Hevikitaristi Douglas Blairin isä toi kotiin kitaran ja kertoi unelmansa. Poika toteutti isänsä haaveen lopulta Turussa ja odottaa samalla pääsevänsä vihdoin kävelemään Aurajoen jäälle.

TurkuHistoriaa tihkuva Bore-laiva lepää nykyään Aurajoessa merimuseo Forum Marinumin edessä. Ruotsissa 1960 valmistunut höyrylaiva on ehtinyt palvella risteilymatkailijoita Itämerellä, Välimerellä ja Punaisella merellä. Kristina Regina -niminen laiva palasi vuonna 2010 Välimereltä Turkuun ja laiva entisöitiin 1960-luvun asuun.

Nyt laiva palvelee turisteja nostalgiaa tihkuvana hostellina.

Minulla on Bostonissa enää vain pahvilaatikoita varastossa. Douglas Blair

Jonkinlaista nostalgiaa tihkuu myös pitkähiuksinen mies Boren kannella. Pitkä ja jäntevä mies heilauttaa iloisesti kättään ja viittilöi nousemaan kannelle. Legendaarisen W.A.S.P.-yhtyeen kitaristi Douglas Blair toivottaa meidät tervetulleeksi kotiinsa.

Bore-laiva on Blairin ainoa koti. Connecticutissa hän asuu sukulaistensa luona ja kiertueella hotelleissa. Kalle Mäkelä / Yle

Blair tervehtii kyllä suomeksi, mutta vaihtaa heti englantiin. Hän pahoittelee, ettei vieläkään ole oppinut suomea vaikka haluaisi.

– Mutta puhuessani bändikavereille kodistani tarkoitan Borea. Minulla on Bostonissa enää vain pahvilaatikoita varastossa.

Päätyminen Turkuun sattumien summa

Heavy metal -yhtye W.A.S.P. syntyi 35 vuotta sitten Los Angelesissa. Alkuvuosinaan yhtye tunnettiin shokeeraavista lavaesiintymisistään ja brutaaleista sanoituksistaan.

Vuosikymmenten aikana yhtyeen kokoonpano on muuttunut useasti ja alkuperäisjäsenistä on jäljellä enää bändin keulahahmo Blackie Lawless. Douglas Blair soitti yhtyeen riveissä ensimmäisen kerran 25 vuotta sitten.

Bändin alkuvuosina 1980-luvulla W.A.S.P. kävi Suomessa neljä kertaa. Seuraavaa Suomen-esiintymistä saatiinkin sitten odottaa lähes 20 vuotta. 2000-luvulla W.A.S.P. on ollut Suomessa tuttu näky, sillä esiintymisiä on kertynyt viitisenkymmentä.

Blair kertoo omistavansa noin 30 kitaraa. Bore-laivalla niistä on mukana muutama akustinen. Kalle Mäkelä / Yle

Kitaristi Douglas Blairin ja Bore-laivan tiet kohtasivat viitisen vuotta sitten. W.A.S.P. tuli esiintymään Turun Logomoon 2012. Vastassa oli jälleen aiemmilta Turun keikoilta tuttu lavamanageri Mark Bertenyi. Ystävystyneet muusikot keksivät, että Blairin pitäisi vetää rocktyöpaja Turun Rock Academyssa, jossa Bertenyi häärii tuottajana.

Blair muistelee ensimmäisiä opetuskeikkojaan Turussa huvittuneena.

– Rock Academyn kaverit majoittivat minut silloin Börs-hotelliin. Onhan sekin ihan kiva, mutta heti nähtyäni Boren tiesin, että täällä haluan asua.

Hääsviitti kitaristin kotina

Kävelemme pitkin laivahostellin mutkittelevia käytäviä. Käytävän päässä ovat laivan parhaat hytit, sviitit. Blair avaa niistä edustavimman eli hääsviitin oven. Jos Boren hääsviitti ei ole varattuna tuoreelle avioparille, on se Blairin käytössä. Silloin kun laivaan on noussut oikea hääpari, hän tyytyy johonkin viereisistä hyteistä.

Kalle Mäkelä / Yle

Ikkunassa roikkuu unisieppari, telineessä seisoo pari akustista kitaraa ja yöpöydällä on vanhoja valokuvia. Blairin mukaan sviitin suurin etu on ehdottomasti se, että sviitin kaksi sänkyä voi laittaa yhteen.

