Rovaniemeläinen Markku Kallinen kävi aiemmin ulkomailla metsästämässä haukoilla. Pienen paperisodan jälkeen hän sai tuoda Suomeen oman, tarhassa syntyneen kanahaukan Englannista.

Haukkametsästys Alkuperä juontaa noin 3500 vuoden päähän Aasian aroille. Liitetty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon 2010. Suomessa historia yltää 1300-luvulle, jolloin Ruotsin kuningas sai tuloja suomalaisista metsästyshaukoista. Sallittu suurimmassa osassa Euroopan maista ja sillä on vahvat perinteet muun muassa Saksassa, Iso-Britanniassa ja Ranskassa. Kansainvälinen kattojärjestö IAF, International Association for Falconry. IAF on sitoutunut petolintujen suojeluun. Euroopan maista viimeisimpänä haukkametsästyksen on laillistanut Tanska, jossa haukoilla saa metsästää 1.1.2018 alkaen. Suomessa haukkametsästystä ei ole laillistettu. Maa- ja metsätalousministeriön mukaan Suomen metsästyslainsäädäntö ei kuitenkaan aseta esteitä haukan käyttämiseen metsästyksessä. Lintujen rengastamisen ja lemmikkieläinpassin juuret juontavat metsästyshaukkoihin. LÄHDE: Markku Kallinen

– Kaverin kanssa oltiin kävelemässä pakettipellon laitaa. Ladon kulmalta lähti jänis ja kaikki meni todella nopeasti. Jänis ei päässyt menemään kuin jonkun kymmenen metriä. Oli kyllä mahtava tunne. Lottahan näki sen ensin, se oli heti lähdössä käsivarrelta.

Näin kertoo rovaniemeläinen Markku Kallinen ensimmäisestä kerrasta, kun hän sai saaliin metsästyshaukkansa Lotan kanssa. Jotta tähän päästiin, oli Kallinen rakentanut molemminpuolisen luottamuksen haukkaansa.

– Kaiken perustana on luottamus. Sellainen haukka joka pelkää tai epäröi jotakin, niin sehän lähtee karkuun. Et voi pakottaa haukkaa mihinkään. Silloin kun se tietää että sinun luona on turvallista olla, saa ruokaa, eikä satuteta tai painosteta niin se tekee sen vapaaehtoisesti, Kallinen kertoo.

Sopivasti nälkäinen haukka

Kun kanahaukka saalistaa, se pyytää vietilleen ominaisia lajeja kuten pyytä, teertä ja metsäjänistä, eli samoja mitä metsästäjät pyytävät aseella.

Haukka ei pyydä saalista, jollei se ole nälkäinen. Siksi metsästyshaukan omistajan on päivittäin punnittava lintunsa ja suunniteltava jokaisen päivän ruoka-annos säätilan ja linnun painon mukaan. Lintua ei todellakaan pidetä nälässä.

Kovalla pakkasella puolitoistakiloinen Lotta syö kuusikin päivän ikäistä kukonpoikaa. Jos sen painoa ollaan pudottamassa, ruoka-annos voi olla kaksi kukonpoikaa. Metsälle lähdetään vain sopivasti nälkäisen haukan kanssa. Kallinen käyttää siitä termiä "haukka on lentopainossa".

Lotta-haukalle syötetään muun muassa päivän vanhoja kukonpoikia. Marjukka Talvitie / Yle

Kulkunen kertoo sijainnin

Metsällä haukka kulkee metsästäjän käsivarrella, paksun nahkahanskan päällä. Hanska tarvitaan, sillä haukan jalkojen puristus on kova ja osa kynsistä kolmesenttisiä.

– Ote on todella, todella luja tarvittaessa, Kallinen sanoo.

Haukka on kiinni metsästäjän hanskassa hihnalla, jonka solmun pystyy avaamaan yhdellä kädellä. Jalassaan linnulla on kulkunen. Se auttaa metsästäjää seuraamaan missä haukka on.

– Kun haukka lentää johonkin oksalle niin se aina liikkuu jonkin verran, ja haukkametsästäjä kuulee missä se on. Tämmöinen "havukka" kun lähtee lentoon metsässä niin se häviää sekunnissa, Kallinen kertoo.

