Vauraiden veronkiertäjien toiminnan selvittely kangerteli poliisissa ja verohallinnossa. Varojen piilottelu ei johtanut yhteenkään tuomioon.

Poliisin mukaan ei ole näyttöä siitä, että verohallinto olisi toiminut vastoin lakia niin sanotun Liechtenstein-tapauksen käsittelyssä. Helsingin poliisi teki maanantaina tutkinnassa päätöksen, jonka mukaan rikosta ei ole syytä epäillä.

Asiasta oli tehnyt tutkintapyynnön yksityinen kansalainen. Taustalla oli eduskunnan apulaisoikeusasiamiehen Maija Sakslinin joulukuussa 2014 tekemä päätös. Sakslinin mielestä verohallinto oli toiminut lainvastaisesti veronkiertotapauksen selvittelyssä.

Sakslinin mukaan tapauksen johdosta määrätyt veronkorotukset olivat tavanomaisempia lievempiä ja asian tutkinta vei tarpeettoman kauan. Poliisi selvitti, olivatko verohallinnon työntekijät syyllistyneet mahdollisesti virkavelvollisuuden rikkomiseen.

Esitutkintapäätöksen mukaan viive verohallinnon työssä oli perusteltua esimerkiksi asian vaikeuden, materiaalin alkuperän sekä useiden eri viranomaisten yhteistyön takia. Verottaja oli tehnyt jo vuonna 2010 keskusrikospoliisille (KRP) asiaa koskevan tiedustelun, tutkinnan päätöksessä todetaan.

Lievien veronkorotusten poliisi katsoi perustuneen verohallinnon ohjeistuksiin sekä viranhaltijan omaan harkintavaltaan.

Esitutkintamateriaalin perusteella jääkin kuva, että yksittäisten virkamiesten sijaan Liechtensteinin tapauksen selvittely kangerteli laajemmin ja useiden eri viranomaisten sisällä.

Kiinnijääneiden joukossa talouden eliittiä

Tapauksen taustalla on Liechtensteinista verojen kiertämisestä kiinnijääneiden suomalaisten toiminnan selvittäminen. Suomen viranomaiset saivat osana kansainvälistä tietojenvaihtoa tiedot 24:stä varojaan Liechtensteiniin piilottaneesta suomalaisesta yksityishenkilöstä tai yrityksestä.

Kiinnijääneiden joukossa oli suomalaisen talouselämän ykkösnimiä, kuten nyt jo edesmennyt vuorineuvos Casimir Ehrnrooth sekä kahvisuvun perijä Bertel Paulig.

Casimir Ehrnrooth vuonna 1994. Yle

Kaikkien kiinnijääneiden nimiä ei tiedetä, koska lain mukaan verohallinto ei saa kertoa verotukseen tehtäviä muutoksia. Helsingin Sanomat on uutisoinut Ehrnroothin (siirryt toiseen palveluun) ja Pauligin (siirryt toiseen palveluun) olleen mukana vyyhdissä.

Suomalaiset olivat vieneen Liechtensteiniin verottajan ulottumattomiin noin 50–60 miljoonaa euroa. Asian selvittelyä vaikeutti saatujen tietojen juridinen arviointi.

Tiedot ovat alun perin peräisin liechtensteinilaisen pankin työntekijältä Heinrich Kieberiltä, joka kopioi tilitiedot lain vastaisesti. Työntekijä myi lehtitietojen mukaan tiedot Saksan viranomaisille 4,2 miljoonalla eurolla. Saksalaislehti Der Spiegelin mukaan Kieber luovutti tiedot yli kahdesta tuhannesta tilistä, joihin oli talletettu yli neljä miljardia euroa varoja.

Suomen verottaja sai tiedot osana kansainvälistä tietojenvaihtoa. Esitutkinnan päätökseen mukaan verohallinnossa pohdittiin, voiko varastettuja tietoja käyttää verotuspäätöksissä. Asiasta oli valitettu hallinto-oikeuteen, ja verottaja päätti odottaa, minkä kannan hallinto-oikeus ottaa asiassa.

Ei yhtään tuomiota

Yhdessä tapauksessa, eli turkulaisen rakennusalan yrittäjän Liechtensteinin-talletuksista keskusrikospoliisi teki tutkinnan. Yllättäen KRP päätyi siihen, ettei syytä epäillä rikosta -kynnys ylittynyt.

Lopulta Liechtensteinista kiinni jääneet suomalaiset jäivät ilman rikosoikeudellisia seuraamuksia. Verohallinnon vielä odottaessa hallinto-oikeuden linjausta tiedon käytön laillisuudesta, toinen tuomioistuin teki päätöksen, joka vei pohjan rikosilmoitusten teolta.

Kesällä 2013 korkein oikeus linjasi, että veronkorotus on tulkittava rangaistukseksi. Samasta asiasta ei voida tuomita ihmistä kahdesti niin sanotun "ne bis in idem" -periaatteen mukaan. Linjauksen myötä muissa tapauksissa ei voitu enää tehdä rikostutkintaa.

– Huomioon ottaen vakiintumaton ja sekava oikeustila vuosina 2010–2013 kyseisellä asia-alueella lienee perusteltavissa ja puolusteltavissa viranomaisten huolellinen harkinta sen suhteen, saatetaanko asia, jossa on tehty jo veronkorotus, vireille myös veropetosta koskevana rikosasiana, Helsingin poliisin tutkinnan päätöksessä todetaan.

Esitutkinnan päätös sisältää myös uutta tietoa poliisin toiminnasta. Yksityishenkilö teki marraskuussa 2012 tutkintapyynnön Liechtenstein-tapauksesta poliisille. Tutkintapyynnön pontimena oli Ylen A-studio, jossa kerrottiin Liechtenstein-veronkiertotapauksesta. Asiasta kirjattiin tutkintailmoitus Helsingin poliisissa 12. marraskuuta 2012.

Vain kaksi päivää myöhemmin tutkinnanjohtaja päättää keskeyttää tutkinnan ja ”jättää sen vastaisuuden varaan”. Käytännössä tutkinta siis hyllytettiin, eikä siihen ollut tarkoitus palata jos asiassa ei ilmene uusia seikkoja. Tutkintapäätöksen kyseinen päätös on edelleen voimassa.

Apulaisoikeusasiamies osallistui salaamiseen

Maaliskuussa 2015 Helsingin Sanomat uutisoi, että apulaisoikeusasiamies Maija Sakslin oli salannut osan verohallinnon toimintaa koskevaa päätöstään.

Sakslin oli tehnyt salaamisen verohallinnon pyynnöstä. Verohallinnon mukaan se pyysi tietojen poistamista, koska niissä oli tietoja yksittäisistä verovelvollisista. Tiedot ovat lain mukaan salassapidettäviä.

Todellisuudessa salattu kohta käsitteli verohallinnon omaa toimintaa ja muun muassa sisäisiä riitoja.

– Projektista huolimatta operatiivisessa verotarkastusyksikössä oli epäilyjä tarkastustoiminnan tuloksellisuudesta, jopa niin paljon, että erään yksikön esimies keskeytti kaikki valvontatoimet omassa yksikössään. Tämä aiheutti muutaman kuukauden viivästymisen verotarkastusten aloittamiseen, Sakslin kirjoittaa päätöksen salatussa osassa.