Jon Hustad snakker ut om innvandrere, partiene han vil fjerne og den økonomiske kollapsen han håper raskt vil komme til Norge.

«Eg stiller.»

Det var den utrolig knappe mailen som dukket opp fra historiker, lektor, rikssynser, journalist, forfatter og programleder Jon Hustad. Det var et svar etter at undertegnede hadde sendt en forespørsel om han hadde lyst til å stille opp i «Det store intervjuet».

Ikke noe «hei». Ikke noe «hilsen». Bare en ren, uforbeholden bekreftelse.

Etter en ny mail var forfattet om når han kunne tenke seg å gjøre det, var igjen beskjeden ikke til å ta feil av:

«Når som helst neste veke.»

Det var dermed med en viss frykt jeg tok med meg fotografen til intervjuet. Skulle en engasjert møring være like kort i svarene?

Det viste seg veldig raskt at all frykt var helt overflødig. Hustad er mer kunnskapsrik enn de fleste, han snakker uten filter, og han finnes ikke redd for å tråkke noen på tærne.

Les også: - Vi skulle hatt politikere som tenkte på landet

Møt Jon Hustad i Det store intervjuet.

- Savner du å være programleder?

- Jeg kunne ikke tenke meg å være permanent på TV, og kan ikke fordra kjendisrolle. Men det tar omtrent seks programmer for å bli god, og det er litt irriterende å sitte med «taus kunnskap» om hvordan jeg skulle ha gjort det, sier Hustad om TV-programmet Harde Fakta, som på mange måter kastet ham inn i rampelyset.

- Du skrev for ikke så lenge siden om at «Gud forby» om du skulle bli statsråd. Erna Solberg ringer etterpå. Hun gir deg mulighet til å velge ditt eget departement og gir deg carte blanche til å gjøre hva du vil.

- Om jeg kunne gjøre hva jeg ville, ville jeg selvsagt valgt Finansdepartementet.

- Da gjør jeg det jeg sier jeg vil gjøre i den siste boka mi, «Farvel Norge», med å innføre 60-60-60-reformen, slik at det blir lik arbeidsledighetstrygd, uføretrygd og sykepenger.

I praksis betyr det at Hustad mener man skal få den samme ytelsen på 60 prosent av lønn uansett hva som er fraværsgrunn.

- Nå kom NAVs forskningsgruppe med en rapport, som viste at det var en absolutt sammenheng mellom hvor mange som brukte opp sykemeldingstiden sin og hvor mange som havnet på uføretrygd. Hvis det var relativt få i et gitt år som brukte opp sykepengetiden, blir det relativt få som går til uføretrygd. Hvis det er mange i et gitt år, er det mange som går til uføretrygd. Da kan vi trekke konklusjonen om at uføretrygd og sykepenger egentlig har lite med sykdom å gjøre. Det er et insentivbestemt system gjør at folk oppfører seg i samsvar med insentivene.

- Alle kjenner noen som er friske som er uføretrygdet

- Etter seks måneder utenfor arbeid, er det 50 prosent sannsynlighet for å komme tilbake i arbeid. Nå har vi byttet ut midlertidig uføretrygd med arbeidsavklaringspenger, og det skjuler en uførepensjon. Arbeidsavklaringspengene har skjult noe av uføreøkningen de siste årene, men fra mars neste år når arbeidsavklaringspengene «går ut» for de første, vil man se denne overgangen. Den eneste forskjellen er at enda flere enn før havner i den kategorien, fordi arbeidsavklaringspenger favner mye videre enn midlertidig uføretrygd gjorde før, sier Hustad.

Les også: «Uførebomben» smeller i mars

Han mener problemet i stor grad er at det er for lukrativt å gå på tygd.

- Alle kjenner folk som er uføretrygdede, som de vet er friske.

- Du også?

- Jeg kjenner noen, sier han og smiler lurt.

- Jeg kommer jo fra bygda.

- Da jeg vokste opp var det ingen der jeg bodde som var uføretrygdet. Nå er det mange. 70 prosent av de som i Norge er trygdet, er det på grunn av «diffuse lidelser». Jeg hadde en stupeulykke da jeg var yngre, som gjorde at jeg ble liggende rett ut på sofaen i noen uker. Da jeg bodde i England året etter, slo jeg det opp igjen. Da kunne jeg bare sagt at jeg var svimmel, og ingen kunne sagt noe på det. Jeg hadde fått utbetalt rundt 400.000 i året, samtidig som jeg hadde en gjeldsforsikring som gjorde at lånet på to millioner ville blitt innløst. Et system som gir så sterke insentiver, er det vanskelig å gjøre noe med, sier Hustad.

Ikke noe galt i å utnytte systemet

- Men du kjører elbil?

- Elbil er ekstremt glimrende for sånne som meg, og ufattelig bortkastede penger. Men jeg ser ingenting galt i at folk utnytter systemet, i den forstand at de agerer slik systemet er lagt opp til, sier Hustad.

- Så det er systemene det er noe galt med, ikke folk som utnytter dem?

Foto: Øystein Dahl Johansen

- Hvis insentivsystemene vedvarer lenge nok, gjør det noe med folks moral. Det har vi sett ved sykemeldinger, det har underminert kvinners arbeidsmoral, sier Hustad.

Han viser til Sverige som et godt eksempel. Der gjorde de endringer i sykemeldingene for flere år siden, og der er sykefraværet omtrent halvparten av i Norge.

Vil endre din arbeidshverdag

- Hva mer gjør du i finansdepartementet?

- Arbeidsmiljøloven må oppmykes, så departementet som jobber med det må tvinges til å gjøre det. Folk må basicly få jobbe så mye de vil, når de vil, så sant det ikke er dokumenterte helseskader. Jeg vil også endre pensjonsalderen, jeg ser ingen grunn til at den skal være under 70 år.

- Så den 1/3-1/3-1/3-oppdelingen av livet, der staten først betaler for utdanning i 30 år, så jobber du i 30 år, og så får du pensjon i de siste, den må man til livs?

Hustad tar seg en lang tenkepause.

- Det er i grunn statsminister jeg burde blitt, sier han og ler.

- Gro var en god statsminister

- Hvordan hadde Norge sett ut da? Hvor står du politisk? Du arbeider et sted som får fem millioner i subsidier, du kjører elbil og gir ut bøker som er lovpålagt prissamarbeid, men samtidig sparker du hardt til venstresiden og stort sett i alle andre retninger.

