TORSDAG VISTE CHRISTIANIA sig som en ægte fristad. Den rummede Rasmus Paludan.

Der er meget at sige herom. Men først og fremmest var det forbløffende at konstatere, at ’det alternative og venstreorienterede samfund’ havde det rette svar – som så mange andre har misset – på nationens politiske enfant terrible.

De lod ham vide, at hans tankegods var utilstedeligt. Men de lod hans demonstration passere.

EN DEL VIL HER fremføre, at der da vist også var 100 betjente om Stram Kurs-lederen. Men disse folk vil i så fald allerede have glemt Blågårds Plads. Hvor et lignende politi-opbud som bekendt ikke forhindrede, at en bydel blev sat i lys lue.

Tænk sig, hvis rækkefølgen på de to havde været omvendt. Eller tænk sig, hvis man kunne skrue alt tilbage til før Blågårds Plads og overbevise Nørrebro om, at om lidt kommer der en gal mand, der har slået hovedet, og fornærmer jer, det bedste han kan. Og hvis I bare behandler ham som en patient og giver ham saftevand og kage, går han tilbage til, hvor han kom fra med uforrettet sag.

JEG MÅ TIL MIN overraskelse rose christianitterne. Danmarks mest ekskluderende – og dertil fra virkeligheden ellers afkoblede – samfund viste torsdag vejen. Måske fordi christianitterne i dag er så højt oppe i årene, at de fleste af dem næppe tåler den sindsbevægelse, det vil være at gå i gadekrig. Andelen af ældre beboere er næsten dobbelt så stor i Fristaden som i resten af København.

Men pointen blev ikke desto mindre statueret: Rasmus Paludan ernærer sig ikke af den enighed, han kan mønstre for sin sag, men af den opstandelse, han kan opbyde med den.

LEDEREN AF Stram Kurs er desværre nået til fasen, hvor han få måneder efter at være et ekko af sig selv i de sociale mediers skyggedal nu er i stand til at overtage sendefladen i primetime. For selv de mest garvede debattører, eksempelvis Mimi Jakobsen, glemmer ligeledes provokationens væsen. Samt hvordan man havner i dens vold.

Dette er værd at tage bestik af, efterhånden som kandidaterne i Stram Kurs bliver opstillet. Efter nøgen-kunstner Uwe Max Jensen, der maler med sin tissemand eller sætter den fast på kirkedøre, er andre nu kommet til. Eksempelvis forskeren Helmuth Nyborg, der hævder, at mænd er mere intelligente end kvinder, og indvandrere mindre intelligente end danskere. Og dertil senest den sære katolik Iben Thranholm, der lovpriser Putin, men til gengæld finder Harry Potter farlig.

ALLE ER DE MENNESKER over for hvem, man bør tælle til ti, før man reagerer. Alt imens man minder sig selv om, at de såmænd har lov til at være der, og de har ret til at ytre sig. Og alene dermed er man i gang med at vinde over og annullere deres galskab.