În anul de graţie 2004, sibianul de mine era Lefter Gropărescu la Cluj. Iohannis tocmai candida la al doilea mandat la primăria Sibiului. Părinţii mei erau plecaţi la soru-mea, în Germania (tocmai se născuse nepotu-meu mai mare), deci dacă mergeam acasă nu aveam ce zacuscă, vin de casă şi şniţele să aduc la cămin.

Dar pentru că văzusem ce făcuse sasu’ în 4 ani de mandat (înaintea lui fusese primar un oarecare alcoolic sinistru Dan Condurat, iar după mandatul lui Sibiul arăta mai dărăpănat ca Dresda după război) am ieşit special la maşină de ocazie în duminica aia de iarnă (mi se șoptește în cască că era, de fapt, iunie – dar țin minte că era cam friguț pentru iunie), am ajuns la Sibiu, l-am votat, nici măcar nu am mai trecut pe acasă şi am revenit la Cluj în aceeaşi zi, într-o expediţie ulterior puternic dezavuată de ai mei părinţi extrem de pesedişti: “toţi sunt nişte hoţi!” şi “da’ ce, noi nu avem români buni gospodari?”

Răspuns: nu, nu aveam. La ora aceea nu aveam. Din păcate, nici la ora aceasta nu avem.

De ce votez cu sasu’? Să le luăm pe rând:

1. Pentru că a făcut din Sibiu unul din cele mai frumoase oraşe din Europa. Aşa zic unii străini. Şi în numai trei locuri din România am văzut mandibule de străini picate de uimire: în Maramureş, în Deltă şi în Sibiu.



2. Pentru că, atunci când guvernarea a sistat fondurile pentru renovarea Podului Gării, Iohannis s-a dus direct în audienţă la Ministerul Transportului. Şi naiba ştie ce o fi făcut el acolo pe la Bucureşti, el fiind membru al Forumului Democrat al Germanilor, că lucrările la podul de la Sibiu nu s-au întrerupt prea mult. Şi exemple din astea mai am: 5 fabrici mari aduse în Sibiu într-un singur an. Un centru comercial uriaş – Sibiu Shopping City – şi magazine şi supermarketuri deschise. Fonduri europene. Vizite de la ambasadori, preşedinţi, prinţi Charleşi. Evenimente. Târguri de Crăciun. Primul oraş din ţară cu concept şi campanie de turism (chestia aia cu barocul – sibienii ştiu). Salarii mici şi foarte mici în primărie vreme de mai mulţi ani, deci fără risipă în banul public. Apropos, aţi fost la Sibiu în ultima vreme? Să mergeţi, şi încercaţi să ajungeţi şi pe centru. Centrul ăla pe care a interzis, tot el, scaunele de plastic la terase.

3. Pentru că a băgat, în premieră pentru România, o clauză la licitaţii care face foarte greu să sifonezi bani publici: fiecare firmă care are contract cu primăria trebuie să trimită un reprezentant la şedinţele de consiliu local timp de 2 ani după încheierea lucrărilor. Dacă ceva se buşeşte, primarul vrea să afle în timp real, de la reprezentantul firmei, de ce s-a spart ţeava pe strada X, de ce nu ţine asfaltul pe strada Y, de ce a căzut tavanul la grădiniţa Z.

4. Pentru că ceilalţi sunt atâta de speriaţi de el, că nu prididesc să arunce cu noroi în el. Nu precupeţesc nici un efort în a-l mânji, cu orice preţ: că n-are copii, că ar fi trebuit să înfieze, că taie pensiile. Spaima lor este la cote maxime, deci de el le este cel mai frică. Și, ca să-i răspun doamnei Vrânceanu-Firea-Pandele cea rea de muscă cu aceeași monedă, dacă și-ar scoate nasul din Facebook și ar mai citi și ea câte ceva altceva decât ziarul Click, ar putea da de o carte semnată Jerome K. Jerome, numită The idle thoughts of an idle fellow, în care autorul punea tot răul din lume… pe seama eredității. Nu foamea ta, ci faptul că ai progenituri mai puțin reușite decât media te îndeamnă să minți, să înșeli, să furi, tocmai pentru că știi că fără ajutorul lor copiii tăi vor muri prin șanțuri. Când aud ce baligi debitează și apoi citesc de băietul ei genial care a luat nota 2 la BAC, tind să cred că Jerome nu greșise chiar întrutotul.

5. Pentru că, în ciuda mizeriilor la care este supus, nu ştie, sau nu vrea să le răspundă cu aceeaşi monedă. Şi cred că România are nevoie de niţel mai multă civilizaţie, şi el e singurul care, deocamdată, pare a fi în stare să o aducă.

