“Nešto nije u redu sa semaforima na Zagrebačkoj!” “Od Španskog do centra trebalo mi je 45 minuta!” “Što se to događa sa semaforima na uglu Selske ceste i Prilaza baruna Filipovića?”

Veliki broj ogorčenih čitatelja javio nam se ovaj tjedan kako bi se požalili na semafore u Zagrebu. Svi su tvrdili da semafori ne rade kao prije, što dovodi do stvaranja ogromnih gužvi. Kako bismo provjerili situaciju, sjeli smo u automobil s prometnim stručnjakom Goranom Husincem i provozali se Zagrebačkom i Slavonskom avenijom za vrijeme najveće gužve u 16 sati.

Pune trake

Odmah na ulazu u Zagrebačku dočekale su nas dvije pune trake. Polagano pomicanje ovisilo je o svjetlima na semaforu, koji se od silne kolone nije ni vidio. Kada bismo prošli semafor i uvjerili se da postoji, već bi nas dočekala druga kolona automobila koja bi držala tempo od 30 kilometara na sat.

- Rad semafora usklađen je za veće brzine kretanja, primjerice za brzine od 50 do 60 kilometara na sat. Za vrijeme vršnih sati, auto se kreće brzinom od 30 kilometara na sat, odnosno prati tempo kolone. Kada se prođe kroz zeleno, nije moguće uhvatiti zeleni val, jer se jednostavno ne može postići optimalna brzina prometnice. Zbog toga će i na sljedećem semaforu biti opet crveno - kaže Husinec.

Kolone

Tako je i bilo. Zbog svakog zaustavljanja na semaforu, od zgrade Vjesnika do City Centra One West, trebalo nam je više od pola sata. Kada smo se vraćali, držali smo brzinu od 60 kilometara na sat i zeleno svjetlo se nije skidalo sa semafora. Do Vjesnika nam je trebalo tek 15 minuta.

- Režim rada semafora treba se mijenjati sukladno gustoći prometa. Automatizirani sustav omogućio bi prilagođavanje semafora količini automobila što bi dovelo do efikasnijeg protoka vozila - kaže prometni stručnjak.

Odlučili smo testirati i druge dionice.

Našem novinaru koji živi u Španskom inače do centra grada treba 15 minuta. Ovaj tjedan je putovao skoro sat vremena. U 8.08 sati priključio se na Zagrebačku aveniju i kod Mercatora je bio za jednu minutu. Tu je upao u kolonu i kod Kazališta Trešnja bio je u 8.26 minuta, put za koji mu inače treba jedna minuta. Lagano kretanje nastavilo se sve do križanja sa Savskom, gdje je naš novinar stigao tek za devet minuta, a radi se o udaljenosti od jednog kilometra. Ipak, semafori su učinili svoje.

Sljedeći na redu je Prilaz baruna Filipovića. Nebitno je li jutro ili popodne - tri prometne trake tamo su u potpunosti zakrčene automobilima. I to samo dio od Zagrebačke do križanja sa Selskom cestom.

Sedamsto metara ove dionice u ponedjeljak iza 16 sati prošli smo za punih devet minuta. Dan kasnije, u utorak ujutro u Prilazu baruna Filipovića autom smo ušli u 9.17 minuta. U Selsku smo skrenuli osam minuta kasnije. Usporedbe radi, svjetski rekord u trčanju na 800 metara za muškarce je minuta, 40 sekundi i 91 stotinka. Prije igranja sa spornim semaforom ujutro nam je trebalo oko četiri minute, a popodne možda minuta. Najgori je dio od Cankareve ulice do skretanja u Selsku. Tih 300 metara u utorak ujutro prošli smo za četiri minute. Svjetski rekorder Wayde van Niekerk, naime, 400 metara pretrči za 43 sekunde.

Fondovi EU

Uvjerili smo se da doista semafori doista ne funkcioniraju, odnosno, kompliciraju protočnost prometa diljem grada, a potvrdio je to i gradonačelnik Milan Bandić za vrijeme radijske emisije kada je odgovorio na pitanje ogorčenog slušatelja koji je zapeo u prometu. Najavio je da će iduće godine predložiti da se ide s prvom fazom automatskog upravljanja prometom, koja košta 25 milijuna, a cijeli projekt vrijedi čak 50 milijuna eura.

Radi se o projektu koji se spominje već 10 godina, a o kojemu su nedavno predstavnici grada razgovarali s resornim ministarstvom. Projekt je u fazi prikupljanja dokumentacije, a dio troškova trebalo bi se pokriti iz fondova EU.