Martor în Gala Bute: ”Ministerul ne-a pus să dăm banii pe care-i prevăzuserăm pentru ca populația să accepte energia nucleară de la Cernavodă!” Zi-maraton la Înalta Curte. Directorul economic de la Nuclearelectrica a explicat cum ”am dat din fondurile prevăzute pentru lansarea Unităților 2 și 3”

luni, 31 octombrie 2016, 7:42

de Mirela Neag, Răzvan Luțac și Cătălin Tolontan

E bine sau e rău?

La începutul fiecărui termen al dosarului ”Gala Bute” judecătorii de la Înalta Curte strigă numele inculpaților.

Udrea, Obreja, Ariton și ceilalți se ridică în picioare: ”Prezent, asistat de avocat!”.

Apoi, se pronunță numele companiilor publice care au sponsorizat meciul de box Bute – Mendy din 9 iulie 2011.

În sală răsună: ”Hidroelectrica, Nuclearelectrica, Oil Terminal, Romgaz, Transelectrica, Transgaz, Turceni…”. E o listă lungă. Ca un catalog al economiei românești cu capital de stat, promisiune mereu amânată a eficienței.

”Percutăm, Măria Ta!”

În Gala Bute, companiile s-au constituit părți civile. Cer banii înapoi.

E bine sau e rău că nu se televizează aceste ședințe de judecată?

E rău pentru că oamenii nu-l pot auzi cu urechile lor pe Emil Rohat, directorul tehnic de la Oil Terminal, când spune: ”Păi, ce să facem dacă ministerul ne-a cerut să sponsorizăm? Am percutat!”.

400.000 de euro a luat firma lui Rudel Obreja, folosind ca vehicul Federația Română de Box, de la companiile cu capital de stat

E rău că telespectatorii nu îl pot vedea pe Laurențiu Graure, directorul general la Complexul Energetic Turceni în 2009-2012, cum se strâmbă dezgustat la întrebarea: ”Ce interes a avut statul român să finanțeze un meci de box profesionist?!”.

Directorul își ridică colțurile buzelor tot mai sus, semn că mamă, mamă, ce prostii mai spune și femeia asta procuror?! Imediat, Graure se întoarce șugubăț către sala de unde Rudel Obreja râde și el, amuzat de ignoranța reprezentantei Ministerului Public.

E rău că nu se dă la televizor!

Obreja a primit un avertisment de la instanță

Doar câteva minute mai târziu telespectatorii l-ar zări, live, pe Rudel Obreja cum roagă politicos instanța să nu se mai refere la ”Gala Bute”, ci la ”Gala campion pentru România”, ”pentru că afectăm imaginea unui sportiv”.

Inițial, judecătoarea nu înțelege ce vrea inculpatul. Astăzi, șefa completului este Florentina Dragomir.

Inculpatul insistă și judecătoarea Florentina Dragomir capătă un ton dur care-l trimite în bancă pe Rudel și-l lasă fără glas până la finalul zilei: ”Așa a sunat depoziția martorului. Nu o putem schimba noi! Domnule Obreja, vă avertizăm că în cazul în care mai spuneți ce să consemneze instanța, să știți că putem lua măsuri pe care nu le dorim!”.

În același timp, e bine că nu e televizat procesul.

Ce vă spune numele Ioana Apan?

E bine că nu se transmite Gala Bute, pentru că oamenii ar interpreta doar ceea ce se vede.

Ar simplifica. Toți facem la fel.

Și ar crede că în oricare companie de stat banii se sparg în același mod. Ar rezulta o mânie, o neîncredere și un dispreț cu care ne-am căptuși inima pentru iarna care abia începe.

Cecilia Popovici vine la bară.

A fost director economic la Oil Terminal Constanța. Alături de doi colegi, ea a participat la ședința din aprilie 2011, când li s-au cerut bani pentru Gala Bute.

Există nuanțe diferite în ceea ce descriu martorii, dar, după ultimele termene, îndesate cu multiple audieri, numitorul comun iese clar la lumină.

Au fost chemați fără să li se spună de ce. ”Așa se proceda la Ministerul Economiei”, povestește în fața instanței Laurențiu Graure, directorul de la Turceni. Ministrul Ion Ariton n-a apărut la ședință. El a trimis trei funcționari din subordine: secretarul general adjunct Ioana Apan, Ionica Raicu și Eufemia Mușat. Apan a condus colecta de fonduri pentru Gala Bute. Membră în 7 Consilii de Administrație, Apan a ajuns, mai apoi, ca inculpat în procesul Interagro. Acești oameni alcătuiesc clasa nevăzută a aparatului de stat. Nenumiții. Pentru că în prima rundă, cu strigare, adunarea banilor n-a mers prea bine, au luat o pauză și au trecut la a doua rundă, în care au adunat cei aproximativ 400.000 de euro din sponsorizări. Când s-au întors la companii, ei au primit o cerere de sponsorizare de la Federația de Box exact cu suma decisă la minister! ”De unde știa federația suma pe care să v-o ceară?”, întreabă instanța. ”Probabil de la minister”, răspund directorii.

Zeci de oameni din toată țara puși pe drum fără să știe de ce. Ajung la minister. Intră în sală și ”surpriză, vedem că suntem aproape toți!”, vorba aceluiași Laurențiu Graure.

