Pentru a răspunde la aceste întrebări, analiza pleacă de la situația actuală. Astfel, studiul are în atenție trei tipuri de firme: 1. așa-numiții „veterani în putere”, companii care au rezistat pe piață de mai bine de 15 ani și care au șanse să-și continue activitatea și în următorii zece ani; 2. elita economiei, adică firmele cele mai performante și, în fine, a treia categorie o reprezintă întreprinderile de stat, considerate strategice pentru economia românească.

Cele trei categorii de companii formează împreună masa critică a economiei românești, în sensul că reprezintă majoritatea economiei din punctul de vedere al cifrei de afaceri, al numărului de salariați sau al valorii adăugate create. Cu alte cuvinte, aceste companii reprezintă partea profitabilă a economiei românești.

„Veteranii în putere” sunt companiile care există în economie de peste 15 ani și care se încadrează în continuare pe o traiectorie ascendentă. Numărul lor este de aproximativ 52.000 de firme. Partea bună a „veteranilor în putere” este că au reușit să reziste într-un mediu economic complicat. Partea mai puțin bună este că au un comportament „prociclic”, după cum menționează studiul BNR. În sensul că firmele au un comportament mimetic cu cel al economiei: dacă economia crește, și ele cresc, iar când economia este în recesiune ele adâncesc această scădere. În același timp, chiar și în perioadele de recesiune, companiile veterane pe piață au rezistat doar păstrând un grad adecvat de îndatorare și de lichiditate.

Există, însă, trei vulnerabilități pe care trebuie să le depășească, în următorii zece ani, firmele numite „veterani în putere”. Este vorba despre prezența regională modestă, companiile nereușind să se extindă în afara țării, în al doilea rând, firmele rămân închistate în genul de afaceri ale secolului trecut, atunci când companiile au fost create și, în fine, „veteranii în putere” pierd teren în fața companiilor străine.

A doua categorie este cea a firmelor cele mai performante. Numărul lor este de numai 13.000 de companii și, surprinzător, majoritatea lor sunt firme mici și nu acționează în sectoare care necesită un grad înalt de tehnologie. Cum se explică performanța companiilor care formează această categorie? În primul rând, nu își asumă riscuri majore, multe dintre ele apelează la creditori și se află implicit sub monitorizarea acestora. În al doilea rând, aceste companii au o productivitate mai mare decât restul economiei, dar încă mult sub nivelul firmelor performante din Europa de Vest.

Întreprinderile de stat. Rolul lor s-a redus semnificativ în ultimii ani, iar numărul lor a ajuns la 1.100 de companii, de șase ori mai puține decât în anul 1995. Studiul arată că firmele cu capital de stat vor avea o influență mai mare în economia românească, în următorii 10 ani, cu o singură condiție: să amelioreze guvernanța corporatistă. În sprijinul acestei idei sunt aduse două argumente: primul, realitatea economiei românești din ultimii ani arată că o firmă de stat nu înseamnă în mod automat pierderi. Sunt companii cu capital de stat care sunt profitabile. În al doilea rând, firmele de stat sunt foarte prezente în sectorul utilităților publice.

De asemenea, se arată în studiul BNR, companiile de stat au o contribuție majoritară în ceea ce privește cheltuielile de cercetare-dezvoltare.

Să reformulăm întrebarea inițială: se poate schimba economia românească în următorii 10 ani? Răspuns: actualele companii nu vor putea schimba radical structura economei, astfel încât să se îndrepte către o economie bazată pe cercetare și dezvoltare. Studiul arată că situația se poate îmbunătăți prin facilități fiscale și prin măsuri de creștere a calificării forței de muncă. În caz contrar, decalajele de productivitate față de economiile europene vor rămâne mari, adică România va rămâne cu o economie a anilor 90.