Câteva observații despre Alianța 2020 USR + PLUS

Evenimentul politic al începutului de an a fost constituirea alianței electorale dintre USR și PLUS. Cele două partide urmează să meargă împreună la alegerile europarlamentare, având însă ca obiectiv declarat parlamentarele din 2020. Se naște o alianță care nu reprezintă doar o posibilă alternativă la PSD, ci și un rival pentru PNL și Klaus Iohannis. Asta ar putea explica, în parte, și boicotarea sau minimalizarea evenimentului de către o bună parte a presei.

Dan Barna și Dacian Cioloș au anunțat sâmbătă seara că ambiția alianței este să câștige un scor bun la europarlamentare, că vor ataca prezidențialele, foarte probabil că vor prezenta candidați comuni la locale, iar marele pariu vor fi parlamentarele de anul viitor.

Primul test vor fi europarlamentarele. Dacă nou formata Alianță USR + PLUS va câștiga într-adevăr peste 20%, așa cum speră liderii celor două partide, există o șansă bună ca formațiunea să atragă alegători și să genereze efectul de adeziuni în avalanșă. Dacă publicul constată că apare o alternativă reală la vechile partide și că, vorba sloganului, ”de acum ai cu cine”, atunci s-ar putea să asistăm la o creștere semnificativă în sondaje. Unii vor adera la noul proiect din entuziasm, alții din oportunism, dar un scor bun la alegerile din mai va conta enorm.

În schimb, dacă va scoate mai puțin decât însumează azi USR și PLUS, foarte probabil vom asista la destrămarea Alianței născută și așa destul de greu, cum se întâmplă cu orice formațiune care are de împărțit locuri pe listă. În treacăt fie spus, Dan Barna a făcut concesii majore partidului condus de Dacian Cioloș. Cu o identitate confuză, cu un scor în sondaje cam la limita intrării în Parlamentul European, PLUS a obținut totuși doar cu un loc eligibil mai puțin decât USR dacă ne raportăm la o evaluare realistă a locurilor eligibile, adică maxim șapte. În varianta super-optimistă, de 8 locuri eligibile, USR și PLUS ar avea număr egal de locuri.

Potrivit algoritmului de împărțire, locurile 1, 3, 5 și 8 de pe lista comună la europarlamentare revin celor de la PLUS. În schimb, locurile 2, 4, 6 și 7 sunt ocupate de candidații USR, cu precizarea că locul 2 ocupat de Cristian Ghinea pare cumva tot din echipa lui Cioloș. Ghinea este unul dintre marii susținători ai fostului premier Cioloș, alături de care a lucrat în guvern în 2016. Semnificativă este și postarea lui Ghinea de sâmbătă seara, când a scris, între altele: ”Din nou în aceeaşi echipă cu Dacian. Vom deschide lista Alianței. Mândru.”

Este însă meritul lui Dan Barna de a fi înțeles miza mare a Alianței și de a nu negocia cu Cioloș de pe poziții de forță care ar fi putut duce în final la un eșec. Ar fi avut toate motivele să ofere mult mai puțin celor de la PLUS, mai ales că Cioloș deschide lista. De notat că nu a profitat nici de scandalurile interne din PLUS sau de atacurile dure la Cioloș pentru a rediscuta împărțirea locurilor pe listă. Cu un discurs tot mai articulat și agresiv, Barna este un politician de urmărit pe termen lung, având deocamdată handicapul lipsei de notorietate.

Dacă ar fi făcut-o, exista însă riscul real ca funcționarea Alianței să se gripeze din start, iar inegalitatea dintre cele două partide, cu toată diferența semnificativă dintre ele, să ducă la conflicte și tensiuni greu de gestionat. Aici Barna a dovedit ceva înțelepciune și viziune politică, dar un scor slab îi va pune poziția de lider în discuție. Una peste alta, au fost negocieri destul de bine gestionate și de-o parte și de alta. În buna tradiție românească, se putea ajunge ușor la certuri publice și hărmălaie care să compromită proiectul din fașă.

Ca o mică paranteză, formarea Alianței l-a scăpat temporar pe liderul PLUS de explicații pe tema scandalurilor interne, generate de demisii și acuzații grave legate de modul discreționar în care ar fi condus partidul. Pe termen lung, problema rămâne.

Mulți se întreabă de ce USR și PLUS n-au mers separat la europarlamentare. Exista și varianta asta, iar pentru partidul lui Barna ar fi părut chiar o soluție mai bună pe termen scurt. Pe termen lung însă, am fi avut o opoziție fragmentată, cu un USR pe locul trei și cu un PLUS la limita intrării în Parlamentul European sau chiar în afara lui, ceea ce ar fi dus la dezintegrarea partidului și la risipirea unor energii care și așa se coagulează greu. Pe scurt, n-ar fi existat un câștig real pentru nimeni. Dar cel mai important, în varianta participării în alegeri pe liste separate, USR și PLUS n-ar fi avut nici pe departe capacitatea de seducție de care dispune Alianța 2020. Barna și Cioloș oferă în acest moment propriilor alegători motive suplimentare de mobilizare și o perspectivă, o idee, o speranță, adică tot ce contează în politica mare.

De văzut cum se vor raporta inamicii lor la acest proiect. Deja liderul PSD, Liviu Dragnea, a stabilit linia de atac, calificând Alianța drept un produs al serviciilor secrete. Pentru pesediști, orice partid care își pune în agendă consolidarea justiției și a statului de drept reprezintă răul absolut în politică, la fel și pentru televiziunile de casă.

Va fi mai dificil pentru președintele Klaus Iohannis și pentru PNL să atace public noua construcție, chiar dacă și poziția lor este serios amenințată atât de intenția lui Cioloș de a candida la prezidențiale, cât și de ambiția celor doi lideri de a-i detrona pe liberali din postura de principal partid de opoziție. Până acum, cel puțin în public, președintele Iohannis s-a comportant prudent, limitându-se la constatarea că el l-a pus premier pe Dacian Cioloș și a spus despre el că a performat. Ludovic Orban la rândul lui a spus că liberalii au atâta minte cât să înțeleagă că alianța PSD-ALDE rămâne principalul adversar politic.

Totuși, liberalii au aplicat lovituri preventive chiar în timpul negocierilor dintre USR și PLUS, fie prin publicarea unor sondaje în care apăreau diferențe majore între cele două partide, fie prin atacarea lui Dacian Cioloș. Prezent săptămâna trecută la ședința liberalilor, secretarul general al PPE, Antonio Lopez Isturiz-White, l-a acuzat de oportunism pe fostul premier.

Loviturile aplicate la vedere sau din culise lui Dacian Cioloș și, mai nou, Alianței 2020 vor continua, dar liberalii și președintele Iohannis ar trebui să-și calculeze bine pașii, unde trag linia roșie. Odată trecută, va fi dificil să se întoarcă și să le ceară voturile după ce Iohannis intră în turul doi. Asta în cazul în care nu va intra chiar cu Dacian Cioloș.

PS: S-a deschis competiția într-un sistem osificat de partide.