HongkongMuistatteko vielä Vantaan Martinlaaksoon rakennetut minikodit? Viidentoista ja puolen neliön kohutut tehoyksiöt, joissa ruokapöydän voi vetää esiin portaikon alta ja parvelle on saatu tilaa kasvattamalla huonekorkeutta?

Kun tunkee itseään olkapää edellä Lü Chunxiangin kotiin, Vantaan asunnoista kohkaaminen tuntuu vähän nololta. Tekisi mieli pyytää suomalaisen median puolesta julkisesti anteeksi.

Täällä Hongkongin keskustassa ahtaudella on eri mittakaava.

Pienen eteiskäytävän jälkeen aukeaa Lün perheen vajaan kymmenen neliön asunto. Tai “aukeaa” on tässä tapauksessa väärä sana: huone on lattiasta kattoon täynnä tavaroita, joita arjessa tarvitsee.

Vaatteet roikkuvat katon rajaan kiinnitetystä tangosta, televisio on jääkaapin päällä. Alasängylle on päivän ajaksi asetettu matto istumista varten. Lattiatilaa ei oikeastaan ole.

Kerrossängystä yltää pikkiriikkisen ruokapöytään, jonka muovijakkaroilta yltää jääkaapille, josta yltää kerrossängyn portaisiin, josta yltää keittolevylle. Sen äärestä pystyy vaivatta avaamaan vessan huteran haitarioven, jonka takana vessanpöntöllä ei mahdu istumaan polvet suorassa.

Tässä asunnossa elää neljä ihmistä. Lü, hänen miehensä ja 15- ja 18-vuotiaat pojat.

Lü Chunxiangin nelihenkinen perhe asuu kymmenen neliön asunnossa. Rahat riittävät juuri ja juuri vuokraan. Jenny Matikainen / Yle

"Koko palkka menee vuokraan, ruokaan ja koulumaksuihin." Lü Chunxiang

Nyt on jo syksy, mutta ikkunasta tunkee muisto Hongkongin kuumista kesäöistä, joina lämpötila on viileimmilläänkin 25 asteen tuntumassa. Ajatus kosteasta helteestä ja neljästä lähes aikuisesta nukkumassa kerrossängyssä kymmenen neliön huoneessa on vähintäänkin ahdistava.

Asiasta on olemassa tutkimuksiakin. Viime kesänä tällaisten asuntojen lämpötila saattoi nousta yli 40 celsiusasteen. Suurimmassa osassa asunnoista oli kuumempaa kuin ulkona.

Mutta perheellä ei ole vaihtoehtoja. Asunnon vajaan kuudensadan euron vuokra on jo sekin melkein liikaa.

– Se on paljon rahaa. Meillä ei ole vakituista työtä. Koko palkka menee vuokraan, ruokaan ja koulumaksuihin, Lü sanoo.

Lün keittiö on nukkaus vessan vieressä. Jenny Matikainen / Yle

Asunto on niin pieni, että asiat pitää tehdä vuorotellen. Kun Lü tulee töistä, hän laittaa ruuan. Vasta sen jälkeen pojat voivat opiskella. Pienen pöydän ääressä tai alasängyllä istuessa ergonomiasta ei ole tietoakaan.

Ahdas asunto on myös terveyshaitta.

Lün perheen kodissa joka nurkka on täynnä tavaraa. Tilaa on vain 10 neliötä. Jenny Matikainen / Yle

Kiinan erityishallintoalue Hongkong on yksi maailman kalleimpia, ellei kallein asuinpaikka. Sen keskustassa eli Hongkongin saarella asuntojen neliöhinnat ovat olleet useissa vertailuissa korkeampia kuin missään muualla.

Miljoonalla eurolla saisi ostettua laadusta riippuen noin 40–50 neliön asunnon. Keskihinta oli elokuussa 20 800 euroa neliöltä.

Vertailun vuoksi: tuolloin vanhan osakehuoneiston keskimääräinen neliöhinta oli Helsingissä 4 113 euroa. Helsingin kalleimmalla alueella, kantakaupungissa vanhat asunnot maksoivat vuoden alkupuoliskolla keskimäärin 6 665 euroa neliöltä (siirryt toiseen palveluun).

Asuntopulasta on tullut Hongkongin synkkä tavaramerkki. Hinnat ovat alkaneet jo vaikuttaa Hongkongin houkuttelevuuteen asuinkaupunkina ja nuorten hongkongilaisten lastentekohaluihin (siirryt toiseen palveluun).

