

Valta tarvitsee aina uhreja ja mitä keskitetympi valta on, sitä enemmän uhreja.

Johanna Hurtig luonnehtii lestadiolaista

pakkosovinto-rituaalia ”käänteiseksi kunniaväkivallaksi”, missä yhteisön

julkisivua pidetään yllä armahtamalla tekijät ja vaientamalla uhrit Lestadiolaisyhteisössä tiedettyä enemmän hyväksikäyttöä – HS



Viranomaisten on nyt toimittava tämän rikollisjärjestön ja lainrikkojien

suhteen, enää valtionkirkot eivät voi toimia lahkojen suojelijana ja viranomaisten

estäjänä.

Pohjoiseen tarvitaan Tampereelta tai siitä

eteläisemmästä Suomesta riippumattomia rikostutkijoita, joilla ei ole

lestadiolaisten ja keskustalaisten valtaaman pohjoisen

kunnallispolitiikan korruptiosidoksia niskassaan.

Vaikka jokin rikos on vanhentunut, se voidaan tutkia ja oikeudenkäynnissä syylliset todeta julkisesti ja uhrit vapauttaa häpeästä ilman rangaistustuomioita avoimen yhteiskunnan periaatteiden mukaisesti. Vain avoimuus tuo demokratiaa ja ihmisarvoa.

Kuinka valtionkirkko on voinut sitoa viranomaisten kädet?

Valtionkirkko

on tärkeä osa papillisen oikeiston poliittista hegemonian ja epädemokraattisen valtakulttuurin eli elitismin ylläpitoa

pappiskulttikirkolla, oleellinen osa konservatiivisen arvovallan ja hierarkian

mielikuvaa ”Jumalan siunaamasta” virkavallasta ja ”kaikkivaltaisen kekkosjumalan”

mielikuvasotaa.

Keisareiden ja kuninkaiden luoma kirkkoinstituutio.

”Talvisodan henki” on myös sitä samaa oikeistolaista uhrikulttuuria ja propagandaa kansan uhrautuessa eliitin saksalaismielisessa sodassa tai EU:n eliittipankkien pelastamisoperaatiossa,

jota kirkkokin yhä vaatii oikeistolaisesti kansalaisilta eliitin tahdissa ja eliitin mieliksi – yhä jopa kirjaimellisesti saarnoissa.

Kirkko ei toivo, että

ihmiset heräisivät poliittisesti vaan valmistautuisivat nöyrästi ”talvisodan

henkeen” eli uhrautumiseen eliitin salaisessa politiikassa ja epätasa-arvon lisäämisessä – tuloerojen kasvattamisessa, valtion purkamisessa. Natoon liittymisessä.





Paavalilainen politiikka on uhrautumisen hurman markkinointia alistetuille kuninkaan kirkon perinteissä valtionkirkon lähes näkymättömässä ideologisessa vaikutuksessa.

Epäpoliittista ”kristillisen” alistumisen ihailua myydään kirkon paavalilaisena tuotteena ja ratkaisuna pienen ihmisen ongelmiin.

Jeesuksen kapinalliset opetukset hegemonian purkamisessa olivat aivan jotain muuta Markuksen evankeliumissa.

Kirkon rituaalijargonissa korostetaan viattoman uhrin tärkeyttä.

Tämä on äärimmäisen perverssiä Vatikaanin teologiaa Rooman uhrikulttuurin perintönä.

Taustalla tietyisti tuhansia vuosia vanhempia kenraalikuningas-kultteja yksiuskoisen armeijan luomiseksi.

Markuksessa Jeesus kehottaa ihmisiä olemaan tottelematta pappeja, luomaan yhteisöllistä sosialismia ilman kirkko/temppeliveroa, hylkäämään perinteet, hierarkian ja olemaan rukoilematta julkisen tekopyhästi.

Tämän kirkollisen ”kristillisyyden”

hegemonian ja ”kauniin tapaperinteen” nimissä ev-lut valtionkirkko ja poliitikot ovat nyt hylänneet

lestadiolaisten raiskaamat lapset, nuoret ja äidit sekä estänyt

kunnissa virranomaisia toimimasta ”uskonvapauteen” vedoten.

Mielivaltaan ja lahkolaisuuteen vedoten koskematonta valtaa suojellen.

Ortodoksisen kirkonkin pedofiilitoiminta on tuotava esille rohkeiden paljastajien toimesta.

Pappi ei ole pyhä. Vaikeneminen ei ole kirkon aarteen ja ”puhtauden” suojelua. ”Parempi olisi myllynkivi…”

Vanhoillislestadiolaisillahan

on käytössä arkinen avioliittoraiskaus eli nainen ei saa kieltäytyä

seksistä.

Eikä käyttää ehkäisyä.

Ja arkkipiispakin tukee tätä ihmisikeusrikkomusta täysin aktiivisena hyssyttelijänä ja siunailijana. Koska kirkon verokertymä voisi vahingoittua.

Kirkolla on tässä vastuu 100% suojelijana.

Teologinen, moraalinen ja juridinen vastuu erottaa lestadiolais-lahkoihin kuuluvat työntekijät ensimmäisenä vaiheena, selvänä rajanvetona ja arvovallan vetämisenä pois lestadiolaisilta.

