Văd în jurul meu mulți tineri, până în 40 de ani, revoltați și scârbiți la gândul că Ponta va fi președintele României. Și că PSD se va întrona peste țară aidoma PCR. Ei se manifestă pe rețelele de socializare, unii scriu, alții dau mii de like, dacă este să te iei după net, Ponta ar avea motive de insomnie.

Sondajele, în schimb, îl arată toate în frunte la peste 40%, pe acest nepot al Ceaușeștilor. Cu Elena, nepoțelul seamănă pentru că și-a luat doctoratul în același fel. Cu Nicolae nu seamănă nici la statură, nici la vorbă, nici la creier – puteți să vi-l imaginați pe Ceaușescu rotindu-și ochiuleții în cap ca Ponta în situația MeTeO?

Dar există în ADN-ul lui Ponta o secvență care îl unește intim cu Tovarășul și cu întreg Sistemul steagului românesc real: bicolorul, roșul Partidului și albastrul Organului. (La care, pentru că e bun român și iubește tricolorul, ca și Băsescu, din zori până-n seară, Ponta adaugă acum niște galben chinezesc.)

Cârdășia cu masele sub semnul românismului, asta e gena lui V. Ponta comună cu ceaușismul. În miezul totalitar românesc există ceva greu de acceptat, în afara opresiunii, o complicitate specifică între stăpâni și sclavi.

La începutul Probei de microfon al lui Mircea Daneliuc, o femelă genuină povestește reporterului în Gara de Nord: „Eu am venit din Moldova. M-a luat, a zis că mă duce la el acasă, că-mi dă să mănânc. M-a dus la el acasa și… m-a… violat. Pe urmă mi-a dat ceva de mâncare și a plecat, a zis că are treabă, m-a închis în casă și a plecat.” „Și tu ce-ai făcut?” „Păi, am dat cu mătura, am mai aranjat prin casă, că era cam mizerie.”

Statistic vorbind, poporul român a fost și este și astăzi ceaușist. Adică, dacă îi iese și lui ceva, atunci nu-l interesează că trăiește într-o țară în care nedreptatea, hoția, cruzimea, sfidarea legii, șpaga de toate felurile în care se scaldă stăpânii sunt la loc de cinste.

Și chiar dacă nu li se dă nimic în afară de vorbe goale, tot se simt bine tropăind pe lângă stăpâni, mândri că sunt și ei români.

Iar cine nu face asta e un rău român, ba, de fapt, nici nu e român ca noi.

Lasă-l pe Pristanda să numere steagurile după aritmetica lui și n-o să fie pe aici vreo lovitură de stat militară.

Cu deosebirea că alde Ponta cumpără poporul mult mai ieftin decât Ceaușescu – Dunărea Gândirii dădea case și locuri de muncă, Galaxia Română ne dă voie să cumulăm pensia cu salariul și le șterge unora datoriile la buget.

Suntem chelnerii lui de bacșișuri mici.

Îi înțeleg pe votanții lui Ponta, cum îi înțelegeam și pe cei care, sub Ceaușescu, și-au tras până în ultima clipă capul între urechi și plapuma pe deasupra. Cu condiția să-și asume cinstit statutul de slugi miluite cu resturi sau cu dreptul de a fura și ei câte ceva.

Cine votează un impostor, un hoț intelectual, sfânt protector al hoților lui de partid, un urechist care dă din gură, s-o facă, dar măcar să nu-mi spună că sunt mânați de nobile idealuri social-democrate.

Îi înțeleg, dar îi disprețuiesc sau îi compătimesc, așa cum i-am disprețuit sau i-am compătimit pe cei care l-au votat încă o dată pe Băsescu în 2009.

Iar în ce-i privește pe antiponții gălăgioși ai netului, n-am să-i respect mai mult decât pe hăulitorii celui mai iubit nepot al poporului, dacă, după ce dau like, nu se duc să voteze.