Energiordføreren fra Liberal Alliance, Villum Christensen, sætter spørgsmålstegn ved, at man holder fast i en folketingsbeslutning fra en tid, hvor danskerne var nervøse ved atomreaktorer, og teknologien på området var tre årtier ældre end i dag. Den danske strategi stammer fra en folketingsbeslutning i 1985, som dikterer, at atomkraft ikke skal anvendes til offentlig energiplanlægning. Derfor er det teknisk set imod beslutningen at give støtte til atomkraftteknologi.

Villum Christensen er nervøs for, at Danmark kan miste potentielle økonomiske gevinster, når teknologivirksomheder kan være tvunget til at forlade landets grænser for at få støtte til at udvikle og forske i deres projekter.

»Man har nærmest opført sig, som om atomkraftteknologier var spedalske, man ikke ville røre med en ildtang. Vi er teknologisk i en anden tid, og derfor kan det være relevant at støtte forskning og udvikling i teknologien i dag,« fremhæver ordføreren.

Uenige røster lyder fra SF's formand og energiordfører, Pia Olsen Dyhr. Hun mener, at atomkraft i Danmark er fortrængt for at forsvinde. Partiformanden holder fast i, at Danmark ikke skal ændre praksis:

»Jeg synes, at det er helt på sin plads, at offentlige midler til forskning selvsagt følger de politiske målsætninger og prioriteringer. Vi har for længe siden besluttet, at vi ikke skal have atomkraft – og dertilhørende radioaktivt affald - i Danmark, men satse på vedvarende energi. Det er en både klog og rigtig prioritering, som jeg ikke mener, at vi skal ændre på,« skriver Pia Olsen Dyhr i et svar til Ingeniøren.

Fordomsfri dialog efterlyses

SF-formandens kommentar får imidlertid Seaborg Technologies' udviklingschef, Troels Schönfeldt, til at råbe de danske modstands-politikere op. Som udviklingschef for teknologivirksomheden har han været med til at designe en alternativ atomreaktor, som blev beskrevet i Ingeniøren i sidste uge.

Læs også: Dansk thoriumprojekt udvalgt i engelsk undersøgelse

Troels Schönfeldt efterlyser, at de danske folkevalgte undersøger den teknologiske udvikling og potentialet deri, inden de gemmer ideen om forskning i atomkraft væk:

»Pia Olsen Dyhrs kommentar viser meget godt Seaborg Technologies’ problem. Vores idé bliver udelukket, før nogen har sat sig ind i, hvad vi vil. Vi vil rigtig gerne i dialog med politikere, så vi kan få en saglig diskussion af, hvad vores koncept går ud på, før vores eller andre udviklingsprojekter, som tager udgangspunkt i atomkraft, blankt afvises,« afslutter Troels Schönfeldt.

Det danske foretagende har fornylig modtaget ros af en engelsk organisation, der nu vil hjælpe med at videreudvikle firmaets koncept. Men Seaborg Technologies og to andre ikke-atomkraftprojekter havde forinden fået afslag på en ansøgning om støtte fra Innovationsfonden.

Afslaget fra Innovationsfonden blev senere i en mailkorrespondance over for Seaborg Technologies begrundet med, at: 'formålet med projektet støtter nuklear anvendelse, hvilket er imod danske strategier.'

Fordi offentlig energiplanlægning skal tilrettelægges uden anvendelsen af atomkraft, har det en vis indflydelse på godkendelsen af projekter, som ansøger om funding hos de danske støtteordninger som Innovationsfonden og EUDP, beretter de begge.

Potentielle gevinster i kernekraft

Villum Christensen sender ansvarsbolden mod energiminister Lars Christian Lilleholt (V), som LA-politikeren håber vil komme med en nyfortolkning af det gamle beslutningsforslag fra 1985.

»De væsentligste bagsider ved, at vi eksplicit takker nej til at udvikle og forske i atomkraftteknologi, er jo, at vi kan give afkald på potentielle gevinster og vækstmuligheder, som mange samfund skriger efter. Det er et område, vi ikke vil beskæftige os med, selvom der globalt kunne være et potentielt marked for ny teknologi,« konstaterer Villum Christensen.

De nuværende rammer begrænser Seaborg Technologies’ muligheder for at udvikle deres reaktor i Danmark, påstår Troels Schönfeldt.

Virksomheden ville fortsætte med udvikling og senere produktion af en prototype på reaktordesignet i landet. Men på grund af den politiske modvilje leder Seaborg-holdet efter støtte og finansieringsmuligheder i udlandet, deriblandt England.

»Vi synes, det er ærgerligt, at vi ikke får lov at spille på samme boldbane som andre grønne teknologier. Vi har en smartere, nyere teknologi, som passer ind i det politiske spektrum. Derfor kan vi ikke forstå, at vi ikke kan blive taget i behandling på lige niveau«, fortæller Troels Schönfeldt.

Frasorterer man på forhånd atomkraft, holder man den teknologiske udvikling tilbage, argumenterer afdelingschef ved Center for Nukleare Teknologier Bent Lauritzen. Afdelingschefen mener, at kernekraftteknologier kan få større opbakning i fremtiden fra et forsynings- og forureningsperspektiv.

»Globalt set er kernekraft kommet for at blive og vil få større udbredelse i verden. Der er er behov for mere energi i verden, blandt andet fordi rigtig mange millioner mennesker ikke har adgang til elektricitet. Atomkraft giver forsyningssikkerhed, medvirker til at afskaffe fossile brændstoffer og har ingen CO2-udslip. Det er et således et spørgsmål om forsyning og forurening, hvor kernekraft kan bidrage med nogle af svarmulighederne,« erklærer Bent Lauritzen.

Politisk skæbne

Tilbage hos Innovationsfonden forklarer de til Ingeniøren, at projekter først og fremmest bedømmes efter fondens egne kriterier, men derudover holder Innovationsfonden også projekter op mod det 'gældende politiske grundlag'.

Dette indebærer de årlige energipolitiske redegørelser, det energipolitiske forlig fra 2012 og gældende folketingsbeslutninger, som den blev beskrevet i 1985. Generelt uddeler de danske støtteordninger på området f.eks. EUDP-støtte efter samme politiske udgangspunkt som Innovationsfonden.

Den energipolitiske redegørelse fra 2015 forholder sig ikke eksplicit til atomkraft eller udvikling og forskning i kernekraftteknologi. Energiaftalen fra 2012, som inkluderede alle partier undtagen Liberal Alliance, kom heller ikke med nye bemærkninger til atomkraftteknologier.

Energistyrelsen forklarer, at indtil den 30 år gamle folