Nelson Mandela er død og hyldes verden over som et friheds-ikon, også af mange af de politikere, der var mindre tilbøjelige til at få apartheid ekspederet ud på den historiske losseplads.



Det var således et flertal uden om den borgerlige regering, der i 1980'erne indførte det første forbud i verden mod nye investeringer i Sydafrika og dermed førte en aktivistisk udenrigspolitik, der placerede Danmark på verdenskortet - dengang betød det noget andet end de senere år, hvor »aktivistisk« er blevet synonymt med at rette ind efter USA og gå i krig, når USA går i krig.



Margareth Thatcher og mange andre prominente vestlige politikere kaldte ANC for en terrororganisation, og først i 2008 blev Mandela officielt fjernet fra USA's terrorliste.

Også Pia Kjærsgaard foretrak at føje det sydafrikanske styre frem for at lytte til ANC, da Mandela opfordrede til at forsætte sanktionerne i 1990, og nu må hun så fastholde, at hun intet fortryder:

»Mandela var jo leder af ANC, som havde mange liv på samvittigheden.« ( TV2.dk, 8.12.2013).



Men var det nogen sinde lykkedes at komme af med apartheid-regimet, hvis ikke ANC havde ført væbnet kamp? Næppe.