Dansk Kvindesamfunds forkvinde, Lisa Holmfjord, indrømmede, at tørklædet var et symbol på patriarkatet, men hun ville ikke være imod det.

Af Karen West og Jaleh Tavakoli

Det kom frem på folkemødet på Bornholm. Vi, Karen West og Jaleh Tavakoli, mødte op, og satte os forrest, til et af Dansk Kvindesamfunds arrangementer med titlen: Skal Sana fra (serien) SKAM, smide tørklædet?



Med i panelet stod Hannah fra Kvinfo, en kvinde med tørklæde, Dansk Kvindesamfunds forkvinde Lisa Holmfjord, Khatera Parwani og Anne Sophie Hermansen. Ordstyreren var Natasha al Hariri, også en kvinde med tørklæde.

Panelet blev spurgt, om de mente, at Sana skulle smide tørklædet. ASH svarede at visse virksomheder havde ret til at sige fra overfor tørklædet, og Sana derfor kunne blive nødt til at smide tørklædet, hvis hun ville have et arbejde.

Resten af panelet mente ikke, at hun skulle smide det. Det var op til Sana, mente man. Hannah var dog direkte uenig i, at Sana skulle tage det af.

Debatten var en typisk politisk korrekt ikke-debat, hvor man helst ikke ville risikere grundlæggende uenighed om tørklædet, og hvad det egentligt står for. Derfor var ASH også den eneste i panelet, med en kritisk tilgang til tørklædet.

ASH stod ikke bare alene, hun blev direkte mobbet af både ordstyreren, panelet og også af publikum.På et tidspunkt stiller ASH et spørgsmål direkte til Dansk Kvindesamfunds forkvinde, og hun må gentage sit spørgsmål flere gange, før hun får et svar.

Spørgsmålet var helt grundlæggende vigtig for debatten, det blev formuleret ca. således:

"Er tørklædet ikke symbolet på patriarkatet, som Dansk Kvindesamfund skal bekæmpe i ligestillingens navn, og mener forkvinden ikke, at religioner oftest har repræsenteret patriarkatet, så hvorfor kæmper Dansk Kvindesamfund for ufrihed i den her sammenhæng?"

Lisa Holmfjord indrømmede, at tørklædet var et symbol på patriarkatet, men hun ville alligevel ikke være imod tørklædet.

Et lidt mærkeligt standpunkt for en feminist, for hvis man ikke længere er imod patriarkatet, hvis det er muslimsk, så har man da virkelig gjort forskel på de kvinder man ellers siger man kæmper for. Nogle kvinder skal åbenbart leve i et undertrykkende patriarkat, hvis det ellers er muslimsk?

Holmfjord fortalte, at hun selv var vokset op i Jehovas Vidner, og at hun gik ind for religionsfrihed.

Hun og andre var imod tørklæde-tvang, men brugte ellers ikke et eneste ord på at tale om de mange muslimske børn, unge og voksne kvinder, der kun pga. tvang og pres går med tørklædet.

Stemningen blev ærlig talt barnagtigt fjendsk overfor ASH, idet flere af tilhørerne nu begyndte åbenlyst at sætte lyde på deres uenighed med ASH. Mere tragikomisk var det, at kun vi to klappede af ASH, imens resten af tilhørerne kun klappede af de andre paneldeltagere.

Da ASH indrømmede, at hun havde det svært med religiøse symboler i offentligheden, blev de to kvinder i henholdsvis panelet og som ordstyrer, der selv bar et tørklæde, rasende. Nej, de blev faktisk rasende flere gange, og man tænker over, hvad de egentligt havde forventet af sådan en debat? De tænker vel, at alle skal være enige med dem?

Vi og sikkert også andre, ville selvfølgeligt gerne stille spørgsmål til panelet, men det var man tydeligvis heller ikke interesseret i, for der var kun sat 4 minutter af til at stille to korte spørgsmål.

En moden kvinde spurgte hvorfor de ikke kæmpede for retten til at smide tørklædet, hvortil der blev svaret, at det gjorde de da også.

Karen fik også lov at stille et spørgsmål, om hvorfor Dansk Kvindesamfund ikke havde sat den video op, om den muslimske kvinde uden tørklæde, som bliver chikaneret af andre muslimer?

(https://www.youtube.com/watch?v=WcsdDkCvan0), når nu Dansk Kvindesamfund arbejdede for ligestilling?

Videoen var ment som et bidrag til retten til selv at vælge tørklædet fra og til, og som et modspil til Dansk Kvindesamfunds video med en tørklædebærende kvinde, der var blevet chikaneret pga. sit tørklæde.

Men ikke nok med at Karens video ikke blev bragt, Karen var nu også på Facebook blevet blokeret af Dansk Kvindesamfund.

Det ville forkvinden ikke svare på.

Vi kan ikke slippe den sag, uden at nævne at Dansk Kvindesamfunds egen video om tørklædekvinden, slet ikke omhandler kvindekamp. Den handler om antidiskrimination, hvilket er meget fint, men videoen har bare ikke et feministisk budskab.

Faktisk er videoen lige så lidt feministisk, som havde den handlet om retten til at bære et kors eller politiske symboler.

Retten til at tildække sig religiøst, er og bliver en religiøs kamp. I den her sammenhæng handler den endda specifikt og alene, om at dække kvindekroppen til, som Hannah fra panelet fik sagt det til Karen, efter debatten:

"Min seksualitet er privat." Karens svar: "Så mener du vel, at min er offentlig?"

Næsten den samme samtale havde Jaleh efter debatten med en anden muslimsk ung pige; som ikke selv havde tørklæde på, men som mente, at tørklædet for nogle var til, for at styre mænds blikke og opmærksomhed.

Jaleh måtte kigge ned i sin egen kæmpe barm, der netop den dag var halvt ude, til offentligt skue, og spørge: "Så beder jeg jo om at blive voldtaget, det må da være konklusionen, med den logik."

Derudover er der ingen der kan komme udenom, at tørklædet per definition og i sig selv, er kønsdiskriminerende. Frivilligt eller ej, er det et udtryk for en diskrimination af kvinden.

Det er de færreste, der helt vil forbyde tørklædet, og det er vi heller ikke fortalere for, selvom vi gerne så den forbudt på pigebørn, ligesom at virksomheder og institutioner selv må bestemme deres tøjkodeks. Tørklædet må også vige, for praktiske hensyn på en arbejdsplads.



Tilbage stod det bare meget klart, at Dansk Kvindesamfund bevidst forhindrer den åbne debat, fordi de ikke vil risikere at tale om muslimsk kvindeundertrykkelse, ligesom de ikke vil besvare spørgsmål fra et par skeptikere. Det er blevet normen for den politiske korrekthed og berøringsangsten, særligt iblandt feminister, hvilket er meget sørgeligt, og for os at se også helt utilgiveligt.

Hvor mange offentlige kroner Dansk Kvindesamfund får, ved vi ikke, men hvis de ikke vil den åbne demokratiske debat på et folkemøde, har de under ingen omstændigheder gjort sig fortjent til folkets penge.