– Herättyäni katselen ohi lipuvia laivoja ja soitan kitaraa. Joskus menen ulos kannelle ja musisoin laivamatkustajien iloksi.

Blair varttui meri-ilmastossa

Blairin perheessä soi musiikki jo silloin, kun Douglas Lucek syntyi Manchesterin pikkukaupungissa Connecticutissa 1963. Blairin isä soitti pianoa ja hänen jatsista innostunut setänsä klarinettia, saksofonia ja muita puhaltimia.

– Isältäni perin musikaalisuuteni ja äidiltä levottoman luonteeni. Äidiltäni opin kuitenkin tekemään aina kovasti töitä ja tavoittelemaan uusia asioita.

Blair kertoo kyllästyneensä Bostoniin, jossa kitarakaupat sulkevat oviaan. Suomessa ilmapiiri on innostavampi. Kalle Mäkelä / Yle

Sekä Blairin isän että äidin vanhemmat olivat siirtolaisia. Äidin vanhempien luona keskustelut käytiin usein espanjaksi. Kunnianhimoinen perhe pyöritti menestyksekästä rakennusfirmaa New Yorkin Bronxissa.

Long Island Sound on saariryhmä Connecticutin ja Manhattanin välissä. Siksi Turun saaristosta tuleekin aina mieleen lapsuuteni kesät. Douglas Blair

Emil-isän intohimona olivat veneet. Blair muistelee elävästi, miten auton peräkoukkuun kiinnitettiin lähes joka viikonloppu seitsenmetrinen vene trailereineen.

– Long Island Sound on saariryhmä Connecticutin ja Manhattanin välissä. Siksi Turun saaristosta tuleekin aina mieleen lapsuuteni kesät.

Myöhemmin Blair muutti Bostonin pohjoispuolelle New Londonin pikkukaupunkiin. Kaupungissa asuu vain noin 12 000 asukasta, mutta se on hyvin vilkas turistikaupunki. Tuhansia turisteja kiehtovat kaupungin historia valaanpyytäjien satamana ja vanhat rakennukset – joita Turussakin on mahdollista ihastella.

– New London on kuin Turku pienoiskoossa. Sielläkin pyöräilin uimarannalle ja katselin laivojen tulevan ja menevän.

Doubleneck-kitaroiden kanssa on helppo matkustaa. Samaan koteloon mahtuu kaksi kitaraa ja painoakin on alle 20 kiloa. Kalle Mäkelä / Yle

Blair jää harvoin vuosikymmeneksi yhteen paikkaan. Yleensä rock-kitaristin elämä menee uusiksi viiden vuoden välein. Bore-laivalla asuminenkin on vain kokeilu, joka jatkuu toistaiseksi.

– Nyt tuntuu hyvältä. Ainahan voin palata Yhdysvaltoihin ja kertoa, että olen opettanut musiikkia Euroopassa viiden vuoden ajan.

Tämä on kuin asuisi hylätyssä kartanossa. Tunnen kaikki laivan salaiset rappukäytävät ja piilotetut pikkuhuoneet. Douglas Blair

Osittain laivakotiin kiintymisestä voi syyttää Blairin isää. Emil Blair kertoi usein haaveilevansa kodista laivassa joen varrella Connecticutissa. Isällä haave jäi toteuttamatta, mutta poika toteutti sen yllättäen Turussa.

– Tämä on kuin asuisi hylätyssä kartanossa. Tunnen kaikki laivan salaiset rappukäytävät ja piilotetut pikkuhuoneet.

Kitaranrakennus intohimona

Myös kiinnostuksen kitaroihin Douglas Blair peri isältään. Emil Blair toi armeijatuliaisinaan pojalleen akustisen Silvertone-kitaran 1970-luvun lopulla. Se oli yksinkertainen ja halpa kitara, joka suorastaan huusi pientä viritystä. Siten kuvioihin tulikin mukaan kitaranrakennus.

– Huonokuntoinen kitara pyöri meillä nurkissa. Jo 11-vuotiaana hioin siitä maalit pois ja maalasin sen kaulaan nimeni. Yhä silloin tällöin katselen sitä huvittuneena, vaikkei sillä enää voikaan soittaa.

