Idag aviserade regeringen genom jämställdhetsminister Åsa Regnér den nya Jämställdhetsmyndighetens uppdrag och dess generaldirektör. Medborgerlig Samling motsätter sig ännu en myndighet, särskilt en myndighet som ska implementera mer av kollektivistisk vänstersyn i den svenska statsapparaten. Bara för att något har jämställdhet med i namnet är det inte nödvändigtvis något bra för Sverige. En djupare analys måste göras.

Den nya jämställdhetsmyndigheten har i princip i uppdrag att stöpa om ”mansnormen”, det vill säga uppfostra ett av könen: männen. Det blir således en myndighet som riktar sig till och ska ändra vad män gör. Att åtskilja könen så här i våra gemensamma, offentliga system är helt förkastligt. Våld i nära relationer ska inte hanteras på olika ställen beroende på vem som drabbas eller utsätter någon för något.

Det finns olika syn på vad jämställdhet betyder och när den kan sägas vara uppnådd. Det gäller också åsikterna om vilken typ av åtgärder som är moraliskt försvarbara. En myndighet som baseras på en sådan fråga – jämställdhet – kommer reproducera en ideologisk syn genom sitt val av fokus, retorik och metoder. Vilken syn det är i detta fall framgår redan nu: det blir en vänstermyndighet. Att kvinnor skulle vara statister, eller offer, i en mansvärld där män avgör utfallet är inte en rättvis eller jämställd utgångspunkt. Medborgerlig Samling har en annan syn, nämligen att vi gemensamt skapar samhället.

Strävan efter jämställdhet och frihet att leva våra liv som vi vill är en gemensam angelägenhet och ska också drivas gemensamt. Det görs bäst ute i samhällets alla olika delar och hörn; inom offentlig verksamhet, i näringsliv och civilsamhälle. Det görs genom att människor lär av varandra och genom sitt beteende sprider goda normer som gynnar frihet, att människor respekterar varandra och känner sig trygga. Politikens roll är att understödja strävan och sätta ramar för var gränsen går (bland annat genom lagar om vad som är brottsligt och inte), inte att uppfostra människor.

Myndigheter har under lång tid skapats som en sorts troféer för politiker som vill göra avtryck och kunna säga ”jag/vi åstadkom detta”. Alla vill se sina hjärtemyndigheter förverkligade. Nuvarande regering har förutom en jämställdhetsmyndighet aviserat en myndighet för mänskliga rättigheter och en för att minska segregation – två symbolmyndigheter. Fler myndigheter finns på förslag från andra håll. Vänsterpartiet vill ha en jämlikhetsmyndighet. En fredsmyndighet föreslås av miljöpartister.

Teoretiskt sett kan oändligt många myndigheter inrättas, men det betyder inte att vi borde. Vi har en enorm statsapparat redan idag, som går runt på mycket höga skatter. Över 200 förvaltningsmyndigheter finns. Snarare än att inrätta fler behöver antalet reduceras drastiskt.

Det är varken läge eller lämpligt att inrätta en jämställdhetsmyndighet. Mer resurser ska inte läggas på ny byråkrati och stora system som ska försöka styra befolkningen. Särskilt inte då det finns allvarliga brister i landets kärnverksamheter så som polisen, rättsväsendet, vården och skolan, som lägger grunden för hela samhället.

Medborgerlig Samling noterar den politiska tystnaden från övriga när de rödgröna fortsätter trycka in en gruppbaserad, splittrande identitetspolitik allt längre in i den svenska statsapparaten. Det är helt uppenbart att det behövs nya politiska alternativ för att driva på för en jämställdhet som har målet individuell frihet och trygghet - inte mer överstatlighet och att bli behandlad utifrån sitt kön.

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten/skribenterna för.