Taistelu Helsingistä oli ohi kahdessa vuorokaudessa. Työväentalon torniin tammikuun lopussa vallankumouksen merkiksi sytytetty punainen lyhty sammui ja punaviiri repesi tykkitulessa. Punakaarti antautui 13. huhtikuuta 1918.

Vaasaan paennut Suomen senaatti oli pyytänyt Saksan apua taistelussa punakaarteja vastaan. Keisarikunta tuli kernaasti puolustamaan asemiaan tällä ensimmäisen maailmansodan pohjoisrintamalla.

Saksalaisjoukkojen panos varmisti valkoisten voiton tässä verisessä ja katkerassa Suomen sisällissodassa.

Yllä olevalla videolla esitetään saksalaista tuotantoa oleva dokumenttifilmi Saksan Itämeren-divisioonan Helsingin valtauksesta.

Maihinnousu ja viikon marssi Helsinkiin

Saksan Itämeren-divisioona oli kenraali Rüdiger von der Goltzin johtama noin 10 000:n sotilaan yksikkö. Se nousi maihin Hangossa 3. huhtikuuta ja lähti etenemään kohti Helsinkiä. (Videolla kohdassa 00:10.)

Divisioona lähti myrskyävälle Itämerelle Danzigin (nyk. Gdansk) satamasta 1. huhtikuuta. Saattue saapui Hangon redille 3. huhtikuuta ja aloitti marssinsa seuraavana päivänä. (Videolla kohdassa 00:30.)

Punakaarti pakeni saksalaisten edellä itään ja pysäytti saksalaisjoukot taisteluun vasta Karjaalla 6. huhtikuuta. Hyökkääjät jatkoivat myös rantarataa ja Turuntietä pitkin Kirkkonummen kautta kohti pääkaupunkiseutua. (Videolla kohdassa 01:05.)

Lohjan suunnalla taisteltiin Kirkniemessä 8. huhtikuuta. Rintama pysähtyi Nummelaan runsaan viikon ajaksi. Kirkkonummella käytiin taisteluja 9. huhtikuuta. Sieltä punaiset vetäytyivät kohti Espoota.

Leppävaaran linnoitukset tehottomia

Saksalaisten etujoukko saapui Espoon Leppävaaraan 11. huhtikuuta. Siellä olivat venäläisten rakentamat, vankkoina pidetyt puolustuslinjat tykkeineen, joita hyökkääjän arveltiin kunnioittavan.

Tykkejä ei kuitenkaan osattu käyttää ja noin 1 500 punakaartilaisen vastarinta murtui hetkessä. Näin saksalaisille aukesi tie luoteesta kohti Helsinkiä.

Saman illan aikana saksalaisjoukot etenivät Haagaan ja Pikku-Huopalahteen.

Hyökkäys Helsinkiin aamuvarhaisella 12. huhtikuuta

Varsinainen hyökkäys kaupungin keskustaan käynnistyi perjantaiaamuna 12. huhtikuuta aamuviideltä Vähä-Huopalahden ja Meilahden kautta.

Punaisten johto oli torjunut tätä ennen viimeisen antautumisvaatimuksen.

Saksalaiset lähtivät etenemään nykyistä Mannerheimintietä kohti etelää. Punaiset puolustajat ottivat vihollisensa vastaan aamukuudelta Tilkan sotilassairaalan kallioilla.

Saksalaiset valtasivat Tilkan kalliot yhdeksältä. Siitä seuraava punaisten puolustusasema oli nykyisen Mannerheimintien ja Pihlajatien risteyksen kohdalla.

Saksalaiset saivat vallattua idempänä sijaitsevan Pasilan rautatieaseman puolenpäivän jälkeen.

Eräs divisioonan kärkikomppania oli hyökännyt aamuvarhaisella Ilmalan korkealla kalliolla sijaitsevaan Meteorologisen laitoksen observatorioon (kalliolla on nykyään isot vesitornit).(Videolla kohdassa 02:20.)

Ilmalan kallion valtauksessa vuosi myös saksalaista verta.­

Se vallattiin pian ja Saksan lippu nostettiin observatorion katolle, jonka jälkeen tykit ajettiin asemiin otolliselle näköalapaikalle. (Videolla kohdassa 02:35.)

