75 borgere er urettmessig, feilaktig straffet av staten fordi norske myndigheter ikke har forstått lover og regler.

Kanskje finnes det ingen hovedgrunn.

Noe man kunne pekt på og sagt, «der ligger svikten». Eller, «hadde ikke det skjedd, så ville alt vært unngått».

Men det kommer kanskje aldri.

Pedagogisk, politisk og juridisk ville det vært enklere å ha én knagg å henge skyld, ansvar, årsak og forklaring på.

Da ville det vært enklere å sette to streker under svaret og gå videre.

Så langt har trygdeskandalen blitt forklart med ansvarspulverisering mellom ulike regjeringer, ulike departement, ulike etater, ulike deler av embetsverket, ulike juridiske fagmiljøer.

En forvaltningsskandale, en juridisk skandale og en politisk skandale.

Sannsynligheten er stor for at vi ikke kommer særlig lengre når de store linjene skal borres i av Stortingets Kontroll- og konstitusjonskomite over to dager, samt granskes mer omfattende av regjeringens granskingskommisjon frem til sommeren.

Inntrykket styrkes av oppspillet til høringen i Stortinget. Det har tidvis vært preget av politisk pingpong mellom dagens og forrige regjerings partier som har falt for fristelsen til å være vel så opptatt av andres skyld som eget ansvar.

NRK forklarer Kva er trygdeskandalen? for svar Ei rekke nordmenn er straffa fordi dei fekk støtte frå Nav medan dei var i utlandet. Minst 80 kan vere feildømte i retten. Rundt 4100 saker er feilbehandla. Dette er trygdeskandalen. Kven er ramma? Dei som har fått sjukepengar, arbeidsavklaringspengar eller pleiepengar - og som reiste til andre europeiske land. Kva er feilen? Nav stilte krav om at dei som fekk slik støtte måtte opphalde seg på norsk jord. Men EØS-avtalen slår fast at alle kan bevege seg fritt. Kven har gjort feil? Mange. Nav, regjeringa, domstolane, Stortinget, politi og påtalemakt har alle hatt feil forståing av reglane. Kor lenge har det pågått? Reglane har vore tolka feil sidan det kom eit nytt EU-regelverk i 2012. Kanskje var det gjort feil også før det. Kva skjer no? Alle sakene blir gjennomgått. Dei som er ramma ventar på å få pengane tilbake. Eit granskingsutval har undersøkt korleis det kunne skje. Dette er trygde­skandalen Forrige kort Neste kort

Mange tjent med ansvarspulverisering som svar

Det viktigste er selvsagt å besvare det relevante og forslitte spørsmålet «Hvordan kunne det skje?».

Kanskje er og forblir svaret at det var summen av mange feil samtidig som førte til den store skandalen. Ingen klar og entydig hovedfeil.

I denne saken er mange tjent med at ansvaret pulveriseres. Det er tydelig og beklagelig. Det må ikke være til hinder for at vi kan lære noe av saken.

Det er på det rene at ulike aktører har gjort ulike feil til ulik tid. Det er grunnen til at skandalen så omfattende.

For hva kan vi allerede nå sette to streker under?

Det ble gjort feil da EU-forordningen ble tatt inn i det norske regelverket.

Feilen kunne vært oppdaget langt tidligere, de seneste dommene kunne vært ugjort.

Signaler fra Nav og Trygderetten ble ikke grepet fatt i.

Riksadvokaten burde gått inn i saken tidligere.

Sett at heller ikke resten av kontrollarbeidet i Stortinget eller granskingsarbeidet i regjeringsregi kommer til bunns i saken, kan det likevel tegnes et bilde av systemsvikt.

Det betyr at systemet må rigges annerledes.

Banal feil

Tidligere riksadvokat Tor-Aksel Busch påpekte i sitt høringssvar at EØS-retten har for liten plass i norsk, juridisk bevissthet. Fra utdanningen til den daglige praktiseringen.

Samtidig er han sjeldent tydelig i sin kritikk av Nav og av at Riksadvokatembete ikke ble varslet i 2017 eller senere.