- Jeg ser på meg selv som veldig pragmatiker. Jeg er ikke noe ideologisk. Jeg har stemt Arbeiderpartiet ofte, jeg synes Gro Harlem Brundtland var en god statsminister, hun er den eneste som har fått gjort noe med det store utgiftsstyret. Jeg har vel mye til felles med ekspedisjonssjefen i finansavdelingen i finansdepartementet. Jeg ville hatt null problem med å sitte som byråkrat og gi råd til forskjellige regjeringen. Rådene ville nok blitt de samme, jeg er opptatt av det som virker, sier han.

Foto: Alexander Winger (Mediehuset Nettavisen)

Ønsker seg en økonomisk krise

- Du vil ikke til Arbeidsdepartementet da, det virker som om NAV er det du irriterer deg mest over?

- Skal jeg være helt ærlig tror jeg det er vanskelig å gjøre noe så lenge det er oppgangstider.Neste år er ganske avgjørende, for hvis Iran virkelig kommer inn i det gode selskap igjen, så kommer det 2-4 millioner fat olje inn i markedet. Da vil per definisjon oljeprisen ramle, og da er det «all hands off» og ingenting av det som står i regjeringserklæringen og partiprogram vil lenger være særlig førende.

- Det er stort sett bare i kriser at reformer blir gjennomført. Jo flere vi får ansatt i offentlig sektor, og vi har flest ansatt i offentlig sektor i verden, jo flere trygda får du - og vi har flest trygda i verden. Desto vanskeligere blir det å gjennomføre reformer. Det eneste insitamentet for å gjøre det, er at kassa blir tom. Hvis oljeprisen går dramatisk ned, vil den norske krona gå dramatisk ned, og da har vi en inflasjonsfare og masse annet som er farlig umiddelbart. Da vil reformer kommer, slik de kom etter 1986.

- Vil det være en god ting?

- En skal aldri ønske en krise som sådan, men ser man på historien, ser det ut til at kriser er nødvendig. Jo senere den norske krisa kommer, jo større blir den, sier Hustad.

- Når man har slike meninger som jeg har, der man mener at man vil få en stor statsfinanskrise på sikt, så er det bedre at den kommer tidlig enn seint.Reformer som kommer tidlig vil gjøre fremtidige kriser mindre.

Norge er som engelske fotballspillere

- Blir vi det nye Hellas?

- På sikt? Ja. Det er ikke fordi vi er så ille som Hellas i utgangspunktet, men fordi vi har fått denne valutagaven i form av olje. Den historiske presedensen er at det stort sett aldri går bra over tid med stater som får gratis penger.

- En analogi er engelske proffspillere i Premier League: 10 år etter at karrieren var over, var 90 prosent konkurs. Når man får så mye gratis penger, så gjør det noe med evnen til å overleve i hverdagen.

- Hva tror du skjer med den norske mentaliteten hvis dette skjer?

- Jeg hadde jo selv huslån da oljeprisen var på 10 dollar, og man satt ved radioen og hørte om renteøkningene. Det endte jo opp med at Kjell Magne Bondevik ble sykemeldt. Det er jo det som er faren med en krise. At folk bare gir opp, slik statsministeren gjorde.

Innvandringen må begrenses

Hustad ser i stor grad sammenheng mellom en kollaps i norsk økonomi og innvandring.

- Jeg har aldri vært særlig interessert i debatten rundt om et menneske er godt eller dårlig. Det er så vanskelig å operasjonalisere slike begrep, men det vi kan si, og der er evidensen overveldende, er at innvandringen til Norge - sett vekk ifra de få som kommer med høy utdannelse og teknologisk kompetanse - har vært en fiasko.

- Den har kostet enormt med penger, og kommer til å koste oss enormt med penger. Da er det ikke så interessant for meg om diskusjonen som går på moralsk forpliktelse og så videre. Hvis økonomien i et prosjekt ikke er holdbart, så bryter moralen i det uansett sammen. Folk kan gjerne si at vi skal være snille og ta imot enda flere. Men hva så? Til slutt må vi ta imot atskillig færre, fordi vi ikke har penger igjen - og ressurser igjen. Jeg er utrolig opptatt av ressurser. Hvis det ikke finnes ressurser i en politikk over tid, så vil den politikken bryte sammen og forsvinne.

- 22-åring fra Somalia er neppe politisk forfulgt

- Hvordan ville du lagt om norsk innvandringspolitikk?

- Skal vi ta den 3. verden først, så vil jeg stoppe det meste av innvandringen der ifra. Jeg vil ha asylleire i den 3. verden, og alle som kommer hit og søker om asyl, vil bli flydd dit - i alle fall de som ikke kan dokumentere hvem de er. Om de ikke samarbeider med norske myndigheter, så flyr vi deg til asylleire i Afrika. Så holder vi deg der til det er avklart hvem du er.

- Vi har planlagt asylmottak for barneasylanter i Kabul. Vi har allerede passert den grensa, så jeg mener vi bør ta det steget fullt ut. Med en gang en får et slikt signal i asylsmugermarkedet, så slutter de å komme hit.

- Så vil jeg innføre dansk ekteskapspolitikk. Et ektepar som er under 28 år og gifte seg, må ha større tilknytning til Norge enn det andre landet. Og så vil jeg ha 24 års aldersgrense, og så vil jeg være ganske sikker på at disse personene ikke blir en byrde på det norske samfunnet. Dermed bør en ha dokumentert inntekt på medianen i Norge, rundt 450.000 kroner i tre-fire år. Det vil være en måte å opprettholde asylinstituttet over tid, slik at man ser hvem som er reelle asylsøkere.

- Det er ingen som ønsker at folk som blir personlig politisk forfulgt ikke skal få asyl. Men jeg tror de fleste kan være enige om at 22-åringer fra Somalia som ikke kan lese, neppe er forfulgt for sin politiske aktivitet. Dette er et ønske om å oppnå vestlig velstand. Det er helt greit at folk ønsker det, men vi trenger ikke å etterkomme det.

- Det er djevelskap

- New Zealand har nettopp avslått de første asylsøknader fra klimaflyktninger. Hva er din holdning til klimaendringene?

- Jeg er helt sikker - eller helt sikker kan man jo aldri være - men jeg kjenner meg rimelig trygg på at menneskeskapte klimaendringer er reelle. CO2 er en klimagass, og det vil være utrolig om en ikke kunne påvirke klimaet gjennom å slippe ut CO2.

