Només en queden 300 exemplars a Catalunya i cada any en neixen menys. El centre Fuives, a Olvan, en cuida uns quants.

Dilluns va néixer una bessonada del ruc català, l'Hugo i la Praline, que són mascle i femella. No és estrany que un ruc tingui bessons, però sí que prosperin. O neixen morts o la mare rebutja el més dèbil.

No ha estat així i, afortunadament, tots dos exemplars ronden feliços la seva mare.



L'Hugo i la Praline, una bessonada del ruc català

El burro català, un emblema en perill d'extinció

Un veritable símbol com el ruc català està en perill d'extinció. Només en queden uns 300 exemplars a Catalunya dels milers que hi va haver anteriorment, i cada any en neixen menys.

Aquest animal sempre havia estat ben valorat. Al segle XIX, se'n van exportar milers d'exemplars als Estats Units, on han anat perpetuant la raça.

Es tracta del ruc més gran i ferm que hi ha, amb les orelles molt llargues i el cap també gran. Tenen un caràcter molt noble, intel·ligent i manyac, sempre que se'ls tracti amb afecte.



El ruc català, un veritable símbol en perill d'extinció



Només queden 300 exemplars de ruc català a Catalunya

El centre Fuives lluita per conservar-ne l'espècie

Joan Gassó és el gerent del centre Fuives, a Olvan (Berguedà), i president de l'Associació del Ruc Català, i diu que aquest animal era una espècie de "totterreny":



"Cada dia veig més difícil el futur d'aquest animal. Els fèiem servir per treballar, per netejar boscos, per portar carros... Era el totterreny de les cases de pagès."

Joan Gassó, gerent del centre Fuives a Olvan, al Berguedà



Gassó també destaca que la introducció de màquines al sector primari fa que el ruc català no sigui necessari per al treball:



"Avui en dia, amb la mecanització del camp només ho tens per capritx. I una cosa és tenir-ne tres o quatre per capritx, i una altra tenir-ne un centenar."

Ara, el centre Fuives sobreviu amb ajudes de la Generalitat, amb els ingressos de la venda d'exemplars i els seus productes, com sabó de llet de burra. També fan visites guiades, i molts visitants apadrinen els rucs i ajuden a mantenir-ne l'espècie.