Mitä isot edellä, sitä pienet perässä. Yhteiskuntamoraalimme on rappeutunut niin pahasti, ettei kukaan uskalla enää tunnustaa asiaa. Jos joku epäilee suomalaisten rehellisyyttä, koko koneisto käy voimallaan epäilijän kimppuun. Moraalin rappeutumisen yhtenä syynä on se, että huijaamalla voi saada paremmat tulot kuin rehellisesti toimien ja mitään tekemättä voi elää tyydyttävää elämää muitten kustannuksella.

En tässä kirjoituksessa erikseen toista, että rehellisiä ihmisiä Suomessa on vielä niin paljon, että tämä korttitalo pysyy pystyssä. Jokainen esimerkiksi kirjoituksessa otettu ryhmä tulee esittämään että olen väärässä, koska koska ja koska. Ensivihastuksen mentyä ohi kannattaa katsoa peiliin ja miettiä, miten asiat hyvinvointivaltiossamme ovat. Jos haluaa kerätä kiviä blogistin varalle, kannattaa samalla kerätä kiviä myös Helsingin Sanomien toimittajaa Seija Sarttia varten.

Sartti osoitti Helsingin Sanomien marraskuun kuukausiliitteessä, kuinka mittavaa sairauslomilla huijaaminen on kirjoituksessaan ”Saikkua!”. Itse olen kirjoittanut Iltalehdessä ylenmääräisistä sairauslomista kaksi kertaa aikaisemmin. Linkki1 , linkki2

Käsittelen asiaa yhteiskuntamoraalin näkökulmasta. Eliitin ja muiden kansalaisten ero on se, että eliitti tekee itselleen kusetukset mahdollistavan lainsäädännön ja sopimukset, mutta muut kansalaiset joutuvat bluffaamaan.

Porkkanaa on jo liikaa, välillä voisi antaa keppiä

Ihmisille on luotu sellainen maailmankuva, jossa mitään vastuita tai velvollisuuksia ei ole, on vain oikeuksia ja vaatimuksia. Kaikkea, mitä haluaa pitää saada, mutta mitään ei tarvitse tehdä tai uhrata sen eteen. Tilanne olisi murheellinen, jollei tämä kaikki olisi niin röyhkeää.

Hyvän vaatimiselle ei tule loppua. Kun työntekijöillä on työttömyysturva ja palkkaturva, kesälomat, talvilomat, arkipyhät, pekkasvapaat, lomarahat, sairausajan palkka, ilmainen työterveyshuolto, ilmaiset työpuhelimet, työnantajan maksamat nettiyhteydet, verottomat korvaukset, kuntosaliliput, kulttuuri- ja lounasssetelit, ilmaiset kahvit työpaikalla, TYKY-palvelut, koskimelontapäivät, pikkujoulujuhlat, eläketurva, ei se riitä. Ei, pitää saada koulutusvapaata ja palkankorotuksia. Ja kesäaamuisin pitää houkutella töihin aamiaisella ja torimansikoilla. Kun keskustellaan omasta vastuusta sairastamisessa edes yhden päivän osalta, syntyy hirmuinen kansanliike, joka metelöi siitä kuinka meiltä aina otetaan. Kansanliikkeeseen lähtevät mukaan kaikki puolueet laidasta laitaan.

Monet suomalaisista ovat niin pihalla tosielämästä, että he vaativat kaikille perustuloa, joka on siistimpi nimitys kansalaispalkalle. Ei ymmärretä, ettei perustulo riitä kaikille, vaan tarvitaan asumistukea, toimeentulotukea, työttömyyskorvauksia jne entiseen tapaan. Tosiasiassa perustulo tulisi kaiken päälle jahka muutama vuosi asiaa on ensin kokeiltu.

Sosiaaliturvaa on pakko alentaa, koska velaksi ei voida vuodesta toiseen elää. Silloin alkaa mankuminen. Jos esimerkiksi nyt neljännen lapsen jälkeen saatavaa korotettua lapsilisää aiheellisesti alennettaisiin, saisivat sosiaaliturvan varassa elävät perheet itkupotkuraivarin siitä kuinka aina otetaan köyhimmiltä. Tuet ovat niin itsestään selvyyksiä, ettei 10 euron alennuksen jälkeen nähdä, että edelleen saadaan tuhat euroa vastikkeetonta rahaa.

Eikö voisi jo kokeilla keppiä. Porkkanat on äkkiä syöty ja niitä vaaditaan aina lisää. Ihminen ei anna mitään arvoa ilmaiselle. Ainakin krapulapäivät jäisivät pitämättä, jos niitä ei voisi pitää palkallisena. Näin parannettaisiin myös kansanterveyttä.

Eliitti näyttää huonoa esimerkkiä

Yhteiskuntamoraalin rappeutumiselle on monta syytä. Yksi syy ovat ahneet yritysjohtajat, joista Fortumin eroamaan joutunut toimitusjohtaja on esimerkki pahimmasta päästä. Kansalaiset eivät usko selityksiä, että kaikki on laillista ja tehty sopimusten mukaan. Eikä pidäkään uskoa, koska sopimukset tehdään hyvä veli-piireissä sellaisiksi kuin kehdataan. Ota sinä tuo, minä saan sitten tämän.

Isot johtajat ottavat isot palkat, bonukset, optiot, osakkeet ja kultaiset kädenpuristukset. Sekään ei riitä, he jäävät eläkkeelle vuosia aikaisemmin kuin odottavat kansalaisten jäävän. Ja eläkkeet ovat suurempia kuukaudessa kuin hyvätuloinen eläkeläinen saa vuodessa.

Pörssiyhtiön johtaminen toki on rankkaa ja vaatii pitkiä päiviä. Mutta niin on yrittäjienkin ja monen työntekijänkin tässä yhteiskunnassa. Pörssiyhtiöiden johtajat voisivat näyttää mallia ja jäädä vaikka kamreeriksi tai vahtimestariksi sen jälkeen kun toimitusjohtajavuodet on tehty.

Kaikkein rumimmat eläke-edut ovat kuitenkin ottaneet kansanedustajat, jotka kehtaavat jäädä alle 40-vuotiaana yhteiskunnan eläteiksi. Vaikka eivät ole saaneet eduskunnassa mitään merkittävää aikaan.

Kun kansalaiset kokevat eliitin varastavan yhteisestä kuormasta, he katsovat itsellään olevan samat oikeudet.

Pankkiirit

Eurokriisin suurimmat syylliset ovat ahneet pankkiirit ja sijoittajat, jotka vedättivät koko länsimaista yhteiskuntaa pakkaamalla paskaa pakettiin ja laittamalla kiiltävät paperit ja rimssut päälle. He ovat yksiselitteisesti varkaita, joilta pitäisi voitot ottaa pois. Heidät pitäisi laittaa torille häpeäpaaluun. Veronmaksajien tulisi saada heittää heidän päälleen mätiä kananmunia ja tomaatteja.

Mutta ei. Kansalaiset maksakoon. Varkaat pitäkööt rahansa. Pahimmille annetaan lisää bonuksia ja hyviä virkoja. Jos miljooniensa keskellä enää viitsivät mitään tehdä.

Liikemiehet

Meillä on monenlaisia bisnesmiehiä. Kaikkien moraali ei ole kohdallaan. Mutta ei tarvitse olla liituraitapukuinen liikemiesveijari, kyllä markettien edessä marjoja myyvät kiertävät bisnesmiehetkin osaavat. Marjarasian päällä on kauniit ja makoisat mansikat, mutta pohjalla eilen myymättä jääneet lituskat.

Liikemiehet tuhlaavat rahaa ja raha tuo herhiläiset paikalle kuin hunaja karhut. Siksi jo aiemmin liikemiehenä mainetta saanut nykyinen vankilakundi sai suomalaisen poliittisen eliitin kuolaamaan ilmaisten rahojen perään.

Liikemiehet ja sosiaaliturva kohtaavat yhä useammin. On hotellihintaisia asuntolapaikkoja, vankiloista tehtyjä pakolaiskeskuksia ja terveydenhuollon miljardibisneksiä. Juristit, neuvojat, kulttuurineuvojat, ministerin veli jne ansaitsevat sitä paremmin, mitä enemmän sosiaaliturvan varassa eläviä Suomeen saadaan.

Rakentamisen ammattilaiset

Suomi on täynnä julkisia hometaloja. Ensin rakennetaan talo huonosti, sen jälkeen päästään korjaamaan homevauriot. Ikiliikkuja on keksitty ja rakennusvalvonta siunaa tämän kaiken. Suomalaisen rakentamisen perintöä tuhotaan vauhdilla. Pohjanmaata ja Savoa myöten ulkomaalaiset rakentavat julkisia tiloja. Voitot ehkä jäävät Suomeen, mutta palkat ja eläkkeet menevät ulkomaille. Silti rakentamisen hinta vain nousee.

Koko EU-kilpailu on harhaa, koska suomalaisen rakennusmiehen palkalla ei päästä ulkomaisiin urakoihin, mutta ulkomaalaiset vievät suomalaisten työt. Voimme vain hävitä.

Rakentamiseen on aina liittynyt kähmintää, poliittista ja tavallista. Marja-Vantaan tonttikauppoja tekivät poliittiset toimijat jo yli 20 vuotta sitten. Kun käry lopulta käy, ollaan äimän käkenä, ettei kukaan ole tiennyt mistään mitään. Tietämäni rakennusurakka jäi saamatta, kun rakennusliike ei suostunut ostamaan päättäjän vaimolle autoa. Rakennusalan yrityksistä voi löytyä autorengasostoja enemmän kuin firmassa on autoja ja vilkkilässä kissoja.