Kuvaava fakta on, että hongkongilaisen kiinteistönvälitystoimiston selvityksen mukaan lähes puolet vapailla markkinoilla olevista vuokra-asunnoista maksaa jo yli 2 200 euroa kuussa (siirryt toiseen palveluun).

Pienissä asunnoissa ei ole erillisiä tiloja nukkumiseen tai syömiseen. Samaa huonetta käyteteään kaikkeen. Jenny Matikainen / Yle

Kuumina kohisevat asuntomarkkinat avaavat ovia keplottelulle.

Lün perheen pikkuruinen koti on yksi esimerkki siitä, miten sijoittajat nyhtävät asunnoista entistä enemmän rahaa.

Yksiö on nimittäin alun perin ollut osa isompaa asuntoa, joka on sittemmin pilkottu pienemmiksi kodeiksi. Rappukäytävässä, kapean ulko-oven takana aukeaakin heti toinen ovi.

Päiväsaikaan vain naapurin ovea suojaava ristikko-portti on kiinni. Sen läpi näkee vaivatta televisiossa puhuvan Ranskan presidentin Emmanuel Macronin ja kolme aikuista miestä tappamassa aikaansa. He kaikki asuvat siellä, yhdessä huoneessa.

Omistajilleen tällaiset pilkotut asunnot ovat hyvää bisnestä. Hongkongilaiset asunnonvälittäjät ovat keksineet, miten isot asunnot saa kirjaimellisesti poikimaan.

– Välittäjät houkuttelevat omistajia jakamaan asunnot pienemmiksi yksiköiksi. He sanovat, että voitto voi jopa kolminkertaistua, kun vuokraa yhden sijaan useita asuntoja, sanoo sosiaalityöntekijä Angela Lui Yi Shan.

Lui työskentelee Society for Community -järjestölle, joka auttaa ahtaasti asuvia perheitä. Hän on paikallisessa mediassa asunto-ongelmien vakiokasvo.

Lui kertoo, että monet välittäjät suostuttelevat omistajia jättämään kaiken heidän huolekseen. Heillä on valmiit yhteydet rakennuttajiin, jotka hoitavat homman.

Muutostyöt tehdään usein luvatta ja turvallisuudesta välittämättä. Viranomaisten valvonta on riittämätöntä.

– Yhdestä asunnosta voidaan tehdä jopa viisi pienempää. Samalla remontoijat saattavat vahingoittaa talojen rakenteita. Asunnoista tulee hengenvaarallisia, Lui sanoo.

Öisin kerrossängyssä nukkuu neljä ihmistä. Jenny Matikainen / Yle

Lähes puolet vapailla markkinoilla olevista vuokra-asunnoista maksaa jo yli 2 200 euroa kuussa.

Äärimmäisen ahdas asuminen on arkea neljännesmiljoonalle hongkongilaiselle. Kaikkiaan Hongkongissa asuu vajaat 7,5 miljoonaa ihmistä.

Pilkottujen asuntojen määrä kasvaa koko ajan. Vuonna 2016 niitä oli jo 93 000 ja niissä asui yhteensä 210 000 ihmistä (siirryt toiseen palveluun).

Lisäksi 50 000 hongkongilaista asuu niin kutsutuissa häkkikodeissa (siirryt toiseen palveluun). Niihin mahtuu käytännössä vain sänky. Toinen nimitys tällaisille asunnoille on arkkukoti.

Hongkongissa ei ole standardia sille, kuinka paljon yhdellä ihmisellä pitäisi olla asuintilaa. Alarajaa ei ole myöskään sille, kuinka pieniä asuntoja saa rakentaa.

Sosiaalityöntekijä Angela Lui Yi Shan haastattelee Lü Chunxiangia perheen tarpeista. Lün toiveissa olisi parempi tila lasten läksyjä varten. Jenny Matikainen / Yle

"Yhdestä asunnosta voidaan tehdä jopa viisi pienempää." Angela Lui Yi Shan

Hongkongin asuntoministeri sanoi kesällä, että rajan asettaminen vaikeuttaisi asunnon ostoa entisestään. Uusien pikkuasuntojen määrä onkin noussut, koska ne ovat rakennuttajille hyvää bisnestä.

Ensi vuonna jo lähes puolet yksityisillä markkinoilla olevista asunnoista on 40 neliömetriä tai sitä pienempiä (siirryt toiseen palveluun), kertoo ennuste.

Asukkaiden oikeuksia puolustavia järjestöjä kehitys ei miellytä.

– Yritämme lobata hallitusta asettamaan alarajan. Jos standardi olisi olemassa, voisimme myös valvoa sen toteutumista, sanoo Lui.

Luin mukaan tavoitteena on saada vähimmäisvaatimukseksi 80 neliöjalkaa eli noin 7,4 neliömetriä asukasta kohti. Lün nelihenkinen perhe tarvitsisi siis ainakin 29 neliön asunnon.

Uusilla sisustusratkaisuilla pyritään helpottamaan arkea. Pysyväksi ratkaisuksi se ei kuitenkaan riitä. Jenny Matikainen / Yle

Vertaillaan taas hieman:

Suomessa laki ei määrää asuintilasta, mutta Tilastokeskus katsoo, että ihmiset asuvat ahtaasti, jos asunnossa on vähemmän huoneita kuin asukkaita. Keittiötä ei lasketa.

Keskimäärin suomalaisten kodeissa on 40 neliötä asukasta kohden, Hongkongissa vastaava luku on 13 neliötä.

Suomeen rakennettavan asuinhuoneiston puolestaan pitää olla vähintään 20 neliötä. Vantaan miniyksiöt saivat poikkeusluvan.

Hongkongin asuntomarkkinat ovat monien vertailujen mukaan maailman kalleimmat. Jenny Matikainen / Yle

Todellisuudessa Hongkongissa on yhä paljon rakentamatonta maata, mutta sitä ei ole kaavoitettu asuinrakentamiseen.

Hongkongia ympäröi meri ja vuoret. Vain seitsemän prosenttia maa-alasta on kaavoitettu asumiseen. Jenny Matikainen / Yle

Hongkongin hallitusta on syytetty kyvyttömyydestä puuttua ongelmaan. Kaupungin kohtuuhintaisiin vuokra-asuntoihin on yli viiden vuoden jono. Niihin jonottaa myös Li Weiqingin perhe.

He asuvat vajaassa parissakymmenessä neliössä kuudestaan: vanhemmat, kaksi poikaa ja kaksi tyttöä. Lapset nukkuvat pareittain kerrossängyssä.

Yksityisyydestä ei näissä pikkukodeissa voi edes haaveilla.

Vanhin pojista etsii töitä, tytöt ovat teini-iässä. Li on ylpeä, sillä nuorempi heistä on saanut juuri stipendin.

Se ei varmasti ole ollut helppoa. Opiskelurauhaa ei ole. Naapurien äänet kuuluvat seinien läpi. Tänään käytävässä soi sekoitus lapsen itkua ja television pauhua.

Li muutti aikoinaan Hongkongiin Manner-Kiinasta paremman elämän toivossa. Se kaduttaa, hän sanoo.

– En ymmärrä enää, miksi lähdin. Elämä täällä on jatkuvaa taistelua, suorastaan kurjaa.

Koti tarjoaa huonosti turvaa. Se on ahdas, ja vuokra voi nousta päättömästi. Talossa asuu kaikenlaista väkeä. Joskus pelottaa. Seinään on kiinnitetty lappu: joku on varastanut naapurin kengät.

Alasängystä tulee päivän ajaksi oleskelutila. Tuuletinta tarvitaan sillä kesällä lämpötila voi nousta yli 30 asteen Jenny Matikainen / Yle

"Elämä täällä on jatkuvaa taistelua." Li Weiqing

Tänään on hieman parempi päivä. Sosiaalityöntekijä Lui on tullut käymään.

Luin mukana on joukko vapaaehtoisia arkkitehtejä, jotka tutkivat ja mittailevat Lin asuntoa. He pohtivat, miten tilan saisi paremmin käyttöön. Kyseessä on projekti, jolla pyritään helpottamaan ahtautta edes hieman.

Useimmiten perheillä on pulaa opiskelutilasta ja nukkumapaikoista.

– Kyselemme asukkaan toiveita ja mittaamme paikat. Tulemme sitten takaisin ehdotuksen kanssa, selittää arkkitehti Hannah Yim.

Li toivoo lisää hyllyjä lasten koulukirjoille. Jääkaapinkin voisi siirtää, pohtivat apujoukot.

Tarkoitus on myös suunnitella lisää säilytyspaikkoja, jotta elintilaa vapautuisi. Lin kodissa ei ole juuri kaappeja. Yksi alapeti on täynnä tavaraa. Läjästä pilkottaa vaatteita, pahvilaatikoita, koulukirjoja, lomakkeita ja erilaisia kodin tavaroita.

