Mímir Kristjánsson mener at venstresida har mistet mannetekket og spør hvorfor vi havnet her. På veien fra statistikk til tiltak hopper Kristjánsson over mye av forklaringa.

Norge var lenge et land hvor de få, og da oftest menn, hadde privilegier på bekostning av de mange. I motsetning til høyresiden, har Arbeiderpartiet og venstresiden vært villige til å bruke sterke politiske virkemidler og reguleringer for å oppnå velferd og likestilling. Men når venstresiden i dag snakker om velferd og likestilling, handler det mye om omsorg og rettigheter.

Det gjør at vi kommuniserer verdier som mange oppfatter som feminine, og som støter fra seg mange menn.

Historisk var Arbeiderpartiet motstander av staten. Så tok vi makta, og gjorde staten til velferdsstaten. Men velferden i arbeiderbevegelsen lenger bak i historien var bygget på en form for sosial kontroll. Alle betalte inn til klubbkassa i fagforeningen på jobben og når du var syk var det arbeidskameratenes penger du fikk av. Systemet vi har i dag, med Nav, forbindes med rettigheter. Nav er ansiktsløst.

Vi trenger mer likestillingspolitikk for menn.

I dagens samfunn mangler ofte sammenhengen mellom plikter og rettigheter. Men velferdsstaten, slik den opprinnelig var tenkt, er like mye plikter som rettigheter. Vi må tilbake dit. Et sosialdemokrati uten klare forventninger til enkeltmenneskers evner og vilje, er ikke i kontakt med sin historie. Det ideelle liv er ikke et liv uten motstand og forpliktelser.

Vi trenger dessuten mer og bedre likestillingspolitikk for menn. Akkurat som vi over tid har blitt bevisste på samfunnsområder der kvinner opplever systematiske ulemper, må vi gjøre det samme for mannen. Likestilling kan ikke være en kvinnegreie alene.

Det største likestillingsproblemet for menn i dag er at mange gutter sliter på skolen, samtidig som vi vet at sysselsettingen i det som i dag er mannsdominerte yrker vil avta.

Derfor er det ikke så rart at ikke alle menn deler venstresidas framtidsoptimisme. Sveriges statsminister, Stefan Löfven, har sagt at han «ikke er redd for ny teknologi, men for gammel». Det er et fint sitat, men optimismen deles nok ikke av alle.

Vi må sidestille praktiske ferdigheter i skolen med ferdigheter i lesing, skriving og regning.

Mange er redde for ny teknologi rett og slett fordi teknologien gjør at trygge og gode jobber automatiseres bort. Det går spesielt ut over dem som ikke har lyktes så godt i skolen, altså mange gutter. Da skjønner jeg godt at de senere blir fiendtlig innstilt til kunnskapssamfunnet. Samtidig bidrar flytting fra bygdene til å endre livet i distriktene, og så kommer innvandring på toppen.

Mange gutter, og spesielt dem på gølvet, opplever rett og slett at framtida ikke er på lag med dem.

Problemet kan ikke løses av enkelttiltak. Det må grunnleggende endringer til. La meg nevne ett dagsaktuelt eksempel: Regjeringen la nylig fram nye læreplaner i skolen. De godt dokumenterte forskjellene mellom gutter og jenter vil fortsatt ikke ha noen betydning for skolens innhold. Den politiske styringen mot akademisering av skolen bare fortsetter.

Det er et problem når vi vet fra forskning at gutter engasjerer seg mer i praktiske og fysiske aktiviteter, mens jenter engasjerer seg mer i språklige aktiviteter i undervisningen. Jeg mener vi må gå så langt at vi sidestiller praktiske ferdigheter i skolen med ferdigheter i lesing, skriving og regning. Hvorfor skal det være viktigere å skrive, resonnere og analysere enn å produsere, bygge og lage?

Akademisering av skolen bare fortsetter.

Vi har klart å få til grunnleggende endringer før. I 1986 opprettet statsminister Gro Harlem Brundtland et offentlig utvalg ledet av Jens Stoltenberg som skulle se nærmere på mannsrollen.

Utvalget kom med mange forslag, og det største var en egen fødselspermisjon forbeholdt far, den såkalte fedrekvoten. Fedres permisjon er ikke lenger avhengig av private «kjøkkenbordsforhandlinger» og den enkeltes evne til å få gjennomslag hos arbeidsgiver. En enorm seier for mannen, som samtidig har økt kvinners deltakelse i arbeidslivet.

Mange gutter, og spesielt dem på gølvet, opplever at framtida ikke er på lag med dem.

Det er en internasjonal trend at venstresiden ikke klarer å nå hjem hos en del menn. Konsekvensen har vært at stadig flere av dem går til høyrepopulistiske partier.

Derfor er det så viktig at venstresiden vokter seg for å skyve fra seg menn og klarer å løfte gutta. Uten at det går på bekostning av jentene.