Varför blir jag mer upprörd än full i skratt över Jan Guillou?

“Därför är det som Lena och Ulf har gjort så förfärligt,” skriver han i skumgummitidningen Aftonbladet.

Det förfärliga Ulf Adelsohn råkat “göra”, är säga att medierna förtiger fakta om invandringen:

“När pressen medvetet förtiger uppstår en väldigt, väldigt obehaglig stämning i folkdjupet. Och det är ju förvånande att medierna inte har förstått det.”

“Fruktansvärt”, mästrar Guillou.

Det fruktansvärda är tydligen att makarna har använt sig av demokratiska läders åsikts- och yttrandefrihet och har en verklighetsuppfattning om svensk censurjournalistik i relation till migrationspolitiken. Vilket förräderi. De tillhör ju societet – och kultureliten och ska stå på den utövande maktens sida, den som betalar ut skattemedel till politisk lojala.

Fy och skam.

Rulla fram bläckkanonerna och kalla in de maoistiska pappersplutonerna, som Guillou tillhör, för här ska frisinnade karaktärsmördas. Ett moralbrott av riksrättsliga proportioner har begåtts.

“Skammen ligger som tårgas över Oscars församling på Östermalm i Stockholm. ­Sverigedemokraterna har stuckit upp trynet också här där ­Moderaterna alltid haft egen majo­ritet.”

Folkföraktet fräter genom tangentbordet hemma i det guillouska residenset. Inte tillstymmelse till insikt vilar över det faktum att moderaterna har kopierat sverigedemokraternas politik och därmed är sverigedemokraterna, oaktat om de har fästning även på Östermalm eller ej.

Guillou stampar trumpet i golvet med darrande underläpp. “Moderaterna har ju alltid haft majoritet där”

Jaha, och då måste de alltid ha det?

Inget får förändras på den punkten. Där ska inga andra än “gammeldags” moderater bo och bete sig.

Att spelplanen för hela Sverige kastats om för varenda svensk överallt, är mindre viktigt. Det finns knappt några gammeldags pensionärer kvar i våra äldreboenden heller längre, där finns istället flyktingar som inte ens pratar svenska. Lågutbildade, till och med.

Sådant som han föraktar så.

Just sådant som medierna försöker skyla över konsekvenserna för hela landet med och som inte kommer från svensk landsbygd.

Fördomarna om sverigedemokrater och vanliga människor (som inte bor på Östermalm) som främlingsfientliga ränksmidare i gudsförgätna landsbygdshålor blommar för fullt i Guillous giftbesprutning till artikel. Här borde istället Guillous skam ligga som tårgas. Att han känner sig förrådd av sina fränder är glasklart.

Sverigedemokraterna har aldrig någonsin haft landsbygden som startpunkt. Hade de också varit lågutbildade, vilket Guillou tror att landsbygdsbor måste vara för att uppskatta närhet till natur och större trygghet mer än storstadshetsen, så skulle de aldrig kommit in i riksdagen eller vunnit varenda debatt med de förment välutbildade storstadsborna.

Sverigedemokraterna har funnits utspridda i alla samhällsskikt hela tiden, men alla har inte vågat stå för det.

Vill Guillou veta varför, behöver han bara studera sina egna infantila utfall.

“Det är fruktansvärt att Lena och Ulf, som jag tillåter mig att kalla dem, vi är ju ändå grannar, väluppfostrade, djurgårdare och bekanta, torgför dessa vulgariteter. Däri ligger ­också en skam för vår invandrar­täta stadsdel. Det är inte tillåtet för gammeldags högermänniskor att ­låta så, jag återkommer till varför”.

Vilken självblamage.

Jag skrattar rått och högt. “Det är inte tillåtet för gammeldags högermänniskor att ­låta så”. Nu duger arv, uppfostran, seder och gamla traditioner. Här avslöjar han ett hierarkiskt synsätt på vissa människor som viktigare än andra, vilket han gärna skyller på den mindre betydelsefulla allmänheten som aldrig blir tillfrågade. De som blir sverigedemokrater utan att sådana som Guillou förstår varför.

Han är kränkt över att Adelsohn släppt ut sanningen som anden ur flaskan. Den visar det oförlåtliga: att alla utom de som försörjer sig på lögnerna hatar svensk censurmedia och att den extrema invandringspolitiken som förstör landet bit för bit är ogillad i alla samhällsskikt. Konsekvenserna av den börjar nämligen bli synliga till och med från Östermalm.

“Någon förtigandekonspiration existerar inte inom medierna. Vi är alltför många professionella som skulle ha känt till den saken. Medieforskningen har inte heller kunnat finna minsta belägg.”

Vilken “medieforskning”? Den som “vi professionella” själva har gjort? Det höjer knappast “vi professionella” över all misstanke, snarare tvärtom. Till Adelsohns anklagelser mörkning hör av naturen att mediefolket ljuger – man gör det när man mörkar, förtiger och förvanskar sanningen – och Guillou bekräftar det med att inte ens orka motbevisa påståendet med en länk till “medieforskningen” eller annan likvärdig källa.

Han bidrar istället med att fylla på lögngruvan som man behöver pannlampa för att få upplysning i:

“Avpixlat är inget korrektiv till pressetiska medier. Avpixlat är en SD-sajt som drivs av föreställningen att mindretalet brott som begås av män med muslimska namn borde få merparten av all publicitet.”

