Arkistokuva: Anu Leppänen

Voisiko Hippos ottaa kilpailuissa tapahtuvien vahinkojen korvaamisen tiettyyn pisteeseen asti omiin käsiinsä, kirjoittaja kysyy.

Pakollisten kilpailuvakuutusten tarjoama vakuutusturva on tällä hetkellä paljon ohuempi kuin moni olettaa.



”Koska kyseessä on yllättävä, vahingon aiheuttajan kannalta täysin ennalta-arvaamaton tapahtuma, ei korvausvastuuta synny. Korvausvastuun puuttuessa ei vahinkoa voida korvata ravikilpailijan vastuuvakuutuksen perusteella.”



Kohta on ote Suomen Hippoksen vakuutusyhtiökumppani LähiTapiolan perusteista, joilla se kieltäytyy maksamasta korvauksia niitä hakeneille raviurheilijoille. Kyse on parin viikon takaisesta tapauksesta, jossa hevonen kuoli kesken lähdön, ja sekä sen, että takana tulleen valjakon kärryt rikkoutuivat.



Kilpailuvakuutukset muuttuivat vuoden 2016 alussa niin, että vakuutus ei enää korvaa vahingon aiheuttanen valjakon aineellisia vahinkoja. Nyt vakuutusyhtiö on kuitenkin kiristänyt tulkintaansa niin, että korvauksia ei makseta myöskään syyttömälle osapuolelle – jos rikkeen aiheuttaneelle valjakolle ei ole määrätty tilanteesta rangaistusta!



”En mää täsä syylissi kaipaa yhtikäs. Konekiväri ja Lahtist mää kaipasi.” Kersantti Hietasen lausahdus on Väinö Linnan Tuntemattoman sotilaan siteeratuimpia kohtia, mutta nykyraviurheilussa se ei tunnu pätevän. Syyllinen pitää löytyä.







Omaisuutensa vakuuttaminen on jokaisen omalla vastuulla. Raviurheilun ja hevosjalostuksen keskusjärjestön Suomen Hippoksen pitäisi kuitenkin tehdä asianmukainen vakuuttaminen mahdollisimman yksinkertaiseksi ja vaivattomaksi.



Hippoksen toimitusjohtaja Vesa Mäkinen myöntää tilanteen epätarkoituksenmukaisuuden, ja lupailee Hippoksen etsivän ratkaisuja asiaan jo ensi vuodeksi. Nykyinen vakuutussopimus LähiTapiolan kanssa on voimassa vuoden 2019 loppuun asti, mutta Mäkinen uskoo asiassa päästävän neuvottelutulokseen niin, että nykyinen linjaus ei ole lopullinen ja myös niin, että Hippoksen kautta tarjoamiin vakuutuksiin saadaan jatkossa entistä enemmän vaihtoehtoja.







Pakolliset kilpailuvakuutukset ovat nykyisin varsin edullisia, mutta alhaisella hinnalla ei ole merkitystä, jos vakuutusturva on vaillinainen. Vakuutukset saisivat olla selkeästi nykyistä korkeampia, jos rahalle saisi vastinetta.



Vakuutuskokonaisuutta arvioitaessa kannattaa miettiä myös, onko ylipäätään syytä olla hevoskohtaisia vakuutuksia. Kun hevosen aiheuttamia vahinkoja ei nykyisellään edes aiota korvata, miksi vakuutukset eivät olisi selkeästi henkilökohtaisia, siis ohjastaja- ja valmentajakohtaisia. Lisenssimaksuja voi nostaa vaikka merkittävästikin, kunhan tiedetään, että yleinen vakuutusturva saadaan järjelliselle tasolle.



Nykytilanne ei ainakaan palvele ketään.