Töölönlahden piti olla suomalaista kulttuurimaisemaa. Se on nakerrettu pala palalta. Nyt sinne tulee ensimmäinen kerrostalo. Jossain on todella mätää, kun 31,5 neliön asunnon velaton hinta on 413.500 euroa (HS:n sunnuntainumeron mukana tullut liite). Tuollaiseen asuntoon ei ole varaa kuin upporikkaalla tai sosiaalitoimiston asiakkaalla. Eikä upporikas osta yksiötä.

”Minulla on niin paljon töitä, etten ehdi tekemään mitään”

Minulla oli kerran työtoveri, joka kiersi huoneesta toiseen valittamassa, kuinka hänellä on niin paljon töitä, ettei ehdi mitään tekemään. Työaikana hoidetaan omia asioita, joskus jopa enemmän kuin työasioita. Härskeimmät tekevät omaa bisnestä työnantajan välineillä työaikana. Jos palkkaan vaikuttaa se, kuinka paljon työtunteja ilmoitetaan tehdyksi, ovat ahkerimmat tehneet koko viikon jopa 18-tuntisia työpäiviä. Näinhän käy kun työaika alkaa kun aamulla nousee ja loppuu kun menee illalla nukkumaan. Tosin osa unestakin on käytettävä työasioiden miettimiseen.

Joillekin työaikaa ovat lounaat, kahvitauot, työmatkat, omien asioiden hoidot, facebookkailu, työkavereiden kanssa otetut iltakaljat, kaikki. Jotkut vaativat palkan rahana, joillekin kelpaa ylityövapaa.

Työni kautta olen nähnyt liian paljon. Rakennustyömailla nuoret työntekijät voivat piiloutua, jotta ei nähtäisi heidän lintsaavan. Yhden asiakkaani kokki sanoi, että nyt lähden sairauslomalle ja veti tahallaan haavan käteensä. Aamulla sairaaksi tekeytyneen voi löytää illalla jalkapallokentältä pelaamassa.

Työnantajan on mahdoton pitää rotia, jolla tällainen työmoraali saataisiin kohennettua. Puhuttelemalla asiat paranevat muutamaksi kuukaudeksi. Pitäisi antaa potkuja vääristä tuntikirjauksista, mutta silloin saa ammattiliiton juristit kimppuun. Yhteiskunta puolustaa huijareita, ei koskaan uhreja.

Huonoa moraalia tukevat työntekijöiden ammattijärjestöt. Asiakkaani työntekijä sai kuukaudessa 500 euroa alan työehtosopimusta korkeampaa palkkaa. Hän sanoi itsensä irti. Pari kuukautta myöhemmin työntekijäjärjestön juristit tulivat vaatimaan korvausta saamatta jääneistä yleiskorotuksista. Ammattijärjestön kannattaa työllistää juristeja pelottelemaan yrityksiä ja etsimään irtisanomisista muotovirheitä pienten yritysten kurittamiseksi.

Työttömät

Suomalaisten joukossa on enenevässä määrin ihmisiä, jotka eivät halua eivätkä mene töihin. Tunnen monta, jotka suoraan sanovat, etteivät missään nimessä mene töihin, vaikka nostavat työttömyyskorvausta. Työhön menemisen voi estää monella tavalla. Eräs tuntemani nainen joutui työvoimatoimiston painostuksesta työhaastatteluun kirjanpitotyötä varten. Hän laittoi riettaan puseron päälleen ja kertakäyttötatuoinnin rintojen päälle näkyviin. Ja on edelleen työtön.

Rakennusalalla tehdään kesät pitkiä päiviä. Sen mahdollistaman ansiosidonnaisen työttömyysturvan avulla on mukava elellä talvet Thaimaan lämmössä.

Kun maahanmuuttajien työttömyys on suurta, aletaan selitykset. Ehkä piristävin niistä on Karjalainen-lehdessä julkaistu Lieksaan liittyvä juttu: ”Somaleissa on korkeasti koulutettuja runsaasti mm. koneinsinöörejä, [nimi] on huomannut. Heidän todistuksensa on vain jäänyt Somaliaan, hän toteaa.” Voiko virkamies olla vieraantuneempi elämälle?

Asiasta keskustelu on kiellettyä. Jos joku uskaltaa sanoa, ettei keisarilla ole vaatteita, alkaa sanojan kivitys. Totta kai kaikki haluavat töihin, mutta kun töitä ei ole. Ja jos onkin, ne ovat paskaduuneja, joita ei voi suomalaisilla teettää. Afrikassa kiertäneenä olen nähnyt paljon afrikkalaisia, jotka eivät kotimaassaan viitsi tehdä työtä. Miksi he tulisivat Suomeen töihin, kun täällä ansaitsee hyvin mitään tekemättäkin.

Sairauslomalaiset

Seija Sartin kirjoitus HS Kuukausiliitteessä oli niin kattava, että laitan vain esimerkin, miten kaikki muuttuu rahaksi.

