Äidillä on lupaava ura, somekanavien kuvat ojennuksessa, paljon ystäviä ja hymy herkässä. Silti lapsen kanssa tulee sysimustia hetkiä, joista ei voi puhua kenellekään. Hän tarttuu lapseen liian kovaa, nipistelee ja huutaa vaikeat tilanteet hiljaisiksi. Nainen tietää tekevänsä väärin, mutta ongelmaan ei tunnu olevan kulmaa, johon tarttua kiinni. Eikä kenellekään voi kertoa. Yle kertoi aiemmin kahden äidin tarinan.

Yleisempi ja totutumpi tekijä on väkivaltainen mies, eikä väkivaltaa käyttävän naisen ole helppoa hakea apua. Nainen voi kokea viranomaisten taholta vähättelyä ja ihmettelyä. Terveydenhoidon ammattilaiset voivat selittää ongelmia väsymyksellä, joka aikanaan menee ohi.

Tätä mieltä on tutkija Pia Keiski. Hän on tutkinut perheväkivaltakäyttäytymistä ja tekee parhaillaan väitöskirjaa naisten käyttämästä perheväkivallasta.

Yleisessä keskustelussa sivuutetaan täysin, että naisten käyttämää väkivaltaa voi edes olla. Pia Keiski

– Yleisessä keskustelussa sivuutetaan täysin, että naisten käyttämää väkivaltaa voi edes olla, sanoo Keiski.

Suomessa väkivaltaisten naisten auttamiseen keskittyy yhtenä harvoista Maria Akatemia. Sen puhelinpäivystykseen tulee vuosittain noin 150 puhelua. Tavallisin tarina on väkivaltaisesti käyttäytyvä pienten lasten äiti. Soittajien määrä on vain jäävuoren huippu avun tarvitsijoista.

– Viime vuonna yli 70 prosenttia soittajista oli alle kouluikäisten lasten äitejä. Se on aikaa, jolloin voi alkaa toistaa samaa käytöstä, miten itseä kohtaa on käyttäydytty, sanoo ehkäisevän väkivaltatyön vastaava Hanna Kommeri Maria Akatemiasta.

Pia Keiski sanoo, että naisten ongelmana on rooli kunnollisena äitinä ja hoivaajana, johon ei kuulu kuin lempeää käyttäytymistä. Väkivallan käyttö tuottaa valtavasti hämmennystä ja häpeää. Eikä sellaista asiaa ole helppo ottaa puheeksi missään.

– He miettivät, että ovatko he ainoita, jotka käyttäytyvät näin, sanoo Keiski.

Vitsalla kasvatetut lapset ovat kasvattajina nyt

Kuritusväkivaltaan liitetään usein fyysinen väkivalta, luunapit, tukistukset ja tönimiset. Myös uhkailut, huutaminen ja muut psyykkisen kurittamisen keinot vahingoittavat lasta. Lasten fyysisen kurittamisen kieltävä laki tuli voimaan vasta vuonna 1984.

Oletko huolissasi väkivaltaisesta käyttäytymisestäsi? Toimi näin: – Kerro toiselle aikuiselle tunteistasi. Puhu ulos pahaa oloasi. – Mieti, mikä sai sinut suuttumaan. Mieti, miten voisit toimia samanlaisessa tilanteessa seuraavan kerran toisin. Miten voisit estää tilanteen kärjistymisen? – Puhu asiasta esimerkiksi neuvolassa ja pohdi työntekijän kanssa, mikä taho voisi auttaa. – Soita päivystysnumeroihin Maria Akatemian Avoimeen linjaan p. 09 7562 2260 tai Mannerheimin lastensuojeluliiton vanhempainpuhelimeen p. 0800 922 77. – Maria Akatemian Demeter-työssä pääset maksuttomaan työskentelyyn, joka sisältää yksilökeskusteluja ja vertaisryhmätyöskentelyä. Tutustu ohjatussa työskentelyssä syvemmin itseesi ja elämäntarinaasi. Mitkä asiat menneisyydestä nousevat nyt pintaan ja ilmenevät väkivaltaisena käyttäytymisenä? – Apua ja tukea saat myös oman kuntasi sosiaalipalveluista. Ne löytyvät usein kuntasi nettisivuilta otsikolla lapsi- ja perhepalvelut. – Pidä itseäsi hyvänä ja arvokkaana. Miten huolehdit omasta jaksamisestasi? Tee joka päivä jotain sellaista, mikä tuottaa sinulle iloa ja mistä voit saada voimavaroja arkeesi. – Älä jää yksin.

