Ensi vuoden budjetin tuloeroja kasvattavaa vaikutusta on nyt kauhisteltu useissa tiedotusvälineissä. Kauhistelussa toistuvat suomalaisen keskustelun tuskastuttavan tutut piirteet. Olen kirjoittanut niistä runsaasti muualla, esimerkiksi täällä ja täällä.

En siis jaksa nyt vaahdota esimerkiksi siitä, miten Helsingin Sanomien mielestä kaikki verottamatta jätetty tulo näyttää olevan armollinen lahja valtiolta meille alamaisille.

Sen sijaan haluan puhua keskustelun tuoreemmasta tulokkaasta, tulonjakovaikutusten arvioinnista mikrosimuloinnin avulla. Uudesta budjetista on jo tehty ainakin kaksi tällaiseen simulointiin perustuvaa laskelmaa. Toinen on eduskunnan tietopalvelun vasemmistoliiton tilauksesta laatima ja toinen valtiovarainministeriön oma.

Kummankin tulokset ovat samansuuntaisia, samoin kuin niistä tehdyt johtopäätökset. Yleisradion kertoo eduskunnan laskelman perusteella, että ”köyhät köyhtyvät ja rikkaat rikastuvat”. HS:n juttu taas perustuu VM:n laskelmaan. Sen mukaan budjetissa leikataan pienituloisilta ja annetaan rikkaille.

Tällainen laskelmien tulkinta on kenties vauhdikasta, mutta valitettavasti virheellistä.

Olematon suuruusluokka

Haluan heti korostaa, että itse laskelmissa ei ole mitään vikaa. Esimerkiksi eduskunnan tietopalvelu tekee hyvää työtä, sen laskelmat ovat luotettavia ja asiakaspalvelu erinomaista myös meille kansalaisille.

Vika on laskelmien tulkinnassa.

Ensimmäinen ongelma on se, että median jutuissa ei riittävästi tuoda esille muutosten suuruusluokkaa. Sekä eduskunnan että VM:n simulaatioissa alimman tulokymmenyksen kotitalouksien tulot alenevat 0.2-0.3 %. Kysymys on siis parin promillen muutoksista.

On selvää, että tämän oikea tulkinta on, että näiden kotitalouksien tulot pysyvät muuttumattomina. Promilletason muutosten taloudellinen merkitys on luonnollisesti olematon. Mutta on myös itsestäänselvää ettei minkään simulaation tulosten ilmoittamisessa tällä näennäisellä tarkkuustasolla ole mitään järkeä.

Älyllinen rehellisyys vaatii tulkitsemaan tämän nollatulokseksi sen sijaan, että se otetaan kauhistelun aiheeksi. Voin vielä jonkin verran ymmärtää, että oppositiossa oleva vasemmistoliitto vähän liioittelee tuloksia, mutta Ylen ja HS:n pitäisi tietää paremmin.

Eduskunnan laskelmissa on simuloitu myös nykyisen hallituksen politiikan vaikutuksia tuloeroja mittaavaan ns. Gini-kertoimeen. Tietopalvelu esittää simuloinnin tulokset seuraavanlaisena kuviona.

Tarkkaavainen lukija havaitsee heti, että kuvion y-akseli on leikattu noin arvon 27 kohdalta. Ekonomisti Mauri Kotamäeltä varastetun idean perusteella olen piirtänyt alle samat tiedot, mutta ilman y-akselin leikkaamista.

Kuvio ei taida edes vaatia mitään erityistä kommentointia.

Yksinkertainen perusajatus

Mittakaavan lisäksi simulaatioita tulkitessa täytyy ottaa huomioon menetelmän rajoitteet.

Mikrosimulointimenetelmän perusidea on aika yksinkertainen. Menetelmässä tarkastellaan, miten politiikkauudistukset vaikuttavat ihmisten tuloihin, jos heidän ansiotasonsa, työmarkkina-asemansa, perhetilanteensa ym. pysyvät täsmälleen samoina kuin ilman uudistuksia.

Eli otetaan esimerkiksi vaikka perheetön, 32-vuotias työtön vuokralla asuva helsinkiläisnainen. Simulaatiossa katsotaan miten sosiaaliturvan ja verotuksen uudistaminen vaikuttaa hänen tulotasoonsa, jos hän on uudistusten jälkeenkin perheetön, 32-vuotias työtön, vuokralla asuva helsinkiläisnainen.

Sama laskelma voidaan toistaa tietysti myös henkilölle, joka sattuu olemaan muuten samanlainen, mutta ansiotyössä oleva 32-vuotias helsinkiläisnainen. Laskelma tehdään olettaen, että uudistus ei vaikuta hänen työssäkäyntiinsä, palkkaansa tai muuhun elämäntilanteeseensa.

Koko Suomea koskevat tulokset saadaan luonnollisesti toistamalla laskenta kaikille mallin tietokannassa oleville sadoille tuhansille suomalaisille samalla tavalla.

On selvää, että tällaisen laajan laskelman tulos on monella tavalla mielenkiintoinen. Silti, sen tulkinnassa pitää olla hyvin varovainen.

Ei kannustinvaikutuksia ilman simuloitujen tuloerojen kasvua

Oletetaan esimerkiksi, että hallitus tekee uudistuksen, jonka tarkoitus on lisätä työllisyyttä parantamalla työnteon kannustimia. Kuten vaikkapa täällä selkeästi kerrotaan, työnteon kannustimien lisääminen vaatii sitä, että työllistymisestä seuraavaa tulojen lisäystä suurennetaan.

Tämä voi tapahtua alentamalla työttömänä olevien tuloja esimerkiksi leikkaamalla työttömyysturvaa. Toinen vaihtoehto on nostaa työstä saatavia tuloja esimerkiksi veroja tai maksuja alentamalla.

