M-am abținut să scriu pe acest blog articole pe teme politice.

Motivul. Am fost într-o vreme, câțiva ani, șef al secției politic la cel mai serios cotidian din țara asta, plus ca mi-au trecut prin mâini mii de știri pe teme politice, ca desk-editor la Mediafax.

În fine, pe vremurile alea chiar ne chinuiam să facem presă serioasă.

De ce n-am scris.În anii mei ca jurnalist profesionist am înțeles un lucru esențial: dacă nu ai inside information din lumea politică (informații care nu ajung mai niciodată la public), dacă nu știi măruntaiele actualizate ale politicii, riști să scrii prostii. Cum citim acum pe unele bloguri :), nu pe toate, pe Facebook sau Twitter.

Ponta va câștiga alegerile

Probabil cu în jur de 55%. Va avea și ceva votanți onorabili, dar și o masă formată de ratați social precum botoșănenii săraci, care au refuzat lemnele pentru iarnă din cauza că erau tăiate prea mare, sau devenii săraci care nu au mai venit la cantinele sociale când au fost rugați să presteze muncă în favoarea comunității. Amăriții ăștia votează și cu Hitler dacă le dai o eugenie pe degeaba.

Important. De ce e musai să meargă la vot susținătorii lui Iohannis

Pentru a avea o alternativă la USL și Victor Ponta.

Trebuie depășită descurajarea. Dacă Ponta câștigă cu peste 60%, reconstrucția alternativei – de dreapta sau „altă” stânga – va deveni dificilă în următorii doi ani.

USL va repeta obsesiv până la alegerile parlamentare din 2016 că este susținut de aproape trei sferturi dintre români.

Iohhanis, așa cum este el, bolovănos, ar putea să coaguleze eficient opoziția, de care România are nevoie esențial.

Printre vinovații care au făcut posibilă victoria lui Ponta

Băsescu, în primul rând. Obsesia maladivă de a susține un personaj politic compromis precum Elena Udrea a complicat și a compromis șansele dreptei de a juca de la egal la egal cu USL.

Băsescu a avut la momentul potrivit buna inspirație de a orienta România spre SUA, dar finalul său de mandat e jalnic.

Ce avem de făcut

Nu trebuie să ne descurajăm.

Nu avem nicio garanție 100% cum că Iohannis ar fi fost un președinte bun. Că lucrurile ar fi mers așa cum ne-am fi dorit. Cum nu este nici exclus să fi fost un președinte care să rămână în istorie precum a rămas Carol I.

Lucrurile în politică, știm, nu depind de un singur om, sunt mai complexe.

Vă aduc aminte, ca exemplu, de o mare dezamăgire. Personal, am trăit euforia fantastică când Emil Constantinescu l-a învins (incredibil în 1996) pe nenorocirea de Iliescu.

S-a ridicat Contantinescu la înălțimea promisiunilor? Evident că nu, a ajuns în câțiva ani o caricatură politică.

Suntem temperamentali ca balcanici și ca latini, dar lucrurile în politică nu sunt nici albe, nici negre, ci au foarte multe nuanțe.

Cei tineri, care vreți să vă implicați mai mult în politică, mai mult decât prin postările pe Facebook, faceți-o! Internetul permite perfect și eficient coagularea comunităților.

Prin definiție, în politică intră printre primii – și sunt cei mai vocali – indivizii guralivi, oportuniști, sfertodocți.

E nevoie ca de aer și de alții, mai zdraveni la cap, mai onești.

Dar, în primul rând, deocamdată e important să mergem la vot.

Cu cât proporția celor care votează e mai mare, cu atât ne lămurim mai bine ce-i cu țara asta și ce vor locuitorii ei. Indiferent cine câștigă.

Perioada următoare

Cu o opoziție destructurată, care numără și ea ceva politicieni infractori, cu un USL care nu are de ce să nu devină și mai puternic, cu Victor Ponta președinte (care nu e exclus îl copieze pe Năstase la aroganță), cu o Europă bolnavă economic, România nu se va simți chiar foarte bine în următorii ani.

Cât despre promisiunile politice, dintr-o parte sau alta, astea sunt pentru „pulimea” (ăsta e citat din politicieni) care le crede.

Gata, acesta e singurul post „politic” pe care îl veți mai vedea pe acest blog în următorii ani.

Pentru că, așa cum vă spuneam, dacă nu cunoști măruntaiele politicii, riști să scrii prostii 🙂

Eu merg la vot și vă îndemn și pe voi să o faceți, oricât de debusolați am fi în aceste clipe.

Foto: autor Andrei Pungovschi. Împrumutată de la Decât o Revistă, care a avut cel mai expresiv foto reportaj de la prima dezbatere televizată.