בניית בית בנחלה לבן ממשיך

בית לבן ממשיך – סכסוך בין יורשים, האם יש יתרון למי שגר בבית השני בנחלה?

בית לבן ממשיך או "בניית בית בנחלה לבן ממשיך" הוא בעצם הבית השני הנבנה בנחלה בסמיכות לבית ההורים. רשות מקרקעי ישראל (רמ"י) הגדירה את זכות הבניה לבית השני ל"בן הממשיך" אולם היא אינה בודקת בעת מתן ההיתר אם מונה כדין בן ממשיך בנחלה. המונח "בית לבן ממשיך" קיים גם בתקנונים של תכניות מתאר. בפועל גם רשויות התכנון אינן בודקות בעת מתן היתר הבניה אם קיים בן ממשיך לבעל הנחלה והן מסתפקות בחתימת האגודה השיתופית על הבקשה להיתר. לפיכך יכול לגור בבית השני כל בן של בעל הנחלה גם אם אינו "הבן הממשיך".

סכסוכים בין יורשים והבית השני בנחלה

לעיתים, כשקיימת מחלוקת על ירושת המשק החקלאי, טוען הבן הגר בבית השני במשק שהוא מונה על ידי הוריו כ"בן ממשיך" ולפיכך הוא זכאי לירושת נחלה בשלמותה. בתי המשפט קבעו כי עצם המגורים בבית השני אינה מצביעה על מיניו של הבן "כבן ממשיך" ואין במתן זכות המגורים כשלעצמה על מנת להקנות לאותו הבן זכות לרשת את הנחלה כולה.

זכות הירושה של המשק החקלאי מחייבת השלמת מינוי "בן ממשיך" באישור בכתב של הסוכנות היהודית ורשות מקרקעי ישראל בחיי ההורים או הקניית מלוא זכויות בנחלה לבן אחד שיוגדר בצוואת ההורים.

במקרים לא מעטים נשמעת השאלה: האם יש יתרון משפטי לבן הגר בנחלה לזכות במשק כולו?

מבחינה משפטית טהורה אין המגורים במשק אמורים להעניק יתרון משפטי. שכן, התשובה לשאלה: מי מבין הילדים ירש את המשק תלויה בנוסח החוזה שקיים בין האגודה ו/או החוכר לבין רשות מקרקעי ישראל. כאשר כאשר החוזה הקיים עם הרשות הינו "חוזה משולש" (חוזה בו הסוכנות היהודית הינה צד להסכם) יזכה במשק אותו הבן שאושר "כבן ממשיך" על ידי הסוכנות היהודית והיא הודיעה על כך לרשות מקרקעי ישראל. אם לא מונה בן ממשיך יזכה במשק מי שיקבע על ידי בית המשפט לפי סעיף 114 לחוק הירושה.

ברוב המושבים לא חל "חוזה משולש" אלא "חוזה דו-צדדי" (חוזה ישיר בין האגודה לבין הרשות). לפי החוזה הדו צדדי הבן שירש את המשק הינו מי "שיכול ומסוגל לקיים את המשק החקלאי". במקרים רבים נוטים בתי המשפט להתייחס למי שגר בבית השני בנחלה, כבן שנבחר על ידי הוריו כמי "שיכול ומסוגל לקיים את המשק והתכוונו לתת לו את מלוא הזכויות בעתיד. במובן זה יש לאותו בן יתרון על פני אחיו.

היתרון של הבן הגר במשק נובע גם מהעובדה שלרוב, אותו הבן, השקיע כסף בבניית בית המגורים ולעיתים גם במשק מתוך ציפייה (לגיטימית) להקים בנחלה את מרכז חייו. קשה לבית המשפט להתעלם ממציאות זו בשיקוליו עת הוא מכריע בשאלה: מי מבין הילדים יקבל את המשק החקלאי בשלמותו.

חשוב להבין כי אין יתרון של מי שגר בנחלה כדי לסתום את הגולל בשאלה על ירושת המשק. שאלת הזכות לרשת את המשק הינה שאלה סבוכה מאוד וכל מקרה, כל משפחה, וכל הסתמכות ומערכת יחסים שונה, מה גם שהזכות לקבל את הנחלה מקורה בחוזה מול הרשות אז גם השוני בין החוזים מקבל משקל רב, כלומר מקרים דומים מאוד במושבים שכנים יכול ליצר תוצאה משפטית שונה לגמרי.