Samtlige asylsøgere siden september skal tilbagesendes.

Bevares, så snart det er muligt, men så skal de også tilbage alle som en. Beskeden kan ikke være anderledes, når politikernes ryggesløshed har nået nye højder. Tallene har varieret, men et stort flertal af de mange asylsøgere er unge mænd, og det lover i sig selv ilde for fremtiden. Enten får disse mænd tilkendt asyl og får derefter for manges vedkommende familiesammenføring, hvilket vil få antallet til yderligere at eksplodere. Eller også forskydes balancen mellem kønnene på en særdeles skræmmende måde.

Man behøver ikke at kunne den store tabel for at forstå, at for mange unge mænd – uanset kulturbaggrund – i forhold til unge kvinder er et problem. Unge mænd, der ikke kan finde sig en partner på almindelig vis, har det for manges vedkommende med at blive umanerligt frustrerede over den slags. Det turde være ukontroversielt.

Når dertil skal lægges den arabiske kulturs generelle foragt for kvinder, har vi en hæslig cocktail, som Køln, Stockholm, Hamburg og en del andre europæiske byer allerede er blevet skueplads for. Så står den på tilråb, forulempelser, krænkelser og i værste fald voldtægt.

Som nævnt er alternativet også dybt urovækkende, nemlig familiesammenføringer én masse, hvorpå Europas forandring tager yderligere fart. I den liberale avis New York Times har blogger Ross Douthat derfor følgende svar på især Angela Merkels forrykte og farlige politik:

”Det betyder, at Tysklands grænser foreløbig lukkes for nyankomne. Det betyder, at en ordnet deportation sættes i gang for unge mænd. Det betyder at opgive illusionen om, at Tysklands fortidige synder kan blive sonet ved en ryggesløs humanitarisme i nutiden.” Det betyder, at Angela Merkel må gå af – så hendes land, og det kontinent, hvor Tyskland er kontinentets vigtigste, kan undgå at betale for høj en pris for hendes højpandede tåbeligheder.”

Og jeg tilføjer for egen regning: Det betyder, at Danmark gør det samme for samtlige asylsøgere siden begyndelsen af september, så såre forholdene tillader det.

Vi er nødt til det, hvis vi skal kunne leve vore liv i fred og fordragelighed. I selvfølgelighed kunne man også sige. Alt andet er for uhyggeligt at tænke på for vore efterkommere og allerede i dag for uhyggeligt for alt for mange udsatte danskere og europæere.