SJELANIJE: I tre uger kæmpede Ruslan Krivitsyn og hans mænd for at holde fast i lufthavnen. Om natten flåede raketter og mortergranater i terminalbygningen. Om dagen frygtede de mest af alt det skarpe smæld fra et af finskytternes projektiler. Døden kom ud af ingenting.

»Det er ikke en krig, man ser. Det er en krig, man hører,« siger Ruslan Krivitsin, da vi møder ham på en midlertidig base 60 kilometer fra fronten.

Nu er der stille i kompagniets lejr. Lufthavnen er faldet. Dele af terminalbygningen er styrtet sammen. De sidste ukrainske styrker klynger sig til et tårn i hjørnet af landingsbanen. Ruslan Krivitsin og hans mænd er blevet beordret på tilbagetog til byen Konstantinovka, en lille times kørsel fra den sønderrevne lufthavn.

Det er et svidende nederlag for de ukrainske styrker. Oprørerne har længe kontrolleret hele storbyen Donetsk, men i ni måneder holdt ukrainerne stand i lufthavnen i byens udkant. Den nybyggede terminalbygning, der stod færdig til fodbold-EM i 2012, blev et symbol på kampviljen. Men i denne uge måtte ukrainske elitesoldater give efter for oprørernes foreløbigt ti dage lange offensiv.

Ansigterne er formørkede i den ukrainske lejr. Der er mange sårede og dræbte. Og som for at føje spot til skade mangler de udasede soldater i Konstantinovka basale madvarer, siger Ruslan Krivitsin, kompagnichef i Ukraines 90. faldskærmsbataljon.

»Jeg skal fortælle dig, hvad problemet er. Problemet er, at vi mangler kartofler. Vi mangler gulerødder, og vi mangler løg,« siger Ruslan.

Han åbner porten og viser et halvtomt lagerrum. Der er heller ikke flere uniformer på basen, siger Krivitsin og ryster på sit store hoved.

»Kan du forestille dig det. Mine mænd kommer og beder om en ny uniform, fordi den gamle er brændt eller hullet. Jeg har ingen uniformer at give dem,« siger han.

Slå dem på tænderne

På den anden side af fronten varsler oprørerne mere krig. Den prorussiske seperatistleder Aleksandr Sakhartjenko sagde fredag, at oprørshæren ikke standser, før hele Donetsk-regionen er erobret. Det omfatter mange byer, der hidtil har været forskånet for den blodige konflikt. Han afviste samtidig nye forhandlinger om våbenhvile.

»Forsøg på at forhandlinger om en våbenhvile vil ikke længere blive gennemført af vores side,« sagde Aleksandr Sakhartjenko ifølge oprørenes pressetjeneste.

Mindst et dusin ukrainske soldater blev taget til fange under slaget om lufthavnen. De blev torsdag tvunget til at marchere gennem gaderne i Donetsk, mens de blev slået og spyttet på. Ifølge de ukrainske styrker har oprørerne de seneste dage erobret et 500 kvadratkilometer stort område. Femten civile blev dræbt og 46 såret, da byen Mariupol i går kom under beskydning fra oprørerne, siger det ukrainske forsvarsministerium. En ukrainsk talsmand, Roman Turovets, siger til Berlingske, at oprørere i går gentagne gange forsøgte at storme ukrainske kontrolposter.

»Hvis fjenden ikke vil overholde våbenhvilen og ikke vil gøre en ende på lidelserne for fredelige indbyggere i ukrainske landsbyer og byer, så vil vi slå tænderne ud på dem,« sagde den ukrainske præsident Petro Porosjenko forleden.

Misrøgtet hær

Men tænderne sidder der stadig. Jo nærmere man kommer på den buldrende frontlinje, desto mere dyster er stemningen blandt de ukrainske tropper. Mange klager over mangel på forsyninger. Fra minebyen Krasnoarmejsk kører ukrainske pansrede køretøjer i retning mod fronten. Andre kører den modsatte vej.

