În toată emoția ultimelor zile provocată de accidentul în care a fost implicată coloana ministrului de Interne, multe subiecte au căzut în plan secund. Aseară, Oprea a fost dat temporar la o parte de pe agendă Elena de Udrea și amenințările ei penibil-eficiente în fața unui vot al Parlementului care, teoretic, ar fi trebuit să o trimită înapoi la brutărie. Oprea a revenit azi.

Printre subiectele neglijate se află și scandaloasele dezvăluiri de la APA NOVA, furnizorul francez al serviciilor de apă și canal din București. Ce știm până acum vine din referatele procurorilor DNA. Și e urât al naibii:

– Bucureștenii plătesc pentru serviciile APA NOVA prețuri nejustificat de mari;

– Aprobarea pentru mărirea prețurilor a venit, prin vot, de la Consiliul General al Capitalei;

– DNA suspectează trafic de influență pe sume uriașe cu intermediari politici și privați. Banii pentru voturi au ajuns la consilieri. Consilierii recunosc;

– APA NOVA ar fi avut și un serviciu privat de securitate care se ocupa cu filaje și interceptări;

– Șefii francezi ai companiei știau toate lucrurile astea.

Interesant e că la o lună de la acele dezvăluiri CGMB se face că nu știe. Tace ca o lebădă. Plutește senin pe deasupra scandalului, de parcă ar fi vorba despre cu totul altă instituție. Nici vorbă să încerce măcar să rectifice răul. Facturile vin la fel de mari, nesmintite, și banii continuă să intre în conturile francezilor. Nu mi-e clar dacă și șpăgile curg în continuare, dar nu m-ar mira.

Am găsit ieri o petiție care cere „remunicipalizarea” serviciilor publice de apă și canal. Zice așa:

Cerem: Ca în următoarea şedinţă a Consiliului General al Municipiului București, primarul și consilierii să revoce hotărârile de creștere a prețului apei, astfel încât acesta să revină la nivelul iniţial, de dinaintea intervenţiei ApaNova în decizia politică și publică, Publicarea rapoartelor de expertiză ale Comisiei/Comisiilor Internaţionale de Experţi a(le) Autorităţii Naţionale de Reglementare pentru Serviciile Comunitare de Utilităţi Publice privind ajustările extraordinare la preţul apei, dar şi deciziile prin care se aprobă ajustările ordinare de preţ la solicitarea ApaNova, Publicarea componenţei Comisiilor care au validat şi recomandat creşterile de preţ (numele experţilor care au întocmit rapoartele de expertiză) în favoarea ApaNova, Rezilierea contractului cu ApaNova şi să înceapă procedurile pentrureîntoarcea administrării şi furnizării serviciilor de apă şi canalizare la municipalitate, un proces cunoscut drept remunicipalizare. Există numeroase astfel de exemple în lume, inclusiv în Europa, unde privatizarea acestor servicii a dus la costuri mai mari suportate de către consumatori. În urma acestei constatări, mai multe oraşe din Franţa (printre care şi Parisul), Italia, Spania şi Suedia au ales remunicipalizarea, adică reîntoarcerea acestor servicii în administrarea publică.

Remunicipalizarea asta e un soi de termen corect politic pentru că naționalizarea are, firesc, o presă proastă în România. Încă mai plătim pentru dezastrele din anii 50. Cred totuși că trebuie să ne scuturăm de rețineri de felul ăsta. Nu ești comunist dacă ceri dreptate.

Să mă explic: serviciul de apă și canal e un monopol care a aparținut statului. A fost cedat unei companii private care abuzat de el într-un mod absolut jegos. Nu am văzut încă un calcul al pagubelor (citiți aici banii în plus pe care persoanele fizice și companiile i-au plătit francezilor), dar probabil sumele sunt uriașe.

ACEST FURT TREBUIE SĂ ÎNCETEZE

Pentru că vorbim de furt în formă pură. Formă pură și continuată. Și nu numai că trebuie să înceteze, dar oamenii trebuie să își primească banii înapoi.

Atunci când Veolia a preluat pentru 25 de ani serviciul public de apă și canal s-a angajat prin contract să îl țină funcțional, să îl modernizeze și să perceapă tarife oneste. Nu a făcut-o. Moral contractul acela e deja caduc. Acum trebuie să devină și legal. Asta implică o responsabilitate juridică și politică din partea CGMB. Întoarcerea la administrația bucureșteană e nu numai necesară dar și urgentă.

Veolia s-a comportat ca una din companiile alea care exploatează resurse naturale prin Africa. Genul ăla de investitor care când nu cumpără influență, folosește armate private pentru a și-o obține. România nu e țară africană și ar trebui să se comporte ca atare.

APA NOVA și acționarii ei nu au nicio legătură cu piața liberă sau capitalismul onest. Niciuna.

Eventuale discuții despre dreptul la proprietate și capitalism cinstit nu își au locul. Apoi, francezii nu sunt proprietari, sunt doar administratori (concesionari în legaleză).

Nu am fi singura țară care apelează la procedura întoarcerii la stat a unui bun economic. Câteva exemple recente, dintr-un cadru mai larg:

Marea Britanie – 2009 – Statul naționalizează InterCity East Coast – linia feroviară care operează cursele Londra – York, Londra – Edinburgh;

Marea Britanie – 2013 – statul naționalizează infrastructura de cale ferată;

Marea Britanie – 2008 – statul preia parțial și temporar Royal Bank of Scotland;

Statele Unite – 2009 – pe fondul crizei financiare statul preia temporar General Motors și controlul mai multor instituții financiare;

Rusia – 2013 – statul anunță întoarcerea în întregime a industriei spațiale în proprietate publică;

Portugalia – 2008 – statul preia o bancă a cărei proastă administrare risca să o ducă în faliment;

Olanda – 2013 – SNS Bank e naționalizată;

Japonia – 2010 – Japan Airlines e preluată de stat după faliment.

Și sunt multe alte exemple. Ce au toate în comun este o intervenție rațională și legitimă a autorităților publice după ce administratorii privați au dat-o grav în bară. În unele cazuri, serviciile sau bunurile trecute la stat au fost întoarse în mediul privat.

În cazul serviciilor publice de apă și canal din București nici măcar nu e vorba de o naționalizare by the book, pentru că ele aparțin statului, francezii fiind, cum spuneam mai sus, doar concesionari. Aici e vorba de oprirea furtului și interesul comunității.

Mai e ceva. Știu că mulți se tem că o să ne stricăm relațiile cu ambasada care l-a decorat pe Sorin Oprescu. Ăsta e un scandal minor, în care dreptatea e de partea cetățenilor Bucureștiului.

Și ar trebui să acționăm ca atare. 2 milioane de victime trebuie să însemne ceva.

PS: Cine vrea să se enerveze suplimentar, poate să se delecteze cu textele scrise de Dollores, printre puținii ziariști care s-au ocupat constant de APA NOVA.