Rovaniemeläisellä Petri Vuomajoella, 33, on tatuoituna kumpaankin käsivarteen 16 sanaa. Jokaisen sanan tehtävä on muistuttaa.

Mies muistaa syödä ja juoda, koska hänen käteensä on tatuoitu sanat vesi ja ruoka.

Kädestä löytyy myös muun muassa sana vaatteet. Se muistuttaa siitä, että pakkasella on syytä pukeutua lämpimästi, eikä lähteä ulos ilman takkia, minkä mies on joskus tehnyt.

Osa tatuoinneista muistuttaa arkisista asioista, kuten laskujen maksamisesta tai varpaan kynsien leikkaamisesta. Osa siitä, että kaikkiin ihmisiin ei kannata sokeasti luottaa ja tunteet ovat normaali osa elämää.

Vuomajoen elämä ei ole kuitenkaan aina ollut riippuvainen käsiin tatuoiduista sanoista. Tarpeelliseksi ne tulivat silloin, kun hän 25-vuotiaana unohti eletyn elämänsä.

Kun Toni kuoli

Vielä kahdeksan vuotta sitten Petri oli nimeltään Toni. Tai oikeastaan Toni-Petri, mutta kaikki kutsuivat häntä Toniksi.

Eräänä joulukuisena päivänä vuonna 2011 hän oli ystävineen kotipaikkakunnallaan Torniossa baarissa istumassa iltaa. Kun humala muuttui liian tuhdiksi, mies päätti lähteä kotiin.

Hän meni läheiselle nakkikioskille, söi ja lähti jostain syystä kävelemään vastakkaiseen suuntaan kotitalostaan. Parin korttelin päässä kerrostalon rapussa Toni kuoli.

Halusin kuntoutua, jotta voisin ottaa poikani syliini. Petri Vuomajoki

Puhelin soi. Petrin äiti oli juuri lähdössä Oulussa töihin, kun hän sai puhelun. Hänen poikaansa oltiin tuomassa Torniosta Ouluun sairaalaan ja olisi varauduttava siihen, ettei tämä selviä.

Äidin silmiin pojan tila oli sairaalaan tuotaessa lohduton. Tajuton Petri makasi sairaalan sängyssä, kasvot ruhjeilla, veressä ja oksennuksessa. Korvasta valui verta.

– Kyllä tästä selvitään, nyt taistelet, äiti kuiskasi pojalleen, kun tämä vietiin leikkaussaliin.

Yksi isku voi saada aikaan vakavan aivovamman. Jopa kaatuminen, jos pään lyö tarpeeksi kovaa. Vuomajoen päähän oli kohdistunut useita iskuja. Hänet oli löydetty makaamasta kerrostalon rapusta verilammikosta. Toinen korva oli miltei repeytynyt irti, vasen silmä valunut poskipään paikalle ja kallo oli useammasta kohdasta halki.

Mies oli pahoinpidelty. Lääkäreiden mukaan vammojen perusteella tekijöitä oli ollut vähintään kaksi. Kukaan ei vieläkään tiedä, keitä pahoinpitelijät olivat ja mikä heidän motiivinsa oli.

Kolmen viikon kooma

Vuomajoki oli pahoinpitelyn jälkeen kolme viikkoa koomassa. Oulussa hän oli ensiksi teho-osastolla, josta hänet siirrettiin Rovaniemelle. Lääkärin ennuste oli, että mies on loppuelämänsä laitoshoidossa.

Vastoin odotuksia Vuomajoki heräsi koomasta.

Hänen ensimmäinen muistikuvansa pahoinpitelyn jälkeen oli Rovaniemeltä Lapin kuntoutuskeskuksesta. Sairaalan sängyn vieressä istui ihmisiä, jotka näyttivät tutuilta. Perhe.

Hän yritti puhua ja kirjoittaa. Kummastakaan ei tullut mitään. Kirjaimet olivat vain allekkain olevia vänkyröitä.

