Keltainen siitepöly värjää vedet ja tuulilasit, sillä kahden viime kesän sää innosti kuuset kukkimaan kuin viimeistä päivää. Kuusen kuuma seksikevät tekee hyvää Otto Jaakkosen kuusen kavereille ja koko kuusikannalle.

Keltaista siitepölyä on nyt kaikkialla, missä kuuset humisevat vähänkään lähellä: kerroksina autojen tuulilaseissa ja pihakalusteissa, lauttoina järvien pinnalla.

Kuusi kukkii keväällä 2019 riehakkaammin kuin vuosikymmeniin. Lähes jokainen sukukypsä kuusi pölläyttää ilmoille keltaisen pilven lukemattomia siitepölyhiukkasia.

Kevällä 2019 kuusi kukki Etelä-Suomessa tavallista voimakkaammin ja se näkyi kaikkialla, missä kuusia oli. Siitepölyä lähti massoittain kuusen hedekukinnoista.­

Kuusikosta voi saada päälleen pöllyävän yllätyksen.­

Kuusen siitepölylauttoja rantavedessä toukokuussa 2019. Männyn siitepölyä näkyy järvissä melkein joka kesä, mutta kuusen siitepölyä vain kukinnan huippuvuosina.­

Tällaista tapahtuu todella harvoin. Kerran kymmenessä, ehkä kolmessakymmenessä vuodessa. Monen asian pitää osua kohdalleen ennen kuin kuuset innostuvat joukolla kukkimaan.

Tärkein tekijä ovat kahden edellisen kesän säät. Ensin pitää olla olla kylmä kesä. Juuri sellainen lomanviettäjien painajainen, joka saatiin 2017. Juhannuksena hyytävät viisi astetta lämmintä ja samaa kurjuutta kesän loppuun. Seuraavaksi pitäisi tulla kaikkien aikojen hellekesä. Ja sellainen tuli 2018, viime heinäkuun Suomi hikoili loppumattomien helteiden kourissa.

Kahden peräkkäisen kesän säiden yhteensattuma valmisti Suomen miljardit kuuset toukokuun ennätyskukintaan, jonka satoa saamme nyt nähdä Vaasa-Joensuu-linjan eteläpuolella. Jokainen vähänkään kynnelle kykenevä eli yli 35-vuotias lisääntymisikäinen kuusi levittää nyt ilmoille siitepölyään viikon kahden ajan.

Viime päivien aurinkoiset säät ovat suosineet pölytystä. Pienikin tuulenvire saa siitepölyn pöllähtämään kukinnosta. Luonnossa liikkuja voi todeta saman itse ravistelemalla kuusen alaoksia, jossa punertavat hedekukinnot seisovat pystyssä kuin pienet kävyt.

Moni meistä kärsii kevään ja kesän siitepölykaudesta, mutta tukalasta olosta ei ole kuusta syyttäminen. Kuusen siitepöly ei ole allergisoivaa, kuten asian laita on esimerkiksi koivun ja lepän kohdalla.

Kuusen isäkäpyjä eli hedekukintoja ei joka vuosi näy, mutta nyt niitä löytyy helposti, kun suuntaan katseensa kuusen alaoksiin.­

Käynnissä oleva luontonäytelmä tietää hyvää Suomen metsille ja sen kuusipuille erityisesti. Vaikka suomalainen metsänhoito velvoittaa metsänomistajan uudistamaan hakatun aukon puita istuttamalla tai siemeniä kylvämällä, on luonto ihmiseen verrattuna aivan ylivoimainen metsän uudistaja.

Tämä koskee myös päätehakkuualueita, joilla ihminen parhaansa mukaan yrittää edistää metsien syntyä. Kuusi on kitsas lisääntyjä, eikä se välttämättä kuki joka vuosi. Sitten kun käpyihin siunaantuu hyvinä vuosina siemeniä, niistä itävät taimet jäävät isojen puiden varjoon vartoilemaan vuoroaan kasvaa suuriksi kuusiksi.

