Nu har det for alvor slået klik for den liberale tænketank Cepos, der opfordrer til at lukke museer og biblioteker og i det hele taget afvikle velfærdsstaten for ikke at fremme arbejdsløsheden i landet. Nogenlunde sådan blev et interview i onsdagens Information med tænketankens cheføkonom, Mads Lundby Hansen, udlagt af en rasende venstrefløj på sociale medier.

Interviewet tog udgangspunkt i diskussionen om Finansministeriets regnemodeller, der ikke inkluderer de såkaldte dynamiske effekter af offentlige udgifter – eksempelvis at penge brugt på uddannelse kan øge produktiviteten hos dem, der bliver uddannet, eller at investeringer i børnepasning kan give folk et incitament til at holde kortere barsel eller blive længere på deres arbejde og dermed øge arbejdsudbuddet.

Manglen ved modellerne er med rette blevet kritiseret. Det er uholdbart, at Finansministeriet regner med dynamiske effekter af skattelettelser, men ikke af offentlige udgifter. Det indebærer eksempelvis, at det ifølge modellerne kan betale sig at spare på uddannelse og bruge pengene på skattelettelser, selv om det måske i virkelighedens verden er skadeligt for samfundsøkonomien.

Mads Lundbys pointe var imidlertid, at venstrefløjen i debatten om regnemodellerne typisk overser, at de offentlige udgifter også kan have en negativ effekt på folks lyst til at arbejde. Han nævnte blandt andet skattefinansieret ældrepleje, som gør, at folk ikke behøver pukle så hårdt for at spare op til deres alderdom. Og så nævnte han biblioteker, hvor folk på overførselsindkomst kan »surfe gratis på internettet, læse aviser og blade«. Samt museer med fri entré, som giver folk mulighed for at få mere ud af deres fritid, og derfor gør det »mere attraktivt ikke at være i beskæftigelse«.

»Gak-gak liberalisme for fuld udblæsning,« skrev socialdemokraten Peter Hummelgaard på Facebook og konstaterede, at Cepos ikke er tilfreds »før Danmark har afskaffet alt det, der gør Danmark unikt, stærkt og trygt«.

Det her er gak-gak liberalisme for fuld udblæsning. Man må forstå, at biblioteker og museer skaber arbejdsløse. Hvis... Posted by Peter Hummelgaard Thomsen on Wednesday, May 23, 2018

Mads Lundbys udsagn kan rigtignok virke provokerende. Cepos arbejder målrettet på at nedbringe de offentlige udgifter og afmontere dele af velfærdsstaten, og det er derfor nærliggende at læse cheføkonomens udsagn som normative: Man bør lukke biblioteker og museer og skære ned på ældreplejen.

Ret beset opfordrer Mads Lundby dog ikke i interviewet til at forfølge nogen særlig ældre- eller kulturpolitik, men bruger eksemplerne til at underbygge sin pointe om, at vi ikke må glemme de offentlige udgifters mulige negative indvirkning på arbejdsudbuddet. Og den pointe er ikke mere »gak-gak«, end at den indgår i mainstream økonomisk tænkning og eksempelvis deles af de uafhængige vismænd i Det Økonomiske Råd. I en rapport skrev rådet således sidste år, at kulturstøtte kan tænkes at »reducere husholdningernes udbud af arbejdskraft«, eftersom »rekreative tilbud kan øge værdien af fritid.«

Om der så alt i alt vil være overvejende negative økonomiske effekter af lige netop ældrepleje, biblioteker og museer er tvivlsomt. Man kunne også argumentere for, at god ældrepleje sikrer, at folk ikke i så høj grad behøver skrue ned for deres arbejde for at passe gamle og syge forældre. At biblioteker bidrager til uddannelsen af folk og dermed kan være med til at øge produktiviteten. Og, som Enhedslistens Pelle Dragsted har skrevet på Facebook, at kulturtilbud som museer kan være med til at fremme en »livsglæde«, der øger »vores produktivitet og ikke mindst kreativitet i arbejdslivet«.

CEPOS har nu for alvor tabt sutten. I Information idag mener de, at offentligt forbrug som fx museer, biblioteker,... Posted by Pelle Dragsted on Wednesday, May 23, 2018

Sandheden er, at vi ikke ved, hvad der er rigtigt. Og vi ved i det hele taget for lidt om effekterne af offentlige udgifter.

Mads Lundby begår den fejl, at han i for høj grad præsenterer sine formodninger som fakta og ikke lader til at have blik for denne fundamentale usikkerhed. Men han kan ikke desto mindre godt have en pointe i, at venstrefløjen på sin side ikke har blik for de offentlige udgifters mulige negative effekter.

Hvad debatten under alle omstændigheder understreger, er, at der er behov for en ambitiøs opbygning af viden om indvirkningen af offentlige udgifter på folks adfærd. Det er forventeligt, at forskningen så vil pege på negative effekter på visse områder. Det må venstrefløjen indstille sig på, men noget større nederlag burde det ikke udgøre. For i sidste ende er det jo alligevel ikke økonomiske hensyn, der er de bærende argumenter for velfærdsgoder som ældrepleje, biblioteker og museer.