Museota pyörittävä säätiö tarvitsisi kaksi miljoonaa euroa. Finaviasta tai Vantaan kaupungista ei näytä olevan apua.

Suomen Ilmailumuseon johtaja Pia Illikainen ja hänen edeltäjänsä, vuodenvaihteessa eläköityvä Markku Kyyrönen, elävät jännittäviä aikoja. Marraskuun aikana ratkeaa, odottaako museota uusi, loistava tulevaisuus kivenheiton päässä Helsinki-Vantaan lentoaseman terminaalista ja sen miljoonien ihmisten matkustajavirroista vai päättyykö museon toiminta täydelliseen katastrofiin, alasajoon ja korvaamattoman arvokkaiden museoesineiden ripotteluun ties minne.

Juuri nyt todennäköisemmältä vaikuttaa jälkimmäinen vaihtoehto.

Suomen Ilmailumuseon nykyiset tilat lentoaseman Aviapolis-alueella valmistuivat vaiheittain vuosina 1981–1995. Tilat omistaa ja museotoimintaa pyörittää Suomen Ilmailumuseosäätiö.

Tontin sen sijaan omistaa koko lentoasema-alueen isäntä, valtion lentokenttäyhtiö Finavia. Se on noussut museodraamassa päärooliin.

Finavia ei tähän saakka ole perinyt tontista vuokraa. Nyt museolle on ilmoitettu, että tilanne muuttuu ja tontista aletaan periä markkinavuokraa nykyisen sopimuksen umpeutuessa kesäkuussa 2022.

Siihen museolla ei ole varaa.

Säätiö menee taloudellisesti nipin napin omillaan. Kävijämäärät ovat nousseet, ei vähiten kävelymatkan päässä museolta olevan Kehäradan ja sen Aviapolis-aseman vuoksi. Viime vuonna museoon tutustui 40 000 kävijää. Paikka on juna-asemasta huolimatta kuitenkin syrjässä.

”Ei me tässä voitaisi pitemmän päälle jatkaa, vaikka tontista ei perittäisikään vuokraa”, museonjohtaja Illikainen sanoo.

Tilat ovat ahtaat, kylmät ja huonokuntoiset eikä rakennukselle voida taata tontinvuokrasopimuksesta johtuen tarpeeksi pitkää hallintaoikeutta.

Aviapoliksen aluetta rakennetaan nyt vauhdilla ja museo on jäämässä pahan kerran mottiin. Kokoelman suurinta konetta, Convair Metropolitania, ei pian enää millään konstilla saada siirrettyä mahdolliseen uuteen sijoituspaikkaan.

Museo suunnitteli pitkään uutta rakennusta ja havainnekuviakin tehtiin. Rahoitus osoittautui kuitenkin ylivoimaiseksi.

Sitten, kuin taivaan lahjana, viime syksynä nousi esille uusi vaihtoehto. Helsinki-Vantaan terminaalin kupeessa, entisen kotimaan terminaalin, nykyisen ykkösterminaalin, eteläpuolella oli tyhjillään valtava rakennus, Finnairin entinen rahtiterminaali eli Cargo. Sen toiminnot on siirretty uuteen terminaaliin.

Rakennuksen omistaa LAK Real Estate Oy. Se on entinen Finavian kokonaan omistama tytäryhtiö, jonka enemmistö myytiin kiinteistösijoittajille. Finavia jäi 49 prosentin omistuksella vähemmistöosakkaaksi.

LAK suhtautui myönteisesti ajatukseen sijoittaa ilmailumuseo osaan terminaalin tiloista. LAK teetti jopa suunnitelman rakennuksen museokäytöstä. LAK ja museosäätiö ovat neuvotelleet pitkäaikaisesta vuokrasopimuksesta.

Illikainen ja Kyyrönen ovat innosta piukeina.

”Se on mahtava paikka. Korkeata tilaa runsain mitoin ja suora näköyhteys toimivalle kentälle. Ei tämmöistä museota ole maailmassa missään muualla.”

