Anläggningar som tvättar mer än 5 000 personbilar per år eller mer än 1 000 tunga fordon måste anmäla sin verksamhet till miljökontoret.

Men mindre biltvättar kan bara köra i gång utan att meddela miljökontoret. Ägarna är visserligen skyldiga att från dag ett följa de omfattande miljökrav som ställs, men om de verkligen gör det är det ingen som vet.

– Det här är en brist i lagstiftningen sett ur vår synvinkel. Det är bättre om vi får vara med från början och leda in dem på rätt väg, säger miljöskyddsenhetens chef Johanna Elfving.

– Ett annat problem är att många av de mindre tvättarna ofta byter ägare. Vi hinner inte med att informera dem om de regler som finns, tillägger Elfving.

Dessutom är det hög omsättning av personal på lågpris-biltvättarna – det vittnar många med insyn i branschen om. Även miljö- och hälsoskyddsinspektören Marlene Rünell känner igen det från sina besök på tvättarna.

– Man möts ofta av nya ansikten, säger hon.

– Över huvud taget brukar det vara väldigt många personer som uppehåller sig i lokalerna, men de säger att de inte jobbar där. Det är väldigt vanligt.

Kan det vara personer som jobbar svart?

– Det kommenterar jag inte.

Marlene Rünell har jobbat med ett projekt där miljökontoret gjorde en särskild tillsyn av de stora antal lågpris-biltvättar som finns på Holmen (se separat artikel). Hon tror att miljökontoret har ganska bra koll på vilka biltvättar som finns i Örebro.

– Jag tror att vi vet om de allra flesta. Men det kan finnas nystartade som vi inte känner till och det kan finnas tvättar på ställen där vi inte har varit, säger Rünell.

Lågpris-biltvättarna måste – liksom större tvättar – ta regelbundna prov så att det inte kommer ut olja i spillvattnet. En del får redovisa resultaten i efter hand genom att skicka in årliga rapporter till miljökontoret. Ofta handlar det om de större biltvättarna – inklusive automat- och gör det självtvättar – och det är miljönämnden som beslutar om vilka som ska omfattas av kravet.

Men det är långt ifrån alla biltvättar som varje år måste rapportera om sin verksamhet. Bara två av de tiotal lågpris-biltvättar som NA tittat närmare på måste göra det. Ingen av dem har heller skickat in redogörelsen för 2014 trots att tiden har gått ut. Orsaken är att båda tvättarna bytt ägare.

– Det var ju inte så bra, konstaterar Johanna Elfving.

Miljökontoret kan med andra ord inte vara säkert på att alla biltvättar sköter provtagningarna av spillvattnet – eller sköter sig i övrigt.

– Men för några år sedan tänkte vi om och slopade kravet på årsrapporter för några av de mindre biltvättarna. Vi tänkte att det är bättre att vi åker ut till dem i stället för att de ska skicka in en massa papper till oss. Det är en tanke som vi försökt jobba efter sedan dess, även om vi inte nått ända fram, säger Johanna Elfving.

En kontroll med miljökontoret visar att flera av de lågpris-biltvättar NA granskat aldrig har inspekterats under de senaste fem åren. Och en av de större tvättarna besöktes senast 2010.

– Det finns alltid mer att göra. Samtidigt måste man ställa det i relation till allt annat vi gör, säger Elfving.

De inspektioner som ändå gjorts visar att miljökraven inte har följts av lågpris-biltvättarna.

En anläggning stängdes tillfälligt ned i början av året eftersom reningen inte kunde säkerställas.

Ofta slår inspektörerna ned på att oljeavskiljaren inte har skötts eller att bilvårdsprodukterna – vax, schampo, avfettning med mera – inte är miljövänliga, vilket kommunen kräver.

– Frätande medel används ofta, det ser man ju. Vi låter dem göra slut på det medel de har men sedan är det miljömärkta medel som gäller, säger Marlene Rünell.

En anonym försäljare av bilvårdsprodukter vittnar om samma sak:

– Många använder en högaromatisk kallavfettning. Det är helt fel miljömässigt – det är alltså lösningsmedel de står och andas in. Lukten känns på långt håll när man kommer till de här ställena.