Douglas Blair rakentaa kitaraa kotitalonsa kellarissa Connecticutissa vuonna 1978. Oikealla Blair ja sama kitara Ruotsissa vuonna 2013. Hän käyttää sitä yhä W.A.S.P.:in keikoilla. Douglas Blairin kotialbumi ja Mathias Blom

Jo nuorena Blair vakuuttui, että juuri kitara on hänen instrumenttinsa. Häntä tosin vaivasi se, ettei hän voinut muokata instrumenttiaan mielin määrin. Blair kadehti rumpaleita, jotka pystyivät lisäämään lautasia ja tomeja rumpusettiinsä.

– Aloin katsella kitaraani ja miettiä, mitä ominaisuuksia voisin siihen lisätä. Intohimo kitaranrakennukseen oli syttynyt.

Blair on erikoistunut niin sanottuihin doubleneck-kitaroihin, joissa on samassa sekä akustinen että sähköinen kitara. Nyt työn alla on kitara, jossa on samassa kaulassa viisi kitarankieltä ja kolme bassonkieltä.

Turku Rock Academyn takahuoneessa Blairillä on työn alla yksi doubleneck-kitara lisää. Kalle Mäkelä / Yle

1990-luvulla Blair valmisti kaksikaulaisia kitaroitaan myös myyntiin. Kitaristit pitivät niistä, mutta kitarapajan pyörittäminen osoittautui liian raskaaksi ja aikaa vieväksi.

– Ainoa tuntemani kaksikaulaisilla soittava hevikitaristi on Guns N’ Rosesin Slash. Hänen kitaransa ovat tosin valtavia, minun tekemäni paljon pienempiä ja helpompia soittaa.

Nykyisin Blair rakentaa kitaroitaan Rock Academyn takahuoneessa Auran Panimolla. Hän käy myös opettamassa Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitos IKATA:ssa. Blair kehuu Ikaalisten oppilaitosta yhdeksi parhaista kitaranrakennuskouluista maailmassa.

– Yhdysvalloissa niitä on vain muutamia, eivätkä ne ole samaa tasoa kuin IKATA. Espanjassa ja Italiassa on hyviä kouluja, mutta ne ovat erikoistuneet klassisten kitaroiden rakentamiseen.

Blair on kehitellyt myös basson ja kitaran yhdistelmän, jota hän kutsuu nimellä GuitarCross eli GX. Siinä on kolme bassokieltä ja viisi kitarankieltä. Kalle Mäkelä / Yle

Rock Academy pitää Suomessa

Nuoria kitaristeja Douglas Blair opettaa Turun kaupungin pyörittämässä Rock Academyssa. Lisäksi hän käy miksaamassa bändejä keikoilla ja kertoo nuorille, mitä on olla ammattimuusikko.

– Yhdysvalloissa voin antaa yksityistunteja, mutta tällaista organisaatiota ei meillä ole. Voin tehdä samaa mitä W.A.S.P:issakin, mutta pienemmässä mitassa.

Turku Rock Academy on Turun kaupungin nuorisopalveluissa vuonna 2011 kehitetty bänditoimintamalli. Kalle Mäkelä / Yle

Blair nauttii nuorten seurasta. Häntä eivät kiehdo raha tai menestys vaan aito musiikin ilo.

– Monet nuoret muusikot himoitsevat rahaa tai kuuluisuutta. Sitä kuitenkin kestää vain niin kauan kuin itsellä voimat riittävät. Jäljelle voi jäädä vain tyhjä kuori.

Tekisi joskus mieli mennä huvikseen kysymään, oletko oikeasti tuon bändin fani. Poison on niin paljon parempi. Douglas Blair

Blair nauttii siitä, että saa Turussa elää melko rauhallista elämää. Joskus fanit tulevat vaivihkaa juttelemaan tunnistettuaan idolinsa. Silloin tällöin Blair näkee kaupungilla W.A.S.P.-paidan fanin yllä.

– Tekisi joskus mieli mennä huvikseen kysymään, oletko oikeasti tuon bändin fani. Poison on niin paljon parempi, hymähtää Blair ilkikurisesti.

