Jag pratade med något så ovanligt som en nybakad student som är synnerligen skicklig inom matematik. Det händer tyvärr inte varje dag. Svenska studenter har överlag blivit dåliga på att räkna. De diagnostiska prover som vissa tekniska utbildningar inleds med har visat fallande färdigheter hos de antagna. Samma negativa mönster syns även i exempelvis TIMSS, ett internationellt prov som mäter fjärde- och åttondeklassares räknefärdigheter.

Ty skolkrisen handlar inte bara om att botten har sjunkit utan också om att spetsen försvinner. Det innebär att redan en hyfsad matematikprestation som tidigare skulle gjort en till, tja, en av flera i en handfull duktiga i klassen nu i stället gör en till den allra bästa i hela årskullen på skolan.

Den sista överlevande blomman i en vissen plantering framstår som ett ovanligt tjusigt exemplar. Men vad skulle du göra om du var ett verkligt högpresterande undantag, även med internationella mått mätt? Svaret var givet för det undantag som jag pratade med. Lärarna på Chalmers och KTH kan tyvärr inte hoppas på att här äntligen få in en student som kan lösa sina differentialekvationer från första dagen. Nej, det som gäller är utlandsstudier vid den internationella forskningsfronten. Duktiga människor dras till varandra. Ajöss Sverige.

Problemen som uppstår när det på kort tid tillkommer många människor med svag arbetsmarknadsförankring har till slut, under det senaste dryga halvåret, blivit grundligen diskuterade i den politiska debatten. Men överskuggad av migrationskrisens alla förvecklingar och debatter finns ett annan typ av rörelser som har stor sprängkraft: när högkvalificerade personer lämnar och drar vidare – ibland från sina yrken och branscher som tappat dragningskraften, ibland även från Sverige helt och hållet.

Det är inte bara inom tekniska utbildningar som det finns problem med låga förkunskaper hos de sökande. För ett par veckor sedan uppmärksammades att polisutbildningen tvingas sänka begåvningskraven för att kunna bli antagen. I våras fanns inte ens sökande nog för att fylla 300 platser och nu ska utbildningen expandera till 800 platser ett år senare. Då går det inte att vara lika petig längre. Samtidigt ökar antalet unga poliser som lämnar yrket.

Många är intresserade av att anställa personer med polisbakgrund, säger Max Lutteman som HR-chef vid polisen i en kommentar till SVT. Nog finns ett mönster även här. Duktiga människor inte bara dras till varandra, de tenderar också att vara välkomna där de blir användbara.

Att den räknekunnige studenten flyttade utomlands för högre studier var inget avvikande. Många högmotiverade gymnasister läser engelskspråkiga IB-program, som är internationellt certifierade och syftar till att förbereda en karriär på en global arbetsmarknad. Det attraktivaste studentmaterialet utbildar sig till att kunna bli flyttfåglar. Och antalet som flyttade ut från Sverige var rekordstort 2014.

Även vid valet av grundskola åt ens barn hör jag nu bekanta uttrycka samma avsikter. Man vill göra barnen så flyttbara som möjligt för att eventuellt kunna fortsätta skolgången i ett annat land. Det känns inte självklart att hela skolgången kommer att äga rum i Sverige.

Och än en gång är mönstret detsamma – det är de allra mest högpresterande som överväger en exit, har tagit reda på var utgången från landet befinner sig och ser till att den inte är blockerad. I april publicerade Spotifygrundarna Daniel Ek och Martin Lorentzon ett öppet brev där de hotade att ta sitt företag från Sverige om inte grundläggande villkor för företagande förbättras. Mitt intryck är att de varken är ensamma om nödplanen eller oförberedda för att kunna skrida till verket.

Rörligheten är i grunden oumbärlig – fattigdom är alternativet till ett globaliserat samhälle. Men det är allt svårare att svara på vad som ska locka dessa högpresterande personer att återvända till Sverige när de gjort sina internationella erfarenheter. Ett tryggt, attraktivt och välfungerande samhälle? Skulle det vara vårt erbjudande?