Euroalue voi joutua pahaan myllerrykseen seuraavassa talouden taantumassa.

Keskuspankin rahapolitiikka on menettänyt vaikutustaan. Korkojen laskulla tai muilla operaatioilla ei enää voi pönkittää taloutta, kun korot ovat jo valmiiksi miinuksella.

Siksi Euroopassa on voimistunut keskustelu siitä, pitäisikö euromailla olla yhteisen valuutan lisäksi myös yhteinen kassa. Kansallisten budjettien lisäksi kaivattaisiin euroalueen yhteisiä rahavaroja.

Nämä puheet hermostuttavat Suomen poliittisia päättäjiä. Suomi on yhdessä muiden pohjoisten maiden kanssa vastustanut ideaa yhteisvastuullisuuden lisääntymisestä. Yhteinen eurobudjetti edustaisi juuri sitä.

Pohjoisen edustajat huokaisivat helpotuksesta valtiovarainministerien kokouksessa lokakuussa (siirryt toiseen palveluun), kun eurobudjetin suhteen saavutettiin torjuntavoitto. Uuden rahoitusvälineen perustamisesta ei tehty varsinaista päätöstä vaan päätettiin vasta käynnistää selvitystyöt.

Aihe on poliittisesti arka, koska EU:n vauraat pohjoisen nettomaksajamaat pelkäävät joutuvansa maksamaan yhä enemmän. Tuoreessa muistissa on esimerkiksi Kreikan tukeminen vuosikymmenen alussa.

Suomalaisilta ekonomisti- ja sijoittajapiireiltä yhteisbudjetti saa kuitenkin yllättäen tukea.

Esimerkiksi työeläkeyhtiö Varman toimitusjohtaja Risto Murto kirjoitti Twitterissä lokakuun lopussa näin:

Taisin esittää aamulla radiossa Suomessa vahvasti vähemmistössä olevan mielipiteen eli kannatin euroalueen yhteistä finanssipolitiilkaa. https://t.co/XgxaFdTvP9 — Risto Murto (@RistoMurto) 30. lokakuuta 2019

Vastustajat ovatkin selvässä vähemmistössä

Murto ei ole ajatuksineen yksin. Yle kysyi asiaa 24 suomalaiselta ekonomistilta ja talousvaikuttajalta – vastanneista yli puolet eli 13 kannattaa yhteistä finanssipolitiikkaa eli käytännössä yhteistä budjettia.

Viisi pitäisi sitä hyödyllisenä, jos poliittinen tilanne sen mahdollistaisi.

Viisi vastaajaa ei kannata ideaa ja yksi ei vastannut kysymykseen suoraan.

Näin asiantuntijat vastasivat Tarvitaanko euroalueella yhteistä finanssipolitiikkaa? Kyllä: Satu Huber (Elo), Janne Huovari (PTT), Aki Kangasharju (Etla), Ilkka Kiema (PT), Tuuli Koivu (Nordea), Pasi Kuoppamäki (Danske Bank), Patrizio Lainà (STTK), Anni Marttinen (SAK), Antti Ronkainen (Hgin yo), Heidi Schauman (Swedbank), Timo Vesala (Kuntarahoitus), Matti Virén (Turun yo), Roger Wessman. Kyllä, jos se olisi poliittisesti realistista: Mauri Kotamäki, (Keskuskauppakamari), Mika Kuismanen (SY), Pasi Sorjonen (Akava), Vesa Vihriälä, Eva Österbacka (Åbo Akademi) Ei: Reijo Heiskanen (OP), Maarit Lindström (Metsäteollisuus), Sami Pakarinen (EK), Matti Pohjola (Aalto-yliopisto), Antti Ripatti (Hgin yo) Ei suoraa vastausta: Anni Huhtala (VATT)

Taloustieteilijät varoittelivat euron suunnitteluvirheistä jo yhteisvaluuttaa perustettaessa yli 20 vuotta sitten. Heidän ajatuksensa on, että yhteinen rahapolitiikka edellyttää myös yhteistä budjettia.

Talousviisaiden varoituksia ei euron perustamisvaiheessa kuunneltu. Silloin poliittinen päätös haluttiin nopeasti. Tiedettiin, että yhteiseen eurobudjettiin ei ollut valmiutta.

Miksi kyllä? "Myös Suomi voi vielä tarvita tukea"

SAK:n ekonomisti Anni Marttinen, STTK:n Patrizio Lainà ja Palkansaajien tutkimuslaitoksen PT:n Ilkka Kiema kannattavat yhteistä budjettia. He tukisivat yhteisestä budjetista esimerkiksi Euroopan alueita, joissa työttömyys yhtäkkiä kasvaa suureksi.

– Yhteisbudjetti voi olla merkittävässäkin roolissa, jos Suomi pienenä avotaloutena kohtaa vientisokin. Jos työttömyys kasvaa, niin Suomikin voisi saada sieltä suoria rahasiirtoja, SAK:n Anni Marttinen sanoo.

SAK:n Anni Marttisen mielestä yhteistä eurobudjettia tarvitaan, koska euroalueella on vain vähän vakauttavia tekijöitä: työvoima ei liiku, ja palkat ja hinnat joustavat heikosti matalan inflaation aikana. Yle

PT:n Ilkka Kieman mielestä talouden heilahteluja tasaava euroalueen budjetti voisi olla hyödyllinen etenkin niille maille, joissa taantumat ja nousukaudet toteutuvat eri aikaan kuin muissa EU-maissa.

– Kuten vuosien 2012–2014 vain Suomea koskettanut taantuma osoitti, Suomi on tällainen maa, Kiema toteaa.

Vauraana maana Suomi voisi joutua uuden yhteisen budjetin nettomaksajaksi. Samalla Suomi voisi kuitenkin hyötyä vakaammasta ja enemmän investoivasta Euroopasta, mikä pönkittäisi vientiteollisuutta, Danske Bankin pääekonomisti Pasi Kuoppamäki huomauttaa.

– Suomi voisi myös itse suoraan hyötyä yhteisestä budjetista, mikäli jokin suuri sokki ajaisi Suomen jälleen syvään taantumaan, Kuoppamäki pohtii.

Yhteinen finanssipolitiikka olisi tehokkaampi kuin 19 jäsenmaan erilliset politiikat, arvioi Pellervon taloudellisen tutkimuslaitoksen PTT:n ennnustepäällikkö Janne Huovari.

– Euroalue muodostuu pienistä avotalouksista, joiden finanssipolitiikan vaikutukset valuvat helposti maasta ulos, Huovari sanoo.

– Lisäksi on helposti niin, että maat jotka pystyisivät pienen velkansa takia hyvinkin elvyttämään, eivät tarvitse sitä oman taloutensa takia. Ne taas, jotka eniten tarvitsisivat, ovat jo valmiiksi velkaisia.

Metsäteollisuuden Maarit Lindström ei kannata euroalueen yhteistä budjettia, koska Suomi olisi hänen mielestään todennäköisesti sen nettomaksaja. Kare Lehtonen/Yle

Miksi ei? "Moraalikato uhkaa"

Elinkeinoelämän keskusliiton EK:n pääekonomisti Sami Pakarinen ja Metsäteollisuus ry:n Maarit Lindström eivät pidä yhteisbudjettia tarpeellisena.

Suomen Yrittäjien pääekonomisti Mika Kuismanen sanoo ymmärtävänsä yhteisen finanssipolitiikan tarpeen, mutta suhtautuvansa siihen skeptisesti, koska ei usko sen toteutumismahdollisuuksiin.

– Olennaista olisi saada järjestelmä, joka korostaa markkinakurin roolia, Mika Kuismanen arvioi.

– On tärkeää, että finanssipolitiikan toimivalta säilyy jäsenmailla, jotta vastuu oman talouden rakenteellisista uudistuksista ja julkisen talouden kestävyydestä on selvä, EK:n Sami Pakarinen sanoo.

Maarit Lindströmin mielestä yhteinen budjetti voisi johtaa "moraalikatoon ja tulonsiirtoihin taloutensa hyvin hoitaneista maista" taloutensa huonosti hoitaneisiin maihin.

Euroalueen budjetista keskustellaan myös Yle Radio 1:n Ykkösaamussa (siirryt toiseen palveluun) torstaiaamuna kello kahdeksan jälkeen.

Tässä olivat kyselyn yleisimmät kyllä- ja ei-perustelut.

Jos aikaa on enemmän, lue alta lisää näkökulmia.

Vuosikymmenen takainen finanssikriisi oli melko nuoren euron ensimmäinen koetinkivi.

Jäsenmaiden toimien puuttuessa Euroopan keskuspankki EKP aloitti velkakriisissä 2015 poikkeuksellisen rahapoliittisen elvytyksen, jolla se pyrkii vauhdittamaan inflaatiota ja euroalueen talouskasvua. EKP-elvytys esti euroalueen romahduksen, mutta poikkeukselliset toimet eivät tepsi enää.

Inflaatio ei ole alkanut kiihtyä vaan on ennätyksellisen hidasta. Talouskasvukaan ei ole nopeutunut vaan näyttää yhä hiipuvan.

Jos taantuma alkaa vyöryä Eurooppaan kuten varoitellaan, tarvitaan uusia ideoita.

Etenkin alle 24-vuotiaiden työttömyys on yleistä Espanjassa. Uutta eurobudjettia on suunniteltu käytettäväksi muun muassa nuorisotyöttömyydestä kärsivien alueiden tukemiseen. Suomi on suhtautunut tukemiseen myönteisesti, mutta on halunnut toteuttaa sen EU:n nykyisen, 28 jäsenmaan yhteisen monivuotisen rahoituskehyksen puitteissa. Javier Lizon / EPA

Kohteeksi ilmastotoimet?

Eurobudjetissa ei välttämättä olisi kyse vain talouden käänteiden tasaamisesta. Osa ekonomisteista huomauttaa, että se voisi olla myös jonkinlainen ilmastotyökalu.

– Yhteistä budjettia voisi ajatella vähän suuremminkin kuin vain suhdannetasaajana. Siitä voitaisiin hoitaa yhteisiä asioita kuten ilmastopolitiikkaa. Ajankohtaiset kysymykset ovat usein maailmanlaajuisia, ja ilmastopolitiikassa EU voisi olla voimakas taho globaalistikin, Swedbankin pääekonomisti Heidi Schauman visioi.

Nordean pääekonomisti Tuuli Koivu on samaa mieltä.

– Ilmastonmuutoksen torjunta olisi eurobudjetin luonnollinen kohde, koska keskittämällä politiikkaa Euroopan tasolle voidaan investoinneista saada huomattavasti parempi tulos kuin samoilla resursseilla kansallisesti, Koivu sanoo.

Yhteistä eurobudjettia on ideoitu käytettävän esimerkiksi ilmastonmuutosta ehkäisevien innovaatioiden tukemiseen. Lokakuun alussa aurinkopaneleeita asennettiin proomuille Sveitsin Lac des Toules -tekoaltaassa. Paneelit tuottavat vuodessa noin 800 000 kilowattituntia, mikä vastaa noin 220 kodin energiankulutusta. Valentin Flauraud / EPA

Joko yhteinen budjetti – tai enemmän koordinaatiota

Turun yliopiston taloustieteen emeritusprofessorin Matti Virénin mielestä nykyjärjestelmä – yhteinen raha ja hajaantunut finanssipolitiikka – on hankala yhdistelmä.

Se voisi silti toimia, jos politiikkatoimia tehtäisiin koordinoidusti.

Samaa mieltä on STTK:n Patrizio Lainà. Koordinaation lisääminen on yksi vaihtoehto yhteisbudjetin rinnalla. Jäsenmaat voisivat ryhtyä esimerkiksi laajamittaiseen elvytykseen tiiviissä yhteistyössä. Se vaatisi kuitenkin nykyisten pelisääntöjen muutosta.

– Käytäntö viittaa siihen, että se ei ole toimiva ratkaisu. Mikä on mekanismi, jolla saadaan Saksa elvyttämään Italian puolesta, Matti Virén kysyy.

Virénin mielestä jäsenmaiden yhteinen finanssipolitiikka edellyttäisikin paljon nykyistä syvempää liittovaltiorakennetta.

– Pitäisi päättää, mitkä menot kuuluvat "liittovaltion" rooteliin ja mitkä jäsenvaltioiden, ja miten niistä päätetään. Vertailun vuoksi huomattakoon, että Yhdysvalloissa työnjaosta on sovittu jo 250 vuotta sitten.

STTK:n Lainà ei käytä liittovaltio-termiä kuten Virén, mutta pitää jäsenmaiden yhteisen elvytyksen vaihtoehtona budjettia ja mahdollisesti yhteistä valtiovarainministeriä.

– Jotta yhteinen elvytys onnistuisi, se edellyttäisi myös mahdollisuutta ottaa yhteistä velkaa, Lainà sanoo.

"Ei tarvita budjettia, uudet pelisäännöt riittäisivät"

Taloudessa ei ole normaali tilanne, kun korot ovat nollassa tai negatiiviset, Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun emeritusprofessori Matti Pohjola huomauttaa. Finanssipolitiikan rooli on silloin tavallista suurempi, ja elvyttäminen olisi paikallaan.

– Tätä varten ei kuitenkaan tarvita yhteistä budjettia vaan tulisi laatia euroalueen jäsenmaille finanssipolitiikan uudet säännöt, jotka velvoittaisivat jäsenmaita kasvattamaan budjettiylijäämiä korkeasuhdanteissa ja käyttämään niitä matalasuhdanteissa.

Myös OP:n pääekonomisti Reijo Heiskanen vastustaa yhteistä budjetti-instrumenttia, koska sen myötä talouskuri höllenisi hänen mielestään.

– On vaikea nähdä, mihin tällaista instrumenttia tarvittaisiin, ellei kyse ole tulonsiirtomekanismista.

OP:n pääekonomisti Reijo Heiskasen mieletsä markkinakuri on paras tapa saada maat noudattamaan sovittuja tavoitteita. Yhteisen budjetin myötä kuri voisi höllentyä. Heikki Saukkomaa / Lehtikuva

Sen sijaan nykyisiä velka- ja alijäämäsääntöjä voitaisiin Heiskasen mielestä soveltaa joustavammin eli niin, että kulloinenkin taloustilanne otettaisiin nykyistä paremmin huomioon.

Heiskasen kanssa samoilla linjoilla on Helsingin yliopiston professori Antti Ripatti.

– Miten vältetään tilanne, jossa oman maan talouden rakenteisiin liittyviä ongelmia ei ratkaista vaan nojataan yksinomaan mahdollisiin maiden välisiin tulonsiirtoihin, Ripatti kysyy.

Ripatin ja Heiskasen mielestä uusi yhteinen budjetti myös lisäisi verotusta.

Lisääntyisikö verotus?

Professori Matti Virénin mielestä EU tarvitsisi verotusoikeuden yhteistä budjettia varten. Se tarkoittaisi esimerkiksi uutta EU:n arvonlisäveroa.

– Hieman kauhulla ajattelen tulevaisuutta, jossa meillä on kunnallinen verotus, maakunnille annetaan sote-verotusoikeus, valtiolla on verotusoikeus ja EU:lla välitön verotusoikeus.

Virénin mielestä yhteinen budjetti johtaisi väistämättä verotuksen kiristymiseen euroalueella.

– Suomi on verraten rikas maa ja vastaavasti esimerkiksi Romania köyhä. Mitä enemmän tulee tulonsiirtoja, sitä enemmän ne maksavat nettomielessä Suomelle, Virén sanoo.

