Teleselskaberne spiller en helt central rolle, når danske borgere skal overvåges. Den trafik, der foregår i selskabernes netværk, er af stor værdi for politi, efterretningstjenester eller skattemyndigheder i den løbende efterforskning. Det er teleselskaberne, der sidder på de mest effektive overvågningsværktøjer, og det har ført til et pres på selskaberne for at opbevare flere og flere følsomme data om deres kunder og give adgang til det til myndighederne.

»De ville have os til at være gratis politibetjente,« siger Jens Ottosen-Støtt, advokat i Støtt & Ret og tidligere juridisk chef i Telia. Han repræsenterede som daværende formand for Telekommunikationsindustrien branchen i det udvalg, som i 2006 lavede forarbejdet til indførslen af logningsbekendtgørelsen, der sikrer, at der hver dag lagres milliarder af oplysninger om danskernes sms’er, opkald og internetkommunikation. Udvalget var nedsat for at tage sig af de såkaldt »praktiske forhold« i forbindelse med vedtagelse af loven:

»De praktiske forhold handlede om det katalog, som en gruppe højtstående embedsmænd havde sat sig ned og tegnet efter at have set amerikanske film. De ville så vide, om det var noget, der rent faktisk kunne lade sig gøre,« forklarer Jens Ottosen-Støtt om forløbet.

På embedsmændenes ønskeliste var en række forslag, der ifølge Jens Ottosen-Støtt først og fremmest var hentet fra filmens verden.

»I embedsmændenes oplæg var der en opfattelse af, at man altid ville kunne se, hvor en mobiltelefon befandt sig, også selv om den ikke var tændt. Det er rigtigt, at der findes nogle steder i verden, hvor det kan lade sig gøre, men det er altså ikke en del af den europæiske mobiltelefoni,« siger han.

»Man havde også en forestilling om, at man skulle kunne lukke helt ned for kommunikationen i særlige områder eller foretage masseaflytninger af alle i et vist geografisk område f.eks. i forbindelse med trusler på Nørreport Station. Det var ganske vidtgående indgreb, man ville lave, som ville ramme utroligt mange mennesker,« siger Jens Ottosen-Støtt.

Ikke rimeligt

Ifølge Jens Ottosen-Støtt var holdningen i Telekommunikationsindustrien, at man meget gerne ville bistå myndighederne med de oplysninger, man måtte ligge inde med, som kunne bruges i efterforskninger. Men embedsmændene ville gerne have teleudbyderne til at registrere en række yderligere oplysninger, udover det selskaberne havde i forvejen: Hvis en person bevægede sig i et tog, ville myndighederne gerne via hans mobiltelefon kunne følge bevægelserne rundt i landet, når telefonsignalet hoppede fra mast til mast. Også selv om han slet ikke brugte telefonen.

»Det var typisk, at de ville have os til at opsamle data, som vi slet ikke havde, fordi vi ikke ville ane, hvad vi skulle bruge dem til. Når vi ikke bruger det til vores kunder, er det ikke noget, vi registrerer, fordi det må vi slet ikke. Men de ville have os til at gemme ting, som vi slet ikke bruger til noget,« siger han.

»Vores indgangsvinkel var, at hvis politiet gerne ville have vores bistand, så ville vi gerne give bistanden i forbindelse med konkrete opgaver. Men det med at skulle opsamle og gemme oplysninger om alle Danmarks fem millioner indbyggere, som vi ikke havde noget at bruge til, syntes vi, var et for voldsomt overgreb, når den eneste grund til, at vi skulle opsamle det, var, at politiet muligvis kunne få brug for det. Det forekom ikke proportionalt i vores øjne,« siger Jens Ottosen-Støtt, der dog ikke følte, at hans juridiske indvendinger blev særligt godt modtaget.

»Et langt stykke hen i forhandlingerne var der den opfattelse, at teleindustrien ikke skulle interessere sig for det juridiske, for det var man fra ministeriets side selv eksperter i. Vi skulle bare sige, om det kunne lade sig gøre teknisk eller ej. Og hvis vi påstod, at det nok ikke var tilladt efter EU-reglerne, så fik vi at vide, at det skulle vi ikke blande os i, for det var de eksperter i,« siger han.

Logningsreglerne endte med at være mindre vidtgående, end hvad embedsmændene startede med at foreslå. Men særligt i forhold til logningen af internetdata gik loven alligevel for langt, mener Jens Ottosen-Støtt.

»Vi fik de værste ting væk, men der er stadig nogle emner, som jeg synes har en vis retssikkerhedsmæssig betydning. Man er i Danmark gået videre end i andre europæiske lande, uden at der er et behov for det.«

Nuværende direktør i Telekommunikationsindustrien, Jakob Willer, understreger, at han ikke kender til indholdet af forhandlingerne dengang, men at man med de nuværende regler tvinger teleselskaberne til at logge en lang række oplysninger, som de intet har at bruge til selv.

»Vi er med reglerne blevet pålagt at registrere en masse ting, som teleselskaberne ellers aldrig ville kunne drømme om at samle ind,« siger han.

,