Moni talousoppinut pitää tiukkaa talouskuria Euroopassa järjettömänä. Talo-usnobelisti Paul Krugmanin mukaan Eurooppa säästää itsensä hengiltä. Tulevaisuudessa taloustieteen luennoilla käytetään Euroopan 2010-luvun talous-politiikkaa varoittavana esimerkkinä samaan tapaan kuin brittien palaamista kultakantaan ensimmäisen maailmansodan jälkeen.

Kun talous on alamaissa, pitäisi elvyttää. Säästöt ja veronkorotukset lisäävät työttömyyttä niin paljon, ettei valtiotalous tasapainotu. Tämä on nähty Krei-kassa ja Espanjassa.

Miksi siis Suomessa leikataan menoja ja korotetaan veroja näin surkeina ai-koina? Jokainen ymmärtää, ettei Kotkan kaupungin kannata yksin velkaantua elvyttääkseen koko Suomea. Suomi on EU:ssa yhtä pieni kuin Kotka Suomes-sa. Vuodesta 2009 Suomea on elvytetty toiseksi eniten EU:ssa Kyproksen jälkeen. Rahat loppuvat.

Euroopan ongelmana on kyvyttömyys päätöksiin, keskinäinen epäluottamus ja se, että juristit ovat kaapanneet talouspolitiikan välineistön.

Eurooppa olisi onnellisempi ja hyvinvoivempi, jos se kykenisi paremmin koordinoituun talouspolitiikkaan. Alijäämäisten maiden säästöjä pitäisi koh-tuullistaa ja ylijäämäisten maiden, erityisesti Saksan, korottaa palkkoja ja alentaa veroja. Tähän vastataan, että mitä hyödyttää, että Saksakin tuhoaa kilpailukykynsä. Eiväthän muiden maiden alijäämät johdu Saksan ylijäämistä.

Itse asiassa johtuvat. Mikään maa ei voi olla vaihtotaseeltaan ylijäämäinen, ellei jokin toinen maa ole alijäämäinen. Euroalueen vaihtotase on euron kellumisen takia suunnilleen tapapainossa, joten Saksan ylijäämät pakottavat muiden euromaiden vaihtotaseet alijäämäisiksi.

Perussopimus estää ylikansallinen päätöksenteon talouspolitiikasta. Sen suuntaiset yrityksetkin kilpistyisivät Saksan perustuslakituomioistuimeen eikä niitä hyväksyttäisi Suomessakaan.

Vuonna 2008 alkanut taantuma on maksanut Suomelle menetettynä kan-santulona yli sata miljardia euroa, mutta Suomessa ollaan kiinnostuneempia sii-tä, siirtyykö meiltä ehkä joitakin satoja miljoonia ”tuhlaajamaille”.

= = =

Asiaa pahentaa Euroopan keskuspankin rahapolitiikka. Muualla keskuspankin on huolehdittava rahanarvon vakauden ohella myös työllisyyden ylläpidosta, mutta perussopimus kieltää keskuspankkia tavoittelemasta mitään muuta kuin vakaata rahanarvoa, jos tämä muu keskuspankin mielestä on vähänkään risti-riidassa rahanarvotavoitteen kanssa. Erkki Liikanen on selittänyt tämän sillä, että Saksassa ajattelua hallitseva menneisyyden painajainen on hyperinflaatio ja Yhdysvalloissa suuri lama. Siksi Saksa torjuu inflaatiota ja Yhdysvallat työttö-myyttä. Saksa saneli yhteisen keskuspankin säännöt.

EKP:llä olisi haluja tulla avuksi niin kuin Yhdysvaltain, Iso-Britannian ja Japanin keskuspankit ovat tehneet. Kevyttä rahapolitiikkaa EKP on kyllä harjoittanut lähes niin paljon kuin se ylipäänsä on mahdollista. Pankit saisivat hakea EKP:sta rahaa negatiivisella reaalikorolla niin paljon kuin haluavat, mutta ne eivät halua.

Yhdysvalloista lähtenyt talouskriisi on velkaannuttanut kaikki Euroopan valtiot. Velkaantuminen oli pakon sanelemaa. Vaatimus tämän velan pois maksusta on yhtä hölmö kuin oli Englannin punnan arvon palauttaminen 1920-luvulla. Kuka siitä hyötyy, että tiet ovat kuoppaisia ja kouluopetusta huononnetaan?

Mitään pahaa ei tapahtuisi, jos EKP maksaisi osan valtioiden suhdannesyis-tä ottamista veloista. Pankki voisi ostaa valtioiden velkapapereita tasapuolisesti kaikilta jäsenmailta ja mitätöidä ne. Tämä on myös ainoa tapa rahapoliittiseen elvytykseen, kun lainaraha ei mene kaupaksi. Kansalaiset eivät kuluta velaksi, mutta jos valtiot palkkaavat lisää opettajia, nämä käyttävät palkkarahojaan kuin omiaan, sillä omiahan ne ovatkin.

Moni myöntää, että näin kannattaisi juuri nyt tehdä, mutta varoittavat, että jos tämä ovi avataan, sitä ei saada suljetuksi. Poliitikkojen mielestä ajat ovat ai-na niin huonoja, että setelirahoitusta tarvitaan. Oli miten oli, setelirahoitus on kielletty ja kiellon purkaminen on jokseenkin mahdotonta.

Eurooppa kärsii siitä, että talouspolitiikka on juridiikan vankina. Oikeusoppineiden talousajattelu poikkeaa kovasti siitä, mitä taloustieteiden luennoilla opetetaan. Kaarlo Tuori jopa kehuu, että lainvartijoiden tiukka ote keskuspankkiin on nostanut euron arvoa. Niin valitettavasti on. Valuutan revalvoi-tumista tässä vähiten olisi kaivattu.

= = =

Suomen osalta toisaalta elvytykselle ei ole paljon tilaa. Elvytyksen on tarkoitus kaventaa tuotantokuilua eli nostaa kokonaistuotanto lähemmäs tuotantokapa-siteetin asettamaa ylärajaa. Ylärajan yli sillä ei pääse, vaan yritys purkautuu in-flaatioksi. Valitettavasti Suomen tuotantokuilu on kovin vähäinen. Olemme menettäneet valtavasti tuotantokapasiteettia Nokia-klusterin surkastumisen ja paperi- ja metallitehtaiden lakkautusten mukana. Eikä ole oikein sopivaa työ-voimaakaan tarjolla. Talouspolitiikan suorasuu Juhana Vartiainen arvioi jokin aika sitten, että työllisyys voi parantua korkeintaan 60 000 hengellä. Sen jälkeen yritysten kilpailu työvoimasta alkaa nostaa palkkoja ja kilpailukyvyn heikkene-minen sammuttaa kasvun.

Työn tarjontaa pitää lisätä. Kannustinloukkuja on kiitettävästi purettu, mutta eläkepäätökset ovat tekemättä. Eikä pienten lasten äitien edelleenkään kannata mennä osa-aikatyöhön niin kuin Ruotsissa sen sijaan, että jäisivät kokonaan pois töistä.

(Kirjoitus on julkaistu Suomen Kuvalehdessä)