The Different Class mi-au povestit cum e primul an într-o formație interjudețeană de rock

Doi timișoreni au găsit o bateristă clujeană și-au pus-o de-o formație cu care speră să facă naveta prin Europa.

Fotografii de Manuela Manda

Am fost la Univibes. Am scris despre asta aici. Pe lângă deschiderea anului universitar, îi vânez de aproape un an pe cei doi chitariști și pe fata de la tobe, care alcătuiesc trioul rock The Different Class. Planetele s-au aliniat abia la UVT, motiv pentru care i-am auzit live în premieră și le-am luat un interviu.

The Different Class deschide metalic scena principală, cu o punctualitate nemțească. În fața ei, un tip cu căciulă și prietenul său într-o bluză verde, lime-fosforescent, gesticulează trei acorduri de chitară, după care pleacă în mijlocul piesei să-și ia bere. Barul nu e foarte ofertant în seara asta. Găsești un radler, un Desperados și o nonalcoolică. Și doar vreo două beri de oameni serioși. De foame, ai grătare și alte mâncăruri, ca să mai singi berea.

Mă întorc la scenă cu fotografa și un prieten, fiecare cu câte o doză verde-n mână. După piesa patru, numărul oamenilor din public trece de o sută. Chitara parcă sună un pic a Voodoo Child de la Hendrix. Toboșara bate atât de tare încât are nevoie de intervenții tehnice la cymbal. Situația se repară grabnic.

Până și balade acestei formații sună pozitiv. Luminile albastre proiectează umbrele pinilor pe clădirea universității. Cinci băieți ajung în fața mea cu o pungă albă de la Auchan, plină cu bere. O pun jos și fac gard în jurul ei.

Aerul oscilează pe groove rock. Pe rândul din față, rezemat de gardul de protecție, un pletos își aerisește părul. Deja vorbim de sute de oameni. 60.000 de wați și-au făcut bine treaba de încălzire a publicului pentru următoarele formații. Noi intrăm în Biblioteca Central Universitară „Eugen Todoran”, care azi are funcția de backstage pentru capetele de afiș, și-i așteptăm pe trupeți la un interviu.

in.TM: Cine sunteți?

The Dfferent Class: Cris, la chitară și voce. Julia, la tobe. Și Seian, la chitară bas.

Al câtelea concert a fost ăsta?

Cred că-i al zece-cinșpelea. Cântăm împreună în formula asta de la pre-party Univibes de anul trecut. Înainte să fim pe o scenă, am înregistrat o piesă împreună.

Cum adică?

E o situație amuzantă. Eram în Cluj și nu putea să vină tobarul vechi. Aveam studioul rezervat, căci câștigaserăm locul 3 la un concurs, la Jaxx.

Julia: Atunci i-am văzut. Eu cântam cu formația mea din Cluj. Și m-am întors, că mi-a plăcut ce groove aveau, și m-am dus să-i ascult.

Cris: Iar după concurs, când a trebuit să înregistrăm, tobarul ne-a anunțat în ultimul moment că nu poate să vină. S-a ars grav la picioare.

Julia: Și ei nu știau pe nimeni din Cluj. De-aia m-au chemat pe mine. Într-o oră-două, am pus-o cap la cap și am înregistrat. A fost fain, că am avut un vibe din prima.

Să-nțeleg că tu acum faci naveta.

Da, îmi place foarte mult să călătoresc.

Pe unde ați mai călătorit?

Cris: N-am fost afară. Dar așa, în țară, în București și Cluj.

Ce pregătiți?

Un EP diferit față de primul album. Ăla a fost groove rock, acum încercăm să facem același lucru, doar că mai simplu.

Julia: Da, și mai ce se ascultă, ca Royal Blood, Arctic Monkeys sau Foo Fighters. Genul ăsta, mai britanic.

Cum va fi produs EP-ul?

Cris: Pe producție și sample-uri, îl vom avea pe Sași Vușcan alături. Noi eram obișnuiți să lungim piesele, iar el ne-a zis să scoatem asta și aia, să sune mai straight forward, mai simplu. Vor fi vreo două piese-n română și vreo trei în engleză.

Seian: Diferența-i că ele vor suna mult mai produse, mai lucrate, față de primul, care a fost un album în care am tras toți în aceeași cameră, împreună.

Dar la concert o să fie mai rock, mai brut, bănuiesc.

Da, o să mai jam-uim pe scenă, dar nu la fel de mult.

Așadar, căutați pe cineva la electronice?

Să știi. Dacă sunt clăpari în oraș care se știu cu synth-uri și Ablenton-uri, să dea un semn.

Cris: Dar să nu folosească orga aia de rock românesc. Aia e off the list.

N-am văzut prea multe fete la baterii în România, Julia. Cum e să fii una dintre ele?

Julia: Taică-miu’ a fost tobar prin anii ’70, în formații ce cântau cover-uri de Led Zeppelin sau Hendrix, și el m-a introdus în lumea asta. La cinci anișori, în loc de casă Barbie, mi-a pus în brațe tobele. Dar am învățat sigură, că la liceul de muzică n-am învățat decât clasică.

Care-i prima țară în care ați vrea să aveți concert?

Seian: În Olanda ar fi tare. Acolo am și tras primul album, cu un prieten care a studiat inginerie de sunet. Sau în Grecia!

De ce în Grecia?

Cris: Acolo au trupe super tari. Și-s rock’n’roll oamenii.

Ziceți-mi alte scene mari pe care ați mai cântat.

La Revolution și la Timișoara Rocks. Trebuia să cântăm și la un festival mare, care nu s-a mai ținut. Am mai cântat și la Festivalul Berii sau alte chestii, dar alea nu știu dacă se pun.

Unde ați vrea să ajungeți?

La Glastonbury.

Primul album The Different Class.

Da, toată lumea vrea acolo. Și festivaluri mai mici?

Seian: La Duna Jam, care se ține aleator prin Europa.

Cris: Acolo, practic, merg formațiile și cu prietenii lor. Se ține pe câte-o plajă din Grecia, Italia, sau așa. Poate peste o mie de ani primești confirmare de la ei, să vii să cânți.

OK. Albumul nou când va ieși?

Prin primăvară. Dar EP-ul mai devreme. Se va găsi și pe alte platforme, sperăm, nu doar Bandcamp. Și-l scoatem și fizic. Primul a ieșit cam în 100 de exemplare, pe care le-am dat la prieteni. Am vrea să scoatem și vinil, nu doar CD-uri, cu toate că la primul album aveam master de LP.

Unde vă găsim tura viitoare?

Julia: Sâmbăta asta cu Survolaj, o trupă pe care o admirăm, la Reflektor.

Cris: După care pe 29 noiembrie, la 4 ani de Rock pe Pâine, în București. La Expirat.