Nykyisin itse vanhempina olevat ovat siis voineet elää aikana, jolloin kuritus oli osa tavallisia kasvatuskeinoja. Kyselyjen mukaan asenteet kuritusväkivaltaa kohtaan muuttuvat kielteisimmiksi, mutta muutos on hidasta. Myönteistä asennetta kuritusväkivaltaan selitetään esimerkiksi omiin lapsuuskokemuksiin vedoten.

– On iso työ ymmärtää sukupolviketjun merkitys ja tehdä töitä sen katkaisemiseksi, sanoo Hanna Kommeri Maria Akatemiasta.

Aikuiset jotka on lapsena kasvatettu henkisellä tai fyysisellä kurituksella, joutuvat nyt etsimään uusia kasvatustapoja. Ne täytyy erikseen opetella. Tiukassa tilanteessa reaktiot tulevat helposti selkäytimestä. Vaikka tietää tekevänsä väärin, ei välttämättä ole tietoa ja taitoa toimia toisin.

– Keinottomuus voi johtaa kuritusväkivallan käyttöön, sanoo Kommeri.

Tutkija Pia Keiski kuitenkin muistuttaa, että on olemassa myös muita väkivallan tapoja kuin fyysinen kurittaminen. Salakavalampaa on, kun väkivallan tapoihin tottuu ja niistä tulee osa tavallista arkea.

– Sanallinen ja emotionaalinen väkivalta voivat kestää pidempään, koska puhetapoihin tottuu, sanoo Keiski.

Sanallinen ja emotionaalinen väkivalta voivat kestää pidempään, koska puhetapoihin tottuu. Pia Keiski

Lapsi voi pelätä ja kokea turvattomuutta, vaikkei äiti olisikaan fyysisesti väkivaltainen.

– Eräs äiti havahtui omaan käytökseensä silloin, kun näki lapsen piirtävän kuvan lyövästä äidistä. Äiti ei ollut koskaan lyönyt lasta, mutta oli kohdellut tätä kovakouraisesti.

Yksi riskialtis paikka voi olla Keiskin mukaan silloin, kun perheeseen syntyy toinen lapsi. Äidin rajallista huomiota vaatii nyt kaksi lasta. Tilanteet syntyvät esimerkiksi silloin, kun äiti kokee menettävänsä tilanteen hallinnan tai kun esikoisen taidot yliarvioidaan.

– Oletetaan vanhemman lapsen osaavan enemmän kuin hän osaakaan. Lasta ehkä pidetään pienenä aikuisena, sanoo Keiski.

Kiltti tyttö häpeää väkivaltaisuuttaan

Väitöskirjaansa naisten väkivaltaisesta käytöksestä tekevä Pia Keiski Tampereen yliopistosta sanoo, että väkivaltaa käyttävät naiset ovat verbaalisesti ja emotionaalisesti väkivaltaisia myös itseään kohtaan. He soimaavat ja vähättelevät helposti itseään, ja vaativat itseltään kohtuuttomia niin äitiydessä kuin työelämässäkin.

Keiskin tutkimuksessa mukana olleet naiset pitävät itseään tavallisina, kiltteinä ihmisinä. Äärimmäiset, väkivaltaiset reaktiot saattavat tulla heille yllätyksenä. Naisten voi olla vaikea ottaa asiaa puheeksi neuvoloissa, varsinkaan kun sitä ei kysytä suoraan.