En helt vanvittig banal feil tidlig i denne saken, synes å være at man nærmest har «glemt» eller «ikke tenkt over» at nordmenn faktisk er EØS-borgere. Så når EØS-regelverket skal absorberes i Norge, har man vært mer oppmerksom på å minske trygdeeksport enn å se på hvilke styrkete rettigheter nordmenn får.

Alle har visst og skjønt at EU-retten overgår norsk rett, men ingen har tidsnok tatt inn over seg hva det betyr i praksis i denne type saker.

Ett av Nav-direktørens svar på den interne granskingen er å opprette en intern juridisk avdeling i mastodont-etaten. Tenk at Nav ikke har hatt det før nå, med all finjuss som er etatens hovedansvar hvert eneste minutt året rundt.

Trygderetten er en domstolslignende ankeinstans for Nav-klagesaker. Nærmere politikk og skjønn enn hva andre rettssaler er. Nærmere jussen enn et direktorat er. Trygderetten er dessuten «utenfor vårt oppmerksomhetsområde» som riksadvokaten sa det.

Økt fokus på sommeren 2017

Da Trygderettens leder Trine Fernsjø stilte i høringen torsdag, ble det også brakt på det rene at det internt i Trygderetten siden sommeren 2017 har vært enighet om at krav om opphold ikke kan stilles. I klarhet; at regelverket ikke har vært praktisert riktig.

Det ble også klart at Trygderetten i tre tilfeller har vurdert å be Efta-domstolen om en bekreftelse på at Norge praktiserte forordningen korrekt. Det ble ikke gjort.

Dermed understrekes et annet viktig forhold ved skandalen: Det er mange som brude snakket sammen som ikke har gjort det.

Derfor har feil ikke blitt oppdaget.

På Hauglies vakt

Fredag skal Anniken Hauglie svare for hva hun har gjort i sin statsrådstid.

Arbeidsdepartementet fikk varsler om sakskomplekset 27. november 2018, 18. januar 2019 og 13. september 2019.

Alarmklokkenes volum økte for hver av disse datoene.

I oktober hadde Nav og Hauglies departement tre ulike møter, før man 28. oktober informerte offentligheten.

Foto: Stian Lysberg Solum / Stian Lysberg Solum

Riksadvokaten tydeliggjorde i høringen torsdag at særlig domfellelsen 17. september, en uriktig fengsling 17. oktober som først ble avbrutt 31. oktober, er vanskelig å forklare at kunne skje.

Hauglie må også forklare hvorfor Trygderettens forståelse fra sommeren 2017 ikke har spredt seg videre til Nav og departementet.

Høringens første dag har dessuten gitt NAV-direktøren mye å svare på, slik Høyres komitémedlem Svein Harberg påpeker til VG.

Torsdagen har styrket et inntrykk av at det på Hauglies vakt tidligere kunne blitt oppdaget og rettet feil som over tid har forplantet seg i systemet. Det er alvorlig for henne.

Høringens første dag øker presset på Hauglie. Den tidligere riksadvokaten og lederen av trygderetten har bidratt til det.

Hvor mye Hauglie faktisk, personlig og konstitusjonelt kan stilles til ansvar for, vil avgjøre om hun felles på håndteringsfeil eller ikke.

At enkeltmennesker urettmessig er straffet og frihetsberøvet på hennes vakt, er et overgrep fra storsamfunnet og staten.

Det skal bare ikke skje. En uforbeholden beklagelse er selvsagt, men trenger ikke lette presset på Hauglie som sittende statsråd.

Mistillit fra opposisjonen vil hun kunne overleve, fordi regjeringspartiene har flertall.

Paradokset i denne skandalen, er at saken er så stor og alvorlig, at det ikke nødvendigvis vil være en proporsjonal konsekvens at Hauglie mister jobben.

For det viktigste er å ta lærdom – ikke identifisere én enkelt personifisert syndebukk i et system hvor ansvar over tid i for stor grad har blitt pulverisert.