”Nätti tyttö.””Kuules tyttö.” ”Hei tyttö!” Kaikki ilmaisuja, joilla on viitattu minuun viime viikkoina.

Yleensä tyydyn kihisemään hiljaa itsekseni, koska jostain syystä vastapuoli suuttuu, jos tytöttelystä huomauttaa.

Tytöttelystä itsestään ei sen sijaan saisi suuttua. Tytöttelyyn puuttuminen on loputonta tuulimyllyjä vastaan taistelemista, koska se pitäisi ymmärtää vitsinä tai hyväntahtoisena heittona äänensävystä huolimatta.

Täysi-ikäisen naisen tytöttely on kaukana vitsistä silloin, kun tarkoitus on osoittaa, että hänen paikkansa on tytöttelijän alapuolella. Minun on vaikea kuvitella, mistä muusta syystä aikuinen ihminen haluaisi kutsua toista aikuista lapseen viittaavalla sanalla, kuin ottaakseen niskalenkin vertaisestaan.

Halusin selvittää, voiko vain tytöttelemällä tehdä näin. Mitä ihmiset oikeastaan ajattelevat tytöistä?

Pyysin ystäviäni ja tuttaviani kertomaan, mitä sanasta tyttö tulee ensimmäisenä mieleen.

Sain tällaisia vastauksia: mekko, letit, hiuspampula, pisamat, varpaat, aurinko, lapsi, 5-vuotias, poika, nuori neito, tytär, ihana ja pieni. Lapsi ja pieni mainittiin useammin kuin kerran. (Oma puolisoni totesi tytön olevan kuningatar ja galaksin ylipäällikkö, mutta hän kasvattaakin sellaista työkseen...)

Lisäksi pyysin tuttua opettajaa teettämään yhdessä turkulaisessa lukiossa pienen kyselyn. Pyysin nuoria jatkamaan lauseita

Tyttö on…

Nainen on…

Poika on…

Mies on…

Vastauksia tuli parikymmentä.

*Tämä mieltä *lukiolaiset olivat.

Tyttö on suloinen, ilkeä, kissa, ahkera, objekti, kiltti, epävilli, viaton, ihana ja kaunis.

Nainen on kaunis, vahva, karismaattinen, tiikeri, objekti, menestyvä, herkkä, huolehtiva, itsevarma ja hellä.

Poika on villi, innokas, mukava, utelias, itsevarma, rohkea, jätkä, kokeilunhaluinen, koira, itsepäinen ja söpö.

Mies on rauhallinen, määrätitietoinen, älykäs, oma-aloitteinen, äijä, leijona, heikko, komea ja vahva.

Pieni ja tieteellisesti epäpätevä tutkimukseni ei todista sitä, että tyttö olisi teflonia älykkyydelle, määrätietoisuudelle ja rohkeudelle. Mutta yksikään vastaajista ei liittänyt näitä ominaisuuksia ensisijaisesti tyttöihin tai edes naisiin. Kyse on kuitenkin ominaisuuksista, joita esimerkiksi työelämässä arvostetaan.

Kuka ottaa vakavasti suloisen, pienen ja viattoman lettipään vaikkapa tiukassa neuvottelutilanteessa tai silloin, kun firmalle valitaan toimitusjohtajaa?

*Nopeakin kysely *osoittaa, että tytöttelyllä on väliä. Tytöttelijä ottaa itselleen valta-aseman osoittamalla, että hänen mielestään keskustelukumppani on lettipäinen pikkulapsi häneen itseensä verrattuna.

Vallan voi ottaa pois vain huomauttamalla tytöttelystä. Silloin pitää hyväksyä se, että tytöttelijä ei siitä tykkää. Eihän meistä kukaan pidä siitä, että joku osoittaa meidän olevan väärässä.