Arbetsmarknadsminister Eva Nordmark medverkade i veckan i Agendas reportage om gigekonomin. Vi i Gigwatch välkomnar den ökade diskussion i media om gigekonomin och de dåliga villkor som döljer sig bakom apparnas låga priser, men ser ett behov av att klargöra vissa saker som arbetsmarknads­ministern verkar ha missuppfattat.

Nordmark talar om hur den svenska modellen, där arbetsvillkoren regleras genom en överenskommelse mellan fack och arbetsgivare, är ”oslagbar” och inte bör förändras. På frågan om hur modellen fungerar i de fall då företagen inte ser sig själva som arbetsgivare har hon ett enkelt svar: ”Man kan inte själv bara bestämma om man är arbetsgivare eller inte, utan det avgörs av arbetsrätten. Om man anställer människor så är man arbetsgivare, oavsett om man gör det via en app eller på det traditionella sättet”.

Problemet är bara att de gig­företag som diskuteras bygger hela sin affärsmodell på att inte anställa personal, utan att i stället mot en avgift (ofta uppåt 20 procent av ersättningen) förmedla uppdrag till egenanställda gigjobbare. De fast anställda hos appar som Uber och Tiptapp kan räknas på två händer, samtidigt som tusentals personer arbetar genom deras appar utan att räknas som anställda och därmed helt saknar grund-

läggande tryggheter som sjukdagar och garanterade timmar.

På så sätt är det faktiskt tvärtemot vad Eva Nordmark säger: i dag är det helt upp till företagen själva att bestämma ifall de vill vara arbetsgivare eller inte. Kort sagt: passar inte Eva Nordmarks ”oslagbara” svenska modell så kan de snabbt och enkelt välja bort den. Detta är vad som hände i Norge, efter att cykelbud anställda vid Foodora strejkat och förhandlat till sig bättre villkor. Efter att strejken avslutats valde företaget att helt sluta anställa cykelbud för att i stället anlita egenanställda bud.

Vi håller med Eva Nordmark om att appföretagen måste börja betraktas som arbetsgivare, och menar att gigekonomin är en del av en ökande tendens där en modell

med falska egenanställningar används av företag som vill kringgå alla former av ansvar gentemot de som arbetar för dem. Men när man som Eva Nordmark grundar hela sin definition av begreppet arbetsgivare på att de anställer människor, då har man missat halva problematiken med gigekonomin.

Vad gigekonomin snarare visar oss är att vi inte kan fortsätta att rakt av köpa företagens egna definitioner av arbetsgivare respektive anställd, utan måste börja utgå från de verkliga förhållandena. Annars kommer falska egenanställningar snart att bli det enklaste tricket i boken för varje företag som vill runda facket, och att ropa efter kollektivavtal blir ett slag i luften. Lagstiftningen måste anpassas efter detta och stärkas till gigarbetarnas fördel för att åtgärda det juridiska limbo de i dag hamnat i.

Vi riskerar en framtid där företag fritt kan välja om de vill betraktas som arbetsgivare, med alla kostnader och förpliktelser det innebär, eller om de föredrar att verka som en ”förmedlingsplattform” för egenanställda som de kan behandla hur som helst. För det företag som vill öka sin lönsamhet är ett sådant val i dag allt för enkelt.

///

Julia Adler

Gigwatch



Sebastian Ryback

Gigwatch