– Tällä hetkellä neuvolassa kyllä kysytään perheessä tapahtuvasta väkivallasta, mutta ei suoraan sitä, onko perheen äiti huolissaan omasta käyttäytymisestään, sanoo Hanna Kommeri.

Tällä hetkellä neuvolassa kyllä kysytään perheessä tapahtuvasta väkivallasta, mutta ei suoraan sitä, onko perheen äiti huolissaan omasta käyttäytymisestään. Hanna Kommeri

Tutkimuspäällikkö Tuovi Hakulinen THL:stä sanoo, että neuvoloiden asiantuntemus kuritusväkivallan tunnistamiseksi on viime vuosina parantunut. Säännöllisissa neuvolatapaamisissa kaltoinkohtelun riskiä ja perheen voimavaroja arvioidaan keskustellen ja kyselyiden kautta.

– Lapsen kaltoinkohtelun mahdollisuudesta on ohjeistettu kysymään suoraan, mikäli terveydenhoitajalla on epäilys asiasta, sanoo Hakulinen.

Äidin lapseensa kohdistuvan kaltoinkohtelun riskitekijöiden valtakunnallisesti käytössä oleva arviointimittari kuitenkin vielä puuttuu. Myös hoitohenkilökunnan koulutusta pitää lisätä.

– En usko, että mittaristo yksistään auttaisi tässä. Tarvitaan huomion kiinnittämistä asiaan erityisesti havainnoinnin ja keskustelujen keinoin, sekä lisäämällä koulutusta ja moniammatillista yhteistyötä, sanoo Tuovi Hakulinen.

Väkivaltainen käytös lasta kohtaan on naiselle suuri häpeän ja syyllisyyden lähde. Nainen rikkoo siinä kaikkia itselleen asettamia mielikuvia ja tavoitteita.

– Väkivaltakäyttäytyminen on naiselle stigma. He eivät halua itselleen väkivaltaa käyttävän ihmisen identiteettiä, sanoo Keiski.

Ajatus täydellisestä äidistä

Suomessa tutkimusten mukaan väkivaltakäyttäytyminen ei ole sidottu perheen tuloihin tai sosiaaliseen asemaan. Esimerkiksi Pia Keiskin tutkimuksessa mukana olleet naiset ovat kaikki korkeasti koulutettuja.

– Nämä naiset haluavat olla hirveän kunnollisia ihmisiä. He eivät elä marginaalissa eikä heillä ei ole päihdeongelmia. He ovat tavallisia työssäkäyviä ihmisiä, jotka ovat hyvin arjessa kiinni. Silti näin voi tapahtua, sanoo Keiski.

He ovat tavallisia työssäkäyviä ihmisiä, jotka ovat hyvin arjessa kiinni. Silti näin voi tapahtua. Pia Keiski

Äitiyttä ei voi harjoitella etukäteen, ja joillekin naisille tunneskaalan kasvun ja kirjon paljastuminen tuli liian yllättävänä. Oikeanlaisen äidin rooli on ihanne, jota kohden pyritään.

– Naisilla on tarve ja halu tehdä asioita oikein, mutta uudessa roolissa ollaankin turvattomia ja epävarmoja. Näille naisille lapset olivat toivottuja ja odotettuja lahjoja, joita rakastetaan yli kaiken. Jokaisen pitäisi uskaltaa rakentaa omanlaistaan äitiyttä, jossa itsellä ja perheellä olisi hyvä olla ja työstää keinoja sen saavuttamiseksi.

Maria Akatemiasta muistutetaan, että on tärkeää hakea apua.

– Jos on huolissaan omasta väkivaltaisesta käyttäytymisestään, on tärkeää, että ei jää asian kanssa yksin, vaan hakee apua. Toivoa on aina, sanoo Hanna Kommeri.