Li Weiqingin kotona ei juuri ole kaappitilaa. Alasänky toimii varastona. Jenny Matikainen / Yle

Tilanpuute on yleisin perustelu myös Hongkongin asuntopulaan.

Moni hongkongilainen nielee selityksen, että kaupunki on jo täynnä. Koska Hongkong on puristuksissa meren ja vuorten välissä, rakennusmaata ei enää ole.

Se ei kuitenkaan ole koko totuus, sanovat asiantuntijat.

Todellisuudessa Hongkongissa on yhä paljon rakentamatonta maata, mutta sitä ei ole kaavoitettu asuinrakentamiseen. Vain seitsemän prosenttia maa-alasta on varattu asumiselle (siirryt toiseen palveluun).

Vielä rakentamaton maa on suurimmaksi osaksi kaavoitettu maatalouskäyttöön. Osa maasta on yhä maanviljelijöiden omistuksessa mutta merkittävä osa siitä on myyty gryndereille.

Muun muassa mannerkiinalaiset rakennuttajat ovat ostaneet maata Hongkongista määrätietoisesti.

Monet projektit ovat kuitenkin kaatuneet kiistoihin. Yksityiset maanomistajat eivät halua myydä maitaan, ja viranomaiset ovat haluttomia pakkolunastuksiin. Se voisi aiheuttaa mielenosoituksia ja niitä ei kaupunkiin haluta.

Pienelläkin maakaistaleella voi hidastaa suuria hankkeita.

Pikkuasunnoissa yksityisyyttä ei ole. Vessan oven mahtuu juuri ja juuri sulkemaan. Jenny Matikainen / Yle

Vuosia pitkittynyt ongelma on ajautunut pattitilanteeseen.

– Kaikki tuntuvat olevan samaa mieltä siitä, että Hongkongiin tarvitaan lisää asuntoja, mutta kukaan ei halua niitä naapuriinsa, muotoili Hongkongin entinen asunto- ja liikenneministeri Anthony Cheung New York Timesille viime vuonna (siirryt toiseen palveluun).

Kansalaisten vähäinen luottamus hallitukseen ei auta asiaa. Moni uskoo, että kaupungin johto on rahakkaiden rakennuttajien asialla.

Se mikä sijoittajien mielestään on hyväksi bisnekselle, ei välttämättä ole hyväksi hongkongilaisille.

Muun muassa ympäristöjärjestö Greenpeace on huomauttanut (siirryt toiseen palveluun), ettei uudisrakentaminenkaan välttämättä auta parantamaan hongkongilaista elämänlaatua. Ongelma ei ratkea, jos rakennuttajat saavat rakentaa kalliita miniasuntoja, joiden myyntihinnat ampaisevat pilviin.

Arkkitehti mittaa eteistä. Ovesta mahtuu hädintuskin sisään Jenny Matikainen / Yle

Hongkongin hallintojohtajaa Carrie Lamia on moitittu toimettomuudesta asunto-ongelman ratkaisussa. Kesällä hän ilmoitti kuusiosaisesta ohjelmasta, jolla asuntopulaan aiotaan puuttua.

– Asumisongelma koko ajan pahempi, sen pitäisi olla hallituksen listalla ykkösenä, Society for Community -järjestön Lui sanoo.

Mutta kuvio on monimutkainen, Lui myöntää. Hän kuvailee, kuinka jaettujen asuntojen paremmalla valvonnalla olisi kääntöpuolensa.

– Jos jaetuissa asunnoissa saisi enää asua vain tietty määrä ihmisiä, osa asukkaista saisi häädön ja muiden vuokra nousisi. Vuokranantajien olisi saatava rahansa jostain takaisin, Lui sanoo.

Ympärillä kuhisee Sham Shui Pon kiireinen kaupunginosa, jota usein kutsutaan urbaaniksi slummiksi.

Kadulla ihmiset näyttävät hyvinvoivilta mutta sisällä alkaa toinen todellisuus. Korkeuksiin kohoavan talon ikkunoissa autotien yllä kuivuvat pyykit eivät enää näytä vain hauskalta yksityiskohdalta. Niiden läpi näkyy kotien ahtaus ja teini-ikäisten tuska saada hetki omaa rauhaa.

Lui sanoo, että asunto-ongelmaan on oikeastaan olemassa vain yksi hyvä ratkaisu: jostain pitäisi saada parempia ja tilavampia asuntoja.

Mutta sinne on vielä pitkä matka. Sitä odotellessa on aikaa rakentaa Lin perheelle kirjahylly.