Neo-gotička palata Karla Lihtnekera, nalazi se u blizini Železničke stanice. Dugo godina ona je bila u polu ruiniranom stanju, da bi nedavno tim eksperata restaurirao njen enterijer i deo eksterijera.

Palatu je projektovao Titus Mačković (arhitekta koji je Subotici ostavio više od 400 projekata), prema nemačkim srednjovekovnim gotskim motivima, navodi se na sajtu Grad Subotica. Građena je godinu dana – od 1897. do 1898. Eksterijer krase bogate dekoracije: figura groteskne glave i raširenih krila šišmiša. Iz ovog razloga, za palatu i Karla vezuje se i lokalna legenda – da je bio okrenut okultizmu, u planinama Bavarske učestvovao u obredima. Ono što je ostalo zapisano u zvaničnoj istoriji je to da je bio ugledni građanin nemačkog porekla.

Njegova palata imala je turbulentu sudbinu tokom više od 100 godina istorije – tokom II svetskog rata u njoj je eksplodirao vitraž, a nakon završetka rata bila je sedište Komunističke partije. Komunisti su je jedino prekrečili, ali je osim toga bila netaknuta. Sada, ona je u privatnom vlasništvu, gde je delom iskorišćena kao poslovni, a delom kao privatni objekat, priča Jelena Grujičić, magistar Fakultetu likovnih umetnosti u Beogradu, umetnica koja je dugo živela i radila u Parizu i jedna od učesnica u projektu restauracije i konzervacije unutrašnjosti palate (svodove u prizemlju zgrade).

Dijana Rakanović bila je rukovodilac projekta, zatim Zvonko Neorčić, Aleksandra Jeftić i Goran Bolić su radili restauraciju, konzervaciju i rekonstrukciju (plafon u gornjem delu zgrade), Željko Balać restauraciju stepeništa i teraco podova, Ninoslav Gostiljac bravariju, Dejan Bukvić građevinske radovi). Sve troškove projekta preuzeo je novi vlasnik.

Jelena mi je pričala i o tome kako je palata izgledala spolja i iznutra pre restauracije, izazovima sa kojima su se susretali, ali i očuvanju i razvoju kulturne baštine u Subotici i ostatku Srbije.

Kako si došla do ovog projekta?

– Biću iskrena, imala sam dobar tajming i puno sreće! Povratkom u Suboticu, nakon višegodišnjeg života u Beogradu i Parizu, krenula sam da tražim posao koji bi mogao da bude blizak mojoj struci. Setila sam se čoveka, Zvonka Neorčića (poznatijeg kao Zvonko moler), sa kojim sam pre desetak godina sarađivala. U to vreme angažovao je koleginicu i drugaricu Tanju Uverić i mene da oslikamo po starom motivu zidnu floralnu sliku u jednoj privatnoj kući u Subotici. Naša saradnja i stečeno iskustvo mi je ostalo u lepom sećanju – poslala sam mu poruku da tražim posao, odgovorio je da će mi se javiti i nakon tri meseca dobila sam priliku da radim na jedinstvenom projektu.

Koliko dugo je trajao proces restauracije i konzervacije?

– Celokupna restauracija, konzervacija i rekonstrukcija ulaznog dela zgrade i krova je trajalo oko četiri meseca. Iznenadila sam se kada sam videla da smo za tako kratko vreme odradili toliki posao. Bilo je dosta napeto pošto smo imali rok za završetak radova, ali uspeli smo.

Šta je taj proces sve podrazumevao?

– Pored restauracije slika na svodovima i plafonu hola zgrade, sređena je stolarija i krov. Restaurirano je ulazno stepenište zajedno sa teraco podovima za koje je bio zadužen gospodin Balać iz Novog Sada. Ponovnu izradu uništenih elemenata na ogradi od kovanog gvožđa i najveći deo bravarije je odradio Ninoslav Gostiljac. Prozori gde je nekada bio vitraž, uništeni za vreme Drugog svetskog rata, i oni još uvek čekaju svoju finalnu izvedbu. Tako da je, za sada, nalepljena folija koja verno prikazuje planirani motiv za vitraž. Moj dodatni posao je bio da u stilu zgrade osmislim i dizajniram zidnu i plafonsku rasvetu.

Kako je zgrada izgledala pre same restauracije?

– Kao što je sudbina većine starih zgrada i ova zgrada je bila u dosta lošem stanju, tako da se sve radilo, što bi rekli, od nule. Bilo mi je drago što je vlasnik želeo sve da vrati u svoj originalan oblik, da ispoštuje neo-gotički stil zgrade. Tamo je nekada bilo sedište subotičke Komunističke partije, pa su svi zidovi bili prekrečeni u tamno zelenu boju sa crvenim petokrakama, ali na svu sreću plafonske slike su ostale netaktnute. Zvonko se maksimalno trudio da što bolje izvuče na površinu prvobitnu podlogu zidova, koja bi nam pomogla u restauraciji originalne izvedbe motiva i boja. Nije pronađeno mnogo vizuelne arhivske dokumentacije o originalnom izgledu zgrade tako da je dosta toga novog moralo da se osmisli i uklopi.

Šta vam je predstavljao najveći izazov, tj. najteži deo za restauraciju?

– Nije mi bio prvi put da se penjem na skelu visine nekoliko metara, ali mi je bio prvi put da na takvoj visini restauriram motive izvanrednih detalja i neverovatne preciznosti! Za ovaj posao me je obučila Aleksandra Jeftić iz Subotice koja je vrhunski restaurator sa dugogodišnjim iskustvom. Najveći izazov definitivno je slikanje, koje mora da ima svoju lakoću u preslikavanju već postojećeg poteza drugog majstora (umetnika). Mehanizam mog poteza, moje ruke u ovom slučaju ,,pada u vodu“ i treniram ga na nešto skroz drugačije. Do tada nisam nikada videla ručno islikane linije (ricere) takve oštrine, a to je i Aleksandra potvrdila. Tako da na delu na kom sam radila, moralo je sve ponovo da se oslika, i naravno na skeli koja se mrda (smeh).

Koliko je takvih zgrada u Subotici, koje isto zahtevaju restauraciju?

– Subotica ima dosta građevina koje čekaju svoj red za restauraciju i pitanje je da li će dočekati. U poslednje vreme, nedavnim rušenjem zaštićenih građevina u centru grada i izgradnjom novih stambenih objekata desile su se burne reakcije Subotičana. Međutim, može se primetiti i to da se poslednjih godina očuvao veliki broj zgrada, pa se i od ove godine restauriraju jedne od najčuvenijih subotičkih palata – Gradska najamna palata i zgrada nekadašnje štedionice). Možda očuvanje stare arhitekture nije u toj meri u kojoj bi građani Subotice želeli, ali lično mislim da treba biti otvoren ka novim idejama. Ima sjajnih primera u svetu koji prikazuju kako uspešno inkorporirati staro i novo, prošlost i budućnost u jednu skladnu celinu.

Da li si planirala rad na restauraciji još nekog objekta, do pandemije korona virusa?

– Do pandemije korona virusa, na vidiku mi je bila jedna stara kuća u Subotici. Kada se sve smiri i stabilizuje, videćemo.

Izvor: Noizz.rs

--- reklama ---

--- reklama ---