- Men da er neste spørsmål: Hva gjør vi med det? Mitt svar er at vi bruker den energien vi har mest mulig effektivt og på en markedsstyrt måte internt i Norge. De insentivene vi vet virker er skatte- og avgiftssystemet. Jeg er mot subsidier og for pengebevilgninger til grunnforskning på CO2-problematikken.

- Hva med de grønne sertifikater?

- Det er djevelskap. Jens Stoltenberg var mot det. Det er å skattelegge folk. Det er å ta disse pengene og gi det til kraftutbyggere for at de skal igangsette prosjekter som ikke er lønnsomme. En setter markedsmekanismene ut av drift. En får en massiv utbygging av kraft som ingen har bedt om og ingen kommer til å tjene på. Det underminerer det kraftsystemet vi har bygd opp over mange år.

Grønne sertifikater handler i all hovedsak om at det legges en ekstra avgift på strømprisen som skal gå til utbygging av mer fornybar energi. Avtalen med Sverige innebærer at Norge skal bygge ut 13 tWh forbybar energi innen 2020, mens det ikke ser ut til at Norge trenger mer enn rundt én tWh.

Tvinger til å betale for noe unødvendig

- En vet ikke på forhånd hvordan insentiver virker og når. Ser man på EUs klimapolitikk, er en på vei mot et system der en må subsidiere kullkraftprodusenter. Det en vet, er at hvis man kjører subsidier inn i et system, vil det finne nye balanser. Markedet må alltid rydde opp etter politikere. Men en vet ikke eksakt hvordan disse effektene blir. Men det en vet er at en av de store inntektene til stat og kommune, er utbytte fra kraftselskapene. Så skattlegger man folk ekstra på energien, og så går prisen likevel på råkraft ned. Da kommer det ikke utbytte fra kraftselskapene.

- Da må folk betale en dyrere strøm, selv om prisen går ned, kommunene må hente inn mer skatt fordi utbyttene går ned. Skatt har ikke mange insentiver ved seg, slik som bruk av energi har. Da ødelegger man et system, og så kommer de perverse effektene til å dukke opp her og der og «God knows where», og det vil oppstå en ny balanse. Dette sier SSB, og stort sett alle økonomer som utreder dette. Flere NOU-er har advart mot dette, og likevel blir det gjennomført. Og det er ingen grunn til at staten skal tvinge skattebetalerne til å betale for prosjekter som ikke er lønnsomme i utgangspunktet, når det ikke er nødvendig en gang.

Norge i klimasammenheng

- Hva kan Norge gjøre i den store sammenheng?

- Jeg kjøper ikke dette med at Norge skal være et eksempel. Det finnes ingen evidens i statsvitenskap om at det hjelper å være en liten nasjon og et eksempel til etterfølgelse. Skulle Kina betraktet oss som et-eller-annet? De kunne ikke brydd seg mindre.

- Men hva kunne Norge gjort? Vi kunne lagt ned distriktene, fjerne all subsidiering, fjerne alle skatteunntak. Det er visse områder på Vestlandet og Oslo, som overfører sine skatteinntekter til distriktene. Hvis vi slutter med det, slutter med veibygging i distriktene, hvis vi kort sagt slutter å gi noen områder mer penger enn andre områder, vil det bli mye mer konsentrasjon i tettbygde strøk. Da ville klimautslippene gå dramatisk ned. Mindre bilkjøring, folk bor tettere, bla bla bla, og alt dette ville få masse effekt.

Foto: FELIX ORDONEZ (REUTERS)

- Og så kunne vi slutte med u-hjelp. Det er ikke særlig lurt å løfte opp folk i u-land til å konsumere enda mer energi. Jeg sier ikke at jeg er for alt dette, og selvsagt må vi ha en distriktspolitikk, men om vi mente noe med klimapolitikken, er det her vi må starte, sier han.

- Det er denne logikken som jeg lar meg frustrere over. På den ene siden sier vi at dette er det største problemet vi står overfor, men på stort sett alle andre felt fører vi en motsatt-effekt-politikk. På alle områder der staten kompenserer for markedet, fører til høyere CO2-utslipp.

- Internasjonalt da?

- Da har man som utgangspunktet at en bør gjøre noe, og samtidig at man kan gjøre noe. Det som er helt klart er at når man når et visst velstandsnivå, så går CO2-utslippene per innbygger ned. Det er begrenset hvor mye bil en kan gjøre og så videre. Men det mest fornuftige en kan gjøre internasjonalt, hvis en mener at vi har et ansvar, så må man ta u-hjelpsbudsjettet, alle subsidier og alle penger vi bruker i Norge på klima, lage en stor internasjonale forskningspott på 100 milliarder i året, overlate dette til de mest kompetente teknologene i verden, og så kan de vurdere ulike prosjekter. Det vil være en utrolig mye mer effektiv politikk enn det vi driver med i dag.

- Det som kommer til å løse klimakrisen er ny energi som er kostnadseffektiv og internasjonale forskning. Der kan vi bruke. Om vi tar 2/3 av kuttene innenlands, så utsetter vi oppvarmingen globalt med én uke i 2100. Én uke.

«Er» og «bør»

- Er du for atomkraft da?

Hustad tar seg en lang tenkepause.

- En må jo her skille mellom «er» og «bør». Hvis atomkraft er lønnsomt, er jeg for å fjerne reguleringene som gjør det ulovlig. Det en kan si om atomkraft, er at det er verdens tryggeste energi, hvis en ser empirisk på det. I løpet av et par timer på en dag dør det flere personer i gruveulykker enn det har dødd i forbindelse med atomkraftproduksjon i hele etterkrigstiden.

- Frankrike er en av de reneste landene i Europa, og det er de på grunn av atomkraft.

«Dette kan ikke være sant»

- Burde Norge vært med i EU?

- Jeg er mer for at Norge skal være medlem av EU enn den nåværende ordningen. Jeg er veldig mot EØS.

Foto: ANTONIO BRONIC

- Det er flere problemer med EØS. Jeg holder flere foredrag, der jeg forteller om hvordan EØS fungerer for velferdsstaten. For eksempel at en polsk lege kan sykemelde en polakk som er hjemme en helg, og han kan være der et år uten at NAV eller norske leger kommer inn i bildet. Når jeg forteller folk om dette, så kommer det alltid folk opp til meg etterpå og sier at «dette kan ikke være sant». Nordmenn vet ekstremt lite om EØS, fordi politikerne ser på dette som en naturstørrelse. Vi har ingen reell informasjon om EØS i Norge, verken gjennom politikk eller media. Norge vet ikke hvor utrolig viktig EU og EØS er i våre liv, sier han.

