Rakhmat Akilov, som nu åtalas för bland annat terroristbrott och försök till terroristbrott, sökte asyl 2014 under namnet Rahmatjon Kurbonov. Han hävdade då bland annat att han torterats av uzbekiska säkerhetstjänsten efter att ha deltagit i en Första maj-demonstration med "duvor och barn av olika nationaliteter som höll hand".

Migrationsverket avslog hans ansökan 2016 med motiveringen bristande trovärdighet. Men det betydde ju inte att Akilov lämnade landet. För här inträder en sorts migrationspolitisk kurragömmalek: den som får avslag ges ymniga möjligheter att gömma sig innan utvisningsärendet överlämnas till polisen, som efterlyser vederbörande. Hade Akilov varit en fri man i dag hade han kunnat lämna in en gymnasieansökan och därmed sluppit lämna landet.

Rakhmat Akilov gick under jorden. Sveriges riksdag har givit människor starka incitament att kliva in i skuggsamhället. Efter bara fyra år kan man söka asyl på nytt. Som så kallad papperslös har man dessutom tillgång till sjukvård, och har man barn kan man i flera kommuner få försörjningsstöd och hjälp med bostad.

Akilovs post gick till en adress i Spånga, men han ska ha bott i en annan förort tillsammans med andra personer, varav ingen hade förstahandskontrakt. Han använde sig av flera olika identiteter, vilket har gjort hans tillvaro svår att spåra i detalj.

Under tiden i Sverige radikaliserades han, med fruktansvärda följder.

Regeringen har släpat fötterna efter sig

Akilovs tid i Sverige blottlägger brister på punkt efter punkt. Den visar på en migrationspolitik som har gått över styr och på ett utbrett fusk kring falska adresser och identiteter.

Tack och lov greps Rakhmat Akilov bara fem timmar efter sitt bestialiska dåd. Det kunde ske av ett centralt skäl: han fastnade på en kamera i tunnelbanan. Om han inte hade valt tunnelbanan skulle han förmodligen ha förvandlats till en nål i en höstack.

Det visar på ännu en sårbarhet i det svenska samhället. Det finns på tok för få övervakningskameror på brottsutsatta platser och vid möjliga terrormål. Trots att debatten numera har vänt kommer det att dröja länge innan polisen får rätt att sätta upp kameror utan att först ha sökt och fått tillstånd.

På samma sätt har regeringen släpat fötterna efter sig när det gäller att ge Säpo rätt till hemlig dataavläsning och rätt att använda signalspaning under pågående förundersökning. Ett annat verktyg som brådskar att få på plats är en fungerande datalagring.

Rakhmat Akilov har givit terrorn i Sverige ett ansikte. Men Säpo räknar med att det finns 3 000 våldsbejakande extremister i landet. Det säger något om den utmaning vi står inför. Politikerna har vaknat till, men det återstår fortfarande mycket att göra.

Läs också:

Ge Säpo mer muskler i kampen mot terrorn