Meilahden suunnalta tulleet saksalaiset juuttuivat taisteluun Töölöntullissa, mutta etenivät pian Nordenskjöldinkadulle.

Saksalaisyksiköt etenivät kahden pääjoukon voimin. Toinen tunkeutui keskikaupungille nykyistä Mannerheimintietä pitkin, ja toinen Hietalahden kautta kaupungin eteläosiin. Pasilan suunnalta saksalaiset etenivät rataa pitkin kohti keskustaa. (Videolla kohdassa 03:20.)

Suomalainen valkokaartin esikunta antoi joukoilleen käskyn liittyä taisteluun pian puolenpäivän jälkeen.

Taistelu jättimäisestä Turun kasarmista

Kello 16:n jälkeen saksalaiset pääsivät Kansallismuseon kohdalle. He joutuivat pysähtymään, koska punaiset sylkivät tulta jättimäisestä Turun kasarmista, joka sijaitsi nykyisen Lasipalatsin kohdalla.

C.L. Engelin piirtämä Turun kasarmi oli Helsingin suurin rakennus. Saksalaiset polttivat sen 12. huhtikuuta ja pääsivät etenemään syvemmälle kaupungin keskustaan.­

Turun kasarmin valtaus nousikin muutamaksi tunniksi tapahtumien keskiöön.

Punaiset kykenivät sieltä käsin hallitsemaan laajaa aluetta keskustassa. Kaarti oli sijoittanut konekiväärejä rakennuksen ikkunoihin, katolle ja kellariluukkuihin.

C.L. Engelin piirtämää Helsingin suurinta rakennusta puolusti alun perin noin 400 punakaartilaista, joukossa myös naiskaartilaisia.

Saksalaiset saartoivat kasarmialueen ja pääsivät tulittamaan sitä takaa, entisen linja-autoaseman puolelta. Tuo nykyään jo muussa käytössä oleva linja-autoasemarakennus oli alunperin Turun kasarmin huoltorakennus sekä hevostalli.

Lopulta Saksalaiset päättivät sytyttää Turun kasarmin tuleen. Se onnistui ja rakennus tuhoutui pahoin pohjoissiipeä lukuun ottamatta. Ainakin 80 punaista antautui ja loput pakenivat syvemmälle kaupunkiin.

Turun kasarmista antautuvia punakaartilaisia. Joukossa naiskaartilainen ja venäläinen sotilas.­

Pojat tonkivat Turun kasarmin raunioita ruoan toivossa.­

Turun kasarmin puolustajien ollessa vielä voimissaan osa saksalaisista lähti kiertämään Kampin kautta Fredrikinkatua pitkin Ruotsalaisen teatterin edustalle. Sinne he saapuvat noin ennen iltakuutta.

Ruotsalaiseen Teatteriin tehdyn iskun jälkeen rakennuksesta antautui 12 punataistelijaa.

Smolnan sitkeät puolustajat

Punakaarti oli alkanut keskittää iltapäivän aikana joukkojaan Mannerheimintien ja Aleksanterinkadun risteyksen ympäristöön. Sieltä he joutuivat pian vetäytymään etelämmäksi.

Sitkeintä punaisten vastarinta oli Helsingin punakaartin päämajana toimineessa Smolnassa.

Smolnaan jumittunut päämajakomppania ja naiskaartin osasto pitivät epätoivoisesti puoliaan koko illan. Heidän konekiväärinsä tulittivat rakennuksen ikkunoista ja parvekkeilta Esplanadin puistossa suojaa hakevia saksalaisia ja valkokaartilaisia. (Videolla kohdassa 03:45.)

Hyökkääjät joutuivat illan mittaan vetäytymään Eteläesplanadille hotelli Kämpin tienoille. Smolna jäi valtaamatta tuona iltana.

Smolnan puolustajat antoivat periksi vasta seuraavana aamuna (13.4.). Rakennuksessa oli antautumishetkellä useita satoja punakaartilaisia.

