Ammattilaisten mukaan vanhemmat puhuvat lapsilleen vähemmän kuin ennen, mikä on tuonut aikaisempaa enemmän pieniä puhumattomia lapsia puheterapiaan. Vanhempien ajasta ja huomiosta haukkaa yhä suuremman palan esimerkiksi sosiaalinen media.

Pienet puhumattomat lapset ovat arkipäiväistynyt ilmiö puheterapiassa ympäri Suomen. Yhä useampi kolmevuotias osaa puhua vain muutaman yksittäisen sanan.

Ammattilaiset pitävät yhtenä syynä vanhempien ja lasten välisen vuorovaikutuksen vähentymistä. Lapsi pääsee harjoittelemaan puheen tuottamista aikaisempaa vähemmän, kun vanhemman läsnäolo lapsen elämässä on vähentynyt muun muassa sosiaalisessa mediassa vietetyn ajan vuoksi.

– Someaika varastaa siltä ihmisten väliseltä vuorovaikutukselta tietyn osa, jolloin kielen ja puheen oppimisen tilanteet jäävät lapsella vähän vähemmälle kuin aikaisemmin, puheterapeutti Päivi Huusko Torniosta sanoo.

Saman ilmiön ovat havainneet puheterapeutit ainakin Helsingissä, Turussa, Tampereella ja Jyväskylässä.

Puhuminen on lapsen oikeus

Huusko tähdentää, että lapsi ei voi oppia puhetta ilman aikuisen apua.

Someaika varastaa siltä ihmisten väliseltä vuorovaikutukselta tietyn osa, jolloin kielen ja puheen oppimisen tilanteet jäävät lapsella vähän vähemmälle. Päivi Huusko

– Kieli opitaan kuulemalla ja puhe matkimalla. Lapsi tarvitsee siihen aikuisen tai jonkun mallin, muuten puhetta ja kieltä ei voi oppia.

Puhuminen on ensimmäisiä taitoja, mitä lapsi oppii. Huusko muistuttaa, että puhuminen on paitsi tärkeä taito, myös lapsen oikeus.

– Ollaan muiden kanssa tasa-arvoisessa asemassa. Se on yksi tärkeimmistä oikeuksista, että tulee kuulluksi ja lapsella on väline, jolla kertoa omista asioistaan.

Pienillä asioilla on iso merkitys

Vanhemmat saavat tietoa lapsen kielen kehittymisestä jo neuvolasta lähtien. He eivät kuitenkaan tule välttämättä ajatelleeksi sitä, mikä vaikutus omilla arjen valinnoilla on lapsen puheen kehitykseen.

–Jos vanhempi on menossa rattaissa istuvan lapsen kanssa kauppaan ja kulkiessaan juttelee lapselle, mitähän me ostetaan kaupasta ja katso tuollahan menee iso koira ja harakkakin lentää. Näin vanhempi tekee valinnan, että hän tukee lapsen kielen kehitystä, erityisopettaja Eeva-Liisa Ukkonen havainnollistaa.

– Mutta jos vanhempi ei ole siinä tilanteessa vuorovaikutuksessa lapsen kanssa, vaan keskittyy kännykkään tai puhuu puhelimessa, niin näin ei käy, Ukkonen jatkaa.

Ei mitään tähtitiedettä, vaan normaaliarkea

Ukkonen muistuttaa, että lapsen puheen kehityksen tukeminen ei vaadi vanhemmilta sen kummempia temppuja kuin läsnäoloa ja vuorovaikutusta lapsen kanssa.

Ennen odotettiin lapsen ensimmäisiä sanoja, niin odotetaanko nyt sitä, että koska se pieni piltti osaa käyttää kännykkää tai tietokonetta. Eeva-Liisa Ukkonen

– Arjessa ääneen puhuminen, lapsen kanssa yhdessä tekeminen ja leikkiminen sekä varsinkin kirjojen lukeminen, Ukkonen listaa.

– Kun lapset ovat hereillä, niin silloin ollaan vuorovaikutuksessa lapsen kanssa. Kun lapset ovat nukkumassa, silloin vanhemmilla on sitä omaa aikaa olla somessa ja päivittää sitä Facebookkia, Ukkonen lataa.

Puheen osaaminen vai kännykän käyttötaito?

Ukkonen pohdiskelee, onko älylaitteiden kanssa huumaannuttu niin, että ei nähdä sitä, mikä merkitys lapsen puheen kehittymisellä on myöhempäänkin elämään.

– Onko tässä käymässä niin, että ennen odotettiin lapsen ensimmäisiä sanoja, niin odotetaanko nyt sitä, että koska se pieni piltti osaa käyttää kännykkää tai tietokonetta.