- Det synes jeg er et enormt demokratisk problem. Det viktigste elementet i styringssystemet er noe folk ikke vet noe om. Når jeg da holder foredrag, sier folk at «slik kan vi ikke ha det», men vi må ha det sånn så lenge en skal være med i EØS. En forstår ikke at en gjennom EØS har valgt et styringssystem som er utrolig rigid.

- Dobbelt ille er det da at vi ikke har noen påvirkningskraft på hvordan systemet blir gjennomført. Så EØS er mye verre enn EU. Men kunne jeg valgt, ville jeg hatt en frihandelsavtale som gjør at vi ikke trenger å være med i EØS - en sveitsisk ordning. Så sier folk at dette er så vanskelig og lignende, men det er neppe så vanskelig. Japan, USA, Sør-Korea, Kina og mange land handler massivt med EU, og det hadde vi fått til også. Men hadde EU vært, nemlig en ren frihandelsorganisasjon, med fri flyt av varer og kapital, så hadde jeg sagt at vi «joiner» på dagen.

Urimelig at nordmenn får redusert levestandard

- Det er blitt en mastodont som agerer som om det ikke er politiske forskjeller, og som om Polen og Norge i utgangspunktet skal være det samme. Det er en stor fordel for Østeuropeere å komme til Norge, og hadde vi vært et felles land med ett felles språk, så hadde det vært greit nok, men vi har ingen felles politisk identitet. Jeg synes det er urimelig at vanlige nordmenn skal få sin levestandard dramatisk redusert på grunn av EU.

- Men får vi det da? Polakkene har gjort masse i Norge, både som håndverkere og jobber nordmenn ikke vil ha?

- Om du har lest boka mi, vil du se at 60 prosent av polakkene i Norge ikke betaler skatt.

- Men det betyr jo bare at nordmenn får billigere oppussing av huset sitt?

Foto: Alexander Winger (Mediehuset Nettavisen)

- Vi lever i en økonomi der staten håndterer 6 av 10 kroner som blir forbrukt, og så får vi en gitt mengde med folk inn som ikke betaler noe, men som får alle eller de fleste fordelene av at staten bruker så mye penger. Da er det bare å bruke matematikken. Vi har en mengde folk som ikke bidrar, men lever godt på systemet. Da er det andre som betaler, da er det du og meg og alle andre som betaler skatt. For hver innvandrer som kommer til Norge, kommer til et system der en omtrent får to millioner kroner, det er deres andel av den norske formuen og infrastruktur. Om vi skal bygge ny infrastruktur, så blir det veldig dyrt, og det må vi gjøre. Men det måtte vi ikke gjort om vi ikke hadde hatt den enorme innvandringen.

- Og en skal være klar over at Norge tar imot langt, langt flere relativt sett, enn USA har gjort i sin moderne historie. Norge er for tiden verdens fremste innvandringsland, og er i historisk perspektiv et av de fremste innvandringslandene noen gang. Det er et nokså stort eksperiment. Det er en stor utgiftspost allerede, men selvsagt en enorm fordel for dem som kommer hit. Jeg forstår veldig godt at de kommer hit, og hadde jeg vært polakk hadde jeg satt meg på første buss til Norge.

- Men skal en nasjonalstat fungere og overleve som en fordelende velferdsstat, så må man ha en regulering av innvandringen.

Full tro på markedet

Hustad kjøper ikke argumentet om at innvandringen holder liv i en rekke jobber som nordmenn ikke vil ha.

- Her må man igjen skille mellom «er» og «bør». Det er ikke slik at nordmenn skal være beredt på å ta de jobbene de ikke vil ha i dag. Det vil markedet klarere uten problem. I min hjembygd er det ingen innvandrer bortsett fra noen tyskere og lignende, men de jobbene som må gjøres på sykehjemmene eller skolen gjennom vask og hva det måtte være, blir gjort. Markedet klarer dette. Det er det folk har så stort problem med å forstå, denne «er» og «bør»-dimensjonen. Markedet klarerer seg selv, og vil alltids skaffe seg de tjenestene en ønsker.

- Er det noen som tror i fult alvor at finanskontorene på Aker Brygge ikke vil bli vasket om vi ikke hadde innvandrer i Norge? Tror de det hadde vært søppel over alt og pestbakterier og «you name it»? Selvsagt ville det vært like reint da som det er nå. Sånn fungerer et marked. For Olav Thon er nåværende system bedre enn et system med mindre innvandring. Han måtte betalt mer for vaskehjelp og stuepiker. Alle forstår at når forlagsbransjen nå skal lage elektroniske bøker, noe de må få gjøre, så får de som gjør dette nede i India fem kroner per time for å gjøre dette. Det er liksom helt greit.

- Jeg tror ikke folk forstå hva et marked er, og hva en økonomi er. Det handler innvandringsdebatten om og så uendelig mange andre debatter om her i Norge.

- «Hvem skal gjøre jobbene», sier han plutselig på bokmål mens han imiterer en lekman i en debatt.

- Og pakistanerne driver T-banen på julaften og lignende, blir det sagt. Men alt dette ville blitt drevet selv om vi ikke hadde hatt innvandring. Men vi hadde hatt en annen type kostnadsstruktur.

- Så dette presse kostnadene ned, men skape problemer andre steder?

- Hadde vi hatt en helt annen struktur og ikke en velferdsstat - og der en måtte betale hva det kostet å bruke veiene, skole og lignende, da kunne alle ha kommet hit. Men med en gang en en på politisk nivå starter med radikal omfordeling, og Norge er et av de mest radikale landene i verden, da må man bare innse at enkelte elementer i en fri liberalisme som ikke lenger er i funksjon, og man må reflektere over hva dette fører til.

Hva bør staten drive med?

Hustad har ved en rekke anledninger kritisert at staten blander seg inn i for mye, og blant annet at for mange får høyere utdannelse.

- Hva er det staten bør drive med?

- Det er en utopisk tanke å tro at når et samfunn når en viss velstand, at en ikke vil ønske å gi alle et helsetilbud, alle en eldreomsorg, alle en eldreomsorg. Ingen på den brutale høyresiden som jeg kjenner til, vil la folk dø på gaten om de ikke har helseforsikring. Det er ingen som vil at eldre skal dø av sult. Det er grunnpremisset, og da vet vi at et samfunn må sørge for det.

