SKOLERAZZIAER: De senere år har politiet - etter avtale med skoler rundt om i landet - kommet på uanmeldte besøk i klasserom på videregående- og ungdomsskoler, med narkotikahunder, som ledd i hva skolene og politiet kaller «forebyggende» arbeid mot narkotika blant skoleelever. Uten at det foreligger konkret mistanke mot noen, har alle barn i klasserommet blitt snust på av hundene. Dette innebærer ransaking av person, noe som etter loven krever at det foreligger skjellig grunn til mistanke overfor den enkelte, samt ransakingskjennelse fra retten.

For å omgå disse vilkårene, har man gitt elevene mulighet til å nekte å være med på dette, hvoretter vedkommende elev får lov å forlate klasserommet, mens raksakingen foregår. Alle ser selvsagt hvem det er som vegrer seg. Likeledes vil alle se hvem hunden markerer på, dersom en elev tilfeldigvis besitter substanser som hunden reagerer på, eller spor av slike. Det kan være nok med lukt som sitter igjen i tøy, fordi barnet har oppholdt seg i nærheten av noen som røyker hasj.

Denne praksis har med rette blitt kritisert som rettslig sett høyst tvilsom, men i forrige uke ga Stortinget den sin tilslutning, men har bedt regjeringen om å sørge for regler som krever at samtykket fra elevene, skal avgis skriftlig - uten nærmere presisering av hvordan det skal foregå.

Vi vil sterkt advare mot å bygge videre på denne praksis. Etter vår oppfatning er den i strid med grunnleggende rettssikkerhetskrav. Ungdomstiden skal være tuftet på frihet under ansvar, respekt og relevant hjelp til den som trenger det. Det vedtatte forslaget kan i verste fall gi oss det motsatte av hva vi ønsker, fordi gjensidig tillit mellom ungdom og voksne er nødvendig for det helhetlige forebyggingsarbeidet.

Jon Wessel-Aas Vis mer

Den europeiske menneskerettskonvensjon forbyr som klar hovedregel vilkårlige ransakinger av enkeltpersoner. Som generell metode brukt overfor folk i deres daglige tilværelse, er forbudet å betrakte som absolutt. FNs barnekonvensjon inneholder en særlig understrekning av dette med hensyn til barn. I tillegg sier barnekonvensjonen uttrykkelig at barns personvern skal gis særlig beskyttelse i alle ledd av behandling av eventuelle strafferettslige skritt mot dem - herunder mot unødvendig offentliggjøring av deres identitet. Dagens praksis bryter grovt mot alt dette.

Barnets rettigheter er selvstendige, og kan ikke «oppheves» ved foresattes samtykke, eller ved at de selv presses til å samtykke. Et slikt samtykke er ugyldig.

Vi erkjenner naturligvis at narkotika er et problem i noen norske skoler. Disse problemene må imidlertid bekjempes med de midlene vi vet virker; blant annet respekt for elevene, god skoleledelse, gode lærere, skolehelsetjenester og godt samarbeid med etater utenfor skolen. Å bryte med grunnleggende demokratiske verdier, er ikke et egnet middel - eller god læring for skolebarn.