Forleden kom jeg til at se et reality-program. Det var ikke med vilje.

Faktisk sad jeg bare der foran skærmen, da der pludselig jog vilde spasmer gennem min hånd, som ramte fjernbetjeningen og zap! Et realityshow tonede frem på skærmen: ’For lækker til love’, ’Paradise Hotel’, ’Singleliv’, jeg husker det ikke så nøjagtigt.



Nå, men mens jeg sad der og så programmet, blev jeg forarget. Det var ikke de blottede bryster. Det var heller ikke det, at deltagerne ikke anede, i hvilken verdenskrig de skulle placere Hitler.



Det, som forargede mig, var de unge kvinder. Eller rettere det, de sagde. Om mænd. Om hvordan den perfekte mand skal være:



»Altså, jeg ønsker, at en mand skal være en rigtig mand. Han skal være galant, holde døren, trække stolen ud. Han skal naturligvis tjene mange penge og betale, når vi er ude. Og når vi ikke er ude. Og så skal han være en rå, farlig bad boy, der kan forsørge mig og behandler mig som en prinsesse«.





Vi trykker på pauseknappen et øjeblik. Man ser det for sig: en galant, tatoveret, livsfarlig bad boy, der trækker stolen ud for prinsessen, mens han tjekker sine biotek-aktier på mobilen.