Den pågående rättegången om masskjutningen på vårväderstorget är på flera sätt historisk. I går yrkade åklagaren på livstids fängelse för de fem huvudåtalade, samt 14 år var för tre medhjälpare.

Men vad som hittills har skapat störst reaktioner är ett av vittnesmålen. En kvinna som uppges vara syster till en av de mordåtalade har vittnat iklädd niqab - det vill säga en klädedräkt som döljer allt utom ögonen. Enligt en domare var det därmed omöjligt för rätten att veta vem vittnet egentligen var.

Bakgrunden, som är insiktsfullt beskriven i en ledare i Smålandsposten 14/7, är att Göteborgs tingsrätt vid ett tidigare tillfälle har kritiserats av Justitieombudsmannen, JO, och av Justitiekanslern, JK, för att ha avvisat en grupp nicabklädda kvinnor under en häktningsförhandling.

Kritiken är i sig märklig. Domstolarna borde vara självständiga att fatta beslut om säkerheten. Och det låter som självklart att inte ha maskerade personer närvarande vid förhandlingar.

JO och JK:s grund var Europarättens skydd för att bära religiösa symboler, vilken bedömdes mer skyddsvärd än säkerheten i domstolen. Göteborgs tingrätt har sedan tolkat detta som att man inte heller får säga nej till beslöjade vittnen.

Kanske kan man ana ett moment av trots från domstolen. Frågan ställs ju därmed på sin principiella spets.

Gäller den radikala muslimska seden att tvinga kvinnor att bära heltäckande kläder över den västerländska rättsprincipen att framträda öppet inför rätten? Värre politiskt sprängstoff får man leta efter.

Värt att notera är att scenariot bara för några år sedan skulle ha tett sig otänkbart. Om någon då skulle ha sagt att kvinnor i heltäckande slöjor i framtiden skulle vittna i svenska domstolar skulle personen ha avfärdats som rasist och domedagsprofet.

Det gängse antagandet då var att heltäckande slöjor var ett fenomen som skulle försvinna i kontakten med det sekulariserade samhället. Det visade sig vara ett förhastat antagande. I dag vittnar kvinnor i flera segregerade förorter om att förväntningarna på religiös klädsel blivit hårdare. Vi har också hört om kraven på skilda tider i badhus och om förslagen om mansfria zoner vid konserter och festivaler.

Sett i detta sammanhang är det anonyma vittnesmålet i tingrätten inte så revolutionerande. Det är bara en del i en pågående trend där samhället viker ned sig inför kraven från radikala religiösa grupper.