Mutta valittiinpa kumpi vaihtoehto tahansa, kannustimien parantaminen edellyttää että työllisenä olemisen ja työttömänä olemisen välistä tuloeroa kasvatetaan. Kannustimia parantava uudistus kasvattaa siis määritelmällisesti tuloeroja uudistuksen tekohetkellä työssä olevien ja työttömien välillä.

Uudistuksen kokonaisvaikutus riippuu kuitenkin täysin siitä, kuinka monta ihmistä sen seurauksena työllistyy.

Esimerkiksi työttömän ja työllisen helsinkiläisnaisemme tuloero kasvaa, jos työtön pysyy edelleen työttömänä. Sen sijaan jos työtön uudistuksen seurauksena työllistyy, tuloero naisten välillä pienenee.

Mutta staattisessa mikrosimulaatiossa kukaan ei työllisty. Työtön helsinkiläisnaisemme on tietokannassa edelleen työtön ja hänen kaksoisolentonsa työllinen. Heidän tuloeronsa siis kasvavat väistämättä uudistuksen johdosta.

Kaikki muutkin työttömät pysyvät aineistossa edelleen työttöminä. Näin ollen tuloerot heidän ja työllisten välillä näyttävät simulaatiossa väistämättä lisääntyvän uudistuksen vuoksi.

Ja kun työlliset ovat parempituloisia kuin työttömät, tämä näyttäytyy kokonaistuloerojen kasvuna, samoin kuin ylempien tuloluokkien alimpia parempana tulokehityksenä.

Sama pätee mihin tahansa uudistukseen, jolla yritetään kannustaa ihmisiä pyrkimään korkeammalle tulotasolle esimerkiksi ura-, koulutus- tai asuinpaikkavalintojen muutoksilla. Kannustavuuden lisääminen edellyttää väistämättä, että uranvaihdon, kouluttautumisen tai muuton aikaansaamaa tulonlisäystä kasvatetaan.

Mutta staattisessa mikrosimulaatiossa, jossa mitään yhteiskunnallista liikkuvuutta ei ole, tämä näkyy väistämättä tuloerojen kasvuna jo ennestään parempituloisten ja huonompituloisten välillä. Mikrosimulaatiossa ei mitenkään näy se, että onnistuessaan uudistus siirtää yhä useampia ihmisiä parempituloisten joukkoon.

On siis matemaattinen välttämättömyys, että mikä tahansa kannustimia parantava politiikka näyttäytyy aina staattisessa mikrosimulaatiossa tuloeroja kasvattavana.

Ei kerta kaikkiaan ole mahdollista tehdä politiikasta kannustavampaa ilman että mikrosimulaation tuloeromittari hälyttää.

Simuloitujen tuloerojen kasvulla kannattaa ylpeillä!

Ihmisten kannustimet paranevat vain, jos tuloerot huonomman tilanteen (työttömyys, alhainen koulutustaso) ja paremman tilanteen (työllistyminen, korkea koulutustaso) lisääntyvät. Staattisessa simulaatiossa tämä näkyy väistämättä tuloerojen kasvuna paremmassa ja huonommassa tilanteessa olevien välillä.

Hallitus, joka sanoo parantavansa työnteon, kouluttautumisen tai muuttamisen kannustimia, kannattaa siis väistämättä tuloerojen lisäämistä staattisissa laskelmissa.

Parempia kannustimia lupaavan hallituksen pitäisikin siksi aina ylpeillä mikrosimuloitujen tuloerojen kasvusta, ei häpeillä niitä. Tuloerojen lisääntymistä mikrosimulaatioissa ei pitäisi sokeasti kauhistella, vaan muistaa että ne ovat välttämätön seuraus kannustimien parantamisesta.

En toki tarkoita, että hallitus pitäisi päästää helpolla tai että selitykset kannustimista tuloerojen selittäjinä niellä sellaisenaan. Iänikuisia löysiä väittämiä ”dynaamisista vaikutuksista” ja itse itsensä maksavista veronalennuksista voidaan ja täytyykin arvostella. Merkittävien kannustinvaikutusten olemassaolo pitää osoittaa, tai ainakin perustella uskottavasti etukäteen. Esimerkki tämäntyyppisistä laskelmista löytyy vaikka tästä artikkelista.

Samoin politiikkaa, jossa kannustimia lisätään huonontamalla kaikkein huono-osaisimpien toimeentuloa saa kritisoida. Siis silloin kun näin todella tapahtuu, toisin kuin nyt.

Silti, kannustimilla on väliä. Kannustimia ei voida parantaa ilman että tuloerot näyttävät mikrosimulaatioissa kasvavan. Siksi on erittäin tärkeää, että mikrosimuloinnin tuloksia ei väärinkäytetä julkisessa keskustelussa tahallisesti tai vahingossa, kuten nyt on selvästi käynyt.

Mikrosimuloinnin tulokset ovat toki kiinnostavia. Mutta niiden antamat tulokset antavat oikeat käsityksen tulonjakovaikutuksista vain jos politiikkamuutokset ovat niin pieniä, ettei merkittäviä kannustinvaikutuksia ole.

Suurin osa merkittävistä uudistuksista on kuitenkin sellaisia, joilla nimenomaan tähdätään kannustinvaikutuksiin. Staattisen simuloinnin käyttäminen tällaisten uudistusten arviointiin on harhaanjohtavaa.

Blogit Liberan blogiin kirjoittavat eri alojen asiantuntijat tai muuten vain mielenkiintoiset henkilöt. Blogit ovat kirjoittajiensa mielipiteitä, eivätkä välttämättä edusta Liberan virallista kantaa.