Københavns Universitet indgik sidste efterår en aftale med Landbrug & Fødevarers vidensorganisation SEGES om at undersøge vandmiljøkravenes økonomiske konsekvenser for landbruget. Kontrakten bag aftalen får nu hård kritik af eksperter.

Morten Rosenmeier, der er professor i ophavsret på Københavns Universitet og formand for Udvalget til Beskyttelse af Videnskabeligt Arbejde under Akademikerne, vurderer, at kontrakten mellem KU og SEGES strider imod både universitetsloven og forvaltningsloven. Den tavshedpligt, som forskerne bliver pålagt i kontrakten, er for vidtgående, mener han.

»Universitetet er ikke et konsulentfirma, og forskere skal arbejde ud fra god videnskabelig praksis. Hvis forskerne i det her projekt finder ud af noget interessant, de gerne vil forske videre i, så kan de ikke nødvendigvis gøre det med den her kontrakt,« siger Morten Rosenmeier.

Professor emeritus i sociologi Heine Andersen, der har beskæftiget sig indgående med forskningsfrihed og netop har udgivet en bog om emnet, ser aftalen som dybt betænkelig: »Det ligner en kontrakt med et privat konsulentfirma og ikke en offentlig forskningsinstitution.«

Professoren hæfter sig blandt andet ved, at KU’s medarbejdere ifølge kontrakten »skal optræde loyalt og udelukkende varetage SEGES’ interesser i relation til Aftalens omfang og indhold«.

»Det er i modstrid med helt grundlæggende videnskabsetiske principper, at universitetsforskere forpligtiger sig til udelukkende at varetage en ekstern parts interesser,« siger Heine Andersen.

Det største juridiske problem med aftalen er ifølge Morten Rosenmeier, at instituttet afgiver forskernes ophavsret til SEGES. »Et privat firma kan ikke have ejendomsret til den forskning, som universitetet laver,« siger han.

Den ansvarlige institutleder, Bo Jellesmark Thorsen, mener derimod, at »universitetet har fuld lovlig ret« til at indgå den type aftale: »Det her er en købskontrakt. De har købt en reol, vi skal levere en reol.«

Han forsvarer sig desuden med, at undersøgelsen for SEGES kuldsejlede. Forskerne arbejdede godt nok videre med de samme spørgsmål, hvilket i maj endte med en forskningsrapport fra KU – i praksis delvist finansieret af SEGES – men selve SEGES-projektet »ender med ikke at blive brugt til noget«, siger Bo Jellesmark Thorsen.

Men det stemmer ikke overens med SEGES’ opfattelse.

»Vi fik svar på det, som stod i projektets opgavebeskrivelse i forskningsrapporten fra KU,« siger landskonsulent Søren Kolind Hvid fra SEGES, der var kontaktperson for samarbejdsprojektet med KU.

En e-mailkorrespondance mellem forskerne og SEGES viser også, at SEGES var med til at diskutere, om de selv eller KU skulle udgive forskningsresultaterne.