- Men så må vi begynne å reflektere over hva som er kjernen i det staten skal drive med. Det er på den ene siden at innbyggerne er produktive og har gode liv. Da må staten tilby en grunnutdannelse. Staten må tilby skole. Det finnes ikke et eneste mellomrikt eller rikt land i verden som ikke tilbyr gratis offentlig skole. Men skal en tilby gratis offentlig videregående skole? Jeg vil si ja. Skal en tilby høyere utdannelse gratis? Jeg vil si nei. Skolepenger må komme.

- Hvorfor setter du grensa der?

Foto: Øijord, Thomas Winje (Scanpix)

- Med en gang en når en myndig alder på 18 år, må man begynne å ta ansvar selv. Da må man innføre skolepenger på høyere utdannelse. Jeg tror ikke dette kommer til å komme på lang tid, men det er ingen grunn til at staten skal betale ungdommer i sine beste år for å ta sosiologi. Hvorfor skal staten gjøre det? Jeg ser ingen grunn til det.

- Men staten skal være inne på der markedet ikke fungerer, og det er grunnforskning. Staten bør finansiere god grunnforskning. Det vet vi hva er. I tillegg må staten forsvare landet, vi må ha et forsvar. Og staten må opprettholde voldsmonopolet ved at vi har et offentlig politi og et offentlig rettsvesen, det er det som ligger i bunn.

- Så må man se på om man skal ha privat eller offentlige helsetjenester. Jeg tror at svaret må være at siden ikke alle vil betale for forsikring, så må vi ha et godt utbygget offentlig helsevesen. I et så lite land som Norge må dette gjøres med sekkebevilgninger.

- Og så må vi tilby alderspensjon, og vi må tilby en tilby en levestandard som er høy nok for folk som faller utenfor arbeidslivet. Men det er jo åpenbart at ingen mener at Norge var et fælt, egoistisk samfunn under Gerardsen, da staten brukte halvparten av så mye av den samlede økonomien som en gjør i dag.

- Hva er en akseptabel levestandard?

- Minstepensjon ... jeg tror ikke det bør være noe særlig høyere enn det.

Norge er ikke så rikt som man tror

- Norge er det landet i verden som har det sterkeste statlige bidraget. Da folketrygden ble innført i 1967 så var det et mål at det offentlige skulle utkonkurrere private pensjonskasser og ordninger, og det lykkes de med i stor grad. Det har skapt et perverst system i Norge der staten i dag blir ansett som ekstremt rik fordi vi har fem billioner på bok på oljefondet. Men danske alene har over tre billioner i private pensjonsfond. Relativt sett har islendingene mer i private pensjonsfond enn oljefondet. Dette er fordi bedriftene og fagorganisasjonene har gått sammen om å spare til pensjon.

- Men der kommer EØS inn igjen. En polakk som kommer til Danmark vil aldri få mer enn 140.000 kroner ut av de offentlige kassene per år. En polakk som kommer til Norge, kan få 300-400.000, fordi det offentlige har tatt hele ansvaret. Det er dette som vil ta lang tid å reformere i Norge.

- Vi har en del strukturer som er utrolig lite tilpasset det markedet og den globaliserte verden vi lever i.

Bestemmer Norge over seg selv?

Hustad skrev nylig en lengre kommentar om at Norges Bank i praksis er kastrert, og at den norske renta blir satt av den europeiske sentralbanken (ECB).

- Vi holder en del institusjoner som vi tror er mer enerådige enn de er. Ser man på rentesettelsen, har den de siste 5-6-årene konsekvent ligget 0,75 til 1 prosentpoeng over den europeiske.

- Burde vi bare innført euroen da?

- La oss si at vi gjorde et da. Da ville de som i dag er i arbeid og er høyproduktive, nærmest garantert få en høyere levestandard enn de vil ha under dagens system. Men det vil skape store strukturelle problemer: Den dagen oljeprisen går ned, eller oljefondets størrelse av den samlede økonomien går ned, så vil den norske kronen gå gjennom gulvet. Da vil Norge få en automatisk justering mot omverden. Norske varer vil bli billigere for omverdenen, og vi vil redde mange arbeidsplasser.

Foto: Poppe, Cornelius (NTB scanpix)

- Skal vi være en del av Euroen, så må enhver sittende regjering være utrolig mye mer disiplinert - noe som ville være en fordel selvsagt - men vi ville uansett på grunn av olje bli gradvis mer og mer utkonkurrert på verdensbasis. Sånn som den norske kronen fungerer i dag, er den en forsikring mot fremtidig lidelse.

- De som klarte å holde seg flytende i et slikt system, slik tyskerne klarte seg med sitt system, vil bli rikere og rikere. Men jeg tror ikke den disiplinen ligger ikke hos nordmenn. Da er det bedre at vi ligger inn den sikkerhetsventilen som krona er. Krona er i dag er i dag kraftig undervurdert, og på sikt veldig overvurdert.

Enige med Miljøpartiet?

- Du virker veldig pessimistisk, og kan kanskje virke litt enige med Miljøpartiet de Grønne om at man bør rive av plasteret umiddelbart og legge om økonomien nå?

- Når det er gitt at vi har denne oljenæringa, og den er så stor, så er det åpenbart at vi bør drive den både fornuftig og etter markedskrefter. Men det jeg er mer fortvilet over, er at vi har tatt opp så mye så fort - at staten har vært så ekspansiv.

- Burde vi latt det ligge?

- Det vil vi aldri få vite før det er over. Men det som er klart er at jeg er helt i Skånland-linjen (tidligere sentralbanksjef), at vi burde til enhver tid ikke ta opp mer enn vi kunne klare å svelge. Jeg tror enkelt og greit at oljefondet ikke klarer... jeg tror vi skal være ekstremt glade om oljefondet den dagen det forsvinner ikke har gjort oss fattigere enn vi ellers ville ha vært, sier Hustad med et sukk.

Hustad er ekstremt bekymret for at oljefondet er laget i en tid der alt så stabilt ut.

- Jeg er historiker, og vi tar vår tid og ekstrapolerer vår tids styringssystem skal vare i hundrevis av år. Men det er ikke mer enn 30 år siden Mitterrand nasjonaliserte alle bankene i Frankrike. Det eneste som garanterer oss avkastning på oljefondet, er andre nasjoner. Vi er totalt avhengig av at andre nasjoner ikke gjør ting som fjerner vår styring over de verdipapirene vi eier.

- Men hvordan vet vi det? Vi vet ikke det! Det er en veldig risiko å ta på vegne av skattebetalerne.