Yrittäjä palkkasi viikonloppua varten töihin nuoren 3 päiväksi pe la su. Keikkatyö. Palkkaa piti maksaa 3 päivältä 16 euroa tunti, lauantaina +50%, sunnuntaina +100%. Kolmesta 8 tunnin työjaksosta oli sovittu 576 euron palkka. Lomakorvaus oli sovittu sisältyvän palkkaan. Yrityksen palkkakulut 750 euroa sosiaalikuluineen. Keikka oli varmistettu keskiviikkona että kaveri varmasti tulee.

Perjantaiaamuna henkilö ilmoitti sairastuneensa. Hänelle piti maksaa koko palkka. Lisäksi jouduttiin varamiespalvelufirmasta palkkaamaan kiireellä toinen, joka maksoi 20 % enemmän kuin sovittu palkka oli eli 900 euroa + alv.

Jokainen voi sydämessään miettiä, olisiko ollut kohtuullista, että tämä ”sairastunut” olisi jäänyt ilman palkkaa edes perjantailta. Asiassa saatiin sovittua, ettei viikonlopusta sentään tarvinnut maksaa viikonloppulisiä. Useat lääkärit antavat sairauslomia aika heppoisin perustein, joten lääkärintodistuksen vaatiminen ei mitään auta.

Kuvitteleeko joku, että tuotteissa ja palveluissa on niin suuri kate, että se mahdollistaa kahden työntekijän palkan maksun yhdestä työstä.

Työllistäkää nuoret. Palkatkaa nuoria. Harjoittelijan palkkaan emme suostu. On se niin väärin, että sairaat aina joutuvat maksajiksi. Tällaista keskustelu on Suomessa.

Sosiaalitukien saajat

Kokoomuksen nuorten varapuheenjohtaja joutui eroamaan lapsilisistä esittämänsä epäonnistuneen Facebook-mielipiteensä kanssa. Tässä asiassa olennaisin jäi näkemättä kun kokoomus puolueena kävi väärän mielipiteen esittäjän kimppuun. Lapsia ei toki tehdä lapsilisien takia, vaan sen mahdollistaman kokonaistuen takia. Suurlapsinen perhe saa tukia enemmän kuin hyvätuloinen palkansaaja saa nettopalkkana. Perhe saa isommat asunnot kuin omilla rahalla itsensä elättävät.

AVA-televisio esittää sarjaa ”Erilaiset äidit”. Eräs lukijoistani painosti minua katsomaan jaksoa numero 4 netistä. Kymmenen minuutin jälkeen voin jo pahoin. Suomalainen perhe hankkii joka vuosi lapsia, vaikka isällä ja äidillä ei ole mitään mahdollisuutta eikä aikomustakaan elättää suurperhettään. He kävelevät itsestään selvyytenä sosiaalitoimistoon hakemaan rahaa uuteen pesukoneeseen. Toimittaja teki jonkinlaista sankaritarinaa siitä kuinka kiirettä perheellä on. Mikä ihmeen kiire, kun töissä ei tarvitse käydä, eikä ole työmatkojakaan, mutta iso auto oli hankittu kauppareissuja varten.

Jotkut sosiaalityöntekijät ovat sanoneet, etteivät he jaksa pitää yhteiskunnan puolta. He pääsevät helpommalla kun lyövät rahat ja ostolaput käteen. Siksi mitä röyhkeämpi henkilö luukulle tulee, sitä enemmän hän vie rahaa mukanaan. Tähän ei auta muu kuin rahahanan sulkeminen. Silloin virkailija pääsee kaikkein helpoimmalla. Tai sitten laitetaan sosiaalitoimiston ovelle otto-automaatti, jossa on rahanpainokone. Jokainen ottaa mukaansa niin paljon kuin jaksaa kantaa.

Eläkeläiset

Maassamme on nuoria eläkeläisiä, joilla ei ole mitään sellaista vikaa, mikä estäisi heidän mukavan elämänsä. Eräs lääkäri kertoi, että jotkut eläkeläiseksi haluavat ovat niin sinnikkäitä, että he katsovat helpommaksi kirjoittaa paperit kuin kestää jatkuvaa painostusta. Kun pääsee nuorena eläkkeelle, voi tulla tekemisen puute. Siksi aikaa on kulutettava vaikka hevoskauppoja tekemällä.

Toisessa ääripäässä ovat ennenaikaiselle eläkkeelle lähtevät. Heidän halujaan helpotettiin työttömyyseläkkeillä. Jos siihen putkeen ei ehtinyt, alkaa valitus erilaisista vaivoista. Seija Sartti kirjoitti työntekijästä, joka ei kipeän selkänsä takia päässyt edes tuolista ylös. Nyt tämä umpiterve työkyvytön pelailee golfia pitkin maailmaa. Ahkera metsänkävijä pääsi eläkkeelle kun kipeä olkapää esti työnteon. Sitten hän meni torille myymään itse poimimiaan karpaloita 40 litraa.

Opiskelijat

Kun opiskelu oli maksullista eikä tukia ollut, opiskelut suoritettiin reippaasti loppuun. Opintotukien avulla opiskelusta on tullut joillekin elämäntapa, jota on kiva viettää pitempäänkin. Ei riitä yksi tutkinto, pitää tehdä monta. Kun yhteiskunnalle tarpeeton tutkinto on saatu valmiiksi, vaaditaan koulutusta vastaavaa työtä ja palkkaa. Kun sitä ei ole tarjolla, katsotaan oikeudeksi elää korvauksilla.

Tutkinto on lahja nuorelle. Lahja, jonka jälkeen pärjätään omillaan. Tohtorintutkinnon ei pidä olla oikeus olla loppuikä yliopiston kirjoilla tekemässä tutkimuksia, joita kukaan ei tarvitse.

Opiskelun pitää olla niin kivaa ja vapaata, että oppisopimusjärjestelmä on Suomessa tuhottu. Eihän sitä voi työtä tehdä, jos hankkii itselleen ammatin. Ja kun oppisopimuksesta saa palkkaakin, ei voi vaatia opintotukea. Ja kaikkein pahinta, oppisopimusjärjestelmästä voi hyötyä yrittäjäkin, tuo kaikkien riistäjä.

Maahanmuuttajat

Toissa vuonna eräästä kansanryhmästä sai vain seitsemän turvapaikan. Muut saivat jäädä Suomeen sosiaaliturvan varaan elämään kuka millaisin perusteluin. Siis eivät ole oikeita pakolaisia, vaan luikureita.

Käsi sydämelle. Uskommeko ihan rehellisesti, että jotain 10-lapsista yksinhuoltajaäitiä ja hänen lapsiaan vainotaan kotimaassaan. Humanitäärisestä maahanmuutosta on tullut bisnes ja teatteri, jossa suurin osa turvapaikan hakijoista huijaa ja heitä palkalla palveleva hyvien ihmisten verkosto uskoo heille syötetyn pajunköyden. Tai on ainakin uskovinaan.

Kehitysapuvarkaat

Kehitysapuun vaaditaan koko ajan lisää rahaa, mutta hyvin vähän puhutaan tuloksista. Ei ole kanttia, koska suuri osa rahasta jää suomalaisille kehitysaputyöntekijöille ja –organisaatioille. Osa menee korruptioon, osa varastetaan kohdemaassa. Osalla teetetään aivan turhanaikaisia hankkeita kuten dokumenttielokuvien teon opettamista paikallisille, kalliita huusseja tai mehiläisten hoitoa kaukotyönä Suomesta. Kaikki tietävät pelin hengen, mutta kenenkään intressissä ei ole puuttua asiaan, koska rahan kylväminen on kivempaa ja helpompaa kuin maissin kylvö.

Malawissa viljasato oli tuhoutumassa pellolle. Kylän nuoret miehet maleksivat puun alla varjossa. Kun heiltä kysyttiin, miksette korjaa viljaa, saatiin vastaus, mitä sitä nyt viljaa korjaamaan kun ensi viikolla saadaan YK-viljaa.

Monet suomalaiset hyväsydämisyydessään antavat kaukomaiden kummilapsille rahaa. Kaukomaassa voi yli 30-vuotiaalla lapsosella olla kolmas kummilapsikierros menossa. Kummilapsimafiat käyvät kouluissa piirrättämässä lapsilla kuvia, jotka lähetetään liikuttuneille kummivanhemmille Eurooppaan.

Pimeän työn tekijät ja teettäjät

Pimeissä töissä on monenlaista väkeä, niin kotimaisia kuin ulkomaisiakin. Eniten sympatisoin heitä, joilla on niin paljon ulosotossa velkaa, ettei heidän kannata mennä rehellisiin töihin. Vähiten sympatisoin heitä, jotka nostavat työttömyyskorvauksia samalla kun tekevät pimeitä töitä.

Hyvätuloiset, jotka pystyisivät itse maksamaan kotiensa remontit omilla rahoillaan, vaativat kotitalousvähennyksen, jolla kuulemma vähennetään pimeätä työtä. Suomeksi sen voi sanoa niinkin, että hyvätuloiset teettävät remonttinsa pimeästi, jos eivät saa verohelpotuksia. Rehellisyys pitää ostaa.

Perintäyhtiöt

Perintäyhtiöt otetaan tässä esimerkiksi moraalittomasta liiketoiminnasta, joka huipentuu valtavien voittojen siirtämiseen verottomasti veroparatiiseihin. Yhtiöt ovat höynäyttäneet monet kunnatkin asiakkaikseen. Perintälaskuja automaattisesti pyörittelemällä maksettava määrä voi moninkertaistua ja kaiken huipuksi ne voivat tulla kunnan itsensä maksettaviksi toimeentulotuesta.

Tilintarkastajat ja muut valvojat

Liataan tässä omaakin pesää. Kirjoitin kirjassani ”Yrittäminen on kaunein tapa ottaa vastuu omasta elämästä” tilintarkastuslaskuun kirjattavista ylimääräisistä työtunneista, påslagista. Enemmän kuitenkin moralisoin sitä, että suurten toimistojen tilintarkastajat lobbasivat lain, joka mahdollistaa pakollisen, mutta turhan byrokratian laskuttamisen pieniltä yrityksiltä. Tämä turha työ voi kaksinkertaistaa tilintarkastajan laskun.

Valvonnan tuloksia näemme EU:ssa, jossa joka vuosi tilintarkastajat huomauttavat miljardien katoamisesta. Mitään ei tapahdu. Rakennusvalvonta ei estä hometalojen rakentamista, vaikka kaikki tietävät ettei kosteiden rakenteiden päälle pidä mitään rakentaa. On kiire ja rahaa pitää saada nopeammin. Talvivaaran löperön valvonnan seurauksista kärsii koko Kainuu.

Lakimiehet

Sellaista rikollista ja huijaria ei ole, jolle Suomen valtio ei antaisi ilmaista oikeusapua. Lakimiehet tekevät mustasta valkoista. Ja vaikkei se onnistuisikaan, valitetaan uudestaan ja uudestaan, jolloin rahasammosta kilahtaa helppoa rahaa juristien taskuun. Lakimiehillä on yhteiskunnan erityinen suojelus. Valtio maksaa kustannukset, jotka pahimmillaan ovat miljoonien eurojen luokkaa.

Joskus juristien laskut ovat niin härskisti yli, että oikeuslaitos määrää ne pienemmiksi. Miten tällainen ylilaskuttava juristi voi edes toimia oikeuden puolesta.

Juristien arvovalta Suomessa on korkea. Sitä voi käyttää myös lobbaamiseen narraamalla (asiantuntijakusetusta). Helsingin Sanomissa 9.11. huippujuristi puolustaa veroparatiiseja sillä, että paratiisiyhtiöt työllistämisen kautta maksavat välillisiä ja välittömiä veroja. Hän jättää sanomatta, että nämä alunperin suomalaiset yhtiöt maksoivat arvonlisäveroja ja ennakonpidätyksiä ihan samalla lailla kunniallisesti kuin kaikki suomalaiset yhtiötkin tekevät. Ja sen, että sijoitus Suomeen tarkoitti sijoituksia lääkäreiden omistuksiin, eikä näin luotu Suomeen yhtään työpaikkaa. Sijoituksen hinta lääkärien saamine voittoineen ja korkoineen on maksettava terveydenhoitomaksuina valtion ja potilaitten kukkarosta varsinaisen palvelun hinnan lisäksi.

Eläkeyhtiöt

Eläkeyhtiöt ostavat yksityisiä eläkesäätiöitä ylihintaan siten, että säätiön rahoista osa palautetaan säätiöstä vastanneelle yhtiölle.

Kun eläkerahat on saatu, niillä tehdään toimialajärjestelyjä, ostetaan Talvivaaran Kainuun tuhoavan yhtiön osakkeita tai autetaan kelkkatehdasta veronkierrossa. Ja kansa ja yritykset maksavat. Ensin eläkemaksut. Sitten korkeammat autokatsastusmaksut. Sitten korkeammat terveydenhuolto- ja sosiaalipalvelujen maksut. Ja johto saa bonuspalkkaa hyvin tehdyistä järjestelyistä.

Kansanedustajat

Yhteiskunnan kannalta iso moraalinen ongelma on äänien ostaminen. Puolueet ajavat koko ajan uudistuksia, jotka maksavat ensin vähän ja sitten kun kaikki ovat oppineet kuppaamaan saatuja uusia etuja, iso raha palaa. Ja kun joku rahaa tuhlaava uudistus on saatu, alkavat vaateet rahan nostamiseksi. Mitä tämä muuta on kuin äänien ostamista.

Kansanedustajat vaativat muilta rehellisyyttä, mutta he nostavat verottomia kulukorvauksia, joista yrittäjät joutuisivat verorikollisina tuomiolle. He tuhlaavat yhteisiä rahoja kaikenlaisiin urheilukerhoihin. Jos kerhon hoitaja varastaa urheilukerhon=eduskunnan rahat, ei kerholaisista ole miestä eikä naista keräämään kolehtia ja korvaamaan rahat.

Missä muussa työpaikassa voi työaikana puuhastella työnantajan rahoilla kaikkea kivaa nenäpäistä ja puuhevosista moottoripyöriin.

Toimittajat

Moraalitonta on myös toimittajien puuttuminen jonninjoutaviin asioihin. Mitä mitättömämpi juttu, sitä suuremmat otsikot. Kyse voi olla laiskuudesta, mukavuudenhalusta tai sosiaalisesta korruptiosta. On kiva olla eliitin kaveri. On helppo kirjoittaa ministerin tekstiviesteistä, kansanedustajan kännäämisestä tai jonkun käpykylän varavaltuutetun rasistisesta FB-kommentista. Sen sijaan perehtyminen yhteiskunnan todellisiin ongelmiin vaatii paljon työtä.

Rikolliset

Kukaan ei joudu vastuuseen enää mistään. Jos Suomeen tullaan väärennetyillä papereilla luikuria puhuen, ei sillä ole merkitystä oleskeluluvan saantiin ja sitä kautta sosiaalitukien saamiseen.

Pitää tehdä tosi törkeitä rikoksia että joutuisi vankilaan. Varkaat ympäri Euroopan kerääntyvät Suomeen varkaisiin. Kiinni jäämisen riski on pieni ja jos jääkin, ei saa mitään rangaistuksia (joiksi en laske ehdollista tuomiota).

Hyvien ihmisten selitykset kaikelle Suomessa tapahtuvalle pahalle alkavat olla irvokkaita. Jos ulkomaalaiset ovat raiskaustilastoissa yliedustettuina, löytyy viranomaisia, jotka selittävät asiaa kulttuuriin kuuluvilla seikoilla ja hokemalla ”raiskaavathan suomalaisetkin”.

Välimeren maiden varkaat, mafiat ja veronkiertäjät

Kaikki tiedämme kuinka paljon Välimeren maissa on korruptiota ja veronkiertoa. Sitä enemmän pitää ihmetellä, miksi avustamme näitä itse asiansa sotkeneita maita miljardeilla euroilla. Kiitokseksi saamme vihanpitoa siitä, ettemme anna vielä enemmän.

Päättäjät puhuvat, että meillä on vastuu. Meillä ei tosiaankaan ole vastuuta muusta kuin omasta elämästämme. Jos kreikkalaiset ja espanjalaiset elävät yli varojensa, juuri he ovat niitä, joiden pitää tuntea se omassa elämässään. Jos italialaiset eivät saa veronkiertoa eikä mafiaa kuriin, se nyt ei kuulu suomalaisille pennin vertaa.

Vapaa-aika ylikorostuneen tärkeä

Työntekijät eivät enää odota palkkaa, vaan palkkaa suurempia korvauksia vapaa-ajan menettämisestä. Jotta jokainen minuutti vuorokaudesta voidaan käyttää omaan kivaan, maksatetaan jo työmatkatkin työnantajalla. Työmatka-ajan vähentämiseksi pitää rakentaa siltoja, moottoriteitä ja tunneleita. Rahan käytön määrällä ei ole mitään väliä.

Mitä se hieno vapaa-aika sitten on? Television katseluun käytetään keskimäärin kolme tuntia päivässä. Internetin ja Facebookin ihmeelliseen maailmaan menee yli tunti päivässä. Viikonlopun virikettä ostoskeskuksissa. Matkustelua Ruotsin laivoilla, Kanarialle ja Thaimaahan. Vapaa-aika on niin tärkeää, ettei sitä voi käyttää edes sienien ja marjojen poimimiseen, vaan nämä työt tekevät venäläiset ja thaimaalaiset.

Kusettamalla voi vain voittaa

Kusettajien elämä on tehty helpoksi. He voivat vain voittaa. Jos kusetus ei onnistu, he eivät menetä mitään. Siksi aina kannattaa yrittää.

Suurin riistetty: suomalainen yrittäjä

Suomesta on tullut kuin Neuvostoliitto, jossa yhteiskuntaa kusetettiin mennen tullen. Yhteiskunnalta saa ottaa ja varastaa, eihän se ole keneltäkään pois.

Suomessa sekä valtio että työntekijät varastavat yrittäjiltä. Kumpaakaan tahoa ei kiinnosta, miten yrittäjälle käy. Menkööt firma nurin. Valtio korottaa veroja ja maksuja ja ajaa yrittäjät entistä ahtaammalle. Työntekijöillä on työttömyys- ja palkkaturva. Yrittäjä tuhoaa konkurssissa koko elämänsä. Eikä tukea kannata hakea.

Eräs asiakkaistani teki konkurssin. Joulun jälkeen hän meni vähillä rahoillaan ostamaan pussin riisiä puuroa saadakseen päivän ateriaksi. Hänen edellään kassajonossa oli sosiaaliturvarahoilla ruokaostokset tekeviä, joilla ostoskärryt olivat kukkuroillaan mitä ihmeellisimpiä herkkuja.

Yhä useammat yrittäjät haluavat toimia yksin. Nykysysteemissä firman saa nurin epäonnistuneella palkkaamisella. Ministerit hokevat kasvuyrittäjyydestä ja kaatavat epätoivoissaan rahaa näille startupeille. Jos vaikka jostain tulisi uusi Nokia, joka pelastaa Suomen.

