Regeringen har enten ignoreret forklaringerne fra sine egne embedsmænd, eller også har den ikke nærlæst en ny rapport om sygefravær i den offentlige sektor. Det siger tre eksperter, efter at ministrene Troels Lund Poulsen (V) og Sophie Løhde (V) onsdag blæste til kamp mod sygdom i det offentlige.

Af regeringens nye rapport fremgår det, at ansatte i kommuner og regioner gennemsnitligt er syge 12,8 og 11,8 dage om året, mens ansatte i det private er syge 6,8 dage om året. En tilsyneladende stor forskel på 5-6 dage, som ifølge beskæftigelsesminister Troels Lund Poulsen skal bekæmpes:

»Det kan ikke passe, at man er syg i fem dage mere i kommunerne«, sagde Poulsen onsdag til Berlingske og tilføjede, at »der er ikke et eneste argument for ikke at have en offensiv politik på sygefraværet«.

Men nærlæser man rapporten, som er lavet af Beskæftigelsesministeriet og Finansministeriet, er der flere forklaringer på forskellen i sygefraværet. Blandt andet er der langt flere kvinder end mænd ansat i det offentlige, og kvinder er mere syge end mænd. Det skyldes blandt andet, at graviditetsbetinget sygefravær medregnes.

Ud over køn er der også forskelle i uddannelsesniveau og alder. Dertil er ansatte i nogle jobs oftere sygemeldt. Det gælder eksempelvis sosu-medarbejdere, som er oftere syge end kontoransatte. Og eftersom sosu’er er den næststørste kommunale arbejdsgruppe med cirka 78.000 ansatte, trækker det resten af sektorens sygefravær op.

Embedsmændene skriver, at over halvdelen af forskellen i sygefraværet skyldes forskelle i demografi og arbejde. Det burde regeringen have kommunikeret klart ud, siger Merete Labriola, uafhængig forsker med speciale i sygefravær.

»Selvfølgelig burde det høre med til de to ministres præsentation af rapporten i offentligheden, at der er faktorer i analysen, som forklarer over halvdelen af forskellen i sygefravær. Det er jo et faktum, at vi har en offentlig og en privat sektor, som laver forskelligt arbejde og derfor beskæftiger forskellige mennesker. Det virker useriøst at se bort fra dette i brugen af tallene. Det er synd for debatten og for de personer, som har lavet analysen, for den er faktisk god«, siger Labriola, der har arbejdet med sygefravær i 25 år, senest som lektor på Aarhus Universitet.

Hvis fordelingen af køn, alder, uddannelse og arbejdsfunktion var ens i den offentlige og den private sektor, ville forskellen i sygefravær være 2,5 dage, skriver embedsmændene. Ifølge rapporten skyldes det i altovervejende grad, at offentligt ansatte oftere end privatansatte er langtidssyge i over 30 dage.

Forskellen i kortvarig sygdom er 0,5 arbejdsdag om året, hvis man korrigerer for køn, alder, uddannelse og arbejdsbelastning. Det er så lidt, at der kan være tale om statistik usikkerhed, siger seniorforsker i beskæftigelsespolitik Iben Bolvig fra Det Nationale Forsknings- og Analysecenter for Velfærd.

»Forskellen i kortvarig sygdom er så lille, at man i hvert fald ikke kan forklare det med en kultur om, at offentligt ansatte tager flere pjækkedage. Hvis det var sandt, ville forskellen være større. Hvorfor offentligt ansatte oftere er langtidssyge, melder rapporten ikke noget om. Et bud er, at offentligt ansatte har langt mere menneskelig kontakt – også mere end der korrigeres for i rapporten. Derudover tror jeg også, noget af forskellen kan skyldes personalenormeringer og forskelle i virksomhedsstørrelser på tværs af sektorerne«, siger Iben Bolvig.

Ikke »uforklarligt«

I rapporten sammenlignes ansatte også på tværs af jobkategorier. Det fremgår, at lærere, sygeplejersker og sosu-assistenter er mere syge i det offentlige end i det private. En forskel, innovationsminister Sophie Løhde (V) vil nedbringe med et politisk udspil i næste uge.

»På en række områder er det uforklarligt, at sygefraværet er højere i den offentlige end i den private sektor på helt sammenlignelige arbejdspladser. Derfor er der et stort potentiale i at få nedbragt sygefraværet i den offentlige sektor,« sagde Sophie Løhde til Berlingske.

Men nærlæser man kategorierne i rapporten, er de bredere end som så. Kategorien ’sygeplejerske’ tæller eksempelvis også optikere, kostvejledere, farmaceuter og jordemødre. Kategorien ’rengøring’ tæller også rengøring i private hjem, vinduespudsere og rengøring af transportmidler.

Fordi kategorierne er så brede, er det ikke »helt sammenlignelige arbejdspladser«, som ministeren påstår. Det mener professor ved CBS Niels Westergård-Nielsen, som forsker i sygefravær.

»Det er de jo ikke, for sygeplejersken i det offentlige er en hospitalssygeplejerske, mens sygeplejersken i det private kan være optiker eller sidde hos den praktiserende læge. Det er ikke en helt fair sammenligning. Det er beklageligt, at ministrene undlader at tage disse forhold i betragtning i deres udtalelser«, siger Westergård-Nielsen.

Hverken Troels Lund Poulsen eller Sophie Løhde har ønsket at stille op til interview om sagen. Politiken har derfor spurgt Sophie Løhde i en mail, hvorfor hun kalder jobkategorierne »helt sammenlignelige«, når det ifølge en ekspert ikke er tilfældet. Det svarer hun ikke på, men skriver til gengæld:

»Uanset hvordan man vender og drejer tallene, så er det et faktum, at sygefraværet i den offentlige sektor er højere end i den private sektor. Og det gælder også, selvom man tager højde for forskelle i eksempelvis sammensætningen af medarbejdere og arbejdsfunktioner«.