Legendaarinen Meret Oppenheim uudisti surrealismia. Hän toi miehiseen taidesuuntaukseen herkkyyttä, leikkisyyttä ja feminismin.

”Meret Oppenheim oli hyvin poikkeuksellinen nainen”, saksalainen galleristi ja taidekeräilijä Thomas Levy (s. 1947) muistelee.

Mies vaeltaa surrealistilegendaa esittävien valokuvien keskellä Espoon modernin taiteen museo EMMA:ssa. ”Vielä iäkkäänäkin hän käänsi päitä kadulla.”

Mustavalkoisissa valokuvissa poseeraava nainen on ylväs ja itsetietoisen oloinen. Muutamassa nuoruudenkuvassaan Meret Oppenheim on alasti.

Myöhemmissä otoksissa naisen tukka on lyhentynyt harmaaksi sängeksi. Nenä on huomiota herättävän pitkä ja hoikka. Klyyvari, saattaa joku huomauttaa.

Sveitsiläis-saksalainen Meret Oppenheim (1913–1985) on kuuluisin harvoista surrealistinaisista. Hän on myös kotimaansa Sveitsin nimekkäin taiteilija

Espoon EMMA:n näyttely Meret Oppenheimista ja tämän aikalaistaiteilijoista perustuu pääasiassa Thomas Levyn taidekokoelmiin.

Esillä on parisensataa työtä: maalauksia, esineteoksia, runoja, koruja, grafiikkaa ja pienoisveistoksia.

Edellisen kerran taidetta esiteltiin Suomessa parikymmentä vuotta sitten, silloin Helsingin kaupungin taidemuseossa.

Valokuvateos X-Ray - Röntgenkuva Meret Oppenheimin pääkallosta (1964) sekä Orava-teos vuodelta 1969. LEVY Galerie Hamburg ja Ari Karttunen / EMMA

"Luulin, että hän on satavuotias"

Hampurilainen galleristi Thomas Levy tutustui Meret Oppenheimiin vuonna 1977. Hampurin taidekorkeakoulu oli kutsunut kuulun surrealistin vierailevaksi professoriksi.

Levy päätti oitis ottaa tilanteesta vaarin ja järjesti surrealistisuuruuden näyttelyn. Olihan Oppenheim niin ikivanha, että nyt tai ei koskaan, nuori Levy ajatteli.

– Olin varma, että Meret on vähintään satavuotias. Oikeasti hän oli reilu kuusikymppinen. Meret puolestaan piti minua ikäloppuna, vaikka olin hädintuskin 30-vuotias, Levy nauraa.

Alkuhankaluuksien jälkeen kaksikolla synkkasi niin hyvin, että Oppenheim halusi solmia sopimuksen Levyn gallerian kanssa.

Levy vierasti ajatusta, hänellä ei ollut tapana kiinnittyä taiteilijoihin sopimuksin. Mutta Oppenheim vaati, galleristi kertoo.

– Meretillä oli sopimus aina käsilaukussaan siltä varalta, että joku haluaa häneltä jotain. Sitä tapahtui koko ajan. Jos hän ei pitänyt pyytäjistä, hän kaivoi sopimuksen laukustaan, ja käski kääntyä minun puoleeni. Jos pyytäjät miellyttivät häntä, hän vähät välitti sopimuksestamme.

Meret Oppenheimin ja Thomas Levyn työtoveruus ja ystävyys jatkuivat taiteilijan kuolemaan asti vuonna 1985. Hän oli tuolloin 72-vuotias.

Thomas Levy (s. 1947), hampurilainen galleristi, taiteentuntija ja Meret Oppenheimin ystävä Antti Haanpää / Yle

Surrealismin kuuluisin esine syntyi Picasson heitosta

Meret Oppenheim päätti jo lapsena tulla taiteilijaksi.

Hän lähti 18-vuotiaana kotoa, ilmoittautui taidekouluun Pariisissa ja alkoi hengailla Max Ernstin, André Bretonin ja Alberto Giacomettin ympärille muodostuneessa surrealistiporukassa. Elettiin vuotta 1932.