"Ei välttämättä tarkoita tulonsiirtoa pohjoisesta etelään"

Muilla valuutta-alueilla kuten vaikka Yhdysvalloissa on tavallista, että jos johonkin alueeseen iskee sokki, sitä tuetaan yhteisestä budjetista, Swedbankin pääekonomisti Heidi Schauman sanoo. Matti Myller / Yle

Esimerkiksi STTK:n Lainà ja Swedbankin Heidi Schauman ovat kuitenkin eri mieltä siitä, että vauras pohjoinen väistämättä joutuisi köyhemmän etelän rahoittajaksi. Kaikki on kiinni siitä, miten kokonaisuus rakennetaan.

Lainàn mielestä budjettiin voitaisiin kerätä maksuja veroluontoisesti esimerkiksi digiveron, kierrättämättömän muovin maksujen tai päästöoikeuksien huutokaupan kautta.

– Tällä tuskin olisi juurikaan suoria vaikutuksia suomalaisen veronmaksajan maksuihin, koska varat kerättäisiin muualta.

Yhteinen budjetti voitaisiin Lainàn mukaan rahoittaa myös velalla, etenkin kriisitilanteessa. Silläkään ei hänen mielestään olisi suuria vaikutuksia suomalaisiin.

– Velkaa harvoin maksetaan takaisin vaan sitä lähinnä hoidetaan. Kasvu ja inflaatio huolehtivat siitä, että velka-aste voi laskea, Lainà huomauttaa.

Suomalaisten maksutaakka voisi myös vaihdella eri aikoina.

– Kun Suomi pärjää muita euromaita paremmin, joudumme ikään kuin järjestelmän maksajiksi, mutta huonoina aikoina meille taas toivottavasti tulee tukea muusta euroalueesta, Nordean Tuuli Koivu sanoo.

Alla lisää eurobudjetin puolustajien kommentteja:

Tutkija Antti Ronkaisen mielestä voidaan joutua jopa aloittamaan euron hallittu alasajo jossain vaiheessa, jos jäsenmaiden yhteistyötä taloudenpidossa ei onnistuta syventämään. Yle

Poliittista taloutta Helsingin yliopistossa tutkivan Antti Ronkaisen mielestä rahaa eurobudjettia varten tarvittaisiin alkuvaiheessa vähintään 2–2,5 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen, myöhemmin jopa 5–7 prosenttia.

Hän kuvaa euroa valuutaksi ilman valtiota. Valtio on työnnetty hänen mielestään taka-alalle.

– Euro on rakennettu oletuksella, että jäsenmaiden finanssipolitiikkaa pitää rajoittaa, eikä vastaavasti euroalueelle ole luotu minkäänlaista keskushallintoa tai finanssipoliittista vastinparia Euroopan keskuspankille.

Ronkaisen mielestä tarvitaankin sekä nykyisten finanssipoliittisten sääntöjen löysäämistä että yhteisen budjetin luomista keinolla tai toisella.

– Toistaiseksi euroalueen verot tai yhteiset velkakirjat ovat olleet tabuja, mutta niiden kautta merkittävän budjetin rahoittaminen on helpointa, Ronkainen sanoo.

Roger Wessman, analyytikko ja yrittäjä (MustRead)

Euroalueella talouden elvyttäminen finanssipolitiikalla on hankalampaa kuin esimerkiksi Yhdysvalloissa, Wessman arvioi.

– Suuri osa yksittäisen maan elvytyksestä valuu tuonnin kautta muihin euromaihin, ja monessa euromaassa huoli valtion korkeasta velasta rajoittaa mahdollisuuksia löysentää finanssipolitiikkaa.

Tästä syystä Wessmanin mielestä ei voida luottaa siihen, että euromaat spontaanisti elvyttäisivät.

– Euromaat voisivat keskenään sopia yhteisestä elvytyksestä, joka toteutettaisiin kansallisesti. Tällöin pitäisi yhteisesti sopia nykyisten finanssipoliittisten säännösten höllentämisestä.

Eläkeyhtiö Elon toimitusjohtajan Satu Huberin mielestä vuosikymmenen alun eurokriisi paljasti euroalueen rakenteellisen valuvian: kasvu- ja vakaussopimus ei ole riittävä tae yhteisvaluutan vakaudelle. Markku Pitkänen / Yle

Satu Huber, toimitusjohtaja, Elo

Nyt suunniteltu yhteinen budjetti olisi kooltaan melko pieni, jolloin sen suhdannepoliittinen merkitys jäisi Huberin mielestä vähäiseksi.

