Full resolution (TIFF) - On this page / på denna sida - gramse ...

<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>



Below is the raw OCR text from the above scanned image. Do you see an error? Proofread the page now!

Här nedan syns maskintolkade texten från faksimilbilden ovan. Ser du något fel? Korrekturläs sidan nu!

This page has been proofread at least once. (diff) (history)

Denna sida har korrekturlästs minst en gång. (skillnad) (historik)

gramma, skrivtecken (se föreg.), o.phoné,

röst, ljud (jfr telefon).



gramse, Bib. 1541, avledn. (möjl.

genom förmedling av en geni t. grams)

till ä. iisv. adj. gram, fsv. gramber ds.

= isl. gramr osv. (allm. germ. utom got.),

vred, egentl.: brummande o. dyl., jfr

got. gramjan, uppreta (se gräma):

ie. *ghrom- i grek. khromos, buller m. m.,

khrömados, gnissel o. d. fslav. gromu;

dunder, urspr, ljudhärmande (läte av

vrede); besl. med grym, grymta.



1. gran, vikt, B. Olai 1578 = ty. (m.),

av lat. gränum, korn, i mlat.: minsta

viktenhet (fra. gra in, varav ä. nsv. green

1589), urbesl. med korn; jfr granat.



2. gran, träd = fsv., no., da. = isl.

grön, ett blott nord. trädnamn; efter

de spetsiga barren; besl. med isl. gryn,

fhty. gråna, ägs. grann, mustasch, i

fhty. även: fiskben (ty. granne) o.

ax-skägg, jfr ir. grend, skägg; till samma

rot med betyd, ’sticka fram, vara spetsig

o. d.’ som grann, grad 2, gräs o.

(san-nol.) gro; se förf. Etym. Bemerk. s.VI f.,

Persson Indog. Wortf. s. 18 n. 2. Samma

betyd.-utveckling föreligger i ty. fichie,

gran, tall, av fhty. fiuhta, besl. med grek.

pevke osv., sammanställt med grek. (horn.)

ekhe-pevkés, spetsig. - Fsv. groin, sv.

dial., no. gran jämte en del

ortnamnsformer visar möjl., att ordet urspr, är

en i-stam el. kanske konsonantstam; jfr

Sahlgren Skagershtilts sockens [-natur-namn-] {+natur-

namn+} s. 68 f. Formen har annars

förklarats som ett kollektivt urnord. *

gran-ja- (jfr gräs). - Avledn. av gran

föreligga i sjönamnen G rang e n t. ex. Vrml.,

Vstml., Dalarna, o. sockenn. Gränge

(vartill Grängesberg) Dalarna,’nu vanl.

G ra n gar d e. Se förf. Sjön. 1: 193.



1. granat, ädelsten = fsv. (pl.-a)

= ty., från lat. gränätus, kornig, till

gränum, korn (se gran l o. jfr granit).



2. granat, ett slags projektil, J. De la

Gardie 1623 = ty. granate, från ital.

granata (fra. grenade; se gren adj är),

en med krut o. hagel fylld kula,

uppkallad efter granatäpplet (Bib. 1541),

som innehåller en massa

karmosinfär-gade kärnor o. självt fått sitt namn av

denna anledning (:lat. gränätus, kornig,

se granat 1).



1. grand = fsv,, nisl., fda.; i ä. sv.,

no., ä. da. även m. (r.); mptsv. Ity., ty.

grand m., grus; av germ, *granda-9

jämte *grandan- i fno., no. grande m.,

grusbank o. d. vid vatten; i

avljuds-förh. till mholl. grinde f. ds., fhty. -grint

(ty. grind) m., utslag, sårskorpa, med

betyd, ’grus’ el. dyl. i fhty. ortn.

Grint-aha, o. grund l, 2; till ägs. grindan,

söndermala, krossa (eng. grind), av germ.

* grend- = ie. *ghrendh- i litau. gréndu,

gnider sönder; med samma

betyd.-ut-veckling som i gryn, gryt o. got.

gramst-, grand (se grumla); till en

ljudhärmande rot av samma art som

den i gramse.



2. grand, (av Spanien), från spän.

grande, till lat. grandis, stor. - Hit:

grandezza, från spän. el. ital. (motsv.

en lat. bildning på -itia).



granit, o. 1750 = ty., från mlat.

granitum marmor (>. fra. granit), egentl.:

kornig sten, till lat. gränum, korn; jfr

granat; urbesl. med korn.



grann, i ä. nsv. även: tunn, liten,

fin, t. ex. i frasen groft och grant, in

på 1800-t. (Weste 1807); dessutom:

noggrann, längst kvarlevan de i uttr.

giva grann akt, 1807, 1813, av Dalin

1850 betecknat såsom något föråldrat;

ävensom ännu i samvetsgrann; i sv.

dial. alltjämt i båda dessa betyd., t. ex.

grann tråd, vara grann på något, fsv.

gränder, grann-, fin, tunn, noggrann =

isl. grannr, fin, tunn, da. grand, tydlig;

jfr Ity. grann, skarp, bitter, noga, sydty.

grannig, skarp, sparsam; av germ.

"granna-, till gran-, vara spetsig (se

gran). - Den nsv. betyd, ’fin, om

kläder o. d.’ har utvecklat sig ur bet}^d.

’tunn, fin’ ungefär som det’likbetyd,

fin. - Jfr granska, mangrant. .-

G rån ni a ga, 1600-t.: nogräknad,

ömtålig (t. ex. Dalins Årg.), även: fin, smärt,

jämte ä. nsv. grannlagad (= no.),

grann-lagd, nogräknad m. m., höra till lag i

betyd, ’sätt, arf, resp. vb. lägga.

Härtill: grannlagenhet, O. v. Dalin 1740

osv., Sahlstedt 1773, bildat efter

mönstret av beskaffenhet, beläsenhet

osv. (till ty: beschaffen, ä. sv. beläsen);

knappast däremot till det sällsynta

grannlagen, som uppträder t. ex. i pluralf.



<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>

