Vuosi alkoi tutun ärsyttävissä merkeissä. Tiliote kertoo, että palkasta jää tänäkin vuonna käteen entistä vähemmän rahaa.

Voin tilinauhastani lukea, että Suomi aikoo selvästikin ampaista vaurauteen veroja korottamalla. Minulle olisi löytynyt hyvää käyttöä sille 800–900 eurolle, joka minulta jää tänä vuonna saamatta uusimpien veronkorotusten takia.

Valtio konfiskoi yhä suuremman osan rahoistani, joten useita vuosia kiristynyt kuristusote palkansaajien kaulalla ei hellitä. Kuluta tässä nyt sitten.

Tämä näin näppituntumalta, mutta kovaa dataa on tarjolla. Arvostetun KPMG:n 2015 Global Tax Rate Survey -raportti asettaa asiat toimiviin mittasuhteisiinsa.

Tuloveroasteiden kansainvälinen vaihtelu on huomattavan rajua, mutta Suomi erottuu joukosta poikkeuksellisen kovana henkilöverottajana: meillä korkein tuloverokanta on veret seisauttavasti 52,35 prosenttia.

Kansainvälinen tuloveroasteen keskiarvo on 31,5 prosenttia, joten suomalaiset kunnostautuvat käänteisen verokilpailun voittajina.

Tervetuloa Suomeen vaan, täällä valtio todellakin vie rahasi!

Verohelvetin täydentävät tietenkin arvonlisäverot. Suomessa ne hipovat maailman korkeimpia tasoja, ja arvonlisäveromme kohoaa hyvinkin pian 24 prosentista 25 prosenttiin.

Kansainvälinen alv-keskiarvo on 15,8 prosenttia, joten Suomen välillinenkin verotus on tuloverotuksen tavoin ennätyksellisen kireää.

Ollapa nyt Aruballa, sillä siellä arvonlisävero on vain 1,5 prosenttia. Yhdysvalloissa on osavaltioita, joissa arvonlisäveroa (sales tax) ei peritä lainkaan.

Kansainvälisesti yhtiöveron keskiarvo on 23,7 prosenttia. Suomen 20 prosentin yhtiöverokanta näyttää kansainvälisesti kilpailukykyiseltä, vaikka esimerkiksi Irlannissa yhtiöverokanta on 12,5 prosenttia ja Sveitsissä 17,9 prosenttia.

Sosiaalimaksuissa Suomi erottautuu siinä, että työnantajille kasatut sosiaalimaksut ovat poikkeuksellisen korkeita. Tämä jarruttaa omalta osaltaan työllistämistä.

Työnantajien sosiaalimaksujen kansainvälinen keskiarvo on 16,1 prosenttia, kun suomalaiset työnantajat saavat kunnian kantaa 23,23 prosentin sosiaalimaksutaakkaa.

Kansainvälisesti työntekijöiden sosiaalimaksujen keskiarvo on 10,1 prosenttia. Suomalaisten työntekijöiden sosiaalimaksurasite (8,45 prosenttia) on siis kansainvälisestä tasoa matalampi.

Koska näin ikävä vahinko on päässyt käymään, niin eiköhän koroteta työntekijöiden sosiaalimaksuja kireän tulo- ja arvonlisäverotuksen jatkoksi. Sen jälkeen omista rahoista päättäminen on aiempaakin tehokkaammin ulkoistettu ns. viisaammille tahoille.

Jotta analyysi ei jäisi tähän, kysyin asioista KPMG:n veroasiantuntijalta Timo Torkkelilta.

Torkkel tiivistää asetelmat niin, että yhtiöveropuolella Suomi menestyy kilpailussa ja työntekijöiden sosiaalimaksut ovat alle globaalin keskiarvon. Sen sijaan tuloverotuksessa, arvonlisäverotuksessa ja työnantajien sosiaalimaksuissa olemme raivokkaasti yli kansainvälisen keskiarvotason.

Valtion verokertymästä yli puolet (noin 25 miljardia euroa) kertyy palkansaajien ansiotuloveroista. Arvonlisäverot ovat seuraavaksi suurin valtion tuloerä. Valtio kerryttää kassaansa huomattavasti vähemmän yritysten yhteisöverosta, henkilöiden pääomatuloveroista puhumattakaan.

Käytännössä henkihieveriin verotetut perheet kerryttävät suurimman osan valtion tuloverobudjetista ja kulutushyödykkeiden arvolisäverokertymästä.

Meille on siis jäänyt objektin osa ja maksajan rooli, eikä verokapinasta ole mitään havaintoa.

Kuka on valmis verobarrikadeille? Minä alan pikku hiljaa olla.