Metsän nopein lentäjä

Haukkametsästys etenee siten, että metsästäjä ensin tunnistaa havaitun saaliin ja sen jälkeen päästää haukkansa irti.

Haukka tekee nopean mutta lyhyen syöksyn saaliin kimppuun. Jos se onnistuu siinä, saalis jää maahan haukan kynsien tiukassa puristuksessa. Metsästäjä juoksee paikalle ja lopettaa eläimen. Metsäkanalinnulla se käy katkaisemalla käsin linnun niskat. Jänis kuolee nopeasti puukon pistolla.

– Kanahaukka on metsän nopein lentäjä ja pystyy lentämään lyhyeltä etäisyydeltä kiinni lähes kaiken. Onneksi se ei lennä kuin 100-150 metriä tosi lujasti. Sen jaksan minäkin juosta tuolla, Kallinen naurahtaa.

Metsästäjä ottaa haukalta saaliin ja palkitsee sen muulla lihalla.

Ei saa risteytyä Suomessa

Metsästyshaukoilla pidetään päässä usein silmät peittäviä huppuja. Lotta ei pitänyt hupusta, joten Markku Kallinen ei käytä niitä. Marjukka Talvitie / Yle

Lotta-haukka on kotoisin Englannin Manchesterista, jossa se syntyi haukkatarhassa yhdeksän vuotta sitten. Lotta on todennäköisesti elonsa keskipäivässä, sillä kanahaukat elävät usein parikymmentä vuotta. Haukat, kuten muutkin petolinnut ovat rauhoitettuja eläimiä, eikä niitä saa kesyttää omaan käyttöön. Tarhattuja lintuja eivät samat säännöt kuitenkaan koske.

Markku Kallinen hankki Lotta-haukkansa kuusi vuotta sitten. Sitä ennen hän selvitti haukkametsästykseen tarvittavia lupia. Maa- ja metsätalousministeriöstä Kallinen sai vastauksen, ettei haukkametsästykselle ole esteitä Suomen laissa.

Seuraavaksi hän tarvitsi luvan tarhassa syntyneen kanahaukan maahantuontiin. Siinä ongelmaksi nousi vaara, että englantilaissyntyinen haukka karkaa ja risteytyy suomalaisen haukkakannan kanssa.

Ratkaisuksi Kallinen keksi selvittää, voiko haukan steriloida. Operaatiolle löytyi tekijä porvoolaiselta eläinklinikalta, ja sterilointitodistuksen kanssa haukan sai tuoda maahan.

Kosintaa ja sulkasatoa

Vankeudessa syntynyt, ihmisten kasvattama Lotta on kesy, ja Kallisen mukaan se myös kokee osittain olevansa ihminen.

– Kevätaikaan tämä suorittaa kosinnan. Silloin se lauleskelee, kiekuu ja käkättää minulle, hyppii, kumartelee ja tanssii minun edessä, haluaa minusta puolison, Kallinen kuvailee.

Kanahaukan vuodenkiertoon kuuluu myös sulkasato, joka kestää kolmesta neljään kuukautta. Vasta sen loputtua haukan kanssa voi lähteä metsästämään.

Lottaa varten on rakennettu omakotitalon pihalle lentotarha, jossa sillä on oma puutarhavajasta tehty koppi. Haukka viettää aikaa myös omalla orrellaan perheen olohuoneessa, muulloinkin kuin ruokinnan aikana. Se on tottunut vilkkaassa lapsiperheessä vieraisiin ja ympäröivään elämään, eikä hermostu pienestä.

Pikkupoika raahasi teertä

Markku Kallisella on myös metsästyskoiria, joilla hän metsästää. Koiraa hän kuvaa laumaeläimeksi, kun taas haukat ovat yksineläjiä.

Metsällä liikkuminen on kuulunut Kallisen elämään pienestä saakka.

– Setä otti minut pienenä, kahden-kolmen vanhana, reppuunsa. Pystykorvat irti ja kun haukku kuului niin setä pisti minut mättäälle, että istu siinä ja kädet korville. Teeri saatiin ja voi että se pikkupoika oli ylpeä kun kotiin raahasi sitä teertä, kun eihän sitä jaksanut kantaa, Kallinen hymyilee muistolleen.

Markku Kallinen on Radio Suomen Sunnuntaivieraana 17. joulukuuta 2017 klo 15.03.