Det är inte Avpixlats fel att utländska män är brutalt överrepresenterade i brottsstatistiken, vilket är anmärkningsvärt med tanke på att de i runda slängar utgör en fjärdedel av befolkningen. De gör inte som de djupt ohederliga förtigandekonspiratörerna: kallar kriminella invandrare för “svenskar”, vitpixlar deras bilder och vägrar skriva ut signalement.

Så länge sanningsförvrängandet och skuldöverföring från invandrare till svenskar pågår, så är Avpixlat ett korrektiv som är absolut nödvändigt för en konsekvensneutral nyhetsförmedling.

“Det anstår inte vare sig nya eller gamla moderater att på minsta vis sanktionera järnrörsviftande muslimhatare. Kriget mot terrorismen måste nämligen vinnas med demokratiska ideal. Inte deras motsats.”

Ett verbalt fylletjafs på stan 2010 har tagit större plats som terrorhot i Guillous medveten än den kongoles som slog ihjäl två svenskar med järnrör 2014. Proportionerna är som vanligt groteska när “vi professionella” fortsätter framställa verkligheten som något den inte är.

“… varje svensk och varje europé kan vidta en omedelbar åtgärd mot terrorismen. Nämligen att vända ryggen åt SD och liknande partier. De har ju samma strategiska mål som ”Islamiska staten”, att skapa oöverstigligt hat mellan majoriteten och den muslimska minoriteten. Just det hatet är terrorismens viktigaste bränsle.”

Hatet frodas, vad vi kan läsa i Guillous rader, någon helt annan stans och av andra skäl. Vi måste vara på klara med det.

Det känns inte ens meningsfullt att bemöta Guillous pinsamma associationsakrobatik när man känner till att väldigt få löper risk att inte avfärda smörjan för vad den är värd. Naturligtvis tror inte ens Guillou att ett svenskt riksdagsparti utgör ett terrorhot av islamiska statens mått, och naturligtvis drivs inte sverigedemokraterna av ett islamiskt hat mot demokrati utan av kärlek till den. Där övriga partier driver grupp-mot-grupp-politik med 6 miljoner svenskars traditioner, land och arv (som Guillou bryr sig om att värna på Östermalm) som insats, gör sverigedemokraterna motsatsen.

Muslimer utgör för det första ingen minoritet i världen med sina 1,6 miljarder människor. Det gör däremot svenskarna som positivt räknat, och oaktat en stor invandrade befolkningsökning, utgör endast 5-6 miljoner.

Det är närmsta skrattretande hur “vi professionella” försöker utmåla knappt 20% av dessa 6 miljoner snart utraderade människor i sitt land som ett lika stort hot med samma mål som IS. Propagandan är absurd.

Det är inte ens sant att vi har överklassen att tacka för att nazismen inte fick fäste i Sverige på sin tid.

Moderata politikern Margaretha af Ugglas släkting, Claes af Ugglas, var ordförande i högerextrema Ungsvenska klubben och var dessutom aktiv i den nazistiska organisationen Sveriges Nationella Förbund (SNF)

Margaretha af Ugglas har bland annat varit ledarskribent på SvD…

Karl N Alvar Nilsson har gått igenom den svenska nazismens tidningar och arkiv och har kartlagt delar av den svenska överklassnazismens sociala nätverk. 1996 utkom första delen, “Svensk överklassnazism”, som täcker åren 1930-1945.

I andra delen “Överlass, nazism och högerextremism” fortsätter Karl N Alvar Nilsson historiska berättelse fram till 1995. Han menar att även om sönderfallande nazistiska organisationer förlorade medlemmar så levde idéerna vidare. Nazismen, som annars vände sig till marginaliserade människor, fick i Sverige snarare stöd hos överlassen som fortfarande ser sig som den naturliga bäraren av intelligens och kultur. (Läs Julia Caesars erfarenheter av Per Wästberg, vars självupphöjande retorik går igen hos Guillou.)

“Av dem som öppet framträdde med sin nazism fanns läroverks- och universitetslärare men också militärer, präster, jurister, företagare och större jordbrukare. Nilsson tar också upp borgerliga politiker, företagsledare och militärer som ända fram till nutid haft kontakt eller varit aktiva i högerextrema organisationer och tidningar.

Naturligtvis kände Margareta af Ugglas till att hennes man, den moderata riksdagsledamoten Bertil af Ugglas farbror varit redaktör för den nazistiska tidningen Fria Ord. Clas af Ugglas var ingen obekant figur bland moderaterna eftersom han var en inbjuden talare när ungdomsdistriktet firade 75 år”, skriver Pierre Gilly.

“Oavsett svaga resonemang kring nazismens natur innehåller boken en imponerande kartläggning av antidemokrater ur den svenska överklassen som borde stämma till eftertanke”

Jag vet inte var Guillou hämtar sina romantiska vanföreställningar om överklassens änglavingar, men dem han själv identifierar sig med måste självklart hållas fram som goda. Annars är det svårt att hata den vanlige svensken som försvarar betydligt mer av svenska traditioner och arv, än societetens privilegier.

Jan Guillou lyckades fördjupa det allmänna uppfattningen (som Guillou ifrågasätter därför att den inte speglar samma sak som medierna) om medierna som stående på samma rad som orden “anständighet, vidsynthet och med respekt för andra”.