Suomi valmistautuu kuuden kuukauden mittaiseen EU-puheenjohtajakauteensa ja EU hiomaan viiden vuoden strategiaansa.

Molemmat ovat haasteellisia tehtäviä, sillä samaan aikaan äänestäjiä tökitään vihamielisyyteen, vastakkainasetteluun ja kuvitteellisille rintamille, missä vastakkain ovat järki ja järjettömyys.

Pääministeri Juha Sipilä (kesk.) kutsui viime vuoden lopulla EPP-kongressin innoittamana Euroopan liberaalit virkaveljensä Suomeen kokoukseen, jossa nimenomaan käytäisiin läpi EU:n haasteita, nykyisiä ja tulevia.

Kuusi pääministeriä Hollannista, Virosta, Tanskasta, Sloveniasta ja Belgiasta saapui Helsinkiin suunnittelemaan Euroopan tulevaisuutta.

Suomi haluaa onnistua loppuvuoden puheenjohtajuuskaudellaan, edistää sisämarkkinoiden toimivuutta, ilmastonsuojelua ja turvallisuutta.

Tiedotustilaisuuden suosio jäi vaisuksi

Kiinnostus moisia asioita kohtaan näyttää olevan kuitenkin masentavan matalalla, jos mittarina käytetään vaikkapa median kiinnostusta kuuden EU-pääministerin tapaamista kohtaan.

Istun nimittäin yksin Hollannin ja Slovenian pääministerien lehdistötilaisuudessa pääministerin virka-asunnon Kesärannan lehdistöhuoneessa.

Seuraa tekevät urhokkaasti lehdistökuvaajat sekä virkamiehet, jotka lopulta täyttävät tilan niin, ettei minun tarvitse hävetä ihan silmiä päästäni.

Susanna Turunen ainoana toimittajana pääministerin virka-asunnon Kesärannan lehdistöhuoneessa.

Siis pitääkö tästä päätellä, että liberaali politiikka ja ajatukset eivät kiinnosta?

Samaan aikaan liberaaleja perusajatuksia huudetaan ympäri Ranskan katuja. Vapaus, veljeys ja tasa-arvo ovat taas koetuksella Ranskan-maalla, ja niitä on noustava puolustamaan.

Töhrityt juutalaisten hautakivet saivat kansalaiset kokoontumaan toreille ja puolustamaan eurooppalaisia perusarvoja. Antisemitismi nostaa sopivasti päätään ennen toukokuun europarlamenttivaaleja. Tässä kohtaa nostaa mediakin.

Kuvat ovat vaikuttavia rintamalinjan molemmin puolin, mutta töhrijöillä ja vihanlietsojilla on etulyöntiasema. Teot keräävät kerta toisensa jälkeen median huomion.

Palataan tyhjään lehdistöhuoneeseen Kesärannassa.

EU-vaalit ovat alkaneet näkyä politiikassa ja Britannian lähestyvä EU-ero sitäkin enemmän. Epätietoisuus eron vaikutuksista on valtava niin kauan, kuin kukaan ei tiedä, miten ja milloin kaikki lopulta tapahtuu.

Häiriköt töhrivät hautakiviä hakaristeillä juutalaisten hautausmaalla Ranskan koillisosassa sijaitsevassa Quatzenheimissä 19. helmikuuta 2019. Frederick Florin / AFP

Brittien odotetaan hakevan lisäaikaa brexitille

Tämän hetken vahvin veikkaus on, että britit hakevat jatkoaikaa eron voimaan tulemiseen, jotta erosopimus saadaan Irlannin rajakiistan osalta sopivaan muotoon.

Ero on kuitenkin edessä, ellei sitten tapahdu politiikan täyskäännöstä siten, että Britanniassa järjestettäisiin toinen kansanäänestys, eli niin kutsuttu "People's Vote".

Brittien lähtö on surullista katseltavaa erityisesti eurooppalaisten liberaalidemokraattien leirissä, vaikka brittimepit Euroopan parlamentissa ovatkin istuneet eri ryhmissä.

Britannia on ollut sisämarkkinoiden veturi ja suuren kokonsa puolesta Saksan ja Ranskan veroinen pelaaja sekä hyvä politiikan tasapainottaja.

Brittien jättämän tyhjiön täyttämiseen tarvitaan kaikki nykyiset liberaalin ALDE -perheen jäsenet ja vähän enemmän. Sen vahvat maat kun ovat suhteellisen pieniä Hollantia lukuunottamatta.

Pääministeri Juha Sipilä otti kantaa tilanteeseen, kun hän piti Hollannin pääministerin Mark Rutten kanssa lehdistötilaisuutta Kesärannassa. Sipilän keskusta kuuluu Alde-perheeseen.

– Me olemme monissa kysymyksissä ne viimeiset, jotka puolustavat sisämarkkinoita, olemme samaa mieltä EMU:n [Euroopan talous- ja rahaliitto] kehittämisestä ja kaupasta.

Jussi Nukari / Lehtikuva

EU:n muskettisoturit etsivät johtajaa

Nuori, energinen ja "eurooppalainen" Ranskan presidentti Emmanuel Macron oli kaikkea muuta kuin muskettisoturien d'Artagnan vieraillessaan Itä-Ranskassa Quatzenheimin kylän juutalaisten hautausmaalla.

Euroopan pelastajaksi luonnehdittu Macron on jäänyt lakkojen ja keltaliivien vihanpurkausten jalkoihin. Hän elää uransa aallonpohjaa kannatusmittauksissa.

La République En Marche, Tasavalta liikkeelle -puolue pitäisi saada liikkeelle, mutta miten? Liberaalit pienpuolueet ympäri Eurooppaa ovat saman ongelman äärellä.