Vuomajoki vietti kuntoutuskeskuksessa yhteensä puolitoista kuukautta.

Eräänä yönä Vuomajoki piirsi äidilleen invamerkin ja tikku-ukon. Mies osoitteli merkkejä vimmoissaan ja hoki "katso, katso", mutta äiti ei ymmärtänyt, mitä poika tarkoittaa.

Seuraavana aamuna se kuitenkin valkeni. Vuomajoki halusi tietää, pystyykö hän vielä kävelemään, vai joutuuko hän pyörätuoliin.

Pahoinpitely aiheutti Petri Vuomajoelle vakavan aivovamman ja epilepsian. Aivovamman oireet ovat moninaiset, mutta eniten arkea ovat hankaloittaneet muistiongelmat. Timo Nykyri / Yle

Kuntoutuksessa ollessaan mies oppi uudelleen puhumaan, kävelemään ja syömään.

Hänen äitinsä asui vuoroin Oulussa kodissaan ja Rovaniemellä asuntoautossa yhdessä Petrin pikkusiskon kanssa. Hän halusi olla lähellä poikaansa. Ja poika tarvitsi äitiään.

Pelot vaivasivat miestä. Pelotti nukkua ja pelotti, että tukehtuu. Äiti ajatteli, että luultavasti siksi, koska pahoinpitelytilanteessa hän oli oksennellut ja ehkä pelännyt silloinkin tukehtuvansa.

Tulevaisuus sairaalan pedillä maatessa tuntui synkältä. Yksi asia auttoi häntä jaksamaan. Lapsi. Piti parantua, jotta poika oppisi tuntemaan isänsä ja isä poikansa, joka oli pahoinpitelyn tapahtuessa alle vuoden ikäinen.

– Halusin kuntoutua, jotta voisin ottaa poikani syliini ja kantaa häntä, jos hän ei jaksaisi kävellä.

Kun ihminen unohtaa koko elämänsä

Petri Vuomajoki unohti pahoinpitelyn seurauksena koko aiemman elämänsä. Kotikaupungin tutut kadut muuttuivat täysin tuntemattomiksi.

Vanhat ystävätkin muuttuivat vieraiksi. Suurin osa heistä onkin jäänyt pois elämästä. Ei niinkään siksi, että Vuomajoki olisi halunnut, vaan siksi, että kaverit eivät halunneet nähdä vaivaa tutustuakseen häneen uudelleen.

– En voi olla jonkun kaveri vain sen takia, että minulle sanotaan, että me olemme olleet kavereita.

Idea tatuointien ottamiselle tuli Vuomajoen ystävältä. Hän kertoi Memento-elokuvasta, jossa päähenkilö tatuoi kehonsa muistutukseksi erinäisistä asioista. Timo Nykyri / Yle

Jonkinlaiset muistiongelmat liittyvät aina vakaviin aivovammoihin. Muistiaukko saattaa olla kuukauden mittainen tai jopa pidempi. On kuitenkin hyvin harvinaista, että ihminen unohtaisi koko elämänsä, niin kuin Vuomajoelle kävi.

Muisti tallentuu monelle eri aivoalueella. Ihmisellä on lyhytkestoinen ja pitkäkestoinen muisti: lyhytkestoisessa muistista löytyy esimerkiksi työmuisti ja pitkäkestoiseen muistiin sisältyy muun muassa tapahtumamuisti ja tietomuisti. Vamman kohdistuminen kaikille muistialueille on harvinaista.

Nopeinta toipuminen on 1–2 vuoden ajan vammasta. Senkin jälkeen toipumista voi tapahtua sopeutumisen kautta pitkäänkin. Osa muistista voi palautua spontaanisti tai kuntoutuksen avulla. Aina niin ei kuitenkaan tapahdu.