- Og la oss si at USA ikke klarer å reformere de offentlige finansene, da kommer det en eller annen «default» der borte. Da blir det en ekstrem trykking av dollar eller tilsvarende. Da er plutselig våre investeringer veldig mye mindre verdt. Ser man over noen hundre år, skjer det alltid noen ekstreme endringer, og verdipapirformuer forsvinner på grunn av dette. Det eneste som holder levestandarden oppe på sikt, er stabile institusjoner innenfor de geografiske områdene til nasjonalstaten og arbeidet i befolkningen. Det vi skal leve av i fremtiden i Norge, er stabile institusjoner og en hardtarbeidende befolkning. Derfor bør ikke politikerne ta for stor risiko.

- Men det er det de har gjort. Vi har en for ekspansiv velferdsstat, for omfattende innvandring og investert altfor mye av vår nasjonalformue i utlandet. Det er gambling på en veldig, veldig stor skala.

- Fullstendig uforsvarlig populisme

Hustad vedgår at når man først er tatt opp så mye olje som vi har gjort, er oljefondet det eneste rette.

- Vi kan ikke pumpe disse pengene inn i norsk økonomi, da går det jo virkelig til helvete. Oljefondet kan brukes til to ting: Varer og tjenester i utlandet. Det er det eneste det kan brukes til, og det vil ikke folk forstå.

Foto: Erlend Aas (NTB Scanpix)

- Der bærer jo Frp en stor del av skylda, med sin fullstendige uforsvarlige populisme der en mener at oljefondet kan brukes til investeringer i Norge. I regjeringsplattformen står det at en skal bruke oljepengene til investeringer og det som øker bærekraften. Hva er det de mener med det!? I et gitt år investerer det offentlige rundt fem prosent av BNP i Fastlands-Norge gjennom infrastruktur og lignende. Det er omtrent akkurat så mye som vi tar fra oljefondet. Da kan regjeringen si at alle pengene vi bruker på investeringer kommer fra oljefondet. Men det betyr jo ingenting. En kan si at en fjerdedel av trygdene kommer fra oljefondet, en kan si at halvparten av kommunaldepartementets budsjett kommer fra oljefondet. Hva er det de mener med slikt? Hvis politikere vil investere mer i Fastlands-Norge, så må de øke investeringsgraden og redusere det offentlige konsumet.

- Penger i seg selv er ikke ressurser. Det er bare bokføringsenheter. Om en har steiner som valuta, og en finner dobbelt så mange steiner, så er en ikke dobbelt så rike. En er like fattig eller rik som før.

- Men er ikke innvandring ressurser. Altså mennesker?

- Mennesker er ressurser i den forstand at alle mennesker som arbeider er ressurser. Men mennesker som arbeider dårlig eller er mindre effektive, er mindre ressurser enn de som jobber godt. Om en er en ressurs eller ikke kommer an på hva en gjør.

Norge etter oljen

- Hvordan ser Norge ut etter oljen?

- Det kommer helt an på når oljekrisa kommer. Jeg skal være såpass sosialist at jeg tror det er viktig å opprettholde industriproduksjon på fastlandet.

- Hva skal vi lage da?

- Da skal vi lage et markedssystem som er mest mulig effektivt. Men jeg tror vannkraft kommer til å være sentralt i lang tid, uten at jeg kan grunngi det. Men jeg tror det er veldig viktig at Norsk Hydro og lignende forsetter sin aluminiumsproduksjon.

- Vi skal lage et system som gjør at industrien ikke skal bære alle de børene som innbyggerne generelt sett gjør. Vi må tenke på norsk industri som konkurrenter i et internasjonalt marked, og dermed gir de lavere skatter og mindre bører enn andre. En rett tanke gjennom markedsmekanismer er å beskytte den konkurranseutsatte industrien.

- Men det viktigste vi kan gjøre for dem, er å holde igjen på et offentlig pengeforbruk. Hvis denne regjeringen klarer å stramme til, og gjennomføre tilbudssidereformer, så har vi større muligheter for at vi har noe å leve etter oljen, enn om vi fortsetter med den vanvittige oljepengebruken som Stoltenberg har stått for.

Jens: Den dårligste statsministeren?

- Norsk debatt er veldig preget av her og nå. «Denne måneden». «Denne regjeringen». «I dag». Jeg er historiker og prøver så godt jeg kan å fortelle om hva vi kan forvente basert på hva som har skjedd før og vår atferd nå. Men vi må se større på det. Et tall som pleier å sjokkere folk er at i 1998 kostet det 72 millioner kroner å lage en kilometer motorvei, mens det i fjor koster 213 millioner. Hvorfor har vi hatt en slik ekstrem kostnadseksplosjon? Hvorfor har vi på 15 år fordoblet den offentlige pengebruken?

Han lar spørsmålet henge i luften.

- Slikt får konsekvenser.

- Ja, hvorfor gjør det det?

- Det er fordi politikerne har skapt oljefondet. Norge var veldig godt styrt i tiårsperioden 1986-1996, med store reformer og Gro som sto i spissen for mye positivt. Oljefondet og den påfølgende handlingsregelen ble skapt med en oljepris på 15-25 dollar fatet, men så eksploderte det internasjonale oljemarkedet, Norge fikk enormt med penger, men en fortsatte på basis av de samme tiltakene som før, blant annet med fireprosentregelen, sier Hustad.

- Sviktet totalt

- Det er der Jens har sviktet totalt. At han ikke har holdt igjen i pengebruken. De siste åtte årene har vært en gigantisk hjemme-alene-fest, i regi av Jens Stoltenberg.

Foto: Poppe, Cornelius (NTB scanpix)

Skylden gir han nærmest ene og alene til Jens Stoltenberg, og mumler noe om at han må være utrolig konfliktsky og en dårlig sosialøkonom.

- Han lagde en regel basert på at oljefondet var på 425 milliarder, og så agerte han som om denne regelen ikke skulle endres selv om oljefondet skøyt til himmels.

- Under ham gikk BNP per innbygger ned i fire år. Han er den dårligste statsministeren siden Per Borten.

- Hadde Gro taklet dette annerledes?

- Hva hun ville gjort er ikke lett å vite, men hun hadde ikke sluppet så mye penger inn i økonomien. Jens burde forstått at han levde i en veldig unormal tid. Vi har sløst bort enorme mengder penger underveis og vi har tapt masse handlekraft. Penger er ikke ressurser, og ved å pøse inn mer penger i økonomien, presser en opp prisene og kutter kjøpekraften, sier Hustad.

