Strax intill Slottsudden i Sölvesborg har en rad husbilar ställt upp sig. Utanför en av dem sitter Anki och Peo Nilsson med ett par som vi kan kalla Pia och Anders. De båda paren har öl i glasen och chips i en skål på det bord de ställt ut på gräset. De har åkt hit från Österlen respektive Jönköping för att gå på Sverigedemokraternas sommarfestival. Till skillnad från Anki och Peo Nilsson är Pia och Anders är här i smyg.

– Vi är inte sverigedemokrater utåt, våra barn och släktingar vet inget. Det kan vara känsligt. Jag skulle inte ringa till min son och säga att vi är här. ”Ni är fan inte kloka”, skulle jag höra då, säger Pia, som tidigare röstat på Moderaterna.

– Man har ju fastnat i det där med rasist. Det är därför det är så tabubelagt. Vi är inte redo, även om vi sympatiserar med Åkessons politik så känns det så jobbigt att inte vara redo för det. Det känns som att det inte är accepterat. Man är inte så stark så att man sitter här och kan gå ut med det.

Anki och Peo Nilsson blir först osäkra på om de verkligen röstade på SD i valet 2010, men enas efter en stund i att de nog gjorde det. Dessförinnan har det alltid varit Moderaterna som gällt. De hade läst om alla bilbränder då och tyckte att det inte var någon som gjorde något åt det. Fredrik Reinfeldts ”öppna era hjärtan” blev droppen och SD lösningen, menar makarna. Efter valet 2014 blev de också medlemmar. Men det var inte på vilka förutsättningar som helst.

Anki Nilsson och maken Peo Nilsson vågade först inte säga att de var sverigedemokrater. – Nackdelen med SD är att de har lite fel sympatisörer. De tror att Åkesson kanske står för en annan politik än vad han gör och hänger på. Det kommer in fel personer då, säger Anki Nilsson. Foto: PEO MÖLLER / KVP/EXPRESSEN

– Gick de över tio procent i valet skulle jag gå in och stöda som medlem bestämde jag mig för innan valet, vilket det ju blev, säger Anki Nilsson.



Att gränsen för att bli medlem förra valet gick vid just tio procent förklarar Anki Nilsson med att de då skulle känna att SD skulle sitta kvar i riksdagen även framöver. Att det inte skulle bli något nytt ”Ny demokrati” som lika snabbt åkte ut som det kom in, helt enkelt.



Just nu ligger SD och pendlar mellan 16 och 20 procent i opinionen. Men till valet tror alla i sällskapet utom Peo Nilsson – som tror att de blir näst störst – att de blir störst. Pensionärerna är argare än vad många tror och det finns många sympatisörer som likt de själva inte vågar säga vad de ska rösta på, menar de.

Och inte heller Anki och Peo Nilsson har varit ”öppna” sverigedemokrater hela tiden.

– Det har ju varit lite laddat. Från början när vi gick med så gick vi inte ut och sa det. Eller som när vi träffade de här människorna för bara några veckor sedan, säger Anki Nilsson och vänder sig mot Pia och Anders.

– Det var ett par till som vi träffade då också. Kvinnan i paret ville att vi skulle bli vänner på Facebook. Då sa jag: ”jag vill bara säga en sak till er allihop. Jag är SD:are och jag kan gilla saker med SD på min Facebook”. Det var helt okej, men lite så har man behövt säga.

Peo Nilsson fyller i:

– Det där med rasismen, det är något som man inte tycker är kul va. Vi anser oss vara oss ganska humana människor men ändå har SD fått stämpeln att det bara är rasister som är med där egentligen. Men jag tror inte att det är riktigt så va, säger Peo Nilsson, som tillsammans med frun nu står på Sverigedemokraternas lista till kommunfullmäktigevalet i Simrishamn.



Men partiet har ju tampats med en del skandaler och folk som sagt rasistiska saker?

– Nackdelen med SD är att de har lite fel sympatisörer. De tror att Åkesson kanske står för en annan politik än vad han gör och hänger på. Det kommer in fel personer då. Det förstör för partiet, säger Anki Nilsson.

