Kronikk: Jeg trenger ikke være full for å være kreativ | Ida Maria

Ida Maria Børli Sivertsen Kommunestyrerepresentant, MDG Nesna, artist

12. des. 2015 01:20 Sist oppdatert 17. desember 2015

Det var gøy en liten stund. Men det sluttet brått, skriver Ida Maria om sitt liv som alkoholisert rockartist. Sara Thai Fotography

Mens mine jevnaldrende tok doktorgrader på universitetet, tok jeg doktorgrad i sex, drugs & rock'n roll, betalt av Columbia Records.

Kronikk

Dette er en kronikk. Meninger i teksten står for skribentens regning.

For to uker siden døde en av mine amerikanske rockekolleger, Scott Weiland, av en overdose, som så mange andre før ham. Han spilte i bandet Stone Temple Pilots, og etter noen dager med panegyrisk hyllest av rockeren går nå familien ut i Rolling Stone Magazine og ber om at folk slutter å glamorisere misbruket hans.

Min historie har mange paralleller med Scott Weiland, men med en liten twist.

Jeg lever fortsatt – til glede og forargelse for mange.

Jeg er artist av yrke, og i perioden 2007–2009 levde jeg livet mitt på hoteller og i turnébusser i Storbritannia, Norge og USA, på en for meg tilsynelatende evigvarende verdensturné. Mens mine jevnaldrende tok doktorgrader på universitetet, tok jeg doktorgrad i sex, drugs & rock'n roll. Kalaset var betalt av Colombia Records, samme selskapet som Amy Winehouse var «signa» til.

Plateselskapet betalte fylla

Plateselskapet vårt hadde egne kredittkort for å betale for fylla og en PR-dame som fulgte etter oss for å få noe skandaløst på trykk. Journalistene skjenket meg for å få meg til å snakke dritt om andre artister. Det var gøy en liten stund. Men det sluttet brått.

Ida Maria Gitte Johannesen/NTB Scanpix

24 år gammel hadde jeg et ødelagt fordøyelsessystem. Kroppen min ville ikke lenger ta til seg mat, men det er jo masse næring i sprit, tenkte jeg. Øl er jo flytende brød. «Only liquids, doctor said». Jeg hadde ikke et alkoholproblem. Jeg hadde et karrièreproblem.

Karrièren kom i veien for drikkingen. Stadig vekk skulle managementet ha meg opp på scenen for å synge og spille for massevis av folk; Coachella, Lollapalooza, Fuji Rock, Roskilde, Øya, turneer i Australia og TV og radio og gud vet hva. Det var noe herk, jeg ville bare ha pilsen min i fred.

Øl er jo flytende brød. «Only liquids, doctor said»

Så hva var løsningen for meg? Å slutte å spille, selvfølgelig!

Spark manageren, spark bandet, spark turnémanageren, spark plateselskapet midt i magen. Og Norge da, som ikke for sitt bare liv kunne slutte å gi meg priser og anerkjennelse; jeeezuz christ, leave me alone, gi hjemlandet fingeren også, så kanskje jeg endelig kan få litt fred og ta meg en kveld på byen uten å bli forstyrret.

24 år og med fullt utviklet alkoholisme

Planen funket, jeg hoppet av turneen i 2009. Jeg flyttet tilbake til den lille bygda Nesna i Nordland, bygda jeg hadde flyktet fra som 15-åring. Nå var jeg 24 år gammel med et ødelagt fordøyelsessystem, fullt utviklet alkoholisme, hadde pensjonert meg og hadde all tid i verden til endelig å drikke alt jeg klarte.

Jeg veide vel oppimot 100 kilo og kunne knapt gå i en trapp. Kroppen min var helt ferdig. Jeg spydde for å få plass til mer rødvin.

Jeg ville ha mest mulig. Jeg fortsatte å drikke i tre år til. Det begynte å bli tydelig for meg at jeg hadde et problem. Men jeg hadde fortsatt ingen løsning. Jeg tenkte: jeg har jo fortsatt et hus, en jobb, litt penger på kontoen.

Jeg flyttet til Los Angeles for å bo i nærheten av en døgnåpen spritbutikk, og endte opp med å sjekke inn på rehabilitering i en alder av 27 år.

Møtte endelig edru kolleger

I USA fikk jeg endelig hjelp. Etter å ha ramlet rundt i føkkings Nord-Norge, London, Stockholm og Oslo i noen år, møtte jeg endelig edru kolleger som kunne lære meg om sykdommen avhengighet. I behandling lærte jeg at alkoholisme diskriminerer ikke. Det spiller ingen rolle om du er ung eller gammel, dum eller smart, rik eller fattig.

Min redning var at Grammy-organisasjonen MusiCares i USA hadde et skreddersydd apparat for rehabilitering av musikere med alkoholproblemer. Der møtte jeg kolleger som hadde opplevd mye av det samme som meg. Jeg fikk behandlingen gratis, og det reddet livet mitt.

