F orestil dig, at du sidder til et velkomstarrangement for nye studerende. Du sidder på en klapstol udenfor i solskinnet omringet af nye ansigter. Det er sidst i august. Du har trodset de tårnhøje odds og har sikret dig en stol med et snit på 10,8 – eller er smuttet gennem kvote 2-nøglehullet og har fået en af de eftertragtede pladser i flokken af nyslåede akademikeraspiranter.

Kig nu på de to, der sidder til højre for dig og de to, der sidder på din venstre side. Mindst en af jer fem er droppet ud inden næste sommer, og mindst en af jer vil ende med at søge psykologhjælp på grund af præstationspres, stress, lavt selvværd eller depression.

»De studerende er belastede i en grad, der svarer til, hvad man ser i ambulantpsykiatrien« Psykolog Henrik Holm Hansen, Studenterrådgivningen

Sådan tegner det bekymrende billede sig lige nu på Institut for Antropologi på Det Samfundsvidenskabelige Fakultet. Frafaldsprocenten for folk, der dropper ud i løbet af første år, rager op blandt de højeste på Københavns Universitet og har gennem de sidste par år ligget over 20 procent. På dette, et af universitetets mest populære og anerkendte studier, føler mange studerende sig pressede, og stadig flere ender med at bukke under med psykiske problemer.

Men nu skal bøtten vendes. Det mener Institut for Antropologis nye studieleder Heiko Henkel, der ikke sad længe i sin stol før han smøgede ærmerne op og satte et stort, fedt kryds i toppen af sin to do list. Han har elimineret karaktergivningen på uddannelsens første år med øjeblikkelig virkning. Og årets nye kuld studerende får ikke et eneste tal møntet på deres præstation før de kommer på 3. semester:

»Det er en invitation til at turde mere. De studerende kommer jo kun ind, hvis de har tårnhøje karakterer, men pludselig er det ikke det vigtigste. Det er det budskab, vi gerne vil understrege ved at fjerne karakterer fra første år,« siger Heiko Henkel til Uniavisen.

Præstationssamfundet

Opråbene om dårligt psykisk helbred blandt unge i Danmark har været høje og mange de seneste år. Der bliver skrevet kronikker om generation præstation og stribevis af debatindlæg af stressede, angstplagede og depressionsramte studerende.

Studenterrådgivningen tager hver dag imod studerende, der mentalt er nået ud, hvor de ikke længere kan bunde. Henrik Holm Hansen er en af de psykologer, der dagligt hjælper studerende med psykiske problemer. Og han er chokeret over, hvor hårdt ramt de er, når de kommer ind af døren:

»De er belastede i en grad, der svarer til, hvad man ser i ambulantpsykiatrien. De har markante depressive symptomer og angst. Og i det ligger der jo en masse af det, man i daglig tale vil kalde stress og præstationsangst.«

Flere mennesker i verden lider i dag af psykiske problemer end af kræft, malaria og HIV/aids. Lad lige den synke ind. Depression alene er for nyligt blevet den mest udbredte sygdom i verden. Lige nu er mere end 300 millioner mennesker ramt på verdensplan, og kun halvdelen bliver behandlet. Alligevel er psykisk helbred stadig indhyllet i et røgslør af tabuer og stigmatisering.

»Jeg skulle jo bare have sagt noget. Det fortryder jeg virkelig i dag.« Anonym antropologistuderende der er droppet ud

Da WHO i april afholdt årets World Health Day, var temaet derfor passende Depression: Let’s Talk. WHO’s direktør Margaret Chan brugte anledningen til at sende et nødråb ud til alle verdens lande:

»De her tal er et wake-up call til alle lande om at gentænke deres tilgang til mentalt helbred og behandle det med den akutte nødvendighed, det fortjener.«

Når verdenssamfundet er begyndt at italesætte problemet som en folkesygdom, skyldes det også de økonomiske følgevirkninger. Faldet i produktivitet hos depressionsramte kombineret med følgesygdomme koster på verdensplan over en trillion dollars ifølge WHO. Det vil sige mere end seks milliarder, milliarder kroner (ja, der er 18 nuller).

