Foto: Octav Ganea/Inquam Photos

Contestată de cei mai mulți angajați din sistemul administrație și interne, Carmen Dan a rămas de marți după-amiază fără autoritate la șefia ministerului.

Cel care i-a smuls preșul de sub picioare și care a făcut-o de neascultat de către subalterni este însuși șeful direct, premierul Mihai Tudose. Imediat după ce Carmen Dan a anunțat că a propus demiterea șefului Poliței Române și le-a cerut mai multor capi să facă un pas în spate, șeful Executivului a contestat capacitatea ei de a lua decizii corecte anunțând că se va vedea personal cu cel care este propus spre a fi dat jos din funcție. Ceea ce va spune Mihai Tudose după întrevederea cu șeful Poliției Române și concluzia pe care o va trage aproape că nu sunt relevante. Rămâne imaginea unui șef de guvern care verifică personal deciziile unui om din echipă.

Cât de respectat va fi numărul 1 de la MAI dacă iese în conferință de presă și cere demisii, ca apoi aceste solicitări să-i fie amânate, controlate sau întoarse din drum? Ce vor spune șefii din poliție când se vor întâlni cu Carmen Dan în următoarea perioadă? V-ați cerut voie de la premier? Aveți OK-ul premierului Tudose, sau vorbim degeaba? Sunteți sigură că mă numiți pe mine în funcție, că decizia e la Mihai Tudose, care nu are încredere în ceea ce faceți și decideți.

Carmen Dan ar trebui să aibă zilele numărate la conducerea Ministerului de Interne. Mandatul său de un an și puțin a fost un lung lanț de gafe urmate de alte gafe.

Să-i ceri să-și dea demisia pentru că structura pe care o conduce a avut un polițist suspectat de pedofilie și despre ale cărui probleme unii colegi știau de ani buni nu e neapărat nimerit, întrucât Carmen Dan are prea puțină vreme în funcție și nu poate răspunde pentru fapte din 2009. Discursul public presărat de greșeli de exprimare și gramatică elementare (am decât informațiile pe care le aveți și dumneavoastră) ce oferă muniție subalternilor să o ironizeze pe rețelele de socializare, iarăși, nu poate fi un motiv de demisie, mai ales că la Educație avem un agramat care nu contenește să se facă de râs la televizor și Facebook.

Carmen Dan a oferit în anul cât a stat la MAI o mulțime de motive să plece sau să fie ajutată să plece, cele mai multe legate de faptul că nu se pricepe la ce face și nu are autoritate.

Iată câteva greșeli peste care ea însăși, dacă ar fi avut un strop de conștiință, nu ar fi continuat să fie în funcție: imediat după protestele masive împotriva OUG 13, Carmen Dan citea la televizor lista cu jurnaliștii pe care-i acuza de instigare. În aceeași perioadă, când una din manifestații a degenerat în violențe despre care s-a speculat că au fost puse la cale de fanii unor echipe de fotbal, Carmen Dan a avut un schimb de replici cu SRI negând că ar fi primit informări. Dosarul a rămas în ceață. Spre final de an, Carmen Dan anunța la televizor că a găsit un microfon plantat într-o priză. A ieșit a iveală că șefa MAI (un om cu acces la informații secrete) nu are locuință de protocol și că nici nu se ajută de serviciile SPP. În mandatul domniei sale, au dispărut din România Sebastian Ghiță, Radu Mazăre, fratele său care i s-a alăturat și Puiu Popoviciu. În timpul manifestațiilor, Carmen Dan a fost acuzată de protestatari că a dat mai multe ordine forțelor de ordine ca să meargă la intimidare- unul din episoadele intens mediatizate a fost cel în care au fost folosiți caii. Când șeful de la Omoruri din Capitală a criticat modificările anunțate de parlamentari la codul penal și codul de procedură penală, Carmen Dan l-a certat în public, spunând că s-a decredibilizat, deși poate ar fi trebuit să se pronunțe cu privire la anularea probelor video care ar fi făcut aproape imposibilă prinderea suspectului de pedofilie.

Ultimul exercițiu de logică al doamnei ministru te lasă fără cuvinte: aceasta îi cere unui om de la Serviciul Omoruri, care a rezolvat un caz în cel mai scurt timp cu ajutorul imaginilor de pe camerele de supraveghere (pe care membrii PSD vor să le elimine ca probe din dosare) să plece. Radu Gavriș, polițist extrem de apreciat de către colegi, este presat politic de mâna dreaptă a lui Liviu Dragnea să facă un pas în spate pentru că a îndrăznit să spună că nu e normal ca victima unei agresiuni sexuale să fie audiată de față cu abuzatorul (propunere a colegilor PSD ai doamnei Carmen Dan).

În spatele spectacolului mediatic generat de șefa MAI și tot ce a curs de aici sunt sunt însă alte jocuri, cu mult mai adânci. Carmen Dan este cel mai important membru al Executivului pentru Liviu Dragnea, pentru că îi are în subordine pe toți prefecții și toate forțele de ordine, de la poliție la jandarmi. Nu e de neglijat nici serviciul de informații din MAI, o armă foarte dorită de liderul PSD. La cererea șefului ei informal, Liviu Dragnea, Carmen Dan s-a folosit de cazul cu suspectul de pedofilie ca să decapiteze pe criterii politice toți șefii din poliție.

Lui Radu Gavriș, șeful de la Omoruri din Capitală i se plătesc, prin Carmen Dan, mai multe polițe. El a fost cel care a lucrat la dosarul morții polițistului Gigină care era antemergător pe motocicletă în alaiul lui Gabriel Oprea și la #Colectiv, fiind bombardat cu controale peste controale de trimișii lui Petre Tobă.

Prin contestarea de către premierul Mihai Tudose a capacității șefei MAI de a decide cine pleacă și cine rămâne între subordonați, noua tabără din partid îi mai aplică o lovitură la temelie lui Liviu Dragnea, arătându-i că funcția celui mai loial om al său din Executiv este în pericol.

E de așteptat ca aceasta să plece în zilele sau săptămânile care urmează- fie demisionând, fie împinsă să-și scrie demisia, fie restructurată după CEX-ul de la Iași.

Plecarea șefei MAI ar însemna că declinul lui Liviu Dragnea este chiar mai rapid decât se anticipa și că taberele din PSD nu mai au răbdare și au început să-l devoreze.

Dacă cei din MAI ar vrea cu adevărat o remediere a eficacității testelor psihologice, ar trebui să înceapă cu evaluarea evaluatorilor. Extrem de mulți angajați cu pile pe locuri călduțe, cu școala făcută în bătaie de joc, care nu ar putea să recunoască un polițist într-o situație psihică delicată nici dacă ar fi arătat cu degetul.