Luterilaiseen yhteisöön eivät väkivaltaiset vihan lahkot kuulu eikä niitä saa tukea.

Taustallahan on Kekkosen arvovallallaan kirkon sisäpiiriin nostama lestadiolaisten arvostaminen. Kekkonen kävi vuosittain vanhoillislestadiolaisten johtajien luona siunausta ja synninpäästöä hakemassa: despootti ihaili brutaalin patriarkaalisen ja uskonnollisen miesvallan ja vanhatestamentillisen ”miehisyyden” kärjekkäintä uskonnollista ilmentymää Suomessa.

Lestadiolaiset

pitävät yllä toimintatavoissaan vielä 67-vuotta sitten voimassa ollutta brutaalia vanhaa perinteistä

vallanpitäjien simputtavaa aateliskirkkokulttuuria eli konservatiivista kirkkokulttuuria, syntioppia, kykyytysoppia eliitin ulkopuolisille.

Helsingissä mm. Eiran sairaalassa rikkaat saivat tehdä abortteja kirkon silmien alla mutta köyhiltä abortit oli kielletty syntinä – kirkon ollessa puuttumatta lainkaan Eiran sairaalan toimintaa muuten lainsäädäntöä valvoen moralistisesti. Tämä on vian yksi käytännön esimerkki kahden kerroksen moralismista kirkon tuomiovallan avulla.

Fasistinen kirkko ja natsien kanssa yhteistyösopimuksen tehnyt

kirkkohallitus aloitti peruuttamisen ja kirkkokulttuurin muutoksen vain sodan häviämisen

takia.

Äärimmäisen patriarkaalista ja antihumanistista kulttuuriperintöä on vielä kirkon valtarakenteissa purkamattomana. ”Kansankirkon” semanttisia kulisseja on toki rakennettu suomalaisten kirkkoon houkuttelemiseksi.

Kuin susi isoäidin yöpaidassa.

Siksi moni kirkkohallituksen ja tuomiokaptitulien vallankäyttäjä

ihailee lestadiolaisten johtajien brutaalia ja totaalista

vallankäyttöä, ”suvereeni arvovaltaa”, kaihoisasti humanistisen

jäsenistönsä painostuksen alla.

Nyt, teologiystäväni. Luopukaa kirkon ja uranne suojelemisesta ja romuttakaa sensuuri.

Väkivallan ja raiskausten suojelu ei ole armoa eikä evankeliumia.

Olen kirjoittanut tästä kirkon eliitin torjuntataistelusta monta vuotta

ja kannustanut kokijoita tulemaan esille. Yleisin reaktio teologeilla

on että ”ei meillä Suomessa”.

Edes eläkkeellä olevia pappeja ja raiskaajien

ystäviä ei saisi suojella.

Koko maan kirkollinen pedofiilien suojelu on täysin vielä avaamatta. Eihän meillä Suomessa.

Turha vedota enää että

”papin perhe kärsisi” tai että lestadiolaisten yhteisö kärsisi

raiskaajien ja väkivallan paljastamisesta. Tai että sielunhoito menee

lain ohi psykopaattien suojelussa – tämä synnintunnustuksen varjolla pedofiilien suojeleminen ei ole luterilainen oppi.

Luther ja muut protestanttiset uskonnollisen korruption vastaiset taistelijat lopettivat pappien rippitoiminnan käytännössä ja faktuaalisesti vaikka opillisesti jättivät sen mahdollisuudeksi. Papin vaikenemisen syy protestanttisessa teologiassa ”rippisalaisuudessa” on papin vallan ja juoruilun estäminen, ei missään nimessä rikollisten suojelu! Funktio pitäisi olla selvä teologeille mutta ei. Mitään rippisalaisuutta ei ole rikosten suojelemiseksi. Funktio ja mielekkyys, siinä protestantismi. Lukekaa Lutherinne uudestaan – ja tällä kertaa oikein.

Valtionkirkon historiallisessa hegemoniassa ja hyödystä eliitille on symbolisella tasolla kysymys siitä, että ikäänkuin

valtiolla olisi sopimus Jumalan kanssa ja siksi kansalaisten olisi

alistuttava hiljaa eliitin korruptioon ja salaisiin sopimuksiin – mm.

Natosta ja CIA:n kidutuslentoihin.

Lestadiolaiset kiertävät

lastensuojelulakiakin monin tavoin yhä kirkon suojissa helvetin

lieskoilla uhkaillen ja lasten seksuaalisuutta halveksien, pelolla vaurioittaen, (väki)vallan

oikeuttamisen perustelussa.

Vasta pelko viranomaisten toiminnasta ajaa nyt järkeä ja synnintuntoa ex-päätoimittaja Pentikäisen päähän

Zizek

on tutkinut institutionaalista kirkkoa vallan siunaajana ja yksilön omantunnon kumojana, omantunnon kaappajana – eliitin vallan vapauttajana:

”Jumala on kanssamme siksi saamme tehdä mitä tahansa”



Slavoj Zizek kirjoitus



Natsien sotilaiden vyössä luki natsikirkon iskulause:

Jumala on kanssamme.

::