Breton oli surrealismin perustaja ja johtohahmo yhdessä Ernstin kanssa. Meret Oppenheim oli harvoja naisia, jotka lähes pelkästään miehistä koostunut surrealistipiiri hyväksyi joukkoonsa.

Hän oli porukan muusa, malli, monen rakastajatar, mutta myös täysivertainen taiteilija.

Meret Oppenheimin Kaulanauha (1934-35) muovista, nyöristä ja kullasta. T.A.L. -kokoelma

Oppenheimin kuuluisin teos – ja koko surrealistisen taidesuuntauksen merkittävin esineteos - syntyi vuonna 1936 kahvipöytäkeskustelun tuloksena:

Oppenheim istuskeli Pablo Picasson ja tämän rakastajattaren Dora Maarin kanssa, kun Picasson huomio kiinnittyi Meretin erikoiseen rannerenkaaseen. Meret oli liimannut turkista messinkisen korun päälle. Picasso innostui, että mitä tahansa voi päällystää turkiksilla. Oppenheim heitti, että niin voikin, vaikka kahvikupin.

Hän toteutti idean saman tien: osti kupin, lautasen ja lusikan, päällysti ne gasellinkarvoilla ja nimesi kokonaisuuden _Turkisaamiaiseksi. _

Meret Oppenheimin Kenkä, jossa turkista (1936). Kuraattori Tiina Penttilän mukaan korkokenkä on surrealismissa vahva fetissi. Turkiksen kera se viittaa myös ihmisen eläimellisyyteen. Ari Karttunen / EMMA

Turkiksesta tulee Oppenheimin tavaramerkki

Espoon EMMA:ssa Oppenheimin ikonista turkiskuppia ei nähdä. Teosta ei juuri lainata pois kotimuseostaan New Yorkin modernin taiteen MoMA:sta. (_Turkisaamiainen _-teos esiintyy MoMAssa yksinkertaisella nimellä _Object. _Taiteilija pitää teosta käsissään tämän artikkelin pääkuvassa.)

Thomas Levy kertoo hieman kitkeränä MOMAn ostaneen Oppenheimin sittemmin ikonisen maineen saavuttaneen kahvikupin oitis mitättömällä summalla.

– Sadalla silloisella Ranskan frangilla, mies hymähtää.

Kerran aloitettuaan Meret Oppenheim jatkoi turkisten yhdistämistä esineisiin. EMMA:ssa on esillä muun muassa karvainen korkokenkä, turkissormuksia ja oluttuoppi, jolle kasvaa häntä, niin että se näyttää oravalta.

EMMA:n näyttelyn kuraattori Tiina Penttilä sanoo Oppenheimin tuoneen käsitetaiteen surrealismiin. Turkisesineet ovat tästä yksi esimerkki.

- Meret Oppenheimille teoksen idea on tärkein, ei toteutustapa. Hän tuo arjen elämästä elementtejä taiteeseensa ja katsoo niitä uudella, yllätyksellisellä ja usein leikkisällä tavalla.

Man Rayn valokuva Meret Oppenheimista: Erotique voilée (vuodelta 1933) ja Meret Oppenheimin Sormus, jossa sokeripala -teos (1936-37). T.A.L. -kokoelma ja Ari Karttunen / EMMA

Sukupuolineutraalisuuden varhainen puolestapuhuja

Turkisaamiaisen ohella ikonisen maineen on saanut valokuva, jossa Meret Oppenheimin kasvot näyttävät tatuoiduilta. Levy muistelee mustavalkokuvan erikoista syntymää.

- Eräs saksalaisvalokuvaaja tapasi ottaa taiteilijoista valokuvia ja pyytää sitten niihin allekirjoitus. Kaikki aina kirjoittivat kiltisti nimensä. Mutta ei Meret. Hän leikkasi sabluunan valokuvan päälle ja ruiskutti kuvan niin, että sai itsensä näyttämään intiaanilta, Levy kertoo ja jatkaa.

