Maassa, jossa veroaste on tapissa ja jossa valtio ottaa siitä huolimatta joka vuosi miljarditolkulla uutta velkaa, vaatimukset lisämenoista ja säästöistä tinkimisestä ovat tolkutonta puhetta, kirjoittaa Mika Koskinen.

Suomella ei ole varaa naureskella kreikkalaisille. Kuva toukokuisista Ateenan talousmellakoista. EPA / AOP

Valtion ensi vuoden talousarvion valmistelu alkaa tiistaina valtiovarainministeriön sisäisellä budjettineuvottelulla. Keskiviikkoiltaan mennessä pitäisi olla tiedossa budjetin suuret linjat. Hallituksen esitys ensi vuoden budjetiksi julkistetaan 19. syyskuuta. Suuri kuva tuskin muuttuu siitä, mitä VM:ssä tänään ja huomenna saadaan kasaan valtiovarainministeri Petteri Orpon (kok) johdolla.

Kymmenen vuotta sitten Suomen poliittiseen keskusteluun ponnahti kiinnostava uudissana, jakovara. Suomen talous kävi kuumana. Valtiontalouteen syntyi miljarditolkulla ylijäämää. Oli vaalivuosi, eikä puolueilta puuttunut kekseliäisyyttä, kun piti miettiä, miten valtion kassaan kertyvät ylimääräiset rahat pitäisi käyttää. Joku halusi suunnata rahat uusiin menoihin, joku keventää verotusta. Joku halusi molempia. Ja kyllä valtionvelan lyhentämisestäkin puhuttiin.

Sana " jakovara " oli poliitikkojen nousukauden huipulla keksimä luomus, joka täytti mukavasti silloisen ilmaisutarpeen.

Ekonomisti Pasi Holm määritteli jakovaran 2007 seuraavasti: " Valtion talouden ylijäämä saadaan vähentämällä tuloista menot. Kun ylijäämästä vähennetään kertaluontoiset tulot ja säästötarve, saadaan jakovara. Kertaluontoisia, esimerkiksi valtion omaisuuden myynnistä tai osingoista saatuja tuloja, jakovaralaskelmiin ei ole tarkoituksenmukaista ottaa mukaan. "

Huhtikuussa 2007 aloittanut Matti Vanhasen (kesk) porvarihallitus pani heti haisemaan. Syksyllä 2007 se laati vuoden 2008 budjetin, jonka loppusumma paisui yli 10 prosenttia vuoteen 2007 verrattuna. Veroja laskettiin ja uusia menoja synnytettiin. Toki velkaakin lyhennettiin.

Sitten iskikin jo finanssikriisi. Talous supistui voimakkaasti. Tulot vähenivät, mutta hyvässä etunojassa synnytetyt menoautomaatit raksuttivat iloisesti ja raksuttavat edelleen. Aivan omanlaisensa menoautomaatti oli julkisen sektorin työntekijöiden suuret palkankorotukset. Niitä oli kätilöimässä kokoomuksen puheenjohtaja, valtiovarainministeri Jyrki Katainen. Kataisen Sari sairaanhoitaja -vaalipuheet jaksavat edelleen hämmästyttää. Ne ruokkivat palkkakiiman, joka oli tuhoisa julkisen talouden ja yritysten kannalta.

Mainittakoon, että vuoden 2008 budjetin jälkeen Suomen eri hallitukset ovat joka vuosi tehtailleet armottoman alijäämäisiä budjetteja. Alijäämä on rahoitettu uudella nettovelanotolla. Valtiovarainministeriö arvioi toukokuussa valtionvelan määrän olevan vuoden lopussa noin 108 miljardia euroa. 2007 valtionvelka oli noin 56 miljardia. Siinä riittää miettimistä tulevaisuuden veronmaksajalla.

Keskusta ja kokoomus ovat taas hallituksessa, kuten ne olivat 2007. Siksi luulisi, että kymmenessä vuodessa on opittu jotain. Vaan ei se siltä näytä. Jakovara-ajattelu on taas voimissaan. Vuodesta 2017 näyttää tulevan vuoden 2007 toisinto, tosin maltillisemmassa mittakaavassa.

Hallitus laati 19. toukokuuta vuoden 2017 ensimmäisen lisätalousarvioesityksen, loppusummaltaan 490 miljoonaa euroa. Lisäbudjetin tulopuoli rakentui sille, että valtion verotulot kasvavat tänä vuonna arvioitua enemmän, kiitos rohkeimmatkin odotukset lyöneen talouskasvun. Nähdyn velkaantumiskehityksen perusteella olisi uskonut, että hallitus ohjaa yllätyksenä tulleet veroeurot lisävelkaantumisen hillitsemiseen.

Toisin kävi. Lisäbudjetissa on reilun 300 miljoonan euron edestä uusia menoja. Valtion nettolainanottoa lisäbudjetti vähentää vain 178 miljoonaa euroa.

Nyt laaditaan ensi vuoden budjettia. Vaarana on, että kannatuslukujen kanssa kipuileva hallitus keksii lisää uusia yllätyskasvun nostattamassa euforiassa. Ja voi käydä myös niin, kuten 2007 tapahtui, että seuraavana vuonna iski jo taantuma.

Pääministeripuolue keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtaja Antti Kaikkonen esittää, että takuueläkkeitä korotettaisiin 40-50 euroa. Puolueen varapuheenjohtaja Antti Kurvinen haluaa lisää rahaa aluepolitiikkaan. Kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja, Kalle Jokinen laajentaisi kotitalousvähennystä.

Maassa, jossa veroaste on tapissa ja jossa valtio ottaa siitä huolimatta joka vuosi miljarditolkulla uutta velkaa (tänäkin vuonna yli 5 miljardia euroa), vaatimukset lisämenoista ja säästöistä tinkimisestä ovat tolkutonta puhetta. Suomalaisilla ei ole varaa naureskella kreikkalaisten taloudenpidolle.