Så kom det då, utspelet där ett parti närmar sig frågan om vad som händer sedan, när vi har uttömt ad hoc-lösningar och krishantering. Moderaterna satte i dag på pränt frågor om hur välfärdsstaten och socialförsäkringssystemet bör se ut resten av det 2010:e decenniet, och en bra bit framåt. Ett första officiellt farväl av svenskt 1950-tal från ett politiskt parti? Man kan ju alltid hoppas.

När partiets finansministerkandidat Ulf Kristersson i P1 följde upp debattartikeln (DN) gjorde han det motsatta till vad politiker gjort de senaste åren. Han frångick det akuta andningspaus-perspektivet för att i stället resonera långsiktigt om viktiga reformer. ”Vi vill i första hand väcka en principiell diskussion om hur man tar sig in i de svenska välfärdssystemen” sade Kristersson. Han beskriver en stegvis tillgång till välfärdsordningar och ger som exempel tillfälliga flyktingars rätt till kostnadsfri akut sjukvård, men inte till kostnadsfri planerad vård.