Sjakk, et umoralsk krigsspill

Drammen

Pensjonert Lektor

Kjell Buene

12. november 2013

Utrolig at Norge så ukritisk omtaler sjakkspillet på en positiv måten, mener Kjell Buene. Her møtes VM-spillerne Magnus Carlsen og Vishmanatan Anand. Erlend Aas, NTB Scanpix

Et paradoks at så mange er mot krigsspill på data, men synes det er OK for barn helt ned i barneskolealder.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Det er utrolig at Norge for tiden så ukritisk og helt uten motforestillinger omtaler sjakkspillet på en positiv måte. I mine øyne er sjakk et barbarisk krigsspill som bygger på samfunnsforholdene i en fjern middelalder:

Bønder uten betydning

To konger stiller opp med hver sin hærstyrke på kampplassen. Ved sin side har de hver sin dronning, profesjonelle løpere, ryttere og et tårn. Foran seg har de imidlertid en rekke av bønder som har svært liten spillemessig verdi og alltid er de første som ofres på slagmarken.

Hele spillet går som kjent ut på å ta motstanderens konge ved å drepe flest mulig av motstanderens hærstyrke. Når kongen er tatt, er spillet over.

Et paradoks

Det eneste positive som kan sies om sjakkspillet, er at det kan gi oss kunnskaper om de forhold menneskene levde under i en bestialsk middelalder, da et menneskes verdi var avhengig av hans stand og stilling i et mer eller mindre lovløst samfunn.

Men det er neppe slike tanker som dagens sjakkspillere har i hodet, når de forbereder sitt neste trekk på sjakkbrettet.

For meg er det et paradoks at så mange mennesker i et opplyst land som Norge er mot krigsspill på data, men samtidig synes at sjakk er helt OK helt ned i barneskolealder. Les også: