"Lounastimme Kaleva Cafessa ja vierailimme amerikansuomalaisessa perintökeskuksessa. Siellä oli jopa Finlandia-niminen yliopisto."

– Se oli villiä. Olimme kuin ällikällä lyötyjä niistä kaikista suomalaisista yritysten nimistä, Suomen lipuista ja paikallisista saunoista. Lounastimme Kaleva Cafessa ja vierailimme amerikansuomalaisessa perintökeskuksessa. Siellä oli jopa Finlandia-niminen yliopisto, Wheeler hehkuttaa.

– Söimme Emman kanssa pasteijoita, nisua ja niin sanotun Suomi-burgerin.

"Suomalaiset sukujuuret ovat minulle elämän inspiraation lähde. Suomi on maa, jossa toivon vielä joskus asuvani ja perustavani perheen."

Työn puolestakin usein Suomessa vieraileva Wheeler myöntää haaveilevansa, että jonain päivänä hän haluaisi asettua asumaan Suomeen tyttöystävänsä kanssa.

– Suomalaiset sukujuuret ovat minulle elämän inspiraation lähde. Suomi on maa, jossa toivon vielä joskus asuvani ja perustavani perheen, Wheeler ylpeänä kertoo.

"Kahvilan pöydässä ei voi kertoa salaisuuksia suomeksi"

Amerikansuomalaisuutta muun muassa Nuoriherra- ja Kolmelta mantereelta -kirjoissaan käsitellyt, palkittu kirjailija Hannu Niklander kertoo, että sisämaassa, suurten järvien rannalla sijaitseva Hancock oli 1800-luvulla tyypillinen teollisuus- ja satamakaupunki.

– Siellä keskityttiin 1800-luvulla pitkälti kuparin toimittamiseen laivoihin isolle Yläjärvelle. Hancock on ollut kuparin alkutuotannon kannalta keskeinen paikka. Suomalaiset lähtivät sinne tienaamaan rahaa, jota olisi voinut sitten käyttää kotimaassa. Valtaosa kuvitteli tulevansa vielä takaisin, jotta voisi ostaa itselleen myöhemmin Suomesta esimerkiksi oman talon, Niklander kertoo.

Hancockissakin useaan otteeseen vieraillut Niklander kertoo, että paikan päällä on poikkeuksellinen tunnelma. Suomalaisuutta ei haluta pikkukaupungissa hävittää, vaan ennen kaikkea vaalia. Se näkyy Hancockin jokapäiväisessä elämässä.

"Suomen kieltä siellä edelleen kuulee ja näkee. Sen varaan ei voi laskea, että jos menee kahvilaan, niin saisi suomenkielistä palvelua."

– Suomen kieltä siellä edelleen kuulee ja näkee. Sen varaan ei voi laskea, että jos menee kahvilaan, niin saisi suomenkielistä palvelua. Mutta ei siellä voi kahvilan pöydässä mitään salaisuuksia puhua suomeksi, viereisessä pöydässä voidaan hyvinkin ymmärtää, Niklander naurahtaa.