Da Turci nisu srušili ruski vojni avion, tko zna dokad bismo čekali da netko prvi put spomene, makar i samo u nedovoljno jasnoj aluziji, krucijalnu stvar: tko od ISIL-a kupuje naftu?

Koje vam pitanje, kao krajnjem potrošaču te nasušne robe s "mediteranskog tržišta", pod uvjetom da ste misleća jedinka, prvo mora pasti na pamet? Naravno: tko kupuje tu naftu? A onda krene niz: tko je taj kupac do kojeg ona nesmetano stiže nekim neznanim kanalima, da bi je on potom preradio i prodavao po cijeni povoljnijoj od aktualne tržišne? Kako plaća ISIS-u, kojim kanalima, taj milijun dnevno? Je li dio već avansno plaćen, možda onim oružjem kojim je Zapad (uz hrvatsku pomoć, ne smećimo s uma) opskrbljivao svakoga tko bi mu na nevještom engleskom rekao: "I mene sam za protiv Asada, moj brat Ramiz također!"? Gomila se pitanja tako naniže, ali ključno je ono početno: tko to kupuje naftu od ISIS-a i tko je plasira na "mediteransko tržište" znajući da je ISIS-ova i ne hajući za to nimalo, jer mu svaki uloženi dolar donosi barem dva?