Vi er rigest, når få har for meget og færre for lidt, skrev Grundtvig (cirka) i en salme i 1820. 200 år senere er ordene stadig genstand for en af de mest betændte og tilbagevendende politiske debatter: spørgsmålet om, hvor mange fattige der findes i Danmark.

Tirsdag blussede debatten op igen, da Information på baggrund af en ny analyse fra Arbejdernes Erhvervsråd kunne berette, at antallet af fattige i Danmark er mere end fordoblet fra 2002 til 2015. Dengang var der 18.650 fattige ifølge AE’s definition, i dag er der 44.141.

Om antallet af fattige i Danmark er stort nok til faktisk at udgøre et problem, er politisk omdiskuteret – økonomi- og indenrigsminister Simon Emil Ammitzbøll (LA) var ikke sen til at afvise det – af gode politiske grunde. Som man kan læse i den nyudgivne valgundersøgelse Oprør fra udkanten. Folketingsvalget 2015, så handler vores stemmeafgivning ofte mere om følelser end om fakta, også når det handler om store velfærdsdebatter. For eksempel, som vi beskrev på Zetland onsdag, har debatterne om Dovne Robert og Fattig Carina med en vis sandsynlighed rykket ved Danmarks opfattelse af, hvor stor kontanthjælpsydelsen bør være.

Fattigdomsdebatten er altså ikke bare et spørgsmål om talgymnastik. Det er storpolitik. Og debatten støder stort set altid på grund det samme sted, nemlig ved spørgsmålet:

Hvad er fattigdom overhovedet i Danmark?

Så det har vi gravet i rapporter for at finde ud af. Her har du fire tal og en forklaring.