W.A.S.P. lähtee pitkälle kiertueelle

Syyskuun alun W.A.S.P. treenaa Los Angelesissa ja kuun lopussa alkaa yli viidenkymmenen keikan kiertue Euroopassa. Ensimmäiset konsertit ovat Göteborgissa ja Tukholmassa.

Bändi tulee Tukholmasta laivalla aamuvarhaisella Turkuun, josta se jatkaa sisämaahan keikkapaikoilleen. Samaa reittiä on tultu pari kertaa aikaisemminkin.

– Olen huutanut bändikavereille, että ’tuolla on Bore, tuolla minä asun!’ Kaikki muut tietysti nukkuvat vielä silloin.

Kalle Mäkelä / Yle

Nyt Blair istuu Boren hääsviitin siististi pedatulla sängyllä ja vakuuttaa, että tällä kertaa ei nukuta Turun ohi. Bändikavereiden on aika nähdä kitaristin kotilaiva.

Asuminen Borella käy oivana totutteluna kiertueisiin. Hevikitaristi on elänyt keikkaelämää parinkymmenen vuoden ajan ja vaihdos kotioloista tien päälle on aina tuottanut vaikeuksia.

– Muutin kotioloni muistuttamaan kiertue-elämää. Nyt kun bändikaverit valittavat, voin kehuskella jo tottuneeni elämään ahtaasti.

W.A.S.P. ja Douglas Blair Tuska-festivaaleilla Helsingissä heinäkuussa 2010. Petri Vilén

Vaikka kiertueella olo onkin rankkaa, on se myös muusikon elämän suola. Siihen liittyvät parhaimmat muistotkin – jopa ne hieman nolotkin. Kerran Saksassa W.A.S.P:n keikkabussin vessa hajosi, joten bändi pysähtyi tavalliselle bensa-asemalle.

– Kun tulin vessasta, keikkabussia ei ollut missään. Minulla itselläni ei ollut takkia eikä puhelinta, jotta olisin voinut soittaa, nauraa Blair.

Huoli ehti jo kasvaa Blairin mielessä. Miten hän pääsisi takaisin bussiin? Kaikeksi onneksi bussi kuitenkin kurvasi pian takaisin moottoritien reunaa pitkin, eikä bändi jäänyt vaille kitaristia. Blair ei usko, että tempaus olisi ollut vain tahaton sattuma. Jokainen muusikko on kuulemma ainakin kerran jäänyt keikkabussista, myhäilee Blair.

Moskovasta paluu Turkuun

W.A.S.P:in syksyn kiireinen kiertue päättyy Moskovaan marraskuun lopussa. Blairin mukaan kiertueaikataulu on tarkkaan harkittu.

– Venäjästä ei koskaan tiedä. Jokin voi mennä vikaan. Siksi on parempi, ettei kiertue ole kesken.

Moskovasta Blair palaa Suomeen ja Turkuun, juuri ajoissa nähdäkseen Suomen satavuotisitsenäisyyspäivän.

– Käyn joulumarkkinoilla ja nautin Suomen talvesta. Toivottavasti Aurajoki on jäässä, sillä en ole vielä koskaan päässyt kävelemään sen jäällä.

Douglas Blair tutkii W.A.S.P:in Babylon-albumin vinyylipainosta turkulaisessa levykaupassa. Kalle Mäkelä / Yle

Turussa Douglas Blairin Emil-isän haaveet toteutuvat pala palalta. Silminnähden elämäänsä tyytyväinen poika on yhdistänyt asumisen laivassa ja monipuolisen musiikkityön. Ensimmäinen haaveista on toteutunut, jälkimmäisessä on vielä paljon tehtävää.

Käyn joulumarkkinoilla ja nautin Suomen talvesta. Toivottavasti Aurajoki on jäässä, sillä en ole koskaan vielä päässyt kävelemään sen jäällä. Douglas Blair

Blair hyppää Borelta lainatun Joponsa selkään ja lähtee polkemaan pitkin Aurajokivartta. Hevikitaristi ei polta tupakkaa eikä käytä alkoholia, mutta yhteen nautintoaineeseen hän on koukussa.

Aurajokirannan taidekuppilassa odottaa kupillinen vastajauhetuista pavuista valmistettua kahvia.