Pienyrittäjien, yksinyrittäjien ja freelancereiden asia on vasemmiston asia. Liian usein yrittäjyysasiat nähdään porvaripuolueiden heininä ja vasemmistopuolueet myös jättävät suosiolla yritysasiat oikeiston haltuun. Tosiasia kuitenkin on, että pienyrittäjät jos ketkä ovat työläisiä sanan varsinaisessa merkityksessä.

Suurin osa Suomen yrityksistä on yhden ihmisen mikroyrityksiä tai muutaman hengen pienyrityksiä. Suurin osa uusista työpaikoista syntyy pienyrityksiin. Pienyrittäjät tekevät yleensä pitkää päivää matalaksi jäävällä tuntipalkalla.

Pienet yritykset kohtaavat toiminnassaan erilaisia ongelmia kuin suuryritykset ja usein politiikkatoimien vaikutukset ovat pienille yritykselle erilaisia kuin suurille. Siksi politiikanteossa pitäisi tunnistaa herkemmin päätösten vaikutukset eri kokoisiin ja eri toimialaisiin yrityksiin ja huomioida erityisesti pienten yritysten toimintaedellytykset. Parturikampaajat, kotipalveluyrittäjät, yhden ihmisen mainostoimistot tai kioskinpitäjät työskentelevät usein jaksamisensa äärirajoilla eivätkä harrasta kyseenalaista verosuunnittelua monikansallisten tytäryhtiöiden kautta.

Kuluneen vaalikauden aikana on yhteisöveroa alennettu 26 prosentista 20 prosenttiin. Esimerkiksi viime vuonna yhteisöveron alennuksen myötä verotulot vähenivät 800 miljoonaa euroa. Dynaamisia vaikutuksia ei ole juuri näkynyt. Yhteisöveron alennus auttoi lähinnä suuryrityksiä. Samaan aikaan yleinen arvonlisävero on noussut, vaikka arvonlisäveron nosto heikentää erityisesti pienyrittäjien asemaa ja toimeentuloa, erityisesti palvelusektorilla.

Nyt tarvitaan aitoja kohennuksia pienten yritysten toimintamahdollisuuksiin. Tätä kautta myös Suomen taloutta voidaan saada nousuun. Pienyrittäjien aseman parantamiseksi olisi tärkeää keskittyä seuraaviin asioihin:

1)Arvonlisävero: yleistä arvonlisäveroa ei pidä nostaa ja pienyrittäjien alv-alarajaa ja huojennusta tulisi nostaa merkittävästi. Palveluissa pitäisi harkita madallettua alv-tasoa.

2)Sosiaaliturva: pienyrittäjien sosiaaliturvaa tulisi parantaa ja saattaa se samalle viivalle työntekijöiden kanssa.

3)Perustulo: perustuloon siirtyminen joustavoittaisi yritystoiminnan aloitusta ja toisi turvaa.

4)Ensimmäisen työntekijän palkkauksen helpottaminen: palkkaamista voisi helpottaa esimerkiksi huojentamalla työnantajasivukuluja tai kehittämällä palkkatukijärjestelmää

5)Verotusjärjestelmän sujuvoittaminen: yritysverotusjärjestelmässä pitäisi pyrkiä reaaliaikaiseen ja helposti hallinnoitavaan sähköiseen verojärjestelmään.

6)Hallinnon yksinkertaistaminen: yrityspalvelut pitäisi koota samalle luukulle ja turhaa byrokratiaa keventää.

Pääasiassa kotimaan markkinoilla toimiville pienyrittäjille olennaista on myös ostovoiman kehitys. Leikkaaminen ja palkanjäädytykset syövät ostovoiman ja ajavat pienyritykset ahdinkoon. Vasemmiston peräänkuuluttama elvyttävä talouspolitiikkaa hyödyttäisi siis myös pienyrittäjiä.

Suurin osa ryhtyy yrittäjäksi omasta tahdostaan, mutta eivät valitettavasti kaikki. Politiikalla ja työelämän pelisäännöillä pitäisi pyrkiä estämään pakkoyrittäjyys-ilmiön laajenemista. Yrittäjyys ei sovi kaikille, mutta niille joille se sopii, pitäisi olla toiminnan ja säällisen toimeentulon edellytykset.

Kirjoitus on julkaistu myös 19.2.2015 ilmestyneessä Kansan Tahdossa