6. Pentru că este singurul candidat care cunoaşte o limbă străină bine. Şi mi-am jurat că, atunci când voi putea, voi vota pe cineva care ştie mai mult de ză dacs come from ză tracs.

7. Pentru că, atunci când era şeful inspectoratului şcolar, de fiecare dată când tanti Diana, ceva prietenă de familie directoare la ceva şcoală din Sibiu, mergea la el cu ceva probleme (ca românu’), Iohannis avea mereu aceeaşi replică pe buze: “Doamna Diana, să vedem ce spune regulamentul!” Şi scotea regulamentul, se uita peste el ca peste Scriptură şi, în funcţie de ce scria acolo, problema se rezolva sau nu. În contrapartidă, nu vreţi să ştiţi la ce nivel de corupţie s-a ajuns la inspectoratul şcolar Cluj.

8. Pentru că este protestant, şi eu cred în teoria aia că ţările protestante (trebuie să munceşti mult ca să ajungi la absoluţie) o duc mai bine decât cele catolice (Doamne-Doamne te iartă, deci poţi să mai greşeşti!) sau ortodoxe (dă-ne bani. Dă-ne bani!). Şi mai ştiu că saşii sunt turbaţi când vine vorba despre pomeni. Legenda spune că baronul Brukenthal îi punea pe cerşetori să cosească în aer în Piaţa Mare înainte de a le da bani. Pe principiul “nu există pâine fără muncă”. Abordare care ar prinde bine la o naţie de dependenţi de ajutoare de la stat.

9. Pentru că a fost ales mereu cu cifre record de popularitate. Şi credeţi-mă, sibienii nu sunt proşti pe care să-i cumperi cu un litru de găleată de făină.

10. Pentru că nu vorbeşte (prea multe) cretinătăţi. Nu-şi bagă nasul unde nu-i fierbe oala. Ştiţi cum arată casele săseşti? Cu garduri şi porţi înalte. Tradus în română, “nu vă interesează ce se petrece la noi în ogradă; şi nici pe noi ce se petrece în afara ogrăzii noastre”. Își vede de treabă.

Acum să vă mai spun câteva chestii:

1. Spre marea satisfacţie a mediei şi a opoziţiei, calcă cu graţie în străchini. Ştiţi care este partea faină? Asta nu-l va face mai puţin eligibil. Prefer un preşedinte prost de onest, neînvăţat să şerpuiască în minciună, decât o lepră varanică unsă cu mai multe alifii decât un herpes vaginal de 60 de ani, care să ne mintă şi să ne otrăvească pe toţi.

2. Duşmanii lui se leagă de el că are case. Ştiţi ceva? Mereu, saşii din Sibiu au fost mai avuţi decât românii. Mereu saşii au fost mai bine îmbrăcaţi şi echipaţi, au avut magnetofoane, casetofoane, muzică, aparate foto, camere video. Făceau bani din nunţi, botezuri, banchete, ocazii speciale. Băteau toţi munţii, echipaţi cu bocanci, rucsaci şi saci de dormit, şi cântau la flaut, chitară, mandolină, mergeau la schi şi zburau cu parapanta. În Sibiu şi acum se zice “rânduială ca la saşi”. Mergeţi în satele săseşti de lângă Sibiu, sau chiar din cartierul Turnişor, şi veţi vedea cum întorci TIR-ul în bătătura fostelor case de gospodari saşi. În 1989, saşii de la sate aveau gospodării complet utilate, cu tot ce le trebuia ca să prelucreze lemnul, metalul, să facă rachiu, vin, agricultură. Circulă discuţii că şi-au lăsat pe mai nimic casele când au plecat, şi că au preferat să le vândă saşilor decât românilor. Visul oricărei mămici din Sibiu era să aibă o doică săsoaică, să înveţe copiii germană. Legat de bani? Gândiţi-vă că, la paritatea de la începutul anilor ’90, un salariu de 2000 de lei însemna fix 200 de mărci. Pe care un neamţ îi câştiga în câteva zile de muncă, cel mult. Şi mai gîndiţi-vă că toţi saşii plecaţi în Germania trimiteau pachete aproape lunar către cei de acasă. Se vindeau pe sub mână blugi, cafea Jacobs, whiskey, gumă de mestecat, “chemări” în Germania (consulatul german era la Sibiu). Ani la rând, Sibiul a avut cea mai vioaie piaţă auto din regiune, cu maşini aduse din Germania. Asta însemna bani frumoşi. Ştiţi ceva? Dacă Johannis n-ar fi reuşit să facă avere în perioadele alea de legislaţie imprecisă, cu posibilităţile lui de etnic german, apăi mare prost ar fi fost.