Elämäntapahtumien ja läheisten lisäksi Vuomajoki unohti myös monet arkeen kuuluvat perusasiat. Siksi hän otti tatuoinnit, jotka muistuttavat esimerkiksi ottamaan mukaan kännykän ja lompakon, kun hän lähtee kotoa ulos. Tai pesemään hampaat ja käymään suihkussa.

Vuomajoki ei halunnut ottaa tatuointeja hienolla tekstillä, koska niitä ei ole otettu koristeeksi.

– Minun tatuoinneillani on oikea tarve. Niiden avulla voin elää itsenäisesti.

Ennen sanan tatuoimista käteensä Vuomajoki on kirjoittanut sen paperille kotinsa seinälle ja sanan alle selityksen, mitä se hänelle merkitsee. Hän ottaa tatuoinnin, kun sana ja sen merkitys ovat painuneet muistiin.

Yhteen asiaan mies ei kuitenkaan tarvitse tatuointia muistaakseen. Vessassa käymiseen.

– Pahoinpitelyn jälkeen rakkoni toiminta muistuttaa viimeisillään raskaana olevan rakkoa. Vessaan pitää päästä jatkuvasti, mutta syytä sille ei ole löydetty.

Kun Petri syntyi

Oman elämän historian ja koettujen tapahtumien muistaminen on olennainen asia sen hahmottamiseksi, kuka minä olen. Eletty elämä vaikuttaa vahvasti myös oman identiteetin ja persoonallisuuden rakentamiseen.

Kun koko elämä on pyyhkiytynyt pois mielestä, saattaa käsitys omasta minuudesta tuntua epäselvältä. Niin Vuomajoki koki. Nimi oli Toni, joka sekin alkoi tuntumaan vieraalta, kun osa entisen elämän muistoista alkoi palata mieleen.

Mies löysi tietokoneeltaan päiväkirjamerkintöjä, joita hän oli kirjoittanut ennen pahoinpitelyä. Niiden perusteella muodostui kuva ihmisestä, joka on manipuloiva, itsekäs, valehtelija. Sellainen, mitä mies ei kokenut olevansa. Ainakaan enää.

Hän päätti muuttaa nimensä Tonista Petriksi.

Sen, miten Toni eroaa Petristä tietää ehkä parhaiten miehen lapsuudenystävä Jonne Suopajärvi. Miehet ovat tunteneet toisensa lapsesta saakka.

Suopajärven mielestä aivovamman jälkeen Vuomajoki on tehnyt järkevämpiä ja harkitumpia päätöksiä ja on huomattavasti tietoisempi siitä, miten hänen oma käytöksensä vaikuttaa muihin.

Isoin muutos oli kuitenkin heti onnettomuuden jälkeen. Yhtäkkiä ystävä oli taas kuin 16-vuotias.

– Se näkyi eniten sosiaalisissa suhteissa. Esimerkiksi Petrin riitely vanhempiensa kanssa muuttui samanlaiseksi, kuin se on teininä. Hyvin monessa asiassa tuli kapinavaihe takaisin.

Petri Vuomajoella on haave. Hän haluaisi lukea kirjan alusta loppuun saakka. Nyt illalla aloitettu kirja on pyyhkiytynyt aamuun mennessä hänen mielestään kokonaan. Timo Nykyri / Yle

Vakavan aivovamman jälkeen ihmisen käyttäytyminen muuttuu usein jollain tapaa. Ärtyisyys ja impulsiivisuus ovat tyypillisimpiä luonteenpiirteiden muutoksia, etenkin silloin, jos aivovamma on tullut otsalohkon vaurioitumisen seurauksena.

Ihmisen jo olemassa olleet luonteenpiirteet voivat myös joko korostua tai latistua aivovamman seurauksena. Vuomajoen tapauksessa tapahtui jälkimmäinen.

– Ennen tapahtumaa Petrin ilot ja surut olivat tosi suuria ja viha paljon voimakkaampaa. Nykyään hän on huomattavasti hillitympi, Suopajärvi sanoo.