Han viser til at da Jens tok over var statsbudsjettet på 625 milliarder kroner. Det siste budsjettet de la fram var på 1065 milliarder. Hadde budsjettet fulgt naturlig inflasjon, ville budsjettet vært på rundt 700 milliarder.

- Nå har du jo «utnevnt» deg selv til finansminister. Hvordan ville du kuttet 300 milliarder?

- Det er jo umulig i enhver sammenheng. Men la oss si at man kunne kutte to prosent over hele linja hvert år, og i tillegg er inflasjonen to prosent. Da har du kuttet ti prosent i løpet av en periode. Samtidig gir det grunnlag for å være ekspansiv på en del områder, primært på infrastruktur, sier Hustad.

- Vi har aldri fått til samferdsel

Med det er han penslet inn på et område han sier han har irritert seg voldsomt over i det siste.

- Vi har aldri fått til samferdselspolitikken, sier Hustad, og går til frontalangrep på tog i Norge.

- Tog står for 10 prosent av kollektivtransporten, men får 80 prosent av pengene. Hva slags galskap er det? Tog står for 1 prosent av alle personkilometer i Norge, men i NTP skal det får 170 milliarder kroner i investeringer. Forsøk å forklar det til en utlending, sier Hustad.

- Det er vel for så vidt mye det vil være vanskelig å forklare utlendinger om Norge, mumler han.

- Men hva er alternativet da? Ifølge Vegvesenet trenger vi 16-felts motorvei ut av Oslo vestover for å ha kapasitet nok i rushtiden.

- Vi har strukturer og flaskehalser som er bygget opp over tid som vi aldri vil få gjort noe med, men tog vil aldri bli noe alternativ. British Rail er delt inn i flere deler, og det eneste som er lønnsomt er delen rundt London der det bor 11-15 millioner mennesker. Tog er nostalgi. En skal ikke ha tog gående mellom byene i Norge. Dessuten vil Inter City øke biltrafikken, sier Hustad.

Han understrekre samtidig at trikk samtidig er helt bortkastet, og i sin helhet bør erstattes av busser om en ser samfunnsøkonomisk på det.

- T-bane er bra i en del tilfeller, men trikk er virkelig ren nostalgi.

- Det er helt forferdelig

- Hva er egentlig Inter City? Det er transport av en stor mengde mennesker inn i bysentrum som er så dårlig planlagt at det ikke hjelper.

Han mener at det vil presse seg fram stadig mer utvikling i områdene rundt Oslo, som Drammen, fordi det ikke er kapasitet til å ta imot menneskene.

Men Hustad irriterer seg samtidig over at stat og kommune bruker altfor mye penger på å betale for at folk som ikke har råd til det bor i Oslo.

- Oslo er en populær by, og vil være senter for økonomien i så lenge jeg lever i hvert fall. Men vi kan ikke la andre bo her enn de som har råd til å bo her. Har du ikke produktivitet nok til å bo her, så er det ikke regjeringens oppgave å fikse det for deg.

- Jeg er ekstremt bekymret for hva staten gjør med Oslo, og særlig med innvandring. Det er helt forferdelig. Innvandrere flytter inn til byer og kommuner over hele landet, men når støtteordningene er over, flytter til Grorud og Oslo, og belaster kommunene i ekstrem grad, sier Hustad.

- Vi må få de lavproduktive til å bosette seg helt andre steder. Vi kan ikke ha det slik at du sitter igjen med like mye enten du bor i Oslo eller Kautokeino. Den beste måten å gjøre det på er å akseptere markedslogikken og la det ta seg av utfordringene. Oslo har ikke råd til å ta imot og bosette alle de som kommer. De vil få en firedobling av gjelden fram mot 2030, sier Hustad.

- Jeg er ekstremt imot reguleringer som TEK 10 (byggeforskrifter med strengere krav til nye boliger, journ.anm.), men jeg er enda mer motstander av bostøtte og lignende ordninger, sier Hustad.

Irriterer seg over media

- Hva er det som irriterer deg mest for tiden?

Journalisten tenker seg om noen øyeblikk.

- Det som irriterer meg mest er media, det er fordi jeg arbeider der selv, sier han.

- Er det fordi media er venstrevridd eller fordi vi er kunnskapsløse?

- At media er venstrevridd er for så vidt ganske naturlig. De som interesserer seg for feltet er aktivister, og de er gjerne på venstresiden, og det må vi leve med. Norge er et lite samfunn, og Norge er veldig venstreorientert. Da blir mediene enda mer venstreorientert, sier Hustad.

Den store irritasjonen ligger derimot et annet sted.

- Det irriterer meg at vi ikke har bedre medier, som satser mer på fakta og empiri. Å be journalister være kommentatorer er som å la sykepleiere være sjefleger. Det er to posisjoner i mediene som er ettertraktet: Kommentator og utenrikskorrespondent. Dette tildeles nærmest som æresposisjoner for folk som har gjort ærlig og hardt arbeid. De er vant til å formidle andre meninger, og det stokker seg helt når de skal formidle sine egne tanker, sier Hustad.

- Hva faen er dette?

Han kaster seg brått opp av stolen og river ut en bok fra bokhylla. Det er VG-kommentator Frithjof Jacobsens bok om Erna Solberg . Jacobsen var han som var på gråten i en NRK-debatt om «Ingebrigtsen-saken»..

- Jeg har storkost meg i det siste på Facebook. Hør på dette:

Han drar fram prologen, og tar fram den seriøse stemmen.

«Kåre Willoch spiser sushi. Med vante bevegelser griper han en maki-rull med spisepinnene og løfter den til munnen. Blikket er festet på TV-en. Klokken er 20.58. Det er to minutter igjen til valglokalene stenger. Høyre har ikke hatt statsministeren i Norge siden 1990»

- Hva faen er dette for noe? Han har åpenbart lært om viktigheten av beskrivelser, men åpenbart ikke relevante beskrivelser. Og så kommer ikke Willoch igjen i hele boka. Han kunne like gjerne skrevet: «Kåre Willoch sitter på dass. Med vante bevegelser griper han dopapir og tørker seg i ræva. Blikket er festet på veggen. Klokka er 20.59. Det er ett minutt igjen til valglokalene stenger.»

- For å være kommentator må man være vant til å tenke klare tanker over tid og skrive sammenhengende tekster. 90 prosent av denne boken er irrelevant og burde vært slettet, sier Hustad.

Han tar seg en liten tenkepause.

- Sjefen din, Gunnar Stavrum, og et par andre personer på nett skriver gode kommentarer. Kommentarjournalistikken er bedre på nett, mener Hustad.

