Nu ne aflăm în faţa unui accident al democraţiei, ci a unui proiect de ţară. Obiectivul implică despărţirea de Uniunea Europeană, dacă nu formal, măcar de facto, prin asumarea de politici care sunt incompatibile cu valorile ei.

În cele din urmă, Preşedintele Republicii pare să fi realizat că şansa pe care a oferit-o, o dată cu nominalizarea Vioricăi Dăncilă, a fost o eroare fatală, ale cărei efecte sunt vizibile acum. Mai mult decât oricare decât predecesorii ei, actualul premier este pregătit să pună în aplicare, fără ezitare, direcţia anti-occidentală ce defineşte politica internă şi externă a regimului Dragnea.

Fiecare dintre detaliile lunilor din urmă adaugă un element la acest tablou care se conturează, dramatic. De la vizitele în Golf, în căutarea de surse financiare menite a înlocui fondurile Uniunii, până la agresivitatea cu care presa liberă şi justiţia sunt atacate, regimul Dragnea alege să submineze, deliberat, valorile pe care s-a întemeiat proiectul de europenizare şi de occidentalizare al României. Retorica ipocrit- suveranistă la care face apel, mai mult sau mai puţin făţiş, este, în realitate, alibiul destinat să perpetueze dominaţia unei elite cleptocratice. Pentru Liviu Dragnea şi cercul său, Vestul democratic a încetat să mai fie un magnet şi o ţintă. Este vorba de o schimbare cu consecinţe neliniştitoare pentru naţiune şi stat.

Regimul Dragnea este primul care, în anii de după 2007, optează, programatic, pentru o cale de dezvoltare care să contrazică angajamentele occidentale ale României. Nu ne aflăm în faţa unui accident, ci a unui proiect de ţară. Obiectivul implică despărţirea de Uniunea Europeană, dacă nu formal, măcar de facto, prin asumarea de politici care sunt incompatibile cu valorile ei. Accelerarea acestui proces de îndepărtare este evidentă, iar o eventuală rezoluţie în Parlamentul European nu ar face decât să îl grăbească, încă şi mai mult. Cât despre Raportul MCV, el va fi, probabil, hârtia de turnesol ce relevă distanţa care separă statul român, în forma lui actuală, de standardele la care trebuie să ne raportăm, cel puţin nominal.

De această dată, miza politică depăseşte venalitatea şi corupţia, spre a atinge zona delicată a identităţii noastre ca naţiune. România,remodelată de regimul Dragnea, va avea profilul şi practica unei autocraţii. O asemenea cotitură politică în relaţia cu Occidentul este fără precedent: nici măcar regimul Ponta, în momentele puciului constituţional din 2012, nu a mers atât de departe. Ambiţia lui Liviu Dragnea devine responsabilă pentru deriva unui întreg stat şi pentru compromiterea unei şanse unice. Mutaţia care se profilează afectează toate nivelele şi este susceptibilă de a produce daune instituţionale ireversibile.

Regimul Dragnea nu este doar o aberaţie democratică, aşă cum îl caracteriza şeful de stat. El este, înainte de toate, un inamic mortal al europenităţii României, opus implacabil domniei legii, transparenţei, demnităţii umane şi libertăţii. Regimul Dragnea este dedicat acestei campanii de demolare juridică şi de spoliere economică, demagogia sa este devastatoare ca efecte, în vreme ce sentimentele autarhice şi izolaţioniste pe care le cultivă otrăvesc spiritul public. Triumful său echivalează cu sfârşitul intervalului istoric definit de occidentalizare şi debutul glaciaţiunii autocratice. Iată ceea ce trebuie să înţelegem, acum, înainte ca România europeană şi occidentală să nu mai fie decât vestigiul unui trecut îndepărtat.

Articol apărut şi în MarginaliaEtc.