Vuomajoen toipumisprosessi on ollut vaikeaa, mutta hankalaa oli myös ystävällä. Ensin kuulla, että mies ei luultavasti ikinä herää koomasta tai jos herää, jää aivokuolleeksi.

Kun hän vastoin kaikkia todennäköisyyksiä heräsi ja kuntoutui, vaikeaa oli hyväksyä myös se, kun Petri sanoi, että Tonia ei enää ole.

– Se oli outo suruprosessi käydä läpi. Kun edessä seisoo sama, tuttu ihminen, joka ei kuitenkaan ole sama ihminen. Uudelleen tutustuminen oli vuosien prosessi.

Jotain samaa ystävässä oli kuitenkin jäljellä. Vuomajoen ollessa koomassa Robinin Frontside Ollie oli hittilistojen kärjessä. Kun Suopajärvi meni tapaamaan Vuomajokea sairaalaan, hän päätti soittaa kappaleen ystävälleen, koska tiesi, että ainakin aiemmin hän olisi inhonnut biisiä.

– Petrin vastaus oli, että olisi ollut parempi jäädä koomaan. Eli huumorintaju oli ainakin tallella.

Muistamattomuus houkuttelee hyväksikäyttäjiä

Aika, tunteet, luottamus. Myös nämä sanat on tatuoitu Vuomajoen käsivarsiin.

Pahoinpitelyn aiheuttama aivovamma muutti myös miehen ajantajun. Päivä tuntui muutamalta tunnilta, viikko parilta päivältä ja kuukausi viikolta.

Kipuakaan mies ei juuri tunne. Siitä muistuttavan sanan hän tatuoi käteensä, kun ymmärrys kivun hyödyllisyydestä konkretisoitui.

Vuomajoen alaselkä oli vihoitellut parin viikon ajan. Kipu ei ollut kovaa, mutta sen huomasi. Yhtenä päivänä hän ei kuitenkaan päässyt nousemaan sängystä ylös itse, joten hänen piti soittaa apua. Sairaalaan päästyään selvisi, että hänellä oli virtsatiekivi ja virtsatie oli ollut tukossa kaksi viikkoa.

Aivovamma aiheutti Vuomajoelle myös erilaisia tuntohäiriöitä. Vasen jalka tuntuu koko ajan siltä, että se olisi täysin jäässä. Sen lisäksi miehen kasvojen vasen puoli on niin kosketusherkkä, ettei muut ihmiset voi koskea siihen. Puolestaan kasvojen sisäpuoli on täysin tunnoton. Timo Nykyri / Yle

Fyysisen kivun lisäksi mies ei pahoinpitelyn jälkeen tuntenut mitään muutakaan, ei iloa tai surua. Kun tunteet pikkuhiljaa palasivat, ne tulivat hyvin voimakkaina, ikään kuin säädettynä täydelle tasolle.

– Aluksi tunteet ahdistivat todella paljon, siksi tatuoin käteeni tunteet-sanan. Se auttoi muistamaan, että tunteet ovat normaali asia ja kaikki kokevat niitä.

Myös luottamus oli asia, joka piti opetella uudelleen. Ymmärtää se, että kaikilla ei ole puhtaat jauhot pussissa.

Vielä muutama vuosi sitten mies luotti kehen tahansa, joka tuli juttelemaan kadulla. Ja jos joku pyysi lainaan rahaa hän lainasi. Moni onkin yrittänyt käyttää muistamattomuutta hyväksi.

– Olen esimerkiksi maksanut olemattomia velkoja ja eräs tuttavani yritti pistää auton oven korjauksen minun maksettavakseni, sillä verukkeella, että minä olisin rikkonut sen.

Kuolema tulee joka yö

Suurin osa vakavista aivovammoista tulee vakavan liikenneonnettomuuden tai pahoinpitelyn seurauksena. Suomessa tapahtuneista aivovammoista kuitenkin vain 10–20 prosenttia on vakavia.