På en tidligere kollektivfarm i landsbyen Sjelanoje 20 kilometer fra fronten overnatter et kompagni ukrainske soldater i et rum kun opvarmet af en lille brændeovn. Efter seks uger i kampzonen blev deres hidtidige kvarterer ramt af en artillerigranat. Deres forsyningskøretøj, en lastbil fra 1960erne, er brudt sammen, siger delingsføreren.

»Det er noget gammelt lort,« siger 46-årige Vadim Osirnij om lastbilen, der mangler både forrude og motordele. Også de pansrede køretøjer er af ældre dato.

Vadim Osirnij, kompagnifører for en ukrainsk kampvognsenhed, er sikker på, at det ikke er separatister, som han og hans folk bliver beskudt af. Det er russiske soldater. Jeg kan jo se, hvordan de skyder. De ?bruger artilleriets videnskab,« siger han. Foto: Simon Kruse Fold sammen Læs mere Læs mere

»Vi bruger nøjagtig de samme kampvogne, som jeg trænede i, da jeg aftjente værnepligt i 1985,« siger han.

Basale forsyninger, herunder mad og førstehjælpsudstyr, kommer kun undtagelsesvist fra hæren selv, siger soldaterne. Frivillige organisationer forsøger at fylde hullet. Mange soldater fortæller, at de selv har købt deres uniform, fordi hærens er af dårlig kvalitet.

Den sørgelige forfatning er et resultat af både økonomisk krise og årtiers misrøgt af landets væbnede styrker. Korrupte officerer solgte i årevis ud fra lagrene, dengang de færreste forestillede sig, at der var en reel ydre trussel mod det fattige Ukraine.

»Selvfølgelig var de ikke klar til at kæmpe. Det var et kæmpe chok. Det har gjort rigtig meget for at genopbygge hæren, men der mangler bare tusind helt basale ting,« siger Aljona Bernitskaja, leder af organisationen »Tro på dig selv«.

Organisationen er en af mange, der forsøger at levere mad og tøj til soldater og civile i konfliktzonen.

Har du set andre eksempler på, at soldaterne mangler basale fødevarer?

»Sådan er det mange steder,« siger Aljona Bernitskaja.

Russiske våben

Men netop truslen udefra har alligevel fået mange ukrainere til at melde sig frivilligt til den udsultede hær. Her blandt soldaterne omkring brændeovnen er gennemsnitsalderen midt i 40erne. I det fjerne civile liv havde den 46-årige Vadim sit eget entreprenørfirma i hovedstaden Kiev. Han meldte sig til hæren i september for at forsvare sin familie og sit land mod »russisk aggression«, fortæller han.

»Det er ikke separatister, der skyder på os. Det er russiske soldater. Jeg kan jo se, hvordan de skyder. De bruger artilleriets videnskab,« siger Vadim Osirnij.

De prorussiske oprørere fastholder, at de udelukkende benytter sig af militært isenkram, som de har erobret fra ukrainerne. Vadim Osirnij ler af den påstand. Antallet af kampvogne på oprørernes side overstiger langt det antal, som ukrainerne har mistet, mener han. Desuden har hans folk fra begyndelsen observeret moderne kampvogne af typen T72, som Ukraine først for nylig er begyndt at anvende i krigen. Vadim og hans folk kører selv den gamle T64-model, først udviklet i 1950erne.

»De kommer fra Rusland. Hvis Rusland ikke gav penge og våben, så ville der ikke være nogen konflikt,« siger Vadim.

Men kan I vinde, hvis der bliver ved med at strømme våben over grænsen?

»Jeg ved det ikke. Politikerne skal vinde. Der er ikke nogen militær variant,« siger han og fortsætter:

»Lige nu forsøger vi at standse dem. Hvis vi ikke havde holdt disse positioner, så havde de taget halvdelen af Ukraine. Derfor slår vi dem tilbage. Tro mig, vi er klar til at slå igen,« siger Vadim.

Lastbilen skal bare først repareres.