– Toivottavaa olisi, että yhteisestä finanssipolitiikasta keskusteltaessa pohdittaisiin myös euroalueen rakenteellisia, pitkän ajan toimintaedellytyksiä.

– Joka tapauksessa yhteinen velkaantuneen ja ikääntyvän Euroopan finanssipolitiikka tulisi suunnata tuottavuutta kohottaviin infrastruktuuri-investointeihin.

Aki Kangasharju, toimitusjohtaja, Etla

Eurobudjetissa on Kangasharjun mielestä monta ongelmaa, mutta silti sellainen tarvitaan. Yhteisestä rahankäytöstä on vaikea sopia, kun Britannia on lähdössä EU:sta, eri maat maksavat ja saavat eri suhteessa jo nykyisestä EU-budjetista, ja luottamus maiden välillä on vähäistä.

– Budjetin pitäisi auttaa niin kutsustusta epäsymmetrisestä sokista kärsivää maata niin, että huonona aikana autettaisiin ja hyvänä aikana tuki maksettaisiin takaisin.

Kangasharjun mielestä Suomi saisi suhdannebudjetista hyötyä, koska pienenä maana se kohtaa epäsymmetrisen sokin todennäköisemmin kuin suuret ja samalla monipuolisemman talouden maat.

– Eniten [huonoja] vaikutuksia Suomelle tulisi siitä, että sokin kohdannut maa ei pysty tai halua maksaa takaisin suhdannebudjetista saamiaan varoja. Tällöin yhteisvastuu ja vapaamatkustajaongelma kasvavat.

Timo Vesala, pääekonomisti, Kuntarahoitus:

Ilman tehokkaampaa riskien jakamista euroalue on Vesalan mielestä altis yksittäisten jäsenmaiden epäsymmetrisille sokeille ja niiden pitkittymiselle. Näin ongelmat voivat levitä rahoitusjärjestelmän kautta koko euroalueelle.

– Jonkin mittaluokan yhteinen makroriskien hallintaväline on tarpeen – olisi se sitten yhteinen budjetti tai jonkinlainen jäsenmaiden kontribuutioihin perustuva ”makrovakausrahasto", Vesala sanoo.

Sen varainhankinta voisi perustua Vesalan mielestä osittain velkakirjojen liikkeeseen laskuun.

Vesala kuitenkin huomauttaa, että yhteisen riskien jakomekanismin luominen edellyttää tiukkoja pelisääntöjä ja vahvoja yhteisiä instituutioita valvomaan sääntöjen noudattamista.

Alla perusteluja, miksi eurobudjetti ei ole välttämätön:

Työelämäprofessori Vesa Vihriälä Helsingin yliopistosta Patrick Schauman / Yle

Helsinki School of Economicsin työelämäprofessori Vesa Vihriälän mielestä euroalueen yhteinen budjetti voisi olla hyödyllinen väline, mutta välttämätön se ei ole. Vihriälä avasi kantaansa tällä viikolla myös blogissaan. (siirryt toiseen palveluun)

– Jotta budjetti palvelisi suhdannetasausta, sen tulisi sisältää menoja, joita voidaan nopeasti lisätä, ja veroja, joiden kertymää voidaan nopeasti vähentää, Vihriälä kommentoi.

Budjetti on hänen mielestään poliittisesti epärealistista toteuttaa, koska rahaa tarvittaisiin suhteessa vähintään saman verran kuin EU:n nykyiseen monivuotiseen rahoituskehykseen käytetään, noin prosentin suhteessa bruttokansantuotteeseen

– Epärealistista, joten on parempi kehittää nykyisiä instrumentteja investointien turvaamiseksi ja lisäämiseksi painopistealueilla (ilmastopolitiikka, tutkimus jne.) samalla kun vakaus- ja kasvusopimusta muokataan järkevämmäksi, Vihriälä summaa.

