Högern ser inkomstklyftor som något positivt. Vänstern ser i stället inkomstklyftor som något negativt.

I den borgerliga idévärlden är lönespridning, klyftor, något som dels ökar möjligheten för outbildade och okvalificerade att komma in på arbetsmarknaden, dels något som premierar den som studerat. Det påstås även med emfas att stora inkomstklyftor skapar tillväxt. Tanken är att de rikas överflöd ska sippra ned till de lågavlönade, och på så sätt skapa tillväxt.

För vänstern är ökade inkomstklyftor något som drar isär ett samhälle, något som leder till klyftor inte bara i inkomst, utan även i samhället som sådant. Ni vet, de där tankarna som har sin grund i rättvisa och solidaritet.

I veckan presenterade OECD sin rapport ”Trends in Income Inequality and its Impact on Economic Growth”. Det här är en rapport som högern får svårt att vifta bort. Dels är avsändaren en ekonomisk samarbetsorganisation i den rika världen, det vill säga högerns gäng, dels är slutsatserna mycket viktiga för vilken politik Sverige behöver.

Rapportens slutsatser är, tvärtemot högerns favoritargument, att växande klyftor hämmar tillväxten. Det är alltså en ekonomisk dålig politik att öka inkomstskillnaderna. Detta då det leder till minskad tillväxt.

OECD konstaterar att inkomstklyftorna i den rika världen ökar. På 1980-talet tjänade de tio rikaste procenten av befolkningen i OECD-länderna 7 gånger så mycket som de tio fattigaste procenten. I dag har siffran ökat till 9,5 gånger. Och den här utvecklingen påverkar alltså tillväxten negativt.

(Ja, självklart leder ökade inkomstskillnader till sociala orättvisor enligt rapporten, men det är inte argument som högern brukar ta till sig särdeles av. Men slutsatsen att ökade klyftor även påverkar tillväxten i ett land borde få en och annan högerekonom att börja fundera på sin politik.)

Anledningen till den minskade tillväxten handlar främst om att barn till låginkomsttagare hamnar efter utbildningsmässigt. Något som enligt forskarna leder till en outnyttjad kapacitet. Därutöver innebär inkomstklyftorna att låg- och medelinkomsttagare får en lägre köpkraft.

För det är just i dessa grupper som inkomsttillskott leder till ökad tillväxt. Om redan rika får än mer i plånboken tenderar de inte att spendera mer, de tenderar i stället att öka sitt sparande. Men den som lever på gränsen, och får ett ökat inkomstflöde, den spenderar pengarna.

Enligt rapporten är Sverige ett av de OECD-länder där inkomstskillnaderna växt snabbast sedan 1985. Författarna uppskattar att den svenska tillväxten skulle kunnat vara en femtedel, 20 procent, högre om inkomstskillnaderna inte ökat. Det är en stor del av den ekonomiska snurran vi gått miste om, på grund av en ekonomisk politik driven av högerns ideologi. Här bör vi räkna in såväl den tidigare socialdemokratiska ekonomiska politiken under 1990-tal och 2000-tal som de senaste två mandatperiodernas borgerliga politik. Men vad som dock är tydligt är att under de senaste Alliansstyrda mandatperioderna har klyftorna ökat som aldrig förr. Det har varit en medveten borgerlig politik att öka klyftorna. Argumenten har varit att ökade klyftor gynnar tillväxten. Vilket nu kan konstateras vara helt fel.

OECD lämnar även förslag på åtgärder för att komma till rätta med de ökade klyftorna. Det handlar bland annat om rejäla satsningar på utbildning och fördelningspolitik, det vill säga fördelning genom skatter.

SVT har i samband med att rapporten släpptes intervjuat Michael Förster, forskningschef för OECD:s studier av inkomstojämlikhet och en av de internationellt ledande experterna inom området. Han säger:

”Det har funnits en dominerande tanke att tillväxt och ökad jämlikhet står i motsatsställning. Den här studien tyder snarast på motsatsen. De växande klyftorna verkar ha hämmat tillväxten. Samtidigt som omfördelning genom skatter inte tycks behöva göra det. Rätt utformat borde därför omfördelning kunna leda till både ökad jämlikhet och högre tillväxt”. Se där. Jämlikhet genom fördelningspolitik, vänsterns paradgren är alltså receptet på ekonomisk tillväxt.

Kanske kan även högern omfamna jämlikhetstanken nu, när den inte bara är receptet för ett anständigt samhälle, utan även för ett rikare samhälle. Låt oss hoppas.