Det påstås här och där att Rädda Barnen skall föreställa en religiöst och partipolitiskt obunden organisation som värnar om barns rättigheter och bara gör det. Det påstås gälla den svenska grenen av Rädda Barnen som alla andra internationella grenar av Save the children International. Vad gäller den svenska grenen kommer snart alla påståenden om att Rädda Barnen skulle vara partipolitiskt eller religiöst obundet kännas som ett skämt. Rädda Barnens valberedning har nämligen frågat allas vår Veronica Palm om inte hon skulle kunna tänka sig att bli ordförande för den svenska grenen, och Veronica Palm svarade att hon är stolt och hedrad, att hon gärna tar uppdraget.

Veronica Palm tycker själv att hon passar bra, bättre eller rentav bäst som Rädda Barnens nya ordförande, i en organisation som skall föreställa religiöst och partipolitiskt obunden. För oss som följt Veronica Palm under hennes år som riksdagsledamot känns det absurt att tro att en av de mest rabiata politikerna som Sverige har haft det senaste decenniet skall kunna föra sig i en partipolitisk obunden roll. Är det något Veronica Palm är så är det partipolitiskt uppbunden för tid och evighet.

Själv tycker Veronica Palm att hon är rätt för Rädda Barnen då hon sitter på en ”lång erfarenhet av hur politisk påverkan och folkrörelsearbete går till.” Själv förstår Veronica Palm att hon måste klippa banden med politiken för att opinionsbilda för barnens rättigheter. En sådan rättighet tycker iallafall jag är att barn skall få vara barn och inte indoktrineras politiskt vid femårsåldern. En annan rättighet tycker iallafall jag är att barn inte skall fostras till demonstranter innan de har börjat i förskoleklass. En rättighet barnen skall ha är att slippa politisk fostran hemma innan de ens klarar av att torka sig i rumpan själv.

Om det skulle jag och Rädda Barnens blivande ordförande börja käbbla om vi tvingades debattera barns rättigheter med varandra, för hemma på Veronica Palms gata i stan – där marscherade, demonstrerade och skanderade två femåringar i pyjamas med ett tydligt budskap om ett fritt Palestina. Det tyckte den blivande ordföranden i Rädda Barnen var bedårande. Jag tycker ”dårande” räcker…

Om Rädda Barnen vore intresserade av att framstå som en partipolitiskt obunden organisation även i framtiden så skulle det vara smart att välja någon annan än Veronica Palm till ordförande. Palms ambitioner och tankar för Rädda Barnen är säkert något som Löfven skulle kalla ”okej”. Men det räcker inte med visioner och målbilder för framtiden när allt man har varit i sitt vuxna liv är en politisk broiler som kacklat högt. Det är då all trovärdighet försvinner, och den partipolitiskt obundna rollen blir ett skämt. Det är läge för Rädda Barnen att tänka om, om man vill ha kvar sin trovärdighet som obunden i framtiden.