På regionernes administrationsgange bryder man sig ikke om udtrykket. For hvad er koldt, og hvad er varmt? Og hvordan måler man, om laget af akademikere og chefer på landets sygehuse er for tykt?

Men hvis de »kolde hænder« i sundhedsvæsenet udgøres af dem, der har med administration at gøre, er der kommet betydeligt flere af dem de seneste 10 år.

En ny opgørelse fra Økonomi- og Indenrigsministeriet viser, at regionerne i 2007, da de afløste de gamle amter, havde 6.832 fuldtidsbeskæftigede, der arbejdede med administration, mens de i dag har næsten 2.000 flere – 8.784. Det svarer til en stigning på 29 procent.

I samme periode er antallet af »varme hænder« – læger og sygeplejersker med videre – dog også vokset, men i mindre grad. Så forholdsmæssigt udgør de administrativt ansatte i dag 7,6 procent mod 6,4 procent af samtlige ansatte i 2007.

I sit udspil til en ny sundhedsreform, som forhandles i disse uger, lægger regeringen op til en årlig nedbringelse af den samlede sundhedsadministration på 75 millioner kroner.

Men det er langtfra ambitiøst nok, mener Venstres Martin Geertsen, som sidder i regionsrådet i Region Hovedstaden.

»Regeringen kunne godt gå hårdere til vaflerne. Man bør overføre flere penge fra det administrative niveau til de varme hænder, end der er lagt op til. Og når man ser den vækst, der har været i administrationen, så viser den, at der er rum til det,« siger Martin Geertsen.

Ser man på ministeriets opgørelse er det især antallet af akademikere og chefer, der er steget i perioden.

Antallet af administrative akademikere er i regionerne vokset med hele 137 procent siden 2007, mens antallet af chefer er vokset med 33 procent.

Simon Emil Ammitzbøll-Bille, økonomi og indenrigsminister. »Vi ser en udvikling, hvor regionerne ansætter flere og flere administrative akademikere. Jeg frygter, det kan være ensbetydende med mere administration og bureaukrati.«

Økonomi- og indenrigsminster Simon Emil Ammitzbøll-Bille (LA) siger i en skriftlig kommentar, at regeringen vil vende udviklingen:

»Regionerne ansætter flere og flere administrative akademikere. Jeg frygter, at det kan være ensbetydende med mere administration og bureaukrati. Og jeg er skeptisk over for, om det virkelig er den bedste måde at bruge borgernes skattekroner på ude i regionerne.«

Metodiske problemer

Især i Region Hovedstaden, er der ifølge opgørelsen sket en kraftig vækst i det administrative personale. Her har væksten været på 34 procent på 11 år. Og i procent af det samlede personale er de »kolde hænder« vokset fra syv procent i 2007 til 8,4 procent i 2018.

Centerdirektør på Rigshospitalet Martin Magelund Rasmussen, som er tidligere HR-direktør i Region Hovedstaden, peger dog på en række metodiske problemer i den måde, som Økonomi- og Indenrigsministeriet har opgjort tallene på.

De viser hvor mange, der er ansat på forskellige overenskomster og ikke nødvendigvis hvilken funktion, de udfører.

I Region Hovedstaden har man blandt andet flyttet en del ledere fra sundhedsfaglige overenskomster over på administrative.

»Hvis vi renser for det, så er udviklingen i Region Hovedstaden på niveau med de andre regioner,« siger Martin Magelund Rasmussen, som mener at opgørelsen fra Økonomi- og Indenrigsministeriet er forældet.

Et helt nyt notat, som Region Hovedstaden har udarbejdet på baggrund af funktioner – og ikke overenskomster – viser, at kun to procent af de ansatte beskæftiger sig med administration, mens 65 procent beskæftiger sig med kerneopgaver og 33 procent med støttefunktioner som IT, logistik og rengøring.

Notatet peger desuden på, at det fejlagtigt har fremstået som en stigning i antallet af administrative ansatte, når Region Hovedstaden har samlet funktioner som it, indkøb og HR centralt.

Desuden blev mange ledere i forbindelse med amternes nedlæggelse overflyttet fra sundhedsfaglige til administrative overenskomster.

Administrativt rockwool-lag

Simon Emil Ammitzbøll-Bille mener dog, at Region Hovedstaden har et problem:

»Region Hovedstaden skiller sig ud i forhold til de andre regioner. Der er ingen tvivl om, at Region Hovedstaden ligger over de andre regioner målt i forhold til antallet af administrative medarbejdere,« siger han og tilføjer:

»Jeg kan kun opfordre regionen til at lære af de andre regioner.«

Flere klinikchefer på Rigshospitalet har beskrevet administrationen som et rockwool-lag, som bombarderer de »varme hænder« med opgaver og krav om registrering og data.

Det kan Martin Magelund Rasmussen ikke genkende, og han bryder sig ikke om at tale om kolde og varme hænder, fordi »et moderne sundhedsvæsen har brug for mange forskellige fagligheder«.

»Men jeg kan genkende, at jeg bliver bombarderet med en masse ønsker om at lave opgørelser over det ene og det andet. Men det er ikke nødvendigvis drevet af administrationen men lige så ofte af politiske krav – ikke mindst på det nationale niveau. Man kan sagtens spare på administration, men samtidig skal man kende konsekvenserne,« siger han.

Martin Geertsen forstår godt, at mange føler frustrationer.

»Vi har jo siden 2001 bedt hospitalspersonalet om at løbe stærkere. Og det har de gjort med produktivitetsstigninger på to, tre eller fire procent om året. Og så kan jeg godt forstå, at man hos lægerne og sygeplejerskerne synes, at det ser mærkeligt ud, at det administrative niveau har været stigende over en årrække,« siger han.

Formand for Danske Regioner Stephanie Lose (V) mener, at det er svært at bruge opgørelsen på grund af metoden, men afviser ikke at det administrative personale er vokset. Det skyldes blandt andet opførelsen af supersygehuse, IT-projekter og fælles indkøb, påpeger hun.

»Vi har sparet løbende på administrationen, og i budgettet for 2019 sparer regionerne samlet 124 millioner og bruger dem i stedet på behandling og sundhed til borgerne. Så vi har hele tiden øje for at gøre tingene smartere og bedre,« siger hun.

Om sundhedsvæsenet er overadministreret er svært at afgøre, siger professor Jakob Kjellberg, fra VIVE – Det Nationale Forsknings og Analysecenter for Velfærd .

»Der er en række relativt fornuftige forklaringer på den udvikling der er sket. Men det er jo ikke det samme som at sige, at man ikke kunne gøre det anderledes og mere effektivt,« siger han.