Ei varmaan olekaan. Ajatuksen luulisi kiinnostavan sekä Finaviaa että Finnairia, joka lennättää Helsinki-Vantaan kautta vuosittain miljoonittain lähinnä Aasiasta Eurooppaan lentäviä vaihtomatkustajia. Molemmat pohtivat pää punaisena, kuinka viihdyttää näitä avainasiakkaita muutaman tunnin välilaskun aikana.

Mahdottomalta tuntuneen unelman toteuttamisen eli muuton muutostöineen on laskettu maksavan viisi miljoonaa euroa. Sellaista rahaa säätiöllä ei ollut.

Unelma tuli kuitenkin askelen lähemmäs, kun opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi hankkeelle 1,5 miljoonan euron avustuksen, joka sisältyy kuluvan vuoden toiseen lisäbudjettiin. Yhteensä valtiolta on luvassa kolme miljoonaa euroa.

Enää puuttuu kaksi miljoonaa. Kyyrösen mukaan ainoa tapa hankkia se on realisoida nykyinen museorakennus.

Sitä on tarjottu monille tahoille, muun muassa Vantaan kaupungille. Sen virkamiehiä on käynyt museolla sovittelemassa rakennusta esimerkiksi nuorison monitoimikeskukseksi, mutta valmista ei ole tullut.

Toinen potentiaalinen ostaja on Finavia, joka siis omistaa myös museon tontin. Finavia kehittää miljardisatsauksella lentoasema-aluetta, joten kaksi miljoonaa ei vaikuttaisi kohtuuttomalta panostukselta. Jos tontti muutettaisiin etäparkkialueeksi, rahat saataisiin Kyyrösen mukaan kokoon muutamassa vuodessa.

Hän muistuttaa, että Finavia saisi myös konkreettista hyötyä uusissa tiloissa toimivasta museosta. Sen kävijät pysäköisivät autonsa Finavian alati laajeneviin parkkihalleihin lentoasemalla.

Finavia on vastannut kaikkiin esityksiin yksikantaan ei. Lentokenttäyhtiö korostaa olevansa puhtaasti kaupallinen toimija.

”He sanovat, etteivät he voi tehdä sopimuksia, joihin sisältyy piilotukea ja joiden tarkoituksena siis on auttaa museota”, Illikainen huokaa.

Eikä vanhoja, hienoja lentokoneita voi oikein mereenkään kipata.

Aika alkaa loppua. Ilmailumuseosäätiön on marraskuun aikana tehtävä opetus- ja kulttuuriministeriölle selvitys valtakunnallisen erikoismuseon edellytysten täyttymisestä. Sen olennainen osa on sitova tieto museon sijoituspaikasta seuraavien 15 vuoden aikana.

Jos muutto entiseen rahtiterminaaliin kariutuu, semmoista tietoa ei voida antaa, mikä vaarantaa valtiontuen ja samalla museon talouden tulevina vuosina.

Myös uusien tilojen vuokraaja odottaa malttamattomana rahoitusratkaisua. LAK on jo pariin kertaan lykännyt takarajaa, mutta ei voi jäädä odottelemaan loputtomiin. Jos ilmailumuseo ei tiloihin muuta, niille keksitään muuta käyttöä.

Museonjohtaja Illikainen kiteyttää tilanteen näin: ”Jos kaikki menee hyvin, uusi, hieno museo toimii jo keväällä 2020. Jos kaikki menee huonosti, meidän on kevääseen 2021 mennessä keksittävä, miten museon sijoittaminen ja tulevaisuus ratkaistaan.”

Sekin on hyvin vaativa harjoitus. Toinen iso suomalainen ilmailumuseo on vahvasti ilmavoimiin keskittynyt Suomen Ilmavoimamuseo Tikkakoskella. Sen tilat ovat piripintaan täynnä. Eikä vanhoja, hienoja lentokoneita voi oikein mereenkään kipata.

Vantaan kaupunginjohtaja Ritva Viljanen on huolissaan.

”Ilman muuta ilmailumuseo on kaupungille erittäin tärkeä. Me toivomme todella, että se pysyy täällä ja Helsinki-Vantaan lentoasemalla. Rahtiterminaalihan on sille hieno paikka.”