***

Uppför backen sett från den lilla husvagnsparkeringen ligger festivalområdet med det stora tältet där Åkesson ska tala i dagen efter. Det har börjats fylla på med folk i takt med att det blir allt mörkare. Plastmuggar med öl står radade längs träbänkarna. Några barn i tioårsåldern passerar iklädda munktröjor med SD-tryck. Kent-coverbandet ”Frank” har precis klivit upp på scen och börjat spela. Jimmie Åkesson, som nyligen anlänt iklädd SD-keps och med en öl i handen, står i en liten vip-hörna i tältet med vänner och partitoppar.

Barbro Karlsson från Bromölla, där 28,4 procent röstade på SD i förra riksdagsvalet, sitter med ett gäng vid en av träbänkarna precis utanför tältet där det är lite lugnare. Hon är här bland annat med sin syster. Egentligen är allt systerns förtjänst, menar hon. Barbro Karlsson var nämligen inte alls politiskt intresserad av politik förrän systern tog henne till ett torgmöte där Jimmie Åkesson talade 2007, tre år innan partiet för första gången skulle ta plats i riksdagen. Hon säger att hon redan då börjat märka att ”det började hända saker i landet och att det var mycket orättvisor”. Men det var talet som skulle förändra allt för henne.

LÄS MER: Hon är kvinnan som ska förändra bilden av SD

SD-keps på festivalen. Foto: PEO MÖLLER / KVP/EXPRESSEN

– När Jimmie Åkesson pratade där och då kändes det för första gången som att jag förstod en politiker. Jag förstod verkligen vad han menade. Jag behövde inte kunna de här politiska termerna. Det gjorde att han kändes ärlig.

Till skillnad från Pia och Anders umgås Barbro Karlsson nu mest med andra sverigedemokrater. Det blir enklast så.

– Folk som inte kunnat acceptera att jag varit sverigedemokrat har inte jag heller varit intresserad av, så man har nästan dragit sig till likasinnade. Jag kan umgås med vilka som helst egentligen, men om man vill prata om sådant som det skrivs om i tidningar och sådant är det lättare att umgås med personer som tycker lika.

Varför då?

– Det är så mycket snack om rasism. Och vad är skillnaden på realist och rasist? Den kan vara jättehårfin. Vem kan påstå att jag är rasist bara för att jag är sverigedemokrat. Jag kan lika gärna vara realist.

***

En 32-årig kvinna som inte vill vara med vid namn sitter också på en av bänkarna utanför festivaltältet. Hon har åkt hit från Hässleholm, drygt sex mil. Trots att hon fick rösta i valet både 2006 och 2010 gjorde hon inte det. Hon var inte intresserad och brydde sig inte så mycket då, säger hon. När hon ”upplevde att Sverige var på väg åt fel håll ” kände att hon behövde göra något – och gick därför och röstade för första gången som 28-åring. Valet föll på SD.

– Det kändes viktigt helt plötsligt. Om det fortsätter så här kan jag tänka mig att börja engagera mig politiskt faktiskt, säger hon.

***

Många av besökarna på festivalen är från trakten, men Angela Bodin från Timrå – där över 50 procent röstade på Socialdemokraterna i förra valet – har åkt närmare 100 mil för att komma hit. Hon beskriver sig som ”en gammal bonnjänta som är uppvuxen i Dalarna och som till och med röstat på C tidigare”. Detta val står hon för första gången på SD:s landstingslistor i kommunen, efter att tidigare ha engagerat sig i ett lokalt parti.

LÄS MER:

Jimmie Åkesson med partikamraterna i festivaltältets vip-hörna. Foto: PEO MÖLLER / KVP/EXPRESSEN

Framförallt var det den bristande välfärdspolitiken hos de andra partierna som fick henne att gå över till SD.

– Jag tror att kvinnor tvekat att bli aktiva sverigedemokrater. Många jobbar inom offentlig sektor och i och med att det varit så laddat så har man undvikit det. Men min känsla, eftersom jag själv jobbar inom vården, är att det börjats luckras upp. Förr pratade man bara en och en om SD på jobbet, nu kan man prata ganska öppet i fikarummen.

– Vi börjar komma ut.

***

Vi är tillbaka till husbilen och Anki, Peo, Pia och Anders.

Det är snart dags att bege sig upp mot festivalens tält för gänget.

Vi frågar om vi får ta en bild på åtminstone Anki och Peo, men gärna Pia och Anders också.

Anders tittar på henne. Han är sugen.

– Ska jag?

– Nej men det är väl onödigt?

