»Bare se på flygtningekrisen, så vil du vide, hvor brutalt det danske system kan være. Vi siger jo til folk, at de ikke kan komme til Danmark, fordi de er en trussel mod velfærdsstaten. Vi smækker porten i for flygtningene, for hvis vi lukker dem ind, kan vi konstatere – historisk set – at de ikke kan komme ind på arbejdsmarkedet, og derfor bliver de en udgift for os. Det er jo virkeligheden. Det, synes jeg, er brutalt, for mange af dem har ressourcerne til at gøre noget godt for vores samfund«.

Sådan siger Liberal Alliances Joachim B. Olsen, der længe har været venstrefløjens yndlingsaversion, fordi han gang på gang påpeger, at den danske velfærdsstat er en uholdbar størrelse med alt for mange mennesker på overførselsindkomst og alt for lav økonomisk vækst. Når netaviser som eb.dk, avisen.dk og pol.dk bringer artikler om politikeren – der er tidligere professionel kuglestøder – klikker tusindvis af læsere ind og lader galden flyde i kommentarfeltet. Alligevel bliver Joachim B. Olsen ved med at støbe kugler mod de begrænsninger, som velfærdsstaten lægger for individets udfoldelse.

»Jeg er af den overbevisning, at havde vi et mere liberalt Danmark og Europa, så ville der være plads til flygtningene. Folk rejste jo også til USA i 1800-tallet – de var måske ikke flygtninge alle sammen, men de var i hvert fald immigranter. Jeg synes, at hele den skelnen mellem flygtninge og immigranter er gammeldags og underlig. Da folk rejste til USA, fik de at vide, at de måtte klare sig selv, og det gjorde langt de fleste af dem. Var der nogle, som bukkede under? Ja, det var der. Det var et hårdt liv, men de tog derover, fordi de så nogle muligheder for dem selv og et bedre liv for deres børn. Men de skulle alle sammen arbejde for det – der var ikke noget socialt sikkerhedssystem, og der var ikke nogen, som blev passiviseret på overførselsindkomster. Og der var ikke høje mindstelønninger, som betød, at man ikke kunne komme ind på arbejdsmarkedet. Man havde et åbent samfund«.