Alkoholia karttava voi saada tylsän ihmisen leiman, vaikka viihtyisikin juhlissa muiden kanssa. Nuoret tuntuvat kuitenkin suhtautuvan ilman alkoholia juhliviin sangen suopeasti.

Mistä on kyse? Suomalaisista noin kymmenen prosenttia on raittiita.

Alkoholia käyttämättömät saavat usein vastata kysymyksiin siitä, miksi eivät juo.

Kajaanilaiset Saara Karjalainen, Juuso Parviainen ja Susanna Kinnula kertovat, millaista on viettää aikaa juhlissa ilman alkoholia.

KajaaniSuomalaisista kymmenesosa ei juo lainkaan (siirryt toiseen palveluun) (THL). Yhä useammissa juhlissa on mukana joku, joka kieltäytyy boolista ja juomapeleistä. Nuorten raittius on nimittäin lisääntynyt ja humalajuominen taas laskenut viimeisen viidentoista vuoden aikana (siirryt toiseen palveluun) (Nuortenlinkki).

Juomiseen liittyy valtava sosiaalinen lataus, sillä alkoholi antaa luvan paitsi näyttää tunteita, myös ottaa niitä vastaan. Jos siinä sivussa menettää kasvonsa, on sosiaalisesti hyväksyttävää todeta: olin kännissä.

Jo keskiajalta asti alkoholi on Suomessa ollut osana rituaalia, jolla otetaan etäisyyttä arkeen. Juominen on sosiaalinen liima, joka avaa portit ja laskee sillat, jotka yleensä pidetään kiinni ja alhaalla, sanoo tutkija Antti Maunu Turun yliopistosta. Maunu on tutkinut alkoholia ja sen käyttöä jo viidentoista vuoden ajan ja ollut mukana myös Ehkäisevä päihdetyö Ehyt ry:n ehkäisevän päihdetyön hankkeissa.

Onko sitten alkoholia käyttämättömän hankala sujahtaa juhlissa samaan sosiaaliseen tilaan kuin kuppia ottaneiden?

Osattiin sitä ennenkin. Nämä opiskelijabileet Tampereen YO-talolla 1970-luvulta näyttävät melko railakkailta. Kalle Moilanen / Tampereen yliopiston arkisto

Susanna Kinnula, 42, päätti yhdessä ystävänsä kanssa pitää tipattoman vuoden muutama vuosi takaperin. Tuona aikana hän ehti huomata, miten hankala asia alkoholin käyttämättömyys joillekin on. Kysymyksiä juomatta jättämisestä sateli. Kun mikään vakiovastauksista – raskaus, lääkitys tai kuskina oleminen – ei hänen kohdallaan pitänyt paikkansa, moni kyselijä suorastaan närkästyi.

Kinnula on töissä Kainuun A-klinikalla sairaanhoitajana, ja on vuosien ajan seurannut alkoholin ongelmakäyttäjien arkea. Hän arvelee, että toisen juomattomuudesta kimpaantuvat erityisesti sellaiset, joilla on itsellään ongelma alkoholin käytön kanssa.

– Ihmiset luulivat, että juomattomuuteni oli jonkinlainen kannanotto ja miettivät, teenkö sen osoittaakseni mieltä jollekulle, Kinnula sanoo.

Sosiaalinen paine oli tipattoman vuoden aikana kova, sillä alkoholi tuli vastaan useissa illanistujaisissa ja juhlissa. Lopulta Kinnulan tipaton päättyi kesäterassilla nautittuun siideriin, mutta hän aikoo vastaisuudessakin viettää ainakin tipatonta tammikuuta.

Närkästyminen alkoholin käyttämättömyydestä voi liittyä sukupolvikokemukseenkin, miettii Kinnula. Hän muistelee oman aikansa nuorison käyttäneen alkoholia keskimäärin nykynuoria raskaammin.

– Me 1970-luvulla syntyneet olemme kyllä eläneet pussikaljavaiheen. Sellaista ei näy enää niin räikeästi kuin oman nuoruuteni aikana.

Suvaitsevainen nuori sukupolvi

Kajaanilainen Saara Karjalainen, 20, on viettänyt elämässään käytännössä juomattoman ajanjakson. Se alkoi, kun muut ikätoverit aloittivat alkoholin ensikokeilut. Karjalainen tyytyi tuolloin vain satunnaiseen maisteluun.

– Kun täytin 18, menin mukaan baariin ja olin juhlissa mukana, mutta ilman alkoholia. Olen alkanut juomaan alkoholia aiempaa enemmän vasta viimeisen vuoden sisällä, Karjalainen kertoo.

