I Norge har cannabisdebatten tatt ordentlig av, i motsetning til situasjonen i de andre nordiske landene. På barrikadene står interesseorganisasjoner, samfunnsdebattanter, tankesmier og forskere, men politikerne glimrer med sitt fravær. Professor Jørgen Bramness fra Senter for rus- og avhengighetsforskning (SERAF) sier at det ikke er rom for politikerne til å diskutere spørsmålet på en fordomsfri måte. Den hete debatten fører ofte til et ultimatum – du er enten for eller imot legalisering – og det er ikke rom for nyanser.

Debatten er livlig, og mange tror at den er veldig viktig, men jeg er usikker på hvor stor betydning den egentlig har…

– De politikerne som uttaler seg liberalt, finner vi blant annet i ungdomspartiene og blant tidligere politikere. Aktive politikere fra alle partier støtter den nåværende lovgivningen, sier Bramness.

Utenfor de politiske korridorene går debatten imidlertid for fullt. Bramness er overrasket over omfanget og sier at mange tror debatten er viktigere enn den egentlig er.

– Debatten er livlig, og mange tror at den er veldig viktig, men jeg er usikker på hvor stor betydning den egentlig har. Man forestiller seg at UNGASS 2016 kommer til å medføre en kraftig liberalisering av politikken, men landene med størst innflytelse i FN vil beholde den nåværende konvensjonen, konstaterer Bramness.

De store spørsmålene på FNs møte kommer til å dreie seg om politi og kriminalomsorg samt dødsstraff for narkotikaforbrytelser, sier Bramness. Hvis de klarer å komme gjennom disse spørsmålene, blir det kanskje tid til å diskutere cannabis, men Bramness har likevel liten tro på at det blir noen enighet om liberalisering.

Hvis man skal legalisere cannabis, synes jeg det er feil å bruke medisinsk cannabis som unnskyldning for rekreasjonsbruk…

– Men når man tror på den muligheten i cannabisdebatten, tenker man at diskusjonen er viktigere enn den egentlig er. Det som overrasker meg, er hvor mange som deltar i debatten, hvor mange som engasjerer seg.

Misbruker medisinsk cannabis som argument

Bramness ser både positive og negative sider ved den debatten som raser nå. Det er positivt at man prøver å finne alternativer måter å diskutere spørsmålet på, for eksempel ved hjelp av forskjellige tankesmier. Derimot er han veldig kritisk til at medisinsk cannabis brukes som inngangsport til legaliseringsdebatten. I amerikanske delstater, for eksempel, omtales medisinsk cannabis som det som banet veien for legalisering – noe Bramness kaller misbruk av det medisinske systemet.

– Jeg synes det er den verste veien inn i debatten. Det er feil å utnytte cannabisens medisinske egenskaper. Det er der interesseorganisasjonene for liberalisering setter inn støtet nå, men det fører ofte til en pseudodiskusjon der man bruker alternativ medisin som en måte å omgå reglene på.

Rus & Samfunn og popNAD inviterer til miniseminar torsdag 19. november i Litteraturhuset i Oslo der vi vi drøfte Norges rolle i og perspektiver på UNGASS (UN General Assembly Special Session) 2016.

Legaliseringsforkjemperne henviser ofte ivrig til positive effekter av medisinsk cannabis, men det vitenskapelige grunnlaget er i mange tilfeller tvilsomt. Like lite som morfin kan brukes som argument for å legalisere heroin, kan medisinsk cannabis brukes som argument for å legalisere cannabis, mener Bramness.

– Men det er ikke rart at det har blitt sånn. Medisinsk cannabis brukes allerede i mange land, og der ligger veien rundt FNs narkotikakonvensjon, som tillater medisinsk bruk av cannabis. Hvis man skal legalisere cannabis, synes jeg det er feil å bruke medisinsk cannabis som unnskyldning for rekreasjonsbruk, sier Bramness.

Forskning er ikke absolutt

Alkohol- og narkotikaområdet har gjennom historien vært preget av ideologi, men også av krav om reell kunnskap. Bramness påpeker at det er grenser for hvor mye forskning kan bevise.

– Man ønsker at politikken skal være forskningsbasert, og man håper at forskningen skal komme med alle svar, men så enkelt er det ikke. Det er mye forskningen ikke kan svare på. Vi trenger politikere som våger å se hvor forskningen kommer til kort, og hvor man må stå på egne bein.

Han kaller det direkte uvitenskapelig å bruke forskning som absolutte sannheter. Alt for ofte slenger noen en rapport i bordet og konstaterer at «forskningen viser …»

– Forskning anvendes på mange måter innenfor narkotikaområdet, men de fleste bruker den til å støtte sin egen ideologi og politikk. Det er vanskelig for folk uten forskningsbakgrunn å se på resultatene og forstå når de er relevante. Man tror at konsekvensene av forskning er mye større enn de egentlig er, sier Bramness.

Julius von Wright,

redaktør www.popNAD.com

Publisert 12.11.2015.