Susien määrä on heilahdellut Suomessa reilusta sadasta 300 yksilöön 20 viime vuoden aikana.

Salametsästyksen on epäilty selittävän erittäin uhanlaisen lajin rajua kannanvaihtelua. Laiton pyynti on piilorikollisuutta, virallisissa tilastoissa näkyy vain jäävuoren huippu.

Tohtorikoulutettava Johanna Suutarisen väitöstutkimus paljastaa ensi kertaa salametsästyksen laajuuden: lähes puolet kaikista lähettimellä varustetuista susista on tapettu salaa.

Vuosina 1998–2014 kuolleista 91 pantasudesta 52 metsästettiin laittomasti, vain 29 laillisesti. Lisäksi 31 satelliittisutta oli kadonnut jäljettömiin.

”Toivottavasti nyt loppuu keskustelu siitä, onko salametsästystä vai ei”, Suutarinen sanoo.

Data on kerätty pantojen paikannustiedoista, kuolinsyyselvityksistä ja susitutkijoilta.

”Pelkät huhupuheet ilman pantasuden yksilöiviä tietoja salametsästyksestä on sensuroitu pois.”

Laittomasti tapettuja pantasusia saattaa olla vielä enemmän kuin 52. Osa kadonneista eläimistä on voinut hävitä lähettimen teknisen vian takia, mutta osa salametsästyksen vuoksi.

”Arvio pantasusien laittomasta metsästyksestä on konservatiivinen, varman päälle tehty, vaikka konkreettista näyttöä kaikista kadonneista tapauksista ei ole.”

Tulokset on julkaistu hiljan Biological Conservation-tiedelehdessä.

”Susiviha perkelöityy pantasuteen. Se vaikuttaa olevan houkutin, trofee.”

Tutkimuksen päätuloksia on, että salametsästys vaihtelee paljon vuosittain. Vähimmillään laiton pyynti verottaa noin kymmenyksen koko kannasta, suurimmillaan jopa 30–40 prosenttia.

Suhteellisesti eniten salametsästäjien tähtäimeen valikoituu tutkimuseläimiä.

”Susiviha perkelöityy pantasuteen. Se vaikuttaa olevan houkutin, trofee metsästäjälle”, Suutarinen sanoo.

”Laji katoaisi Suomesta kokonaan, jos kaikkien susien salametsästys olisi yhtä yleistä kuin pantasusien.”

Sekä laillinen että laiton pyynti kohdistuu usein laumojen lisääntyviin aikuisiin. Luvatta tapetuista 52 pantasudesta 37 oli alfasusia. Pesivien urosten ja naaraiden tappo romahduttaa äkkiä kannan. Hajonneen lauman nuoret yksilöt taas hakeutuvat helpommin lähelle asutusta, etsimään ravintoa.

”Rinnakkaiselo ihmisen ja suden välillä vaikeutuu”, Suutarinen sanoo.

”Metsästäjien pitäisi myös puuttua ryhmäkurilla salametsästykseen.”

Salametsästys on reagoinut susien määrän kasvuun. Vuonna 2008 lopussa susia oli 260. Seuraavana vuonna kanta romahti.

”Näyttää siltä, että 200 sutta on Suomessa sietokyvyn haamuraja”, Suutarinen sanoo.

”Kun kanta on sitä suurempi, laiton metsästys vaikuttaa yltyvän.”

Kannanhoidollinen sudenmetsästys alkoi vuonna 2015. Myöntämällä lisää lupia maa- ja metsätalousministeriö yrittää kitkeä laitonta pyyntiä ja liennyttää petovihaa.

”Aluksi salametsästys väheni. Mutta näyttä siltä, että vuonna 2016 laiton pyynti taas lisääntyi”, Suutarinen sanoo.

Väitöstutkija toivoo, että hänen tuloksiaan hyödynnetään laillisen pyynnin määrittelyssä ja metsästysrikosten torjunnassa.

”Metsästäjien pitäisi myös puuttua ryhmäkurilla salametsästykseen”, Suutarinen sanoo.

”Kun yksi töpeksii, kaikki kärsivät.”

Susia 150–180

Luonnonvarakeskus Luken viimeisimmän arvion mukaan maaliskuussa 2017 Suomessa jolkutti 150–180 sutta. Kanta oli supistunut vuodessa neljänneksen, noin 50 yksilöä.

Todennäköisin syy susikatoon oli talven 2015–2016 korkea aikuiskuolleisuus, ”mikä on omiaan alentamaan kannan pentutuottoa”. Luke ei arvioinut, kuinka moni lisääntyvistä aikuisista oli menehtynyt laittoman pyynnin takia.

Susikanta on vahvin Lounais-Suomessa ja Pohjois-Karjalassa. Suomen puolella liikkuu neljätoista laumaa.