Krabbeturen er et resultat av et veddemål med sønnen før jul. Sønnen sa at han skulle krabbe fra Lillestrøm til Larvik hvis Chelsea rykket ned fra Premier League. Da kunne ikke Øderud være noe dårligere og sa at han skulle gjøre det samme hvis Leicester vant ligaen. Det skulle han ikke gjort.

– Jeg hadde aldri trodd at Leicester skulle vinne, det er jo egentlig helt vilt. Men jeg skal være en mann og gjøre et ærlig forsøk. Har man vært stor i kjeften, så får man stå for det, sier Øderud.

Men han gjør ikke dette bare for veddemålets skyld. I forbindelse med krabbeturen har han opprettet et fond, der pengene han samler inn skal gå til Barnekreftforeningen. Så langt har han fått inn rundt 25.000 kroner.

– Jeg hadde en mor som døde av kreft, i tillegg kjenner jeg flere som har mistet noen som følge av kreft. Pengene skal gå til aktiviteter som fotballkamper, opera eller gå ut og spise middag, sier han.

Som en begynnelse på turen skal Øderud krabbe inn i pausen under kampen mellom LSK og Tromsø fredag 1. juli. Etterpå vil han ta fatt på sin krabbende prolog fra Åråsen til Martins i Lillestrøm sentrum.

– Vi legger opp et program der målet er å klare et par kilometer hver dag. Foreløpig er planen å kjøre hjem og overnatte, før jeg starter på samme sted neste dag. Jeg kommer til å legge inn noen hviledager, for å komme lengst mulig. Jeg regner med å bruke cirka en måned, sier han.

Tror du seriøst at du kommer til å klare det?

– Det er ingenting som er umulig, men det er klart at der er ekstremt vanskelig. Det kommer litt an på dagsformen hvor mye jeg klarer per dag, men jeg skal ikke ødelegge helsa mi på dette. Noen tror at jeg ikke klarer mer enn 500 meter, men det skal jeg motbevise, smiler han.

Øderud har forberedt seg ved å trene mye. Han har også prøvd seg på litt krabbing.

– Jeg kommer til å ha beskyttelse på både hender, albuer og knær, i tillegg til sko som støter av slagene mot knærne. Men jeg tror faktisk den største utfordringen blir ryggen og skuldrene, forteller han.

Viktig med beskyttelse: Hjelper Eirik Soltvedt sørger for at Ove har på seg beskyttelse både på hender, albuer og knær, i tillegg til spesielle sko.

Han innrømmer at han angrer på at han sa krabbe og ikke gå, men samtidig forteller han at krabbinga skaper mer interesse.

– Det er ikke noe prestasjon å gå den strekningen, selv om det også er meningsløst. Nå bruker jeg det her for det det er verdt, slik at syke barn kan få en fin opplevelse.

På tross av den nesten umulige oppgaven han nå skal begi seg ut på, er han ikke redd for å inngå lignende veddemål igjen.

– Jeg har allerede veddet at Leicester ikke vinner Premier League neste år. Da skal jeg gå til Trondheim. Jeg fjernet krabbinga og la heller på litt ekstra kilometer, smiler Øderud.

Hvis du vil følge turen til Øderud, kan du gå inn på «Følg Ove på krabbetur» på Facebook. Her kan man også donere til «Oves krabbefond», der pengene går direkte til Barnekreftforeningen.

Overlege advarer: – Vil gjøre vondt i mange måneder

Seksjonsoverlege Ola-Lars Hammer mener at turen er fysisk mulig, men at det vil bli en smertefull opplevelse. Her får du overlegens beste krabbetips.

– Det er neppe farlig, men det er veldig vondt. Ikke noe jeg vil anbefale, sier Ola-Lars Hammer, seksjonsoverlege på skadelegevakten ved Ahus.

Han tror ikke at Øderud vil ende opp med permanente skader.

– Det er høyst sannsynlig at han vil få betennelse og væske i knærne. Både inne i selve kneleddet, og i slimposene som smører kneleddet, forteller han.

Både opplevelsen og tiden etterpå tror Hammer blir smertefull.

– Han legger opp til belastningsskader på armer og knær. Det vil nok gjøre vondt i mange måneder etterpå.

Likevel tror han at det er fysisk mulig å gjennomføre, og han har flere krabbetips.

– Han må ta fornuftige pauser innimellom sånn at knær og armer får hvile. I tillegg må han polstre seg godt, med beskyttelse på håndledd som tar bort noe av belastningen på håndbaken. Men det aller lureste han gjør er å ikke gjøre det, smiler han.

Mennesker er ikke skapt til å krabbe.

– Babyer takler krabbing greit, men det voksende skjelettet vårt utvikles fra stående stilling. Kroppen er ikke utformet til å gå på alle fire, avslutter Hammer.