Det er fredag aften i december måned.

Lars Kjølbæk står ved kanalen i Næstved og kigger ned i det mørke vand.

- Jeg græder rigtig meget. Hele tiden. Samtidig er jeg også hidsig, og alle musklerne i min krop er spændte.

Han har kun en tanke:

- Hvor ville det hele bare være nemmere, hvis man ikke er her.

Hvert år begår flere hundrede danskere selvmord. Men gennem de seneste år er det blevet markant færre. Det viser tal fra Dødsårsagsregisteret hos Sundhedsdatastyrelsen.

I 1995 begik 924 danskere selvmord, mens tallet i 2015 lå på 584.

Her kan du få hjælp I hele landet er der centre for selvmordsforebyggelse. Du kan finde dit nærmeste center her. Du kan også få hjælp ved at ringe til Livslinjen på 70 201 201. Kilde: Livslinien og Center for Selvmordsforebyggelse

- Det er jo en meget positiv udvikling, siger Merete Nordentoft, der er professor i psykiatri på Københavns Universitet og overlæge ved Psykiatrisk Center København.

Der er flere grunde til, at færre danskere begår selvmord, vurderer hun. Til at starte med skyldtes faldet i høj grad, at selvmordsmetoderne blev mindre farlige. Det handler for eksempel om, at nogle af de farligste sovemidler ikke længere er på markedet. Det samme gælder de mest giftige husholdningsgasser.

- Så det var en stor del af forklaringen i starten, men den senere tid har det primært været på grund en positiv effekt af behandlinger, forklarer hun.

I dag har man blandt andet mulighed for at søge hjælp i de selvmordsforebyggende centre, der ligger i hele landet. Samtidig kan man ringe anonymt til Livslinien, hvor der sidder eksperter klar til at give rådgivning i forhold til, hvordan man kommer videre i livet.

- Vi har konstateret, at det faktisk kan lade sig gøre at forebygge selvmord, siger direktør i Livslinien, Jeppe Kristen Toft.

Politiet kommer

På den kolde decemberaften står Lars Kjølbæk og kigger ned i det iskolde vand i kanalen. Han ved ikke hvor længe.

Han står der, fordi han har svært ved at klare, at hans mor for femte gang har fået konstateret kræft. Første gang, hun fik diagnosen, var Lars Kjølbæk kun otte år gammel.

- Det var en stor byrde for mig, og alle mine tanker ryger tilbage på dengang. Jeg kan ikke overskue det længere, og så er det nemmere bare at sige farvel.

Men inden han når at tage springet, hører han sirener. Nogen har ringet efter politiet.

- Først bliver jeg rigtig irriteret og tænker, hvad skal de dog komme for, husker Lars Kjølbæk.

Men betjentene taler Lars Kjølbæk fra at begå selvmord. De kører ham hjem, og kort efter kommer han i behandling, hvor han blandt andet får tilbudt psykologhjælp.