Sidste år i november blev Bart Pelgröm kåret som Årets unge landmand på Landbrug & Fødevarers delegeretmøde i Herning.

En gavecheck på 30.000 kr. fulgte hæderen til sønderjyden, der i 2014 som bare 21-årig fik overtalt banken til at hjælpe sig, købte en gård i Toftlund og med 280 årskøer gik i gang med mælkeproduktionen.

»Det giver en anerkendelse til de unge, og det er jeg glad for, for hver morgen står vi op til nye kampe, der skal kæmpes. Det er hårde tider, og man skal hænge i for at overleve i disse tider,« sagde Bart Pelgröm til Landbrugsavisen efter at have modtaget hæderen af Landbrug & Fødevarers formand, Martin Merrild.

»Med det kendskab, vi alle har til den finansielle situation, så er der ingen tvivl om, at det projekt, som du har gang i, er blevet vendt og drejet af dem, der står bag dig med kapital. Det er helt sikkert, at de har gennemgået alle dine kvaliteter nøje, inden de har sagt ja. Stort tillykke med alt det, som du har nået,« sagde Martin Merrild til den driftige unge landmand.

I et efterfølgende interview foretaget af Vækstfonden, der med lån var med til at hjælpe Pelgröm i gang, fortalte han:

»Jeg elsker naturen, friheden og arbejdet med dyrene. Og så er der selvfølgelig også det, at jeg er min egen chef, selv om det da til tider kan være hårdt.«

»Jeg har stort set arbejdet hver eneste dag, siden jeg overtog gården, med en arbejdsdag der begynder kl. 03.30 om morgenen og slutter ved 21-tiden om aftenen.«

Nu er Bart Pelgröm gået konkurs.

»Ved dekret af 18.08.2016 har Skifteretten i Sønderborg taget Bart Pelgröm under konkursbehandling efter begæring modtaget den 16.08.2016,« hedder det i en meddelelse i Statstidende.

»Enhver, der har fordring eller andet krav mod skyldneren, opfordres til inden fire uger efter denne bekendtgørelse til boets kurator at anmelde sit krav.«

Det er Bart Pelgröm selv, der har kastet håndklædet i ringen og begæret sig konkurs. Med et fald i mælkeprisen på omkring 33 pct. siden købet af gården hang tingene bare ikke sammen. Drømmen brast.

Idyllen krakelerede

Advokat Verner Holm, der fra advokatfirmaet Advodans kontor i Vejen er kurator i konkursboet, siger, at historien langt fra er enestående.

»Vi arbejder i epicenteret for, hvor det er mest galt. Her i Jylland har vi hovedparten af kvæg- og svinebesætningerne, og vi har nu i tre år oplevet et stigende antal konkurssager. I langt de fleste tilfælde indgiver landmanden selv konkursbegæringen, fordi han ikke mere kan se lys for enden af tunnelen,« fortæller Verner Holm.

På landsplan blev der ifølge landbrugets videncenter Seges registreret 133 konkurser i årets seks første måneder mod 88 i samme periode sidste år. Alene for svinebedrifterne rapporterer Danmarks Statistik om 37 konkurser i første halvår mod 31 i hele 2015 og endnu færre i årene forud.

Og end ikke de største bedrifter går fri. Dagen før Bart Pelgröm var det de tre brødre Sejersbøl og deres far, der med en af landets største kvægbesætninger, Vestermark nær Thisted, blev taget under konkursbehandling ved Skifteretten i Holstebro.

Læs også: Hvis det fortsætter som hidtil, vil der i 2022 være ét dansk landbrug tilbage

De tre brødre og faderen har sammen drevet familiebedriften, der med 15-20 køer blev erhvervet af farfaderen tilbage i 1935 og siden gradvist er ekspanderet til 850 sort- og rødbrogede malkekøer plus opdræt. I 1997 lagde Sejersbøl-familien landbruget om til økologi og blev landets største økologiske kvægbesætning.

»Det er vi så glade for, at vi vil fortsætte, selv om vi udvider besætningen,« fortalte brødrene Erik og Jakob til magasinet DeLaval Nyt i 2009.

»Det er den rene idyl,« kunne branchemediet Bovi fortælle ved et reportagebesøg året efter.

I 2014 lagde familien imidlertid landbruget tilbage til konventionel mælkeproduktion, men trods en EU-støtte, der for perioden 2014-15 androg godt fem mio. kr., kunne økonomien ikke hænge sammen i en situation med stærkt faldende mælkepriser, efter at EU i april 2015 droppede mælkekvoterne og gav produktionen fri.

I januar i år forsøgte man en rekonstruktion, men allerede i februar lød overskriften i lokale medier:

»Danmarks dyreste kvægbrug i Thy sat til salg for 145 mio. kr«.

Købere til et kriseramt landbrug i den vægtklasse er der ikke mange af, og den 17. august kunne man så i Statstidende konstatere, at faderen, de tre brødre og deres fælles virksomhed, I/S Sejersbøl, er begæret konkurs. Endnu et offer for landbrugets ubønhørlige strukturudvikling, drevet af den globaliserede konkurrence.

At bo i virksomheden

Når landbrugsbedrifterne i disse år går ned på stribe, er det ikke som andre virksomhedskonkurser.

»Landbruget adskiller sig ved, at du bor i din virksomhed,« siger Verner Holm.