Kuusen taimia ei synny joka vuosi. Hyvinä siemenvuosina syntyneet eri ikäiset taimet odottavat vuoroaan päästä kasvamaan metsän valtiaiksi.­

Kuusimetsiin syntyy tyypillisesti eri ikäisiä sukupolvia, josta kukin on lähtenyt kasvuun jonkin hyvän käpyvuoden jälkeen. Sellainen on nyt syntymässä ja sen ajoitus on hyvä. Viime vuonna Suomessa hakattiin metsiä enemmän kuin moneen vuoteen. Metsissä on nyt hyvin tilaa, mihin miljardit kuusensiemmenet voivat juurtua ja aloittaa kasvunsa ensi keväänä.

Vaikka Suomessa metsä kasvaa kaadetun tilalle itsestään, pyritään niiden syntyä edistämään myös keinotekoisesti. Joka vuosi Suomessa istutetaan noin 150 miljoonaa puuta. Lukumäärä kuulostaa suurelta. Varsinkin kun päälle lasketaan toinen uudistustapa kylväminen, joka tehdään noin neljäsosalla vuosittain hakattavasta pinta-alasta. Niinpä onkin yllättävää, että ylivertainen enemmistö, lähes 90 prosenttia metsissämme kasvavista puista, syntyy yhä luontaisesti, mitattiinpa niitä kuutioina tai puuyksilöinä.

Kun puhumme suomalaisista metsistä hieman halventaen ”puupeltoina”, ”räkämänniköinä” tai ”tehometsinä”, niin oikeastaan haukumme luonnon omaa työtä, joka sittenkin pitää yllä runsaita metsävarojamme ihmistä tehokkaammin.

Nyt käsillä olevan kaltaisina hyvinä siemenvuosina syntyvät maamme sankat kuusikot, joihin hyvinvointimme pitkälti nojaa. Hyvän ja huonon vuoden ero siementuotannossa voi olla jopa tuhatkertainen. Edellinen hyvä siemenvuosi osui kohdalle 1995 ja sitä edellinen 1989. Nyt ollaan vauhdilla menossa kohti kolmatta. Siksi metsän ystävälle ja oikeastaan koko Suomen kansantaloudelle kaiken värjäävä keltainen siitepöly on lupaava merkki.

Kuusessa voi olla satoja käpyjä. Hyvä käpyvuosi tekee hyvää Suomen metsävarojen kasvulle.­

Loistava siemenvuosi saattoi olla myös 1896. Silloin isoisäni isän Otto Jaakkosen tulevassa metsässä alkoi itää kuusi, joka 123 vuotta myöhemmin maaliskuun alussa 2019 kaadettiin. Se sahattiin laudoiksi viikkoa myöhemmin Versowoodin Otavan sahalla ja lastattiin siitä viikko laivaan Kotkan Mussalossa.

Otto Jaakkosen kuuseksi nimetty puu alkoi kasvaa 1896. Ehkä edeltävä kevät 1895 oli samanlainen kuin 2019 eli kuusen siitepölyä on ylenmäärin tarjolla hyvän käpysadon pohjaksi.­

Nyt kaksi ja puoli kuukautta myöhemmin lautalasti on maapallon toisella puolella Taiwanissa. Vihreä kontti otettiin ulos laivasta ja siirrettiin toiseen alukseen torstaina 23. toukokuuta. Se selvisi, kun konttiin kiinnitetty paikannin nappasi yhteyden satelliittiin Taiwanin toiseksi suurimman kaupungin Kaosihungin satamasta.

Kuusi matkasi Thalassa Doxan kyydissä 37 vuorokautta Hampurista Taiwanin Kaoshiungiin. Laivan ja kontin tiet erosivat , mutta matka näyttää jatkuvan yhä.­

Samoihin aikoihin toisella puolella maapalloa Laukaan Vihtavuoressa 123 vuotta kasvaneen kuusen hakkuuaukolla alkaa tapahtua. Ensi viikolla sieltä ajetaan pois osa hakkuutähteistä, jotka menevät bioenergiaksi.

