College of Wizardry startede oprindeligt som et rollespil i et Harry Potter-univers. Men så kom advokaterne fra Warner Bros. (filmselskabet bag filmatiseringen af Harry Potter) efter det dansk-polske rollespilsfirma bag College of Wizardry og kaldte eventet for et brud på ophavsret. Derfor måtte skaberne af rollespilsskolen opdigte deres eget magiske univers.



Nu hedder besværgelserne noget andet end 'wingardium leviosa' og 'crucio', og dem uden magisk blod hedder 'mundanes' i stedet for 'mugglere'. Men i bund og grund er der tale om en magisk skole fyldt med traditioner, rivaler og en masse metaforer for virkelighedens sociale problemer – ligesom man ser det i Harry Potter.



»Man kan næsten ikke komme uden om, at der er politiske emner i spillet. Og noget af det har vi arvet fra Harry Potter, for eksempel hele spørgsmålet om rent troldmandsblod, som selvfølgelig er en meget klar stand-in for racisme,« siger Edin Jankovic Sumar.



»Et andet stort tema i spillet, som ikke ses i Harry Potter, er varulverettigheder, som har vist sig at være en rigtig god metafor for mange emner. Varulve, der gemmer sig, og som ikke afslører, hvad de i virkeligheden er, fungerer rigtig godt som en metafor for LGBT-folk, der er i skabet. Troldmandssamfundets frygt for, at varulvene pludselig skal gå amok, selv om det ikke sker særlig ofte, er en rigtig god metafor for islamofobi og frygten for terror,« forklarer den 24-årige dansker, der er karseklippet og klædt i en skrigorange sportsjakke med hvide striber på ærmerne.



Orange er huset Durentius' farve, og sportsjakken bæres af alle de studerende, der repræsenterer huset i den store magiske skoleturnering i høvdingebold, som finder sted senere på dagen.



Noget af det, Edin Jankovic Sumars holder mest af ved Harry Potter, er netop de politiske og samfundsmæssige referencer. Han har dog altid syntes, at den systematiske samfundskritik i Harry Potter har været ret svag, fordi for mange af karaktererne ifølge ham er unuancerede.



»De Harry Potter-figurer, der er racister, fremstilles også som dårlige mennesker helt generelt. Men sådan er verden jo ikke i virkeligheden. Det er ikke så sort-hvidt,« siger han og forklarer, at han derfor har prøvet at skrive rollerne sådan, så karakterer med reaktionære holdninger samtidig kan være gode mennesker. Det er en mere nuanceret politisk kritik, synes han.



– Men hvad kan man bruge politisk kritik i et rollespil til i den virkelige verden?



»Jeg tror, at rigtig mange mennesker har et billede af verden, hvor der er en skarp skillelinje mellem godt og ondt. Men det er et dårligt udgangspunkt, hvis man vil ændre verden. I stedet er det mere effektivt at se på den som et produkt af socialt pres og systemer, som bliver genskabt hele tiden. Ved at lade spillerne leve sådan i tre dage, tror jeg, at de kan komme til den erkendelse,« siger Edin Jankovic Sumar, inden han rejser sig, forlader køkkenet og træder ind på in game-området igen.



»HVA' SÅ NØRDER?« brøler han ad et par små førsteårsstuderende, der ser oprigtigt skræmte ud, inden han lukker døren bag sig.



