Jedva ih pronašli

Dva puta tjedno





Linda Perić

snimio duje klarić / cropix

Većina ljudi koji doniraju svoju staru odjeću i obuću Caritasu vjerojatno ne zna da dio te robe poslije ide u otkup. Prije neki dan je, naime, Caritas Splitsko-makarske nadbiskupije objavio natječaj u kojem nudi rabljenu robu – bude obično oko pet tona mjesečno – u otkup.Dosad je ta crkvena institucija surađivala s poduzetnikom Nenadom Aničićem, vlasnikom tvrtke “Ekran Medija” (pravnim sljednikom firme “Iwona”, op.a.) koja je, prema ugovoru, Caritasu isplaćivala 30 lipa po kilogramu robe, ili oko 1500 kuna mjesečno. Zašto su sad odlučili naći koncesionara za spomenutu djelatnost preko javnog natječaja, pitamo Slavka Jerončića, ravnatelja nadbiskupijskog Caritasa.– Jednostavno zato što sad na tržištu postoji više tvrtki koje se bave otkupom i recikliranjem robe, a prije tri godine smo jedva našli ovu jednu. Uostalom, ne želimo da nas itko optužuje da smo omogućili monopol tvrtki “Ekran Medija”, želimo da sve bude transparentno... Osim toga, ako možemo dobiti bolju ponudu i zaraditi 50 lipa po kilogramu odjeće, zašto to ne bismo napravili – drži Slavko Jerončić.On nas uvjerava kako Caritas u otkup daje jedino oštećenu, prljavu ili “demode” robu koju nitko od korisnika ne želi uzeti, a koju ni oni sami, dakle, ta karitativna institucija, ne bi ponudili najvećoj sirotinji.– Devedeset posto odjeće i obuće koju primimo od građana je u vrlo dobrom stanju. Ostatak je, međutim, praktički neiskoristiv – umjesto da ljudi takve odjevne predmete bace u smeće, oni ih odlože u naše trezore. U otkup dajemo i one stvari koje stoje na polici u našem sjedištu mjesecima, a nitko ih ne želi uzeti. Ljudi trebaju shvatiti da ovo što mi radimo nije klasična prodaja. Sredstva koja dobijemo usmjeravaju se opet prema potrebitima kroz jedan od naših brojnih programa pomoći – tvrdi Slavko Jerončić.Na pitanje kako se moglo događati to da poneki odjevni predmeti donirani Caritasu završe u izlogu “second hand shopa”, naš sugovornik tvrdi kako oni ne mogu utjecati na promet robom nakon što je predaju osobi koja je u sustavu socijalne pomoći, ili je daju u otkup.– Naš poslovni partner Nenad Aničić znao je da roba koju dobije iz Caritasa smije završiti isključivo u njegovu pogonu za recikliranje na Stinicama, inače bismo mu otkazali suradnju. Problem na koji smo upozoravali policiju jest i taj da ispred naših kontejnera u Zrinsko-frankopanskoj ulici stoje preprodavači koji ljude uvjere da su djelatnici Caritasa te da mogu njima predati robu. Nedavno me nazvao jedan čovjek bijesan što se odijelo njegova pokojnog oca, koje je on donirao našoj ustanovi, našlo u uličnoj prodaji kod nekog švercera. Je li riječ o preprodavaču ili osobi koja je u našem sustavu pomoći, pa je legalno došla do odjeće, mi to jednostavno ne možemo znati – ističe ravnatelj nadbiskupijskog Caritasa.Kako bi spriječili švercanje robe, u toj su ustanovi nedavno donijeli odluku prema kojoj se svakom članu obitelju koje pomaže Caritas dopuštaju dvije presvlake po sezoni, dok su prije odjeću mogli uzimati praktički neograničeno. Odjeća i obuća se, inače, u Zrinsko-frankopanskoj izdaje dva puta tjedno – utorkom i četvrtkom ujutro...– Stvarno sve činimo da se spriječi preprodaja. Pozivam građane da i dalje s punim povjerenjem doniraju robu Caritasu. Čak i s onom koja ide u otkup, odnosno sredstvima koje od toga dobivamo, mjesečno bonovima možemo pomoći tri siromašne obitelji – poručuje Jerončić.