Hallitusohjelmassa on varattu 54,5 miljoonaa euroa ”Islannin mallin” toteuttamiseen Suomessa.

Mikä on Islannin malli?

Käytännössä kyse on Islannissa jo 90-luvulla alkaneesta lähestymistavasta, jolla pyritään ehkäisemään nuorten päihteidenkäyttöä. Mallia on kopioitu useissa muissa maissa, sillä luvut todella näyttävät sen toimivan.

90-luvun lopulla islantilaisnuoret joivat enemmän kuin yhdessäkään Euroopan maassa, mutta nyt saarivaltion nuoriso on maanosan raitteinta. Päihteet ovat vaihtuneet harrastustoimintaan.

Pitkään hiottu malli on varsin laaja kokonaisuus, mutta sen pääkeinot voi tiivistää näin: Harrastusten rahallinen tukeminen, yhteiset kotiintuloajat, kodin ja viranomaisten yhteistyön lisääminen ja päihteiden saatavuuden rajoittaminen esimerkiksi korkeilla ikärajoilla.

Esimerkiksi Reykjavikin kaupunki tukee jokaista 6–18-vuotiasta vuosittain 50 000 Islannin kruunun eli noin 350 euron harrastusseteleillä.

Suomeen mallista ollaan tuomassa vain osa. Esimerkiksi islantilaiset kotiintuloajat ja niitä valvova vanhempien naapurustopartiointi saivat jäädä suunnitelmasta.

Hallitusohjelman mukaan tavoite on taata jokaiselle lapselle ja nuorelle mahdollisuus mieluisaan harrastukseen koulupäivän yhteydessä. Lisäksi vahvistetaan koulujen aamu- ja iltapäivätoimintaa, kerhotoimintaa sekä yhteistyötä kuntien ja kolmannen sektorin toimijoiden välillä.

Islanti on kuitenkin pieni maa. Sen väkiluku, 350 000, on vain puolet Helsingin asukasluvusta. Voidaanko Islannin mallin pohjalta luoda hallituksen linjausten mukaan ”Suomen malli”?

Ehkäisevä päihdetyö EHYT ry:n toiminnanjohtaja Juha Mikkonen huomauttaa, ettei minkään maan mallia voi sellaisenaan siirtää toiseen maahan.

”Suomessa tarvitaan meille sopivat ratkaisut. Järjestönä toivoisimme, että Suomessa pyrittäisiin Islantia vastaavasti laaja-alaiseen ja pitkäjänteiseen päihde-ehkäisyyn.”

Islannissa jokaiseen kuntaan on palkattu päihde-ehkäisyn asiantuntija koordinoimaan työtä. Eri toimijoita tutkijoista virkamiehiin ja perheisiin on pyritty sitomaan yhteen, ja vähäväestöisessä maassa se on toiminut hyvin.

Mikkosen mukaan pelkästään harrastustoiminnan tukeminen ei vielä itsessään muodosta kaavailtua ”Islannin mallia”, vaikka se voikin auttaa ehkäisemään päihteidenkäyttöä.

”Yhteys harrastustoiminnan lisäämisen ja päihteiden käytön vähenemisen välillä ei ole suoraviivainen, mutta yleisellä tasolla mielekäs ja hyvinvointia edistävä ohjattu vapaa-ajan toiminta vaikuttaa nuorten elämään myönteisesti,” Mikkonen arvioi.

Suomessa nuorten alkoholinkäyttö on vähentynyt jo vuosien ajan. EHYT:in mukaan suomalaisista 25–34-vuotiaista kuitenkin lähes joka toinen on kokeillut jotain huumausainetta.

Nyt voimassa on laki ehkäisevän päihdetyön järjestämisestä, jonka mukaan työstä vastuussa ovat puolelta sosiaali- ja terveysministeriö, THL, aluehallintovirastot sekä kunnat.

Mikkonen toivoo, että lasten ja nuorten elämään vaikuttavia tahoja tuotaisiin Islannin tapaan nykyistä järjestelmällisemmin saman pöydän ääreen suunnittelemaan paikallisia ratkaisuja.

Mikkosen mukaan myös Suomessa olisi saatavilla ensiluokkaista paikallista seurantatietoa, esimerkiksi THL:n kouluterveyskyselyn muodossa, mutta tietoa ei hyödynnetä vielä parhaalla mahdollisella tavalla.

Joitain muutoksia lienee luvassa. Hallitusohjelmassa luvataan esimerkiksi päihdestrategian päivittämistä ja päihdelainsäädännön uudistamista.