Tämän tavoitteen eteen on Viljasen mielestä toimittukin. Hänen mukaansa idea museon muutosta entiseen rahtiterminaaliin syntyi alun perin kaupungin yhteyksien kautta.

Hänelle uusi käänne oli se, ettei Finavia suostu ostamaan museon nykyistä rakennusta.

”Se tieto tuli vasta muutama viikko sitten. Me olemme perustaneet neuvotteluryhmän käsittelemään asiaa yhdessä museon johdon kanssa”, Viljanen sanoo.

Vantaa ei kuitenkaan kiirehdi hätiin ostamalla nykyisiä museorakennuksia. Niiden muuttaminen toisiin tarkoituksiin olisi kaupunginjohtajan mielestä hankalaa, ja museo sijaitsee alueella, jolle tulee kuitenkin aika nopeastikin uutta rakennuskantaa. Viljanen ei ole varma edes siitä, että vanhojen museorakennusten arvo on se kaksi miljoonaa.

Nykyisessä museossa Vantaata kiinnostaa vain sen tontti. Aviapolis on nykyisin Vantaan nopeimmin kehittyvä alue.

Vantaan kaupungilta ei siis ole apua luvassa. Jäljelle jää erittäin kannattava Helsinki-Vantaan isäntä Finavia. Tammi-syyskuussa sen liikevoitto oli 52 miljoonaa euroa eli noin 19 prosenttia liikevaihdosta. Kovin monet yritykset eivät pysty samaan.

Finavian tekninen johtaja Henri Hansson sanoo työnantajansa suhtautuvan suurella suopeudella museoon ja sen pyrkimyksiin. Finavialla on oma edustajansa jopa Ilmailumuseosäätiön hallituksessa.

Hansson pitää museon siirtämistä Finnairin entiseen rahtiterminaaliin hyvänä ideana myös lentoasemaoperaattorin kannalta, jos museosta kehittyisi houkutteleva elämyskohde. Helsinki-Vantaa on kehittyvä lentoasema, jonka ympäristöön toivotaan erilaisia palveluita. Moderni, toimiva ilmailumuseo sopisi hyvin näihin tavoitteisiin.

Muuta kuin sympatiaa Finavialta ei kuitenkaan tässä vaiheessa ole luvassa. Hansson on tiukkana kahdessa ydinkysymyksessä eli tontin vuokraamisessa ja nykyisten museorakennusten ostamisessa.

Hänen mukaansa museotontin vastikkeeton vuokra on peräisin 20 vuoden takaa. Nyt sekä Finavia että Aviapoliksen alue ovat ihan toista maata. Finavia on osakeyhtiö ja aiemmin syrjäinen metsäpläntti Aviapolis kehittyy ja samalla sen tonttien arvo kasvaa hurjaa vauhtia.

”Me olemme tukeneet museota 20 vuoden ajan antamalla tontin ilmaiseksi. Se ei enää käy. Meidän on kohdeltava kaikkia toimijoita tasapuolisesti”, Hansson sanoo.

Keskustelut museon kanssa kuitenkin jatkuvat. Finavia esittää ”kohtuullista vuokraa” ja noin kymmenen vuoden sopimusaikaa. Jollei yhteisymmärrystä saavuteta, museo joutuu lähtemään vuokrasopimuskauden päättyessä muutaman vuoden kuluttua.

Eikä vain lähtemään. Hansson muistuttaa vuokralaisen velvoitteesta ennallistaa tonttinsa sopimuksen päättyessä. Museosäätiö joutuisi siis pahimmassa tapauksessa purkamaan nykyiset rakennuksensa, mikä sekin olisi hyvin kallista.

Hansson suhtautuu ihan yhtä tiukasti nykyisten museorakennusten ostamiseen Finavialle.

”Meillä ei ole niille käyttöä eikä mitään perusteita lunastaa niitä. Lisäksi kaksi miljoonaa euroa on paljon rahaa, jolle meillä on kysyntää muuallakin. Ei museon pelastaminen voi olla pelkästään Finavian asia.”