Ilmakehässä on kaasuja, jotka päästävät auringon valon maan pinnalle, mutta estävät osan lämmöksi muuttuneesta säteilystä karkaamasta takaisin avaruuteen. Näiden kasvihuonekaasujen aiheuttamaa ilmiötä kutsutaan kasvihuoneilmiöksi.

Ilman kasvihuonekaasuja maapallon keskilämpötila olisi huomattavasti kylmempi. Ongelmia syntyy, kun ihmisen toiminta tuottaa suuren määrän kasvihuonekaasuja voimistaen luonnollista kasvihuoneilmiötä ja muuttaen ilmastoa.

Tärkeimpiä ihmisen tuottamia kasvihuonekaasuja ovat hiilidioksidi (CO2), metaani (CH4) ja dityppioksidi (N2O). Kasvihuonekaasujen pitoisuudet ilmakehässä ovat kasvaneet aikavälillä 1750-2011 niin, että hiilidioksidia on 40 %, metaania 150 % ja dityppioksidia 20 % enemmän kuin esiteollisena aikana (eli ennen 1750)

Merkittävin kasvihuonekaasupäästöjen lähde on fossiilisten polttoaineiden eli hiilen, öljyn ja maakaasun käyttäminen energiantuotannossa ja liikenteessä. Kasvihuonekaasuja syntyy myös mm. metsäkadon takia, metsäpaloissa, maataloudessa, teollisuuden prosesseissa ja kaatopaikoilla.

Ensimmäinen maailman ilmastokonferenssi pidettiin Genevessä 1979.

Vuonna 1988 YK perusti hallitustenvälisen ilmastopaneelin IPCC:n. Se julkaisi ensimmäisen raporttinsa vuonna 1990.

IPCC:n raportit toimivat kansainvälisen ilmastopolitiikan pohjana. Vuoteen 2019 mennessä IPCC on julkaissut kuusi raporttia, joista viimeisin on vuodelta 2019.

Lähteet : http://ilmasto.org/ilmastonmuutos/lyhyesti ja http://ilmasto.org/ilmastonmuutos/ilmastopolitiikka/kansainvalinen-ilmastopolitiikka