Jos aivovamma on tullut traumaattisissa olosuhteissa, kuten pahoinpitelyssä, voi seurauksena olla traumaperäinen stressireaktio. Siihen saattaa liittyä pelkoa, järkytystä ja ahdistusta.

Aivovammaan liittyy usein tajuttomuutta ja muistinmenetystä, minkä vuoksi aivovamman saanut ei välttämättä muista vammautumiseen liittyviä tapahtumia.

Vuomajoella on pahoinpitelyillasta tasan yksi muistikuva. Hän makaa lattialla, näkee pelkästään punaista ja yrittää soittaa epätoivoisesti hätänumeroon. Apu ei tule koskaan paikalle. Numero, jonka hän näppäili puhelimeensa, oli 911.

Tekijöistä miehellä ei ole mitään muistikuvaa.

– Ihan sama oliko pahoinpitelyn syynä se, että olin kusipää, minä aloitin tappelun tai että se oli vain päähänpisto. Haluaisin vain tietää, miksi.

Pahoinpitelyn jälkeen mies näki joka yö painajaisia, joissa jokainen hänen tuntemansa ihminen tappoi hänet. Ja aina kun hän tutustui uuteen ihmiseen, sama toistui. Ehkä miehen alitajunta prosessoi tapahtunutta näin – kun tekijästä ei ole tietoa, on kuka tahansa epäilty.

Paniikista eroon purkalla ja purentakiskoilla

Vesi-sanan alle on tatuoitu kuusi ruutua. Vuomajoki piirtää ruutuun aina yhden ruksin, kun hän on juonut vesilasillisen.

Toiseen käteen on myös tatuoitu tyhjä kalenteri, johon mies merkkaa, monesko päivä ja mikä viikonpäivä on. Kalenterin alapuolella on palkki, johon hän merkkaa kuukauden.

Vuomajoki ei kuitenkaan enää käytä kalenteria aktiivisesti. Hänen ei tarvitse turvautua moniin muihinkaan tatuointeihin enää niin usein kuin aiemmin. Syynä on hänen vaimonsa, johon hän tutustui pari vuotta sitten Tinderissä. Vaimo auttaa miestä esimerkiksi juoksevien asioiden muistamisessa.

– Se saa oloni tuntumaan hieman normaalimmaksi, kun ei tarvitse koko ajan suttailla käteen.

Jotkin asiat kummastuttivat aluksi vaimoa. Kuten se, että Vuomajoki lähetti WhatsApp-viestisovelluksessa aina pelkästään ääniviestejä. Mies kertoi myös heti aivovammastaan ja siitä, mitä kaikkea se on tuonut hänen elämäänsä.

Myöhemmin hän on ymmärtänyt, että yltiöpäinen avoimuus johtuu osittain siitä, että mies haluaa kertoa aivovammastaan pikimmiten, koska se selittää, miksi hän on erilainen kuin muut tai miksi hän toimii tietyllä tavalla.

Esimerkiksi suunnitelmien tekeminen on miltei mahdotonta. Jos mies tekee suunnitelmia ja menee nukkumaan, ei hän enää seuraavana päivänä muista niistä mitään. Suunnitelmien tekeminen on siis hidasta ja sen takia pariskunta on menossa häämatkalle vasta tänä kesänä, vaikka häitä tanssittiin syyskuussa 2017.

Jotkut paikat herättävät Petri Vuomajoessa voimakkaita tunteita. Ne tuntuvat aina epämiellyttäviltä, koska hän ei tiedä mistä tunteet johtuvat. Siksi hän välttelee tiettyjä alueita kotikaupungissaan. Timo Nykyri / Yle

Vuomajoki ei myöskään mielellään mene julkisille paikoille, missä on paljon ihmisiä, koska se saattaa aiheuttaa paniikkikohtauksen. Sen varalta miehellä on aina mukanaan purkkaa tai purentakiskot. Hampaiden pureminen kovaa yhteen auttaa selviämään paniikista.

