Costurile scolii. Foto: Photoxpress

Aceasta este legea, numai că practica ne arată că lucrurile nu stau tocmai așa. Nimic, dar nimic din ceea ce înseamnă învățământ de stat în România nu este gratuit. Cât costă totuși să-ți duci un copil la școală? Au calculat unii cam cât sunt rechizitele, alții hainele, dar nu prea au pus cap la cap toate datele, ca să dea o sumă cât de cât aproape de adevăr.

Pregătirile de școală încep cu haine. Și cum se face că fix când se apropie septembrie tot ce înseamnă bluză, tricou cămasă albe se ieftinesc, prețul lor după reducere fiind mult mai mare decât cel din iulie, de exemplu. Nouă ne trebuie 2 tricouri albe pentru sport (că, de, exercițiile nu ies cum trebuie în tricou galben sau roz) care sunt cam 20 de lei (am găsit unele ok la un preț rezonabil într-un mare magazin de articole sportive). Dacă nu faci cercetări găsești cu 50 de lei un tricou. Apoi, în clasă trebuie tot o bluză/ cămasă albe. În medie sunt cam 25 de lei bucata și e nevoie de minimum 3. Uniforma e cam 100 de lei. Trening pentru sport -100 de lei, dacă nu te întinzi la chestii fancy. Pantofi 50-100 de lei. Eu urmăresc reducerile și am reușit să găsesc încălțaminte de piele la un preț de până în 100 de lei.

Ținuta ajunge la 395 de lei, fără să cumpărați nimic deosebit.

Niciun școlar nu se poate prezenta la școală fără ghiozdan. Din experiență, am constatat că cele ieftine ori se rup, ori sunt neîncăpătoare. Așa că, tot scoateți din buzunar 100 de lei.

Aveți și ghiozdanul și așteptați primul clopoțel. După el urmează ședința cu părinții, pe care eu o numesc ședința cu bugetul familiei. Aici e jalea mare. Școala nu are nimic. Nu are hârtie igienică, șervețele, săpun, nimic. Ghiciți cine le cumpără? Noi. Școala nu are imprimantă, monitor pentru diverse prezentări. Cine le cumpărără? Tot noi. Școala nu are coli de hârtie, materiale didactice, nimic. Hai că deja v-ați prins. Tot noi le cumpărăm. Puneți așa rotund vreo 150 de lei, poate ajung banii și pentru consumabile până la sfârșitul anului. Dacă nu, mai completăm, că doar n-om lăsa copiii să se șteargă la fund cu foi din caietul de dictare.

Manualele, dacă vin, sunt rupte și vai de ele. Dacă le lăsați așa, treceți zero în tabel, dacă nu, mai puneți 50 de lei minimum. Noi la clasa a 2-a nu am cumpărat decât Comunicare și Matematică, restul- am cumpărat un singur exemplar pe clasă și ne face doamna fișe. Trecem de manuale și vin auxiliarele, fără ele nu se poate face ora, deci e musai să le avem. Cam 30 de lei. Mai trebuie culegeri, și ele cam tot 30 de lei. În clasele mai mari probabil că se adaugă atlase, mai multe culegeri, cărți pentru lectură și alte chestii a căror preț sare de 200 de lei.

Acum să dăm o raită prin supermarket. Caiete, coperți, hârtie glasată, hârtie creponată, stilouri, creioane obișnuite, tempera, carioci, creioane colorate, bloc de desen, riglă, gumă de șters, ascuțitoare. Multe dintre ele noi le aveam din anii trecuți și tot am lăsat vreo 150 de lei la casa de marcat. Când le-am cumpărat pe toate am lăsat 300. Și nu suntem decât clasa a 2-a, repet. Nu avem nevoie de prea multe. Evident, pe parcursul anului trebuie să mai luați, că se termină, strică, pierd. Probabil că 300 de lei tot se mai duc.

Adunând necesarul obligatoriu pentru clasă ajunge la 630.

Ei, și-acum e acum. Copilul iese de la școală la 12. Ce Dumnezeu facem cu el? Singur în casă până la 6-7 când vin părinții de la serviciu este exclus să stea. Dacă există bunici, cum avem noi, calculele sunt simple. Dacă nu, se mai adaugă 800 de lei lunar pe bonă sau after-school. Asta dacă aveți noroc.

Mai avem și programul ”Școala Altfel”, care costă cel puțin 50 de lei. Ministerul l-a băgat în orar, dar a uitat să le asigure copiilor intrare gratuită măcar la instituțiile de stat, gen muzee, teatre. Nu! Sunt copii care stau acasă pentru că părinților lor este este peste puteți să le dea bani pentru astfel de activități.

În prima lună de școală, părintele trebuie să aibă pregătiți vreo 1500 de lei, dacă vrea să-și trimită copilul la școală. Școală care este obligatorie și este perfect că este așa. Mai grav este că sunt educatoare/ învățătoare (nu e cazul nostru!) care vin cu pretenții absurde pe lista de rechizite: nu accept decât creioane de la firma x, plastilină de la y…Când ajungi în magazin vezi că sunt cele mai scumpe. Și ce să faci? Le iei, că doar nu vrei să îți pui fițoasa în cap.

Și-apoi vine legea și zice că ea nu face discriminare și că accesul e gratuit la învățământ. Da, e gratis să intri pe poarta școlii, dar odată ce-ai ajuns acolo trebuie să arunci cu bani. Dau cu drag bani pentru educația copilului. Dar, vă rog eu, lăsați-o mai moale cu sintagmele astea mincinoase când nici măcar manualele nu sunteți capabili să le dați copiilor sau un amărât de săpun lichid sau un capac de WC-ul să nu mai se ducă săracii la budă ca în toaletele de pe marginea drumului.