Akkurat som med kreft er ikke livet nødvendigvis over fordi man er alkoholiker. Det går an å få hjelp

Sykdommen alkoholisme er som kreft. Den tar deg selv om du er mangemillionær.

Selv om du har hatt en langvarig karrière og klatret opp i systemet, tjent deg rik på ditt intellekt og din fantastiske evne til å se businessmuligheter overalt. Men akkurat som med kreft er ikke livet nødvendigvis over fordi man er alkoholiker. Det går an å få hjelp. Det er fullt mulig å leve et liv med denne sykdommen.

Ida Maria Børli Sivertsen i dag. Tor Stenersen

Nå jobber jeg for å øke bevisstheten rundt sykdommen min og de konsekvensene den har. Nå er det på tide å bygge opp en lignende organisasjon i Norge. Jeg er klar.

Grådigheten lever selv om artistene er døde

Jeg har erfart at jeg ikke trenger å være full for å være kreativ. Jeg har gjort nok research. Du lager ikke låter når du ligger i graven. Jeg har laget en festival, lager fortsatt musikk, til og med god musikk, har bygd et studio og bærer i disse dager frem et barn. Og mest av alt – jeg er lykkelig. Til tider overlykkelig.

Jeg har gjort nok research. Du lager ikke låter når du ligger i graven

Jeg har spilt inn plate med Iggy Pop. Han er 68 år og lever i beste velgående, trener hver dag og lever et kjernesunt liv. Han har gjennomskuet hele greia for lenge siden. Han er kanskje det største offeret for narkorock-myten.

Hadde Iggy dødd for 40 år siden, hadde T-skjorteprodusentene trademarket ansiktet hans akkurat som de gjør med Jimi Hendrix, Kurt Cobain, Amy Winehouse og nå Scott Weiland. Grådighet etter penger er jo ennå ikke straffbart, så kjør på.

Hvil i fred, Amy. Hvil i fred Scott. — Ida Maria

Jeg husker da Amy danset på bardisken på hotellet K West i Shepherds Bush, London. Hun var fortsatt oppegående da, i 2007. Hun hadde fortsatt litt glød i kinnene, litt kjøtt på bena.

Jeg husker da hun døde fire år senere, 23. juli 2011, dagen etter terrorangrepet. Jeg var på vei til å spille på Malakoff-festivalen. Det ble den siste sommeren jeg var full på turné. Takk Gud for det.

Hvil i fred, Amy. Hvil i fred, Scott.

Twitter: @idamaria

Aftenposten har kontaktet Columbia Records gjentatte ganger. Selskapet har ikke gitt kommentar til saken.

Få med deg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter

Intervju med Ida Maria om kronikken:

Les også Hvorfor ønsket du å fortelle om rusproblemene dine?

Lene Marlin ville ikke leve lenger:

Les også «Jeg kan like godt si det høyt. Jeg prøvde å ta mitt eget liv.»

Les også Overdosestatistikken er mer enn ubehagelige tall — den er barn, søsken, foreldre og kjærester. Vi skylder dem å prøve hardere

- I Norge går det katastrofalt dårlig for rusavhengige - Ensomhet er hovedproblemet for rusavhengige - I 50 år har vi brukt politi, straff og bøter for å stoppe rusavhengighet, og det har ikke fungert - Antall overdosedødsfall i Norge tilsvarer tre Anders Behring Breivik-massakrer hvert år - Hvis jeg foreslår å avkriminalisere heroin, fremstår det som jeg er for bruk av heroin - Fredagspilsen gjør at mange rusavhengige sliter med å komme tilbake til det sosiale livet - Et rusfritt samfunn er like sannsynlig som et samfunn uten grådighet og sex - Grunnen til at jeg er for legalisering, er at jeg vil beskytte barn og unge mot narkotika

Fakta Ida Maria (f.1984) Ida Maria Børli SivertsenFra Nesna i NordlandVant Zoom urørt i 2006 og ble sendt på en påfølgende landsdekkende Zoom-turné våren 2007Vant Urørtkonkurransen 2007 med sangen «Oh My God»Vant Alarmprisen 2007 til tross for at hun ikke hadde gitt ut albumFikk StatoilHydro-stipendet på 800 000 kroner Under by:Larm 2008 i OsloI 2007, 2008 og 2009 turnerte Ida Maria og bandet konstant, mest i England, Skottland, Irland og Norge, men også i lang rekke land i Europa, samt Australia og USAI 2008 ble hun tildelt gullplate av plateselskapet sitt, Universal Records for Fortress Round My Heart, hadde nådd over 20 000 solgte eksemplarer. Hun knuste deretter gullplaten på scenen rett for øynene til publikum.Fortalte sin historie i NRK P3-dokumentaren Skål for rockenMener «All you need is love» av The Beatleser tidenes beste låt, fordi den oppsummerer alt man trenger å vite.Kilde: Wikipedia og NRK Vis mer