Suurin kusettaja: valtio

Sosialismi on jo toteutettu Suomessa. Valtio vie kaikesta puolet päältä. Rahat otetaan kovalla kädellä, minkä etenkin arvonlisäveroja maksavat yrittäjät liian hyvin tietävät. Kun kaikkeen hyvään ei riitä rahaa, nostetaan veroja ja otetaan velkaa. Päättäjien mieleen ei tule, että ihmiset ovat onnellisempia kun saavat omalla työllään ja omilla käsillään hankkia itselleen elannon.

Kun rahat on saatu, on päättäjillä kiire tuhlata ne ympäri maailmaa kaikkeen kivaan. Rahalla ja etenkin toisten rahoilla on kiva ostaa valtaa ja arvostusta. Verorahat suorastaan polttavat päättäjien käsiä. Päättäjät, jotka itse ovat koko ikänsä saaneet omat rahansa verorahoista, eivät pysty ymmärtämään kuinka monen ihmisen ja yrityksen kovan työn takana on saada kokoon joka vuosi 20 miljoonaa euroa annettavaksi vuosikymmenestä toiseen keskenään sotivaan Afganistaniin.

Blogeissani olen ollut huolissani siitä, miten seuraavat sukupolvet maksavat otetun velan. Mutta nämä sukupolvet itse eivät välitä asiasta. Juuri nuoret haluavat rajatonta maailmaa, jossa kaikilla on oikeus tulla Suomeen muitten elätettäväksi. Ruotsalaiset ovat menneet tässä jo pitkälle, mutta ei se heillekään riitä. Siellä vihreät vaativat ovien avaamista apposen auki, selkosen selälleen, saranat ja lukot pois ovista (Öppna fler dorrar).

So liegt wie man sich bettet. Jos ei vaivadu petaamaan on turha vaatia sileää sänkyä. Petaajien käsiä ja selkää särkee jo.

Kun keskiluokan pinna katkeaa

Nykyiseen yhteiskuntaan olennaisesti kuuluva kusetus olisi helppo hoitaa, jos kyse olisi vain rahasta. Jos rahaa olisi.

Kyse on paljon muustakin. On Suomessa ollut varkaita aina, mutta ei näin röyhkeitä varkaita kuin tänään. Röyhkeys on seuraamusta hölläkätisestä kohtelusta ja yhteiskuntamoraalin rapautumisesta. Ulkomaalaisen on helpompi varastaa kotimaansa ulkopuolella kuin kotimaassaan. Siksi ulkomaalaiset rikolliset pitäisi karkottaa heti maasta myös ehdollisen tuomion jälkeen. Ehdollisen tuomion saanut ei voi vedota siihen, ettei muka tietäisi mitä on tehnyt.

Röyhkeys tekee tavallisen elämän vaikeammaksi. Tarvitaan turvalukkoja, vartijoita, valvontakameroita ja hälytyslaitteita. Niiden kustannukset ovat omalla tavallaan veroa siitä, että yhteiskunta on niin suvaitsevainen. Eikä sekään riitä. Pitää tarkkailla varkaita nostaessa automaatista rahaa, torilla joutuu pitämään lompakostaan kiinni, kotipihalle, mökille tai autoon ei voi jättää mitään arvokasta. On tarkistettava kuitit ja vaihtorahat.

Naiset eivät uskalla mennä iltamyöhään kotiinsa yhtä turvallisesti kuin vielä 80-luvulla. Vanhempien pitää kantaa huolta ulkona olevista lapsistaan aiempaa enemmän.

Jos keskiluokan veroja edelleen korotetaan ja jos yrittäjien asemaa vaikeutetaan, on edessä Kreikan kohtalo. Ensin harmaa talous Suomessakin lisääntyy, kun motivaatio ei enää riitä yhteiskunnan rahan kylvämiseen. Rakennusalalla rehellisesti toimivan suomalaisen yrittäjän asema on jo kohtuuttoman vaikea. Kun usko yhteiskunnan oikeudenmukaisuuteen romahtaa, alkaa syöksykierre kohti valtion romahdusta.

Mikä on elämän tarkoitus?

Afrikan matkoillani olen miettinyt paljon elämän tarkoitusta. Ehkei se olekaan otsasi hiessä elannon hankkimista. Afrikkalaisilla on aika, meillä suomalaisilla kello.

Ehkä ihmisenkin elämän tarkoitus on sama kuin käellä. Käki munii toisten lintujen pesiin ja antaa muitten hoitaa poikueensa. Käki voi kukkuilla kesän iloissa ilman huolta huomisesta.

Vaan mistä saadaan orjat rehkimään ihmiskäkien hyvää elämää varten. Ovatko nykyajan orjat koneita, jotka korvaavat ihmiset. Se on sitä tuottavuutta, jonka nimiin kaikki vannovat.