Mohammedkarikatyrerna, men däremot är det sant som hon stolt proklamerar att hon publicerade Lars Vilks rondellhund. Är hon då en hycklare? Givetvis har en kultursida rätten att välja vad man publicerar. Yttrandefriheten kräver inte att man älskar allt, bara att man tillåter även de man inte gillar att yttra sig. Men vad man väljer att publicera säger också något om ens världsbild. Aftonbladet kultur skulle aldrig publicera Charlie Hebdos satir över islamistiska terrorister men driver gärna med de som visar solidaritet med kristna.

Gott så. Även satir över solidaritetshandlingar efter ett mord får man leva med i ett öppet samhälle, det är givetvis helt rätt. Den principen står jag helhjärtat bakom. Jag var för snabb med att påstå att teckningen drev med kristna som mördas när den handlade om initiativtagarna bakom Mitt kors. Jag drar därför tillbaka min säkerligen mycket drabbande twitterfatwa över Pontus Lundkvist och hoppas att hans liv inom kort ska kunna återgå till det normala.

Men både Linderborg och Lundkvist har ändå fel, satir eller ej. Det är inte tokkonservativt att ha ett kors om halsen. Tvärtom behöver mer solidaritet visas med de kristna i världen som förföljs och mördas för sin tro. Hoppas därför att Mitt kors bara är början på något större.