Tilbage til de personlige omkostninger. Depression og andre alvorlige diagnoser er, som psykolog Henrik Holm Hansen beskriver, ofte den ubehagelige endestation for, hvad der starter som præstationspres og stress. Derfor er det så vigtigt at opdage og afbøde allerede i de tidlige stadier.

Da studerende på KU sidste år blev spurgt til deres studietrivsel, svarede mere end halvdelen, at de havde daglige symptomer på stress. Og antallet af studerende, der sygemelder sig med stress fra deres studiejobs, er fordoblet på bare et år.

»Folk oplever mindre fleksibilitet på studiet og et præstationspres over at skulle gennemføre studiet hurtigere. Og en rigtig stor spejling i andre. Der er ofte fokus på det ydre: karakterer, karriere og så videre,« siger Henrik Holm Hansen.

Performancekulturen

På Antropologisk Institut arbejder to studievejledere – en studerende og en færdiguddannet – for at højne de studerendes trivsel.

At gøre oprør mod den præstationskultur, der efterhånden er blevet podet på de fleste af os, kræver mod, siger kandidatstuderende og studenterstudievejleder Nanna Ploug Kollerup og karriere- og studievejleder Luise Mandrup Andersen, der gerne vil give de studerende mod til at fejle, imødekomme udfordringer og til at tale højt om deres usikkerhed.

Luise Mandrup Andersen var den første, der sagde højt, at noget var helt galt på Antropologi. Og hun blev kvinden bag det mentalitetsskifte, som de nu forsøger at indføre på instituttet. Karakterafskaffelsen er et led i den proces.

Det hele startede med nogle foruroligende tal fra Studenterrådgivningen:

»Studenterrådgivningen lavede nogle oversigter over, hvad studerende henvender sig med. Og der hvor antropologerne bonede ud var på præstationsangst. Der lå vi i top. Det fik os til at tænke, at det skyldes for meget fokus på performance, og at man skal kunne det hele,« siger Luise Mandrup Andersen.

»En frygt for at fejle,« tilføjer Nanna Ploug Kollerup.

»Ja, og det er den, vi gerne vil slå i stykker, pille ved og udfordre,« siger Luise Mandrup Andersen.

Nanna Ploug Kollerup har læst på Antropologi siden 2012 og bliver snart færdig med sin kandidat. Hun fortæller, at der slet ikke var det samme pres, da hun startede – »men så kom fremdriftsreformen (i 2013 red.),« siger hun.

»Ja, og dimittendledighed og finanskrisen,« tilføjer Luise Mandrup Andersen.

»Jeg synes i hvert fald, at de nye førsteårsstuderende tænker langt mere over, hvad der skal ske om tre år. De tænker meget fremad. Da jeg startede, var vi sådan ’det tager vi, som det kommer.’ Nu stresser man meget mere over det,« siger Nanna Ploug Kollerup.

Passionspræget

Antropologisk Analyse har undersøgt, hvorfor så mange dropper ud, og en af de primære grunde er, at der er en forestilling om Antropologi som et passionspræget studie – et fag, som de studerende forventes at gå ind i med liv og sjæl. Det kan Luise Mandrup Andersen godt genkende:

»Der er nogle, der føler, at man skal brænde for det her fag. Det egner sig ikke til bare at være et studie. Det er et identitetsfag på en måde.«

»Og hvis folk ikke fanger den med det samme, kan de godt føle sig udenfor,« tilføjer Nanna Ploug Kollerup.

»Nemlig,« istemmer Luise Mandrup Andersen, »og hvis de oven i købet får en dårlig karakter, så er det helt forfærdeligt: ’Jeg brænder ikke for det, og jeg kan heller ikke finde ud af det, for jeg fik kun 7. Ud med mig.’«