Det kan godt være, at Britta Nielsen har gravet nogle af vores 117 mio. ned i den sydafrikanske bush.

Men så ved vi i det mindste, at pengene er der et sted.

Det er værre med visse andre af de offentlige penge. Man bliver helt svimmel, hvis man f.eks. søger på 'skandaler i det offentlige' og opdager syndfloden af skatteyderbetalte projekter, der er gået skævt eller hældt direkte ned i skraldespanden. Og man hiver efter vejret, når man bagefter søger forgæves efter de fyringer og degraderinger, der vel nogle gange kunne være relevante.

Behøver jeg at minde om Skats berømte inddrivelsessystem, der efter 1.000 millioner kroners forbrug simpelthen bare blev skrottet? Og har du glemt, at man til gengæld har besluttet at prøve en gang til med et nyt system til foreløbig 1.100 millioner kroner?

Man bliver helt svimmel, hvis man f.eks. søger på 'skandaler i det offentlige'

For slet ikke at nævne det system, der fejlberegnede 75 pct. af ejendomsvurderingerne, så folk nu på ottende år ikke ved, hvor meget de skal betale i skat for at have købt en bolig.

Og hvad med de 12.000 millioner, der forsvandt i udbyttesagen? Og Amanda-systemet til 1.000 mio., der blev skrottet? Og politiets system til 500 mio., der også blev skrottet? Og forsvarets system, der blev overskredet med 400 mio.? Og alle de andre…

Penge i visse offentlige projekter er som røg ud af en skorsten. I begyndelse er den synlig, men ret hurtigt kan man ikke se den mere. Den siver op til usynlighed, man spejder forgæves. Og så trækker man på skuldrene.

Men hvor er vreden? Hvor er de rasende menneskemasser i gaderne? Hvor er kravet om, at det offentlige rydder op efter sine egne fejl, sådan som vi andre gør?

Hvor er de rasende menneskemasser i gaderne?

Det er muligt, at man i mindelighed har byttet lidt om på nogle kasketter hist og her. Men det foregår jo så med stor diskretion, så vi ved det ikke.

Og tag så Britta-sagen, hvor statens egen advokat for længst har bekendtgjort, at der ikke kan placeres et ledelsesansvar efter Brittas uhindrede plyndring af en øjensynlig misrøgtet socialstyrelse gennem 25 år. Til gengæld har de ansvarlige gennem de samme 25 år lige så uhindret formentlig fået deres årlige lønforhøjelser.

Og hvem har ansvaret eller skylden for, at skolebørnene nu fem år efter skolereformen læser dårligere, end de gjorde før? Statsministeren sagde forleden, at hun ikke vil bebrejde lærerne. Det kan man muligvis heller ikke. Men hvem så?

Er det forældrene? Antorini? Kommunen? Eller måske Jesus eller FN? Svaret driver op som røg - ligesom pengene - og forsvinder i skyerne. Akkurat som den milliard, AP Møller-fonden forærede skolelærerne til efteruddannelse for nogle år siden. Hvad er der kommet ud af den? Børn der læser bedre?

Svaret driver op som røg - ligesom pengene - og forsvinder i skyerne

Jeg er personligt sådan set ikke på heksejagt efter hverken lærere eller kontorchefer og direktører i de pæne styrelser og ministerier. Jeg er på jagt efter alt det, der truer med at bryde tilliden og kontrakten mellem borger og samfund.

For vi betaler jo for det. Halvdelen af vores arbejdstid går med at tjene til skatten. Så derfor er der selvfølgelig også efterhånden nogle, der tænker, at det vel næppe kan være en forbrydelse at lave en smule sort arbejde eller smugle et ekstra karton smøger gennem tolden, når alt det andet kan finde sted uden større palaver.

Og Britta? Ja, hun bliver straffet, som hun skal. Men hun var i det mindste vistnok kompetent på sin egen satans måde. Og det er jo lige før, man i lyset af andre offentlige projekter oplever hendes 117 mio. som småpenge.