I riksdagen är intresset för medborgarlön litet. Men på gräsrotsnivå väcks frågan om en grundläggande inkomst till liv när en ny förening nu startar i Göteborg.

I Sverige har debatten om medborgarlön, eller basinkomst, stått och stampat i decennier. Miljöpartiet drev tidigare frågan, och senast i oktober förra året lämnade tre miljöpartister in en motion till riksdagen om att införa det i Sverige. Tidigare i år tog partiet dock bort ordet ur sitt partiprogram. Också övriga partier undviker termerna, även om till exempel Feministiskt initiativ i sin partiplattform skriver att system som bygger på inkomstbortfall bör ”kompletteras med en enhetlig miniminivå”.

Den här utvecklingen vill Lena Stark ändra på. Hon är en av initiativtagarna till den nystartade gruppen Basinkomst Göteborg, med föregångare i Stockholm och Malmö.

– Alla som är med har olika mål, men alla vill ju att det ska bli på ett annat sätt än vad det är. Det tycker jag är spännande. En del vill driva frågan inom partier som finns och en del vill starta ett nytt parti. En del vill bara veta mer, säger Lena Stark.

Hon tycker att det finns många missförstånd kring frågan.

– Många tror att man inte ska få tjäna pengar. Så det gäller att kunna förklara väldigt kort att du som vill tjäna pengar får fortsätta göra det, säger hon.

Medborgarlön – en inkomst till alla medborgare utan krav på motprestation – är en idé med lång historia. Redan Thomas Paine, en av USA:s ”grundlagsfäder”, föreslog 1796 ett sådant system. Det finns olika idéer gällande utformningen, men den gemensamma nämnaren är att alla medborgare får en förenklad utbetalning utan att några motkrav ställs. På så vis kan behovsprövade bidrag blir överflödigt. Vanligtvis utgår man från att utbetalningen bör täcka grundläggande levnadsomkostnader. Tanken är att ingen ska bli utblottad för att personen inte arbetar, och att ett sådant system fungerar bättre än att endast premiera arbete i ett samhälle där arbetsplatser effektiviseras allt mer. Till idén hör också grundsynen att människor av naturen söker sig till meningsfull sysselsättning, och att ingen ska tvingas jobba med politiska piskor. Eftersom medborgarlönen bara täcker grundläggande behov skulle de allra flesta dock föredra att lönearbeta.

Bland förespråkarna för medborgarlön i Sverige finns Lasse Ekstrand, filosofie doktor och universitetslektor på Högskolan i Gävle. I sin bok Arbetets död och medborgarlön från 1997 utvecklar han varför han tycker att den tidens ”arbetslinje” ledde fel. Och han menar att grundproblemet är kvar.

– Arbetslösheten är ju högre nu än när nuvarande regering tillträdde. Många unga människor varken studerar eller arbetar. Arbetslinjen leder till att bara de som jobbar får bättre i plånboken, säger han.

Ekstrand pekar på försök med medborgarlön som gjorts i bland annat Namibia och Alaska. Där har effekterna inte blivit den som kritikerna utgått från: Människor har inte lagt sig på sofflocket utan snarare kunnat ta del av samhället i högre grad.

– Effekten blir inte att människor passiviseras. Det sker inte. Kan man visa att det ekonomiska argumentationen faller finns inget kvar, säger Lasse Ekstrand.

Lena Stark tror att tiden är mogen för medborgarlön, och lägger till att det finns ett globalt perspektiv om man ser till länder med mycket låglönearbete.

– Då skulle de inte behöva sy de där t-shirtarna eller plocka bomullen. Och kvalitén på saker skulle höjas: tänk på alla leksaker och skräp som finns i dag. Folk behöver inte göra de här skapade jobben.

Medborgarlön i namibiska Otjivero

I Otjivero i Namibia gjordes under 2008 och 2009 ett biståndsförsök där bland annat Friedrich Ebert-stiftelsen och några tyska kristna församlingar gick samman för att betala ut medborgarlön till alla byns omkring 1 000 invånare. Nivån var 100 namibiska dollar i månaden, mellan 80 och 90 svenska kronor, vilket beräknades vara nog för en dräglig levnadsnivå. Kritiker trodde att det skulle leda till bland annat ökad alkoholism och passivitet, men i stället förändrades livet i Otjivero på flera sätt till det bättre. Bland annat gick undernäringen bland barn ner från 42 till 10 procent under försökets första år, och över två år rapporterades en minskning av brottsligheten med 42 procent. Andelen i byn som ägnade sig åt inkomstgivande verksamheter gick upp med 25 procent och fler fick råd att besöka grannbyarna.

Källa: Der Spiegel: ”A new approach to aid”, The Basic Income Grant Coalition

Medborgarutdelning från Alaskas oljefond

I den amerikanska delstaten Alaska finns Alaskas permanenta fond, där delar av intäkterna från statens olje- och gasutvinning samlas. En summa betalas ut en gång per år till var och en av delstatens medborgare. De senaste tio åren har utbetalningarna legat på i snitt 1 354 dollar, ungefär 9 000 kronor. Även om summan inte går att leva på faller den under kategorin ”medborgarlön” eftersom den betalas ut till alla så länge de är medborgare.

Källa: Alaska Department och Revenue, Alaska Permanent Fund Corporation