Fjolårets slutspel präglades till viss del av ett målgårdsvirrvarr som som ledde till att spelare, ledare, sportchefer, domare, SHL och Svenska Ishockeyförbundet satte sig ned tillsammans för att skapa ordning och reda.

Nu får man nog sätta sig ned igen.

Gällande bedömingarna kring målgården är det numera svart eller vitt. I grunden rätt enkelt egentligen:

# Är det kontakt med målvakten inne i målgården (som störs) i samband med ett mål ska det dömas bort.

# Är det kontakt med målvakten utanför målgården ska det dömas mål förutsatt att utespelaren inte gjort sig skyldig till en utvisning.

Det har, i grunden, på ett enkelt sätt förtydligat vad som gäller något jag är positivt inställd till men också att det krävs förstånd.

Men. Vi måste likväl inse att hockey är en bedömningssport, varje situation är unik och att det ibland kan finnas gråzoner som kräver domarens bedömning.

Som idag tex.

Ja. Luleås forward Juhani Tyrväinen klubba vidrör Brynäsmålvakten Joacim Eriksson benskydd inne i målgården men det är här det sunda förnuftet, bollkänslan och bedömningen kommer till använding.

Inte fan (ursäkta min svenska) att Tyrväinens klubban stör Ericsson och då krävs det att domarna med hjälp av Situtationsrummet gemensamt bedömer om målvakten faktiskt blir störd.

Därför hävdar jag att det inte finns något svart eller vitt i det här fallet och visst. Det kommer att vara situationer som bedöms annorlunda mellan olika domare för vad de anser är ”att störa” men i det här fallet SKA det vara mål.

Allt annat är ett stort skämt och helt ärligt, hockeyn är den stora förloraren.

Foto: Simon Eliasson / BILDBYRÅN /

Tack för att ni tog er tid

Sanny