Kritikken er helt forventeligt haglet ned over udlændinge- og integrationsminister Inger Støjberg (V), efter hun opfordrede fastende muslimer til at tage fri fra arbejde, fordi alt andet ville udgøre en sikkerhedsrisiko.

Den blev hurtigt skudt ned af diverse arbejdspladser, der kunne afkræfte eventuelle problemer med farlige, tørstende og sultne muslimer.

Færdig bom. Men helt så enkelt er det måske ikke.

For eksempel fortalte Manal Jacob, leder af den socialøkonomiske virksomhed Ishtar på Indre Nørrebro, for nylig her i avisen, at det i det Irak, hvor hun har boet, til hun var 20 år gammel, kun var i fjernsynet, man bemærkede, at der var ramadan, fordi der blev vist ekstra godt tv. På gaden spiste alle til gengæld. Restauranterne var åbne, og folk var ligeglade med ramadanen.

»Det var kun de gamle mennesker, som fastede. Ingen kontrollerede hinanden. Men nu her i Danmark – og efterhånden også i Irak og i de andre lande – er der kommet rigtig meget kontrol,« sagde hun.

Behov for modernisering

Det kan godt være, at danskerne hører mest om islam og muslimer, når det handler om social kontrol, tvangsægteskaber, genopdragelsesrejser, shariazoner og bandekriminalitet. Og det kan godt være, at unge muslimer føler sig provokerede, frastødte og marginaliserede af udlændinge- og integrationsministerens os og dem-retorik.

Men det betyder ikke, at der ikke er noget at tale om internt i de muslimske miljøer. Der er et påtrængende behov for at modernisere islam, så unge praktiserende muslimer kan leve et liv, der fungerer for dem i en dansk domineret kultur. Og den udvikling kommer kun, hvis der er repræsentanter inden for de religiøse miljøer, der påtager sig opgaven. Antallet af nydanske debattører, der gør op med islam, er nærmest eksploderet de senere år. Og godt for det. Men spørgsmålet er, om der bliver lyttet til dem i de religiøse miljøer.

Imamer forstår ikke de unge

Unge muslimer mener faktisk også selv, at der er behov for at modernisere islam. Blandt andre jurastuderende og debattør Tarek Hussein, som lige er udkommet med bogen Det sorte skæg. I den forsøger han at forklare islam for danskerne og for unge muslimer, der altid er i defensiven og skal forsvare deres identitet og religion over for danskerne efter det seneste terrorangreb eller den seneste beretning om tvang og undertrykkelse af muslimske kvinder – samtidig med at de bliver konfronteret af religiøse ekstremister og selvudnævnte imamer, der siger, de aldrig vil blive rigtige danskere.

Tarek Hussein mener, at eventuelle problemer med ramadanen, ligesom mange andre integrationsproblemer, der konstant fylder medierne, løses lokalt. Det har han forklaret i P1 Morgen. Til gengæld peger han på andre strukturelle udfordringer, der trænger til at blive debatteret blandt praktiserende muslimer.

For eksempel at mange imamer ikke er på bølgelængde med unge muslimer. De kender ikke det danske arbejdsmarked, taler knapt dansk og prædiker om middelalderlige ritualer, når man som ung muslim har masser af spørgsmål om piger og fester i gymnasiet. Der er også den interne racisme i miljøerne, som forhindrer forelskede par med forskellig nationalitet eller etnisk baggrund i at få hinanden. Mens det kræves af unge muslimske mænd, at de skal stille med en medgift på op mod 250.000 kroner, hvis de vil gøre sig forhåbninger om at blive gift med en muslimsk kvinde, samtidig med at sex før ægteskab er forbudt. Det er i praksis at kræve cølibat af unge muslimske mænd helt op i deres 30’ere.

Den voksne generation af herboende muslimer skal lytte til deres børn. Det er derfra, et moderne bud på islam skal komme fra. Ikke fra formørkede imamer, skingre politikere eller velmenende klummeskribenter. Imens kan etniske danskere så lære de her tal fra bogen Nydansk – Er nydanskere og danskere virkelig så forskellige uden ad:

97 pct. af nydanskere er ikke kriminelle. (Det er 98,8 pct. etniske danskere heller ikke).

87 pct. nydanske forældre deltager i forældremøder. (88 pct. danske forældre møder op).

33 pct. af de 20-24-årige danskere med indvandrerbaggrund tager en videregående uddannelse. (Det samme gør 36 pct. etniske danskere).