Smolnan punalippu on saksalaisten jalkojen juuressa 15 minuuttia rakennuksen antautumisen jälkeen.­

Saksalaisjääkärit tauolla Smolnan kukistuttua.­

Myös Katajanokan tuntumassa sijaitsevasta Päävartiosta taisteltiin kiivaasti loppuun asti. Päävartion paksut vallit sekä viereinen Borgströmin tupakkatehdas kärsivät pahoja vaurioita satamassa olleiden saksalaislaivojen tykkitulen moukaroinnista.

Päävartion sellisiipi ja Borgströmin tupakkatehtaan rakennus (oik.) ovat reikäjuustoa satamassa olleiden saksalaisalusten moukaroitua niitä tykeillään. Kaksi saksalaismatruusia poseeraa Katajanokan laiturilla.­

Työväentalo ja sen torni palavat saksalaisten tykkitulen jälkeen.­

Puolustajat pitivät pitkään hallussaan myös Ruotsalaista lyseota, jonne oli teljetty useita satoja aiemmin vangittuja suojeluskuntalaisia.

Loputkin punakaartilaiset antautuivat lauantain (13.4.) aikana. Helsingissä vangittiin yhteensä noin 4 000 punaista.

Voitonparaati Senaatintorilla 14. huhtikuuta

Itämeren divisioonan komentaja von der Golz järjesti juhlallisen voitonparaatin Helsingin keskustassa valtauksen jälkeisenä päivänä 14. huhtikuuta. Saksalaisjoukot marssivat keskustassa ja järjestäytyivät Senaatintorille ohimarssiin. (Videolla kohdassa 04:15.)

Senaatintori ja lähikadut olivat täynnä hurraavia kaupunkilaisia. Helsingin kaupunginjohto ja muutamat senaattorit tervehtivät valloittajia. (Videolla kohdassa 04:40 ja 04:55.)

Saksalaiset jatkoivat sotaa loppuun asti

Saksalaiset jatkoivat pian kohti uusia taisteluja punaisia vastaan, ensin Hämeenlinnan suunnassa. Loviisan kautta maihin nousseet osastot etenivät mm. Lahteen ja pakottivat viimeiset punakaartilaiset antautumaan Kymenlaaksossa toukokuun alussa.

Koko Suomen retkestä aiheutui saksalaisille usean sadan miehen tappiot. Luvut vaihtelevat 400:n 547:n välillä. Suomeen rahdattujen noin 3 000 saksalaishevosen kohtalosta ei ole tietoa.

Sisällissodan loputtua Saksan armeijan osia jäi Suomeen aina ensimmäisen maailmansodan päättymiseen ja marraskuussa 1918 tapahtuneeseen keisarikunnan antautumiseen saakka.

Tampereen taistelun verisyys eri luokkaa

Helsingin valtauksen aikana sai surmansa noin 400 punaista, 60 saksalaista ja 20 valkoista. Lisäksi tuhansia antautuneita punaisia joutui vankileireille.

Ensimmäinen taistelupäivä, 12. huhtikuuta, oli verisin. Punaisia kuoli tuona perjantaina ainakin 200, saksalaisia 41 ja suojeluskuntalaisia 14.

Loputkin punakaartilaiset antautuivat 13.4. Kuvassa saksalaissotilaita sekä taustalla punavankeja Kauppatorilla.­

Sisällissodan suurin taistelu oli saatu päätökseen Tampereella viikkoa ennen Helsingin valtausta. Tampereen taistelu on edelleen Pohjoismaiden kaikkien aikojen suurin asutuskeskustaistelu.

Tampereen taisteluun osallistui noin 16 000 valkoista ja 14 000 punaista. Valkoisia kuoli 700–900, punaisia 1000–1500. Vangiksi jäi 11 000–12 000 punaista. Pelkästään 3. huhtikuuta kaatui 400 taistelijaa.

Tampereen taistelu päättyi kenraali C.G.E. Mannerheimin johtaman valkoisen armeijan voittoon.

Lähteet: Hoppu: Vallatkaa Helsinki, Hentilä, Hentilä: Saksalainen Suomi 1918, Museovirasto.

Ilta-Sanomat järjesti tiistaina 10.4. Sanomatalossa 1918-tilaisuuden, jossa mm. kirjailija Anneli Kanto ja historioitsija Teemu Keskisarja puhuivat Helsingin taistelusta. Katso video keskustelusta alla.

Kenraali Rüdiger von der Golz.­