Karjalaisella ei ollut mitään erityistä syytä tai suurta aatetta, joka olisi liittynyt juomattomuuteen. Alkoholi ei vain kiinnostanut eikä tuntunut omalta jutulta, varsinkaan nuorempana, Karjalainen toteaa.

Saara Karjalainen on nähnyt sekä alkoholin käytön että sen käyttämättömyyden sosiaaliset puolet. Tärkeintä hänen mielestään on, että alkoholia nauttivat ottavat raittiit mukaan joukkoon, ja alkoholia välttävät taas lähtevät rohkeasti mukaan juhlimaan, jos siltä tuntuu. Nadja Mikkonen / Yle

Sittemmin myöskään alkoholin käytön aloittamiselle ei ollut varsinaista syytä.

– Juomattomuus ei tuntunut enää tärkeältä itselle. Se alkoi tuntua enemmän vain periaatteelta.

Karjalainen ei ole antanut minkään ulkopuolisen tekijän vaikuttaa juomistottumuksiinsa. Suurin osa Karjalaisen kavereista käyttää alkoholia, mutta hänen mielestään juomattomuuden ihannointi on jossain määrin lisääntynyt.

– Aiemmin kun en juonut, ihmiset saattoivat sanoa: "Ai, siistiä, että olet tehnyt sellaisen valinnan".

Tylsän ihmisen leima

Ilman viinaakin voi siis olla kivaa, ja sen on todennut Saara Karjalaisen lisäksi kajaanilainen Juuso Parviainen, 18. Kun muut kiskovat kylmiä, Parviainen tyytyy korkeintaan maistelemaan alkoholia ilman ajatustakaan juopumisesta. Parviainen välttää tietoisesti humalatilaa, ja käyttää siksi alkoholia vähän tai ei ollenkaan.

– En tykkää ajatuksesta, että jokin aine vaikuttaisi käyttäytymiseeni liikaa, Parviainen perustelee.

Parviainen on noudattanut periaatettaan niin kauan kuin muistaa. Vanhempien ja sukulaisten kehotukset päihteiden välttämisestä ovat jääneet mielen perukoille, mutta Parviainen pitää päätöstä omana asianaan eikä myöskään puutu muiden alkoholin käyttöön.

Juuso Parviaisen yleisin baarissa tilaama juoma on jäävesi. Nadja Mikkonen / Yle

Ystävät ovat suhtautuneet hänen periaatteeseensa ymmärtäväisesti, eikä Parviainen ole koskaan joutunut tivaamisen kohteeksi, joskin hänen valintansa on herättänyt kysymyksiä.

Myös Saara Karjalainen sai kohdata paljon kysymyksiä viettäessään alkoholitonta jaksoa elämässään. Se ärsytti joskus.

– Ihmiset kyselivät hirveästi, miksi en juo. Sitä piti selitellä, ja se oli vähän vaikeaa, kun asiaan ei ollut sen kummempaa syytä, Karjalainen sanoo.

Useimmiten Karjalainen koki, ettei jäänyt mistään paitsi, vaikka muut viettivätkin kosteampaa iltaa kuin hän. Joissain tilanteissa hän kuitenkin koki hieman ulkopuolisuutta siksi, ettei humaltunut muiden tahdissa.

– Siinä saa helposti tylsän ihmisen leiman.

Karjalaisen mielestä suurin ero sosiaalisessa kanssakäymisessä nyt alkoholia käyttävänä aiempaan verrattuna on se, miten vapautuneesti muut tulevat juttelemaan. Ihmiset lähestyvät helpommin sellaista, joka on jo juonut hieman.

Saman on huomannut Juuso Parviainen. Hän kokeekin saavansa alkoholin hyödyt rentoutuneen tunnelman muodossa menettämättä keskittymiskykyään tai saamatta krapulaa.

– Saan alkoholin hyvät puolet siinä porukassa, mutta vältyn kaikilta huonoilta haittapuolilta, Parviainen toteaa.

Parviainen käy melko usein ystäviensä kanssa esimerkiksi baareissa ja jaksaa juhlia, vaikka muut alkaisivat jo sammaltaa. Hän ei koe jäävänsä mistään paitsi siksi, että muut päihtyvät yhdessä.

– Voinhan jakaa kännikokemuksen, vaikka en itse olisi humalassa.

Lue lisää:

Onko alkoholi hyvä lahja? "Ei se pullo ainakaan halpa ollut"

Kyllä ennen oli nuoriso kunnollista – vai oliko?

Tässä 7 teoriaa, miksi nuoret ryyppäävät vähemmän kuin ennen