Leder: Dette er en lederartikkel fra Dagbladet, og gir uttrykk for avisas syn. Dagbladets politiske redaktør svarer for lederartikkelen.

Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Arbeiderpartiets forslag til «kompromiss» om konsvekvensutredning og dermed framtidig åpning for oljeleting i Lofoten, Vesterålen og Senja, har utløst et politisk stormløp fra to kanter.

Fremskrittspartiet og Høyre svinger seg opp til retoriske høyder og anklager Ap for å svikte norske arbeidsplasser. Finansminister Siv Jensen gjentar sitt yndlingsargument om at dette aldri ville skjedd under Jens Stoltenberg. Han ville ikke «tullet med oljenæringens langsiktige rammebetingelser», som Jensen sier til NTB.

På den andre siden påpeker miljøbevegelsen og sentrumspartiene at kompromisset i realiteten vil være å åpne et av de kanskje mest sårbare områdene for oljebransjen. Områder som har gitt et eventyrlig fiske de siste 15 årene, som har de viktigste gyteplassene for en rekke fiskearter og som inneholder verdens største kaldvannskorallrev.

Men det er ingen grunn til forvirring. Jonas Gahr Støre «vingler» ikke. Kompromissforslaget er først og fremst et forsøk på å roe ned striden internt i Arbeiderpartiet. Både der og i LO er det vokst fram en større opposisjon mot den tradisjonelle oljepolitikken og Ap’s stående vedtak om å tillate konsvensutredning av hele området. Kompromisset er en reell endring i partiets politikk, selv om det ikke er tilstrekkelig ut fra tvingende økonomiske, økologiske og klimapolitiske realiteter.

Tiden jobber mot oljevirksomhet i området. Politisk sett har det allerede lenge vært umulig å få til en åpning fordi partiene i sentrum hindrer et styringsdyktig flertall å vedta det. I mellomtida har Norge og tilstrekkelig mange land i verden signert Paris-avtalen som har som mål å holde temperaturstigningen under to grader, og helst ned mot 1,5. Det innebærer at karbonbudsjettet - hvor mye atmosfæren tåler at vi slipper ut - vil være brukt opp innen 20-30 år. Parallelt med dette foregår det, heldigvis, store endringer i det globale transport- og energimarkedet. Fornybar energi blir stadig billigere å produsere, batteriteknologien blir mer effektiv.

Det er ikke Støre som «tuller med oljenæringens langsiktige rammebetingelser», men jordkloden og klimaendringene. Det eneste tullete, er å ikke ta hensyn til utviklingen. Politikere må legge fra seg billig retorikk om arbeidsplasser i oljeindustrien. De kommer til å forsvinne på sikt uansett. Norge må satse på nye næringer, mens vi ennå har overskudd fra den oljevirksomheten vi har og som ennå vil holde stand i mange år.

At vi i dagens situasjon, med allerede påviste klimaendringer og stødig kurs mot tre til fem graders oppvarming skulle åpne for leting i de mest sårbare og naturskjønne områdene i landet, er hinsides enhver logikk.