Laskin näkeväni kolme kollegaa, kun Sipilän pääministerivieraat jalkautuivat Helsingin upouuden keskuskirjaston Oodin tiloihin.

Muutama ihmisvilinässä heitetty kysymys ja kiva kuva siitä, kun herrat ihailevat ompelupöytää ja ihmettelevät 3D-printtausta eivät riitä kertomaan äänestäjille, mistä seuraavissa EU-vaaleissa on kysymys.

– Nyt pitää pitää yhtä, jotta yhtenäisyys, vapaa markkinatalous ja erittäin tärkeä sosiaalinen mallimme säilyvät. Viestiä pitää vain vahvistaa, kun britit lähtevät, sanoi Hollannin pääministeri Mark Rutte minulle, sille ainoalle toimittajalle, joka oli vaivautunut lehdistötilaisuuteen Kesärannassa.

Keskustan ja liberaalien kadotettu tilaisuus

Ihmetten kovasti, että liberaalijohtajien tapaaminen Helsingissä painettiin villaisella.

Kun sosiaalinen media on käynyt kuumana Ranskassa, jotta ihmiset saadaan liikkeelle puolustamaan uskonnonvapautta, tasa-arvoa, rauhaa ja yhteiskuntajärjestystä, niin meillä Suomessa EU-vaalien alla kuuden pääministerin tapaaminen kuitataan höttöisillä kutsuilla epämääräisiin tilaisuuksiin ympäri Helsinkiä, joissa pääasia ei ollut asia vaan kaikki muu.

Viron pääministeri Jüri Ratas veti erinomaisen puheenjohtajuuskauden eteläisessä naapurissamme keskittyen raivoisan avoimesti yhteen asiaan, sisämarkkinoiden ja erityisesti digitaalimarkkinoiden kehittämiseen Euroopassa.

Se on myös Suomen hallituksen "to do" -listalla. Silti pääministereiden vierailu Aalto-yliopistoon ei sekään jaksanut innostaa, saatikka ylittänyt uutiskynnystä.

Viron ja Suomen PK-yrityksille sisämarkkinoiden kehittäminen niin, että EU poistaa kaikki mahdolliset kilpailun ja kaupan esteet, olisi ensiarvoisen tärkeää.

Maailmankaupan vaikeudet, talouskasvun hidastuminen ja Britannian ero EU:sta lyövät jossain vaiheessa ja kovaa kuten finanssikriisikin lopulta.

Slovenian nuori pääministeri Marjan Šarec huokaili brexitin tuomia talousvaikutuksia. Autoteollisuus on piskuisen Slovenian kantavia teollisuudenhaaroja, mutta Šarec ei näe autotehtaiden vetäytymisen Britanniasta tuovan silti mitään positiivista omalle maalleen.

Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin autokilpa ja Kiinan hiipuvat markkinat syövät toiveita.

Vaalien tulosta mahdoton ennustaa

Jälleen palataan sisämarkkinoiden kehittämisen tärkeyteen Euroopassa. Kun vielä huonommat ajat koittavat, Euroopan 500 miljoonan ihmisen markkinoiden olisi kyettävä rämpimään tulevaisuuteen.

Tässä vaiheessa, kun EU-vaaleihin on vielä yli kolme kuukautta, on täysin mahdotonta ennustaa, miten vaaleissa lopulta viimein käy.

Kansallisia ja yleiseurooppalaisia puolueiden kannatuskyselyjä tehdään kyllä solkenaan. Liberaalipääministereillekin oli annettu sellainen kuva, että keskustalla olisi Suomessa mahdollisuus lisäpaikkaan EU-parlamentissa.

Euroopan parlamentin Kantar Public -tutkimusyhtiöllä teettämä tuorein mielipidemittaus (siirryt toiseen palveluun) kertoo muuta. Ennusteen mukaan keskusta menettäisi yhden paikan ja Alde Suomesta kaksi, kun RKP ei saisi läpi yhtään ehdokasta.

Silti Alde nousisi takaisin kolmanneksi suurimmaksi puolueryhmäksi Euroopan parlamentissa. Esimerkiksi Ranskassa Macronin Tasavalta liikkeelle -puolue panee kampoihin maahanmuuttovastaiselle Marine Le Penin johtamalle Kansalliselle liittoumalle.

Saksassa liberaalit häviäisivät maahanmuuttovastaiselle ja EU-kriittiselle AfD:lle. Italiasta on turha odottaa vaalimenestystä.

Palataan vielä Kesärantaan missä pääministeri Juha Sipilä (kes.), kertoo urheasti liberaalien ja Suomen tavoitteista yhdelle toimittajalle.

– Ne ovat sisämarkkinat, vapaakauppa, turvallisuus, puolustus ja ilmastonsuojelu, Sipilä sanoo.

Kaikka Sipilän mainitsemat asiat ovat merkittäviä ja suurimpia haasteita Euroopan Unionille tulevina vuosina. Niistä puhuvat kaikki Euroopan valtapuolueet, mutta kuunteleeko kukaan.

Pitkäaikainen eurooppalainen kollegani ja ystäväni kirjoitti jokin aika sitten erinomaisen kolumnin verkkolehti Politicoon (siirryt toiseen palveluun) eurooppalaisuudesta ja niistä syistä, miksi hän muuttui britistä ranskalaiseksi.

Eilen hän oli tuhansien ja taas tuhansien kanssa Pariisin kaduilla puolustamassa sellaista eurooppalaista elämää, jonka piti olla itsestään selvyys, mutta joka nyt vaalien alla on uhattuna.