Pasi Sorjonen, pääekonomisti, Akava

Pasi Sorjonen ei pidä uutta yhteistä rahoitusvälinettä uskottavana, koska jäsenmaat eivät ole yksinkertaisesti valmiita maksamaan riittävän suuria panostuksia.

Hänen mielestään kannattaisi ennemmin aikaistaa hankkeita, joilla euroalueen tuottavuutta parannetaan.

– Ne voisivat liittyä euroalueen infrastruktuuriin kuten liikenneverkkoon, koulutukseen, tutkimukseen, ympäristöteknologiaan ja vaikkapa digitalisaation edistämiseen, Sorjonen luettelee.

Eva Österbacka, taloustieteen professori, Åbo Akademi

Euroalueen jäsenmaiden kehitys on Österbackan mielestä ollut vaihtelevaa, ja yksi syy siihen on euroalue itsessään. Yhteinen rahapolitiikka ei ole sopinut kaikille jäsenmaille.

Korko on välillä ollut liian korkea ja välillä liian matala osalle jäsenmaista, mikä on huonontanut jäsenmaiden taloudellista tilannetta.

– Jos euroalueella olisi yhteinen finanssipolitiikka, nämä ongelmakohdat ratkeaisivat. Mutta en usko, että euroalue on valmis siihen. Siihen ei löydy poliittista yhteisymmärrystä.

Keskuskauppakamarin Mauri Kotamäen mielestä yhteinen eurobudjetti vaatisi tuekseen myös entistä vahvempia budjettisääntöjä. Niihin hän ei usko esimerkiksi Ranskan suostuvan. Roni Rekomaa

Mauri Kotamäki, pääekonomisti, Keskuskauppakamari

Teoriassa yhtenäisessä rahaliitossa voitaisiin Kotamäen mielestä toteuttaa finanssipolitiikkaa tehokkaasti, esimerkiksi siirtämällä voimavaroja Saksan kaltaisilta ylijäämämailta alijäämämaille kuten Italia.

Käytännössä se on vaikeampaa.

– Miksi saksalaiset tai vaikka suomalaiset suostuisivat käytännössä rahoittamaan Etelä-Euroopan alijäämiä -- Huonoimmassa tapauksessa piikki olisi auki pitkään, eivätkä nyt rakenteellisesti alijäämäiset maat välttämättä saisi kansantalouksiaan edustuskuntoon.

Kotamäen mielestä voisikin olla järkevää perustaa investointiohjelmia Euroopan strategisten investointien rahaston Esirin tyyliin.

Toinen vaihtoehto voisi olla euroalueen työttömyysvakutus, jossa jyrkän työttömyyden kasvun maa saisi tukea yhteisestä kassasta. Työttömyysvakuutuksen pitäisi kuitenkin olla hyvin tarkasti säännelty.

Anni Huhtala, ylijohtaja, VATT

Huhtala ei vastaa suoraan kysymykseen, tarvitaanko euroalueelle yhteistä finanssipolitiikkaa vai ei. Hänen mielestään ensin voitaisiin harmonisoida verotusta, jos halutaan kerätä varoja omaan budjettiin.

– Esimerkiksi hiilidioksidivero päästökaupan ulkopuolisille toimialoille ja päästölähteille voisi olla tällainen järkevä instrumentti.

Hiilidioksidiveron tulot voisi tulisi hänen mielestään ohjata tutkimukseen ja kehitykseen, joita varten EU:lla on jo järjestelmät olemassa.

– Ehkä osan voisi korvamerkitä puhtaan teknologian kehittämiseen, ettei Eurooppa putoa muiden maiden kärryiltä.

Aiheesta lisää:

Mario Draghi väistyy keskuspankista, hänen seuraajansa joutuu keksimään uudet temput euroalueen talouden turvaamiseksi.

Jäsenmaat noudattavat rahaliiton sääntöjä huonosti – ovatko ne pelkkää teatteria?

Suomi ja seitsemän muuta maata laittavat kapuloita komission ja Ranskan rattaisiin: Ei tulonsiirtoja EU-maiden välille, enemmän vastuuta jäsenmaille.