En mangel på gode medier

- Men finnes det noen gode medier?

- DN var bra, men de har mistet fokus. De har blitt mer og mer opptatt av andre ting. De skriver mindre om makro, og mindre om nyheter. De har mistet fokuset med magasiner som D2 og alt dette. Klassekampen har klart seg bra og overlevd internettrevolusjonen.

- Men de er jo ikke gode på nett?

- Nei, og det er fordi de har ignorert internett. Mediene har et kjempeproblem så lenge folk ikke er villige til å betale.

- Har du tro på Aftenpostens betalingsstrategi?

- Nei, det har jeg ikke. De gir ingen merverdi, det er det samme som presenteres bak og foran betalingsmuren. New York Times har klart overgangen, men de er verdens viktigste avis. Det er ingen som trenger betaler 199 kroner i måneden for Aftenposten.

Han ser ned mot bunken av Financial Times-aviser som ligger på den overoppfylte pulten.

- Jeg leser FT som du ser på papir, jeg vet ikke helt hvorfor, for jeg kunne like gjerne lest den på skjermen. Men vi trenger en avis som har mye autoritet og som gir blaffen i hva andre gjør, slik Financial Times gjør. Av og til skjer det store hendelser, og da dekker de det på sin måte. Vi trenger noen som ikke er så interessert i vinkling.

- Jeg er så dritt lei «casejournalistikken». Om matmomsen øker, så vil jeg lese om konsekvensene av dette er, ikke hva Kjell fra Ås mener om at bananene blir noen øre dyrere.

Oppgitt over justispolitikken

Tidligere i samtalen har Hustad snakket mye om økonomi og fremtiden, men etter at tempoet i samtalen har gått litt ned kommer Hustad inn på et helt annet felt: Kriminalitet.

- Jeg håper denne regjeringen gjør noe med justispolitikken og får det til å fungere igjen. Går man rundt i en europeisk storby så ser en politi over alt. Det er massivt. Oslo, Bergen, Trondheim eller hvor det nå enn er har en fyllebølge på fredag og lørdag, og det er jo greit, men da må politiet være folk er. En må ta tilbake voldsmonopolet. All forskning viser at det er institusjoner som rettsvesenet som redder et samfunn, sier Hustad.

En av utfordringene er at politi i gatene krever enormt med ressurser. Ifølge politiet selv krever det hele 18 årsverk å drifte én enkelt døgnkontinuerlig politipatrulje.

- Det er en helt bisarr løsning som kommer av at folk bare skal arbeide hver tredje helg. Skal man ha døgnkontinuerlig bemanning, slik man trenger for blant annet helsetilbud og politi, da må man jobbe annenhver helg, sier Hustad.

Han legger mesteparten av skylda på fagforeningene.

Justisminister Anders Anundsen. Foto: (Justisdepartementet)

- Politiet har hatt elendige fagforeninger. De har jobbet for å ha mindre og mindre arbeidstid, og det er en stor tabbe at alle skal ha høyskole. Det er det i praksis bare etterforskere og lignende som trenger. Politiet har nok fått nok ressurser de siste årene, men det må fordeles radikalt annerledes, sier Hustad.

Det har den siste tiden vært et vesentlig fokus på det som har blitt omtalt som en ransbølge, men som ikke nødvendigvis er så unik som en kan få inntrykk av.

- Man kan kalle det hva man vil. Men den mobiltelefonen den sigøynerdamen stjal fra meg, den har jeg ikke lenger.

Han ser lenge ut i luften. Irritasjonen er til å føle på.

- Der hadde jeg alt av kontakter, kalender. Den har ikke jeg lenger ...

- Damen ble stoppet av en vekter, men telefonen var borte. Han sa det ikke var noe poeng å anmelde dette.

- Jeg har jo blitt utsatt for blind vold på gata her i Oslo noen ganger også. Da har jeg ringt politiet og spurt om de kommer til å etterforske det om jeg anmelder det. Da sier de uttrykkelig nei. Men de vil gjerne at jeg skal komme og anmelde det likevel, slik at de kan ha det i statistikken sin. Men jeg gidder ikke å stikke ned til Grønland og bruke tid på noe for at de skal ha det i statistikken sin, sier han.

- Jeg er helt sikker på at kriminalitetsstatistikken lyver, fordi folk ikke gidder å anmelde ting når det ikke blir etterforsket.

Han mener samtidig at politiet soler seg i glansen skapt av andre.

- De kommer trekkende med drapsstatistikken og at den går nedover, men hva er det for noe å si? For 30 år siden hadde nær alle på Utøya blitt drept, men akuttmedisinen har blitt veldig mye bedre, og en redder personer som tidligere ville vært drept.

Foto: Alexander Winger (Mediehuset Nettavisen)

- Jeg ville vært lykkelig om vi fjernet KrF og SV

Hustad er en person som det er utrolig vanskelig å plassere i en politisk bås. Han har jobbet i Klassekampen, han skjeller ut Frp, han mener Jens Stoltenberg var en elendig statsminister, han har stor respekt for Gro.

- Jeg har stor sans for Tatcher. Hadde jeg bodd i England, så ville jeg utvilsomt vært Tory. Men i Norge, så lenge vi har oljefondet, så er venstre/høyre-aksen opphevet. Folk er overbevist om at vi er steinrike, og politikerne gir mer, sier Hustad.

Historisk sett mener han det primært er Høyre og Arbeiderpartiet som har vist seg som ansvarlige.

- Du skjeller ut Frp etter noter som uansvarlige, og nylig skrev du at KrF var et totalt uansvarlig parti som skulle gi mer til alle uten å kutte. Hvem er det som er verst?

- Skulle jeg fjernet to partier, ville det være KrF og SV - da ville jeg vært lykkelig, sier Hustad.

- SV i posisjon har vært svært uansvarlige. De har sørget for en uansvarlig politikk, særlig på innvandringsfronten.

- KrF vil hindre gjennomføring av mye av det Høyre, Frp og Venstre er enige om, i reformer som er helt nødvendige. Disse to partiene har gjort veldig mye skade for Norge. SV de siste har gjort mye skade de åtte siste årene, mens KrF vil gjøre veldig mye skade de neste fire årene, sier Hustad.

Venstre har han et litt mer vennlig forhold til.

- De er i det minste det eneste partiet som sier de vil gjøre noe med sykelønnsordningen. Sykelønn fra et velferdsperspektiv er helt meningsløst. Det blir ikke mindre velferd av en strammere sykelønn, avslutter Hustad.