Soinin johtama perussuomalaiset kirjoitti ”Suomen kansalle”, että Suomi ei ollut saanut EU:n Kreikka-paketin rahoitusosuudelleen vakuuksia, vaikka pääministeri Katainen ja valtiovarainministeri Urpilainen olivat muuta väittäneet.

Timo Soini muisteli hymyssä suin 16-vuotisen eduskuntauransa mieleenpainuvimpia hetkiä. Fanni Parma

Iltalehti kysyi ulkoministeri Timo Soinilta (sin.) hänen eduskuntauransa kohokohdista.

Soini kertoi nauttineensa pääministeri Jyrki Kataisen (kok.) ja valtiovarainministeri Jutta Urpilaisen (sd.) kritisoimisesta Euroopan velkakriisin eri vaiheissa.

Soini toi 2000-luvun alkuvuosina demagogian eli kansankiihotuksen pienen tauon jälkeen takaisin suomalaiseen politiikkaan ja television suuriin vaaliväittelyihin. Hän vetosi kansalaisten tunteisiin, pelkoihin ja odotuksiin.

Timo Soinia hymyilytti, kun hän kertasi 16-vuotisen eduskuntauransa mieleenpainuvimpia sattumuksia.

Vuoden 2008 syksyllä länsimaissa roihahti talouskriisi. Soinin mukaan Yhdysvallat ja EU-maat ajautuivat talouskurimukseen rahoitusmaailman eliittien ahneuden ja vastuuttoman riskinoton seurauksena, missä oli paljon perää.

Yhdistämällä kansankiihotuksen eurokriisin kritiikkiin Soini osui kannatukselliseen kultasuoneen. Samaan aikaan keskustapuolue oli ajautunut vaalirahoituskohuun, jonka keskiössä maakuntien liikemiehet järjestelivät kymppitonneja oikeamielisinä pitämiensä ehdokkaiden kampanjatileille. Meno oli kuin 1970- ja 1980-lukujen rötösherroilla, joita vastaan Soinin oppi-isä Veikko Vennamo oli palavasti hyökännyt.

Joku voisi sanoa, että Soinilla ja perussuomalaisilla kävi satumainen poliittinen tuuri, kun talouskriisin pahin vaihe ja ”maan tapaan” tuudittautuneiden vanhojen eliittien korruption paljastuminen osuivat ajallisesti lähes päällekkäin, vuosiin 2009–2011.

Toisaalta keskusta, kokoomus ja SDP saivat syyttää itseään siitä, että ne eivät kyenneet uskottavasti kritisoimaan tapahtumia ja puuttumaan epäkohtiin. Soinilta vaadittiin poliittista taitoa vastata kansalaisten odotuksiin.

Soinilaisen modernin rötösherra–eurokriisi-populismin huippukohta koettiin 2. kesäkuuta 2013, jolloin perussuomalaiset osti 35 151,92 eurolla – Soini paljastaa summan kirjassaan Peruspomossa – Helsingin Sanomien etusivun ilmoitukselleen, jossa puolue kirjoitti ”Suomen kansalle”, että Suomi ei ollut saanut EU:n Kreikka-paketin rahoitusosuudelleen vakuuksia, vaikka pääministeri Katainen ja valtiovarainministeri Urpilainen olivat muuta väittäneet.

Suomen tekemä tuottojenvaihtosopimus ei vastannut suomen kielen sanan ”vakuus” sisältöä. Valtiovarainministeriö oli keväällä salannut sopimuksen julkisuuslain vastaisesti, mutta prosessioikeuden emeritusprofessori ja keravalainen perussuomalaisten kaupunginvaltuutettu Erkki Havansi oli laatinut salauspäätöksestä valituksen, joka meni toukokuussa läpi korkeimmassa hallinto-oikeudessa.

Kansalaisten silmissä hallituksen toimintaan yhdistyi rötösherramaisia piirteitä. Perussuomalaisten kannatus oli Taloustutkimuksen mittauksessa 18,6 prosenttia (Yle 28.6.2013) ja kasvoi 1,2 prosenttiyksikköä toukokuuhun verrattuna.

Näitä eurokriisin poliittisia väittelyitä Soini halusi kaihoisasti muistella kertoessaan, että hän jättää kotimaan politiikan taakseen.