»I mange andre erhverv, hvor man ender med at lukke sin virksomhed, kan det være, at hustruen fra starten ejer parcelhuset, så familien kan fastholde boligen, og så børnene f.eks. kan fortsætte i samme skole. For landbofamilierne handler det ikke alene om, at virksomheden lukker, men også om at finde en ny bolig, måske ny skole til børnene, foruden nyt arbejde – og måske endda til begge, fordi hustruen i en række landbrug er medvirkende ægtefælle og derfor også mister sit job.«

Advokaten og hans kolleger i Advodan har været med til mange svære samtaler ved køkkenbordene hos landbofamilier i konkurssituationer, der har fået livsdrømmen knust.

»Gennemsnitsalderen for dem, vi håndterer konkursboer for, er over 55. Det betyder, at deres selvforståelse lider et knæk, når det ikke længere lykkes for dem at drive en forretning. Samtidig er det at være landmand en livsstil, som også handler om at være i pagt med naturen. Selv om landmænd bliver skældt ud i pressen, så skal ingen være i tvivl om, at de elsker deres dyr og deres planter. Så deres livssituation og selvforståelse ramler,« fortæller Verner Holm.

Krisehjælp

Stadig flere af de landmænd, der som Bart Pelgröm og brødrene Sejersbøl må give op eller via konkurs tvinges ud af erhvervet, behøver krisehjælp.

Det fortæller socialkonsulent Inger Kristensen, der er del af et landsdækkende netværk af socialkonsulenter i Dansk Landbrugsrådgivning (DLBR), som siden 2012 har ydet gratis krisehjælp til nødstedte landmænd og deres familier. Hjælpen, der omfatter en hotline, et tilbud om fem timers socialrådgivning samt samtalegrupper, er siden starten blevet ydet omkring 600 gange.

»Det har taget fart i år, hvor vi har oplevet mange konkurser,« siger Inger Kristensen.

Hun har selv siden starten stået for omkring 10 samtalegrupper med seks-syv landmænd i hver.

»Min opgave er at hjælpe dem til bedre at kunne være i dette praktiske og følelsesmæssige kaos, for det forsvinder ikke natten over, når man f.eks. går konkurs, overhovedet ikke. Det tager måneder, halve år, nogle gange hele år.«

Netværkets projektleder, specialkonsulent Bodil Irene Jensen, opregner det katalog af vanskeligheder, landbofamilier løber ind i, når livsdrømmen om landbruget brister:

»Der er de praktiske forhold, der tynger i tiden omkring en lukning: At skaffe foder til dyrene, forsikringsspørgsmål, dagpenge osv. Så er der problemer knyttet til menneskelige relationer, dvs. parforhold, skilsmisser, forhold til børn, naboer og venner. Der er økonomien, hvor man kan miste overblikket og handlekraften. Og så er der depressioner, angst, misbrug, og der er også nogle, der er selvmordstruede.«

Inger Kristensen oplever som Verner Holm, at det kan være et helt verdensbillede og en personlig identitet, der bryder sammen, når gården og landbrugserhvervet må opgives.

»Det er et menneskeligt tab, og derfor oplever de en sorg over at have mistet noget, som har betydet alt for dem.

»Dertil er der en angst for ikke at kunne slå til andre steder, f.eks. som lønmodtager med et otte til 16-job. Og så har mange landmænd en oplevelse af at spænde ben for børnenes drømme og reducere deres muligheder, når man opgiver gården. Det er følelsesmæssigt meget hårdt for dem – der er jo ofte et ungt menneske, som havde håbet på at overtage den fædrene gård.«

Vrede mod bankerne

Og så er der vreden. I den offentlige debat er det ofte politikere, grønne organisationer, medier og forbrugere, der af repræsentanter for landbruget skældes ud for at forfølge erhvervet og tvinge landmænd i knæ med deres skrappe regulering, miljøkrav, smædekampagner eller manglende vilje til at betale den reelle pris for fødevarerne. Men det er ikke så meget det, Inger Kristensen hører.

»Det er bankerne, vreden rettes imod. Mange landmænd sidder jo med en stor gæld og nogle swap-lån, som bankerne har fået dem til at optage. Landmændene synes, de bliver ladt i stikken, at banken løber fra sit ansvar og giver dem en dårlig behandling. Det skaber bitterhed. Man troede, man havde en aftale med banken, og det havde man så ikke alligevel,« siger hun.

En befrielse

Hver dag lukker et eller flere danske landbrug. De økonomiske realiteter i et erhverv udsat for hård global konkurrence tvinger landmænd med store såvel som små bedrifter i knæ. For de fleste med betydelige menneskelige omkostninger. Men der er også dem, for hvem det opleves som en befrielse at slippe ud af trædemøllen.

»Jeg oplever ind imellem nogle, der sender mig en sms og siger: ’Sikke en sommer, vi har haft i år, Verner. Vi har aldrig haft det så godt’. For det kan være en befrielse at slutte, når man har kørt under dette vedvarende pres i så mange år – både det pres at være udskældt som landmand og det at være under økonomisk pres,« fortæller advokat Verner Holm.

»Selv når man skal foretage en mindre reparation, skal man ringe til banken og spørge: ’Må jeg det?’ Det føles meget ydmygende og belastende. Og det pres kan de pludselig slippe af med, når de lukker bedriften.«

Information har kontaktet Bart Pelgröm og familien Sejersbøl, men de har ikke ønsket at give interview til avisen.