Apoi li se oferă o motivație patriotică și un reper, ”50% din buget”, unii își amintesc procentajul, alții nu, și ei percutează.

Pe marginea lacrimilor și a leșinului

”Puteați refuza să dați banii?”, întreabă instanța. Mai toți directorii spun că nu. Când sunt invitați să explice acest ”Nu”, fețele lor se surpă într-un câmp de luptă.

”Dar ce vi s-ar fi întâmplat dacă refuzați?”, întreabă, pe bună dreptate, avocatul lui Ion Ariton.

”Nu știu”, răspunde Cecilia Popovici. Directoarea economică de la Oil Terminal a intrat în audiere ca o doamnă de 50 de ani atent îmbrăcată și, după o oră la bară, s-a transformat în Omul bicentenar.

Vocea i s-a uscat. Ochii se întrezăresc printr-o perdea discretă de lacrimi care stau să țâșnească.

Femeia se sprijină de lemnul sculptat care stă între ea și judecători, între ea și rușine, între ea și certitudinea tuturor celor din sală că va leșina dacă mărturia mai durează zece minute.

Pentru unii dintre colegii săi, să vină la bară e un exercițiu dezinvolt, ca la șeful său din acea zi, Emil Rohat, tipul cu ”Percutăm, Măria Ta!”. (fotografia de copertă îi arată pe amândoi în pauză)

Dar, ca director economic, Cecilia Popovici știe foarte bine ce s-a întâmplat, dovadă că, rugată de instanță să se liniștească, ”nu vă panicați, doar vrem să aflăm niște detalii”, spune: ”Vreau să adaug în final: dacă aș fi știut cum vor fi utilizați banii dați drept sponsorizare nu aș fi semnat contractul”.

”Dar cum au fost folosiți?”, insistă judecătoarea.

”Am înțeles că au ajuns la o societate comercială, nu la una nonprofit”, spune Cecilia Popovici și lasă capul în piept, ca un steag pus în bernă.

”Prevăzusem banii pentru lansarea unităților 2 și 3 de la Cernavodă”

Urmează Elena Negulici (foto), director economic la Nuclearelectrica.

Conform clasamentului întocmit de Ziarul Financiar, Nuclearelectrica este pe locul 2 ca salarii în toată economia românească! Ierarhia include toate marile companii, fie ele private sau publice.

2.000 de oameni sunt angajați la firma care a sponsorizat și ea cu 125.000 de lei Gala Bute.

7.200 de lei câștigă în medie fiecare dintre cei 2.000 de angajați de la Nuclearelectrica

Dialog între instanță și Elena Negulici.

-Ce ați făcut când vi s-a spus în sediul ministerului să dați bani pentru Gala Bute?

-Ministerul ne ceruse 250.000 de lei, adică jumătate din bugetul anual de sponsorizare.

-Și ce ați făcut?

-Le-am zis că nu putem da deloc bani pentru că noi urma să punem în funcțiune unitățile 2 și 3 de la Cernavodă. Și aveam nevoie de bani ca să explicăm populației care sunt beneficiile energiei nucleare. Pentru asta erau prevăzuți banii.

-Adică banii aceștia erau deja bugetați pentru lansarea unităților 2 și 3?

-Da, doamnă judecător! Era nevoie de ei pentru acceptarea de către oameni a energiei nucleare. Tot ce am reușit a fost să reducem sponsorizarea pentru Gala Bute de la 250.000 de lei la 125.000 de lei.

-Adică ați dat totuși bani din cei care aveau o altă destinație. De ce n-ați spus nu?

-(Elena Negulici dă din umeri, semn că parcurge chinuitorul drum spre ”Nu”) Păi, oricum redusesem. Noi am zis că e bine.

Mobilizarea Guvernului vs Nicio-mobilizare-deasupra-legii

S-a întunecat. E trecut de șase.

Începute la 11:30, și cu o jumătate de oră de pauză la prânz, audierile se târâie greu spre final.

E bine că nu se televizează că nu s-a inventat format pentru o emisiune de 8 ore!

Tiberiu Trotea, de la Complexul Energetic Rovinari, își amintește că ”m-a sunat Obreja și mi-a zis că suntem nominalizați să sponsorizăm. Apoi mi-a trimis cererea pe fax”.

Ion Ariton (foto) are același aer al omului care nu înțelege de ce e aici. ”Doi ani pierduți, doi ani!”, murmură el pe hol.

Fostul ministru al economiei e convins că totul e legal, că nimeni n-a obligat pe nimeni și că era dreptul Guvernului să dea acești bani pentru o cauză națională. Într-un fel, aceasta e și dilema. Apărarea susține că e legitim ca statul să se mobilizeze, iar acuzarea consideră că nicio mobilizare nu poate fi deasupra legii.

Apărarea afirmă că ”Noi am vrut să facem bine”, iar DNA susține că legea e cea care stabilește felul în care înțelegem binele comun.

Ședința se termină la șapte, când afară e beznă de-a binelea.

Următorul termen: 11 noiembrie, ora 9.

Mai bine că nu e televizat!

Nicio imagine n-ar putea explica felul în care s-a prăbușit în ea Cecilia Popovici, directorul economic de la una dintre cele mai bogate companii din a doua cea mai săracă țară din UE.