Suuri ihmismäärä ja hälinä vaikuttaa myös keskittymiseen, mikä vie voimat. Väsymys taas saattaa johtaa epilepsiakohtaukseen.

Kova väsymys onkin yleisin oire aivovammapotilailla. Ja väsymys ei ole mitään pientä. Viestin kirjoittaminen, lukeminen tai seurustelu vieraiden kanssa saattaa väsyttää Vuomajoen niin pahasti, että hänen on pakko päästä nukkumaan.

Ja se muisti. Etenkin suhteen alussa Petrin muistamattomuus saattoi jopa tuntua vaimosta pahalta. Mies ei esimerkiksi muistanut, mitä he ovat yhdessä tehneet.

Vaikka Vuomajoen aivovamma aiheuttaa omat vaikeutensa parisuhteeseen, saattaa se olla syy siihen, miksi pariskunta ylipäätään on yhdessä.

– Sen perusteella, mitä Petri on kertonut edellisestä elämästään, en usko, että meidän tiet olisivat ikinä kohdanneet. Minulla ei ole mitään yhteistä sen ihmisen kanssa.

Kirja kiitokseksi kehosta

Ennen pahoinpitelyä Vuomajoki opiskeli Tornion ammattikorkeakoulussa media-alaa. Kuntouduttuaan hän palasi hetkeksi kouluun, mutta lopetti sen kesken, koska opiskelu tuntui liian vaikealta. Nyt hän on työkyvyttömyyseläkkeellä.

Kun Vuomajoki ilmoitti ryhmänohjaajalle suunnitelmistaan lopettaa koulunkäynti, pyysi tämä miestä lupaamaan jotain ensin: ettei hän ikinä luopuisi luovuudestaan.

– Minun mielikuvitukseni on aina ollut hyvä. Kerron esimerkiksi pojalleni iltasatuja niin, että hän saa kertoa mitä sadussa esiintyy, missä ja milloin se tapahtuu. Muutaman minuutin miettimisen jälkeen minulla on tarina koossa ja kerron sen.

Vaikka hän oli huonompi ihminen, minulla on paljon kiitettävää. Petri Vuomajoki

Vuomajoki tatuoi sanan luovuus käteensä, jotta muistaisi lupauksensa. Muutamia vuosia sitten luovuus pääsi tositoimiin, kun mies löysi muistiinpanoja, jotka hän oli kirjoittanut ennen pahoinpitelyä. Kun hän oli vielä Toni. Ne liittyivät kirjaan, jota hän oli tehnyt usean vuoden ajan.

– Olen työstänyt kirjaa nyt kuusi vuotta ja minulla alkaa pikkuhiljaa olla kuva siitä, mitä Toni on miettinyt. Yritän tehdä kirjan loppuun Tonille. Vaikka hän oli huonompi ihminen, minulla on paljon kiitettävää, koska sain kehon missä elää. Vaikka se onkin rikkinäinen.

Lähteet: Petri Vuomajoen sairauskertomukset. Juttua varten on myös haastateltu Petri Vuomajoen äitiä ja vaimoa, sekä Tampereen yliopistollisen sairaalan neurologian erikoislääkäri Tomi Sarkasta ja Helsingin yliopistollisen sairaalan neurokeskuksen johtavaa neuropsykologia Marja Hietasta.

Mitä ajatuksia juttu sinussa herättää? Keskustele aiheesta kello 22.00 saakka.

Lue myös:

Yksi tönäisy muutti elämän pysyvästi – päävammat veivät halut ja hajuaistin

21-vuotias sai aivoverenvuodon kolarissa, toisen pudottuaan hevosen selästä – ja nousi uudestaan ratsaille: "Ei pidä lopettaa elämistä"