Kuivaneista havuista varisevat neulaset lannoittavat maata, ja sinne jätetään lahoamaan myös osa hakkuutähteistä. Sitten alue kääntömätästetään eli kauhallinen maata käännetään nurin ja taimi istutetaan sen päälle.

Lähiviikkoina aion mennä kuusen tuntumaan istuttamaan uusia kuusentaimia. Vaikka hikoilen metsässä parhaani mukaan puunistutuksessa, on enemmän kuin todennäköistä, että työni kalpenee luonnon luomistyön rinnalla. Metsän uudistuksessa ihminen ei pärjää luonnolle.

Ensi keväänä maaliskuussa aukkoa peittäville hangille tuulen vietäviksi todennäköisesti tipahtaa vuosikymmenten huippumäärä kuusen siemeniä. Kuten tapana on lisääntymisessä, luonto varmistaa tuloksen tuhlailemalla. Neliömetrille voi hyvinkin sataa yli 1 000 pientä kuusen siementä. Niistä noin 850 voi itää sirkkataimiksi.

Aukon ympärillä muutaman kymmenen metrin päässä kasvaa hyvinkin toistatuhatta kuusta. Niistä jokaisen latvaan syntyy satoja käpyjä. Yhdessä kävyssä on 200 siementä. Karkeasti arvioiden parikymmentä miljoonaa kuusen siementä odottaa pääsyä juurtumaan aukkoon, joka maaliskuussa vapautui uusille puille.

Otto Jaakkosen kuusen kannon ympärillä olevalle jokaiselle neliömetrille laskeutuu parhaimmillaan jopa 850 kuusensiementä. Kaikki toki eivät selviä taimiksi asti. Itse istutan jokaisen kaadetun kuusen tilalle neljä uutta kuusen taimea.­

Määrän lisäksi luvassa on myös laatua. Metsien peittyminen keltaiseen siitepölyyn tuo kuusen siemeniin geneettistä vaihtelua. Tavallisesti kuusen alaoksissa sijaitsevat hede- eli isäkukinnot pölyttävät lähistöllä noin 50 metrin etäisyydellä sijaitsevia kuusia.

Kun nyt kaikki kynnelle kykenevät kuuset tuottavat siitepölyä, kasvaa todennäköisyys, että Otto Jaakkosen kuusen naapurina kasvaneisiin, yhä pystyssä olevien ikikuusien emikukintoihin leijailee jokin siitepölyhiukkanen etelämpää ja syntyy kuusipienokaisia, jota osaavat hyödyntää edeltäneitä kuusisukupolvia paremmin lämpenevää ilmastoa.

Luvassa oleva loistava käpyvuosi lupaa hyvää myös kuusien taimituotannolle. Jalostetuista kuusen siemenistä on pulaa, joten hakkuuaukoilta ensi syksynä ja talvella poimittavat kävyt osaltaan helpottavat tilannetta.

Jos luonto kerran Suomessa uudistaa metsän ilman ihmistä, miksi istuttaa tai kylvää metsiä? Avainsana on nopeus. Kun metsän syntyä avitetaan, lyhenee metsän kiertoaika kolmesta seitsemään vuotta. Metsälle sillä tuskin on isoa väliä, mutta metsän omistajaa voi miellyttää se tieto, että metsäomaisuudesta saa tuottoa hieman nopeammin. Tai oikeastaan jälkipolvet saavat.

Ja voihan asiaa lähestyä myös hiilensidonnan näkökulmasta. Mitä nopeammin metsä lähtee kasvamaan, sitä nopeammin se alkaa jälleen sitoa hiilidioksidia ilmakehästä. Sekin on nykyisin arvossaan.