–Seuraavaksi Meret otti intiaanikuvasta 50 vedoksen sarjan ja lähetti kaksi vedosta valokuvaajalle. Hän kiitti kuvasta ja ilmoitti, ettei koskaan allekirjoita toisten töitä.

Naamioituminen, vaatteet ja meikkaaminen olivat Oppenheimille keino tutkia identiteetin rajoja.

Hän kritisoi ihmisten jakamista kahteen sukupuoleen ja puhui jo varhain sukupuolineutraaliuden puolesta, kuraattori Penttilä sanoo.

- Naiseus näkyy kyllä paikka paikoin Oppenheimin taiteessa, vaikka hän korostikin, että niin ihmismielellä kuin taiteellakaan ei ole sukupuolta, se on androgyyni.

Oppenheim oli vapaamielinen monella tapaa, galleristi Thomas Levy sanoo.

– Nuorena Meret esiintyi monissa mieskollegojensa valokuvissa alasti. Läpi elämänsä hänelle tuntui olevan melko sama, onko seksikumppani mies- tai naispuolinen. Vanhemmiten naiset taisivat kyllä saada ylivallan, Levy uskoo.

Meret Oppenheim: Tatuoitu muotokuva, 1980. Sabluuna ja spray Heinz Günter Mebuschin ottamaan valokuvaan. T.A.L. -kokoelma

Ideoiden tuoja ja roolimallien rikkoja

Mikä sitten on Meret Oppenheimin paikka surrealismissa ja taiteenhistoriassa?

Thomas Levy pitää taiteilijaa erittäin tärkeänä 1900-luvun taiteelle. Ja yhä ajankohtaisena.

Hän listaa Oppenheimin yhdessä yhdysvaltalaisen taiteen moniottelijan Man Rayn (1890-1976) ja ranskalaisen readymade-taiteen keksijän Marcel Duchampin (1887-1968) rinnalle 1900-luvun tärkeäksi taiteilijaksi.

- Naistaiteilijoista arvostan korkealle Meret Oppenheimia. Hän ei ollut mikään suuri maalari, mutta hän oli merkittävä uusien ideoiden kehittäjä. Oppenheimin taiteesta ja ideoista on ammentanut valtava määrä taiteilijoita. Ja ammentaa yhä tänä päivänä, Levy sanoo.

Tiina Penttilä, näyttelyn Meret Oppenheim: Mielen peilit kuraattori. Hänen ideastaan näyttely on rakennettu nojaten surrealistien ajatukseen mielestä talona, jossa on erilaisia huoneita. Näyttelyssä on mm. kuriositeettikabinetti, buduaari ja unitila. Antti Haanpää / Yle

Kuraattori Tiina Penttilä korostaa Oppenheimin merkitystä feministinä ja perinteisten sukupuoliroolien rikkojana.

Surrealismi Surrealismi syntyi 1910–1920-lukujen taitteessa kirjallisena liikkeenä ja laajeni vähitellen muille taiteen alueille.

Surrealistit olivat kiinnostuneita modernin mielen tutkimisesta ja sivistyksen pinnan alla piilevistä salaisuuksista, piilotajunnasta ja unista.

Tyypillistä oli mystisyys, unenomaisuus ja erottisuus.

Kuuluisia surrealistikuvataiteilijoita olivat mm. Salvador Dali, Max Ernst, René Magritte ja Alberto Giacometti.

– Meret Oppenheim oli rohkea oman elämänsä kulkija, vapaa sielu. Hän halusi elää näköistään elämää. Samantyyppinen hahmo nykypopulaarikulttuurissa on ehkä yhdysvaltalainen Beyoncé, Penttilä pohtii.

Näyttely Meret Oppenheim: Mielen peilit jatkaa EMMA:n kansainvälisiä modernisteja esittelevää näyttelysarjaa. Näyttely on esillä elokuulle 2018 asti.