Sammen med en større styrke af uniformerede mænd marcherer Beyoncé taktfast mod scenen. Hun stiller sig sammen med sit all female band, og de første toner til If I were a boy lyder. Få linjer inde i teksten fører Beyoncé en hånd ned til skridtet og griber fat.

Erik Steinskog er trådt til side og står lænet op af dørkarmen, mens hans ene fod tapper rytmen i gulvet. Flere af de studerende bevæger også kroppen i takt til musikken, mens en enkelt – med imponerende præcision – mimer teksten ord for ord.

»Hvad gør vi med sådan en performer?« siger Erik Steinskog og bryder den stilhed, videoen har efterladt.

Han har engang holdt et helt oplæg om den håndbevægelse, hvor Beyoncé tager sig til skridtet, fortæller han og forsvinder ud på et sidespor om Michael Jackson. Alle aspekter i en sådan optræden – tøjet, håret, bevægelserne, teksten og tonearten – betyder alt sammen noget. Intet af det er kontekstløst, og det afspejler sig i kunstneren, hendes holdninger og det samfund, hun bevæger sig i.

Det er stadig et statement at have kvindelige musikere, pointerer Erik Steinskog. Nedslaget udvikler sig til en anekdote om dengang, Prince skulle have ny trommeslager, men publikum – som man hurtigt kan forfalde til at kalde de studerende – lader ikke til at miste fokus. Alle øjne er rettet mod Erik Steinskog, der igen slår ud med armene.

»Dét er det centrale,« siger han og fortsætter: »Vi skal studere, hvordan man analyserer populærkulturen og undersøge, hvilke briller den studeres med. Vi skal ikke kigge på den kulturelle betydning, men undersøge hvorfor den har den betydning, den har – det er dét, der adskiller os fra journalister,« siger Erik Steinskog med et skævt smil.

»’Jeg ser ikke race. Jeg er farveblind’ er en meget typisk skandinavisk ting at sige. Det kræver en overskudsposition at sige sådan noget, og realiteten er, at folk af farve sjældent er i en samfundsmæssig overskudsposition. Når man går igennem indre by og er bange for at blive slået ned, så er man fandme ikke farveblind, når man står op lørdag morgen og ser sig selv i spejlet,” siger han og står stille i et øjeblik.

Tilbage ud i regnen