3. Iohannis este un om. Va face măgării, va face mizerii, va avea pasiuni şi se va bâlbâi în faţa camerelor (brace yourselves, sibianul “Ghinion” este numai începutul). Va lua decizii care vă vor aduce, unora dintre voi, bulbuci la gură şi la nas, în timp ce ceilalţi care sunt de acord cu el vor păstra, aşa cum se întâmplă de obicei, o tăcere confortabilă. La final de mandat, va fi mai degrabă urât decât iubit. Să fim realişti: îi va fi extrem de greu să facă ceva de unul singur. Şi este mai delicat decât Boc, un fost premier infinit mai pregătit la papagal, dar care nu a putut face faţă tirului susţinut ar unei întregi mass-medii pornite împotriva lui. Posibil ca şi sasu’ să iasă ferfeniţă din jocul de-a preşedintele – dar să nu-l subestimăm încă.

4. Nu vă spun să votaţi cu el; vă spun numai să faceți o alegere cât mai educată, cât mai la rece, cu un lighean de gheaţă sub fundic. Şi cel mai bun sfat pe care vi-l pot da este: încercaţi să nu depindeţi prea mult de cine este la guvernare! Încercaţi să o duceţi bine indiferent de cine conduce ţara asta pierdută în haosul balcanic. Johannis nu vă va asfalta strada, nu va elimina cozile de la doctori, nu va ieftini benzina. Sper ca măcar să înceapă cu o brumă de bun simţ la nivel de vârf.

5. Oricât de mult îl apreciez, aş dori să dau un cap în gură echipei sale de PR. Mi se pare mizerabil să aduci oameni cu autocarele din Alba, Mureş, Sălaj ca să-ţi faci tu campanie în Cluj-Napoca (oameni care, fireşte, fac pişu în plin câmp), deci să copiezi metehnele păguboase ale celorlalţi mizerabili. Să nu ai strategie de campanie deşteaptă pe net, că-ţi dă clasă Macoveica care lucrează nu cu profesionişti, ci cu voluntari. Să te înveţe PR-iştii să gesticulezi ca un individ atacat de muşte, într-un mod care nu te reprezintă, pentru că PR-iştii doresc să te facă să exprimi chestii şi cu limbajul trupului. Care PR-işti – OROARE!!! – să nu te înveţe ce să spui dacă cineva te întreabă de casele tale (şi încă reporterul a făcut-o foarte elegant, eu te-aş fi sfâşiat; şi tu tot ţi-ai pierdut cumpătul şi ai scos un foarte sibian “Ghinion!”).

6. Dacă echipa de PR-işti merită ardei iute în ochi, atunci echipei de politicieni care îl susţine merită nici mai mult nici mai puţin decât pârnaia într-o închisoare pentru negri. Începînd cu Videanu-Viloi-De-Neam-Prost, Blaga şi naiba îi mai ştie care sunt, penelei şi pedelei, la pârnaie cu ei!

7. Este interesant cum Ponta îl vede pe Iohannis drept omul lui Băsescu, după ce chiar el îl propusese pe Iohannis ca premier. Dar de la Ponta nu ai ce aşteptări să ai.

8. Nici Macoveica nu se poate abţine să nu se lege de Iohannis. Nu găsesc acum, dar zicea ceva de genul că “ăsta ar face orice ca să mai crească de la nivelul de primar al unui oraş de provincie”. Da? Păi madam Macovei, dacă eşti aşa de meseriaşă la tine în ţară, de ce ai plecat la muncă în străinătate?

9. Iohannis este primul candidat la preşedinţie pe care-l susţin public – şi asta pentru că am văzut ce poate face. Nu vă zic să votaţi cu el; dar vă îndemn să faceţi o alegere la rece, cu fundicul pe ligheanul de gheaţă de care vă spuneam mai sus.

Dacă nu ar fi fost el, 100% aş fi votat cu Monica. Cât despre ceilalţi candidaţi, nu înţeleg ce caută în cursă, poate îmi explicaţi voi.

Nu cred că este necesar, dar totuşi declar sus şi tare: nu am primit nici un leu pentru postarea asta, părerile mele nu sunt de vânzare, mai ales că deocamdată nu mor de foame – indiferent de cine este la guvernare. Şi m-am hotărât să iau poziţie pentru că de chiar mă interesează cum îi las ţara pe mână fiului meu.