El 24 de juny el món del rugbi es va rendir al Camp Nou i a la ciutat de Barcelona. La final del Top 14, la lliga francesa, que se celebrava per primer cop a l’estranger, va ser un èxit absolut per als organitzadors, els aficionats, el Barça -que va aconseguir un pessic gens menyspreable de més d’un milió d’euros- i la ciutat. A més, la final del campionat francès va batre tots els rècords d’assistència a un partit de rugbi, amb més de 99.000 espectadors a les graderies del Camp Nou. La bona experiència iniciada per la Ligue Nationale de Rugby (LNR) francesa ha obert l’interès de l’European Professional Club Rugby (EPCR) per celebrar la final de la Copa d’Europa de rugbi (anomenada Champions Cup) a la capital catalana la temporada vinent.

Una ciutat, dues seus

Una de les particularitats del rugbi europeu és que les dues finals continentals - Champions i Challenge Cup, la segona competició continental- es disputen a la mateixa ciutat amb una setmana de diferència. Habitualment les dues competicions es juguen en dos dissabtes consecutius a finals de maig o a principis de juny al mateix estadi, però en algunes ocasions s’ha utilitzat un estadi més petit per a la final de la segona competició continental, la Challenge Cup, i s’ha reservat l’escenari principal per a la final de la Champions Cup. Barcelona pot acollir perfectament les dues cites, i fins i tot podria hostatjar les dues finals en dos escenaris diferents. La final de la Challenge probablement es disputaria a l’Estadi Olímpic Lluís Companys, mentre que la final de la Copa d’Europa es disputaria al Camp Nou. A més, el 2017-2018 el Barça acaba la temporada com a local a mitjans de maig, ja que a final de curs es disputa el Mundial de futbol, cosa que permetria utilitzar el coliseu barcelonista sense interferir en els partits oficials del primer equip de futbol.

En qualsevol cas el Barça sortirà ben compensat econòmicament en cas de cedir el seu estadi per celebrar-hi la final europea, ja que cobraria uns ingressos fixos iguals o superiors als que va obtenir la temporada passada amb la celebració de la final del Top 14 francès i que, en aquesta ocasió, podrien arribar als dos milions d’euros. El sector hoteler també rebria les dues finals amb els braços oberts, ja que suposaria l’arribada de centenars de milers de seguidors dels quatre equips finalistes. Aquesta temporada les dues finals europees es disputaran a l’estadi de Murrayfield, a Edimburg, però de cara a la que ve el president de l’EPCR, el francès Vincent Gaillard, ha afirmat: “Itàlia i Barcelona són l’objectiu per fer créixer el rugbi. Hi ha altres possibilitats, però volem centrar-nos en el sud”.

I és que la mateixa EPCR està sondejant dues possibles seus més, a part de la capital catalana, que parteix com la favorita. Totes dues opcions són a Itàlia, cosa que demostra l’interès del màxim organisme europeu a nivell de clubs per expandir el rugbi al sud d’Europa. En concret, l’EPCR estudia la possibilitat d’utilitzar l’Estadi Olímpic de Roma o l’estadi de San Siro, a Milà, per organitzar les finals europees de la temporada vinent. Segons ha pogut saber l’ARA, Itàlia seria un pla B, ja que la primera opció és Barcelona.

Mundial a Anglaterra

Si Barcelona comença a estimar el rugbi, Anglaterra n’és el bressol. I precisament Anglaterra serà la seu del Mundial a XIII jugadors el pròxim 2021, disciplina que funciona de forma independent del rugbi a XV, segons es va saber ahir. El Mundial del 2017 serà a Austràlia i Nova Zelanda.