Katastrofické předpovědi je dobré brát vždy s rezervou. Což platí i pro předpovědi konce demokracie. Na druhou stranu to neznamená, že na nich nemůže nic být. Zejména když s nimi přicházejí uznávaní experti v oboru politické psychologie, jakým je profesor kalifornské univerzity Shawn Rosenberg. Jeho teze je originální: Demokracie, jak ji dnes známe, v dohledné době skončí. Ovšem nikoli proto, že by ji napadl nějaký zákeřný nepřítel − ale prostě proto, že na ni lidé nemají hlavu.

Na nedávném kongresu expertů na politickou psychologii vyvolalo Rosenbergovo vystoupení takový rozruch, že mu věnoval obsáhlý referát časopis Politico. V kostce: Rosenberg tvrdí, že demokracie padne, protože to je především tvrdá práce, která klade na aktéry tak vysoké nároky, že jim nyní nejsou schopni lidé dostát.

Jaké nároky to jsou? První podmínkou fungování demokracie je podle Rosenberga respekt k odlišným názorům. Může nám to připomenout staré Masarykovo "demokracie je diskuse". Zní to sice banálně, ovšem banální to vůbec není. Když diskuse skončí a je nahrazena napadáním a paralelními monology, jak to vidíme dnes, může skončit demokracie jako taková.

Druhá Rosenbergova podmínka fungování demokracie je dnes ještě obtížněji splnitelná: Lidé se musí umět probrat obrovským množstvím informací, rozlišit dobré od zlého, pravdu od lži. Vyžaduje to přemýšlivost, mentální disciplínu, schopnost logického myšlení. A podle Rosenberga se ukazuje, že intelektuální a emocionální výbava většinové populace na to nestačí. Snazší − a útěšnější − je uchýlit se k jednoduchým receptům populistů. Funkční demokracii tak v podstatě nelze udržet pohromadě.

Související 30. 8. 2019 Srdce východních Němců patřila třicet let straně Angely Merkelové. Teď si je získávají populisté 30. 8. 2019 Poslední srpnovou neděli je na rozpáleném náměstí před slavným drážďanským kostelem Frauenkirche živo. Týden před volbami do zemského parlamentu...

Proč tomu tak je? Rosenberg tvrdí, že za to může evoluce. Ta nás sice vybavila skvěle pro souboje pravěkých kmenů, ale už méně pro potřeby demokratické diskuse. Psychologové popsali řadu kognitivních zkreslení, která nám ve smysluplné debatě brání. Na jedné straně máme sklon vytěsňovat důkazy, které popírají naše přesvědčení, na straně druhé nadsazujeme význam informací, které podporují naše předsudky. Už jen to, že nám oponent řekne, že se mýlíme, nás utvrzuje, že máme pravdu s velkým P. "Ustrojení našich mozků je pro moderní demokracii smrtící. Prostě na ni nejsme stavění," cituje Rosenberga Politico.

Proč ale donedávna demokracie kvetla a až nyní je na ústupu? Rosenberg má prosté vysvětlení: klesá vliv elit ve společnosti. Donedávna měly elity zásadní vliv na politickou debatu a pomáhaly tak veřejnosti pochopit důležitost demokratických hodnot.

Teď se vše změnilo. Kvůli rozvoji sociálních sítí stále méně lidí bere elity vážně. Každý může získat masové publikum a je jedno, že publikuje konspirační teorie nebo texty založené na nesmyslech a lžích. Elity je už nemohou efektivně vyvracet, protože lidé žijí uzavření ve svých bublinách a zprávy berou spíše ze sociálních sítí než ze seriózních médií. Nesmysly se radostně šíří. Toho využívají populisté, kteří bubliny a falešné zprávy sami vytvářejí.

Populisté to mají dnes snadné. Ve srovnání s náročnými požadavky demokracie (tolerance, schopnost kompromisu) jim stačí hladit lidi po srsti. "Zapomeňte na politickou korektnost! Můžete se v pohodě vrhnout na ty, kteří nepatří k vašemu kmeni!" charakterizuje populistický postoj Politico. Rezignace na toleranci a kritické myšlení se skrývá pod různými zástěrkami.

U nás se třeba říká, že je potřeba "nazývat věci pravými jmény" nebo "bránit normální poměry". Nakonec to vůbec nemusí dávat smysl − populisté mohou současně tvrdit, že migranti jsou líní a zároveň že nám berou práci. A bude to jedno, stejně se jim bude kývat. Proč? Podle Rosenberga je důvodem pohodlnost. Na rozdíl od demokracie, která na nás klade spoustu nároků, populisté směřující k autoritářství vyžadují jen jedno − loajalitu. A je jednodušší odevzdat se silnému vůdci než promýšlet své vlastní postoje, pochybovat. Proto mají populisté navrch.

Shawn Rosenberg není žádný nazdárek. Je jedním ze zakladatelů politické psychologie, v 80. letech rozbil mýtus o racionálním rozhodování voličů, když prokázal, že řada z nich si vybírá kandidáta podle toho, jak vypadá, aniž by se zabývali tím, co říká. Dnes tedy tvrdí, že během několika desetiletí nahradí plnohodnotné demokracie populistické režimy nabízející jednoduché odpovědi na složité otázky − vládnout bude mix xenofobie, rasismu a autoritářství. Snad se bude tentokrát mýlit.