Amnestyn raportin mukaan raiskauksen uhreja ei enää nykyään juuri syyllistetä pukeutumisesta tai alkoholin käytöstä.

Suomessa raiskauksista annetaan yhä tuomioita suhteellisen harvoin, todetaan ihmisoikeusjärjestö Amnesty Internationalin Suomen osaston tuoreessa raportissa.

Vuonna 2017 Suomen poliisin tietoon tuli yli 1 200 raiskausepäilyä. Niistä 70 prosenttia lähetettiin syyttäjälle, mutta langettava tuomio annettiin vain 209 tapauksessa.

Tämä tarkoittaa, että vain 17 prosenttia poliisin tietoon tulleista tapauksista on johtanut tuomioon.

"Raiskauksen määritelmä on Suomessa puutteellinen"

Amnestylle tutkimuksen tehneen Otava Pihan mukaan oikeudenmukaisten tuomioiden antamista vaikeuttaa Suomen nykyinen lainsäädäntö.

Raiskaukselle on kaksi määritelmää: se että uhri pakotetaan väkivallalla sukupuoliyhteyteen tai se, että uhri on avuttomassa tilassa, eli ei pysty ilmaisemaan tahtoaan.

Näiden määritelmien väliin jää laaja harmaa alue. Silloin viranomaisten sekä oikeusistuinten tulkinnanvara kasvaa, Piha sanoo,

– Huomasimme esimerkiksi, että sillä kuinka nopeasti uhri ilmoittaa poliisille tai lääkärille, oli aivan valtava merkitys tuomion todennäköisyyteen. Jos uhri ilmoitti heti, niin noin 75 prosentissa tuli langettava. Mutta jos hän odotti päivän tai viikon, niin tuomion todennäköisyys putosi 50 prosenttiin.

Raportin mukaan poiisin, syyttäjän tai oikeuden päätöksiin saattoi vaikuttaa esimerkiksi se, että uhri ei ollut hakeutunut heti raiskauksen jälkeen hoitoon tai ei ollut kamppaillut vastaan.

Samoin päätöksiin vaikutti, jos uhri oli nukkunut tekijän vieressä tai kertonut raiskauksesta läheisilleen vain vähän.

Oikeusministeriö on jo aiemmin tänä vuonna ilmoittanut uudistavansa seksuaalirikoslain kokonaisuudessan (siirryt toiseen palveluun).

Amnesty vaatii viranomaisille lisäkoulutusta

Amnesty kävi tutkimusta varten läpi yli 300 viranomaisratkaisua.

Pihan mukaan aineistosta kävi ilmi, että viranomaisilta puuttuu Suomessa osaamista raiskauksen uhrien kohtaamiseen.

– Kun uhrille esitettään kysymyksiä, kuten mitä sinulla oli päälläsi tai miksi nukuit raiskaajan vieressä, uhri saattaa helposti kokea sen syyllistävänä, vaikka siitä ei edes olisi kyse, Otava Piha sanoo.

– 20 tapauksessa oli käynyt niin, että raiskauksesta selvinnyt ei halunnut tulla kuulusteluihin tai sitten ei halunnut puhua siellä koko raiskauksesta. Näissä tapauksissa herää kysymys, onko viranomaistoiminta ollut onnistunutta tätä ennen.

Asenteissa myös parannusta

Edellinen seksuaalista väkivaltaa Suomessa käsitellyt raportti (siirryt toiseen palveluun) julkaistiin vuonna 2010. Siinä kiinnitettiin huomiota viranomaisten asenteisiin uhreja kohtaan. Tässä on Pihan mukaan tapahtunut myös positiivista kehitystä.

– Esimerkiksi uhrin alkoholinkäytöstä ei enää syyllistetä. Siitä kysytään siksi, että voimakas juopumus voi täyttää uhrin avuttoman tilanteen kriteerit. Myöskään pukeutumista ei enää juuri käsitellä syyllistävässä mielessä, Piha sanoo,

Raiskauksesta selviytyneiden kohtaamiseen ei Pihan mukaan vaadita ihmetekoja.

– Kuka tahansa voi oppia suhtautumaan uhriin kunnioittavasti. Vaikka poliisin on oltava puolueeton, ei tarvitse olla kivikasvo. Selviytyjät kertoivat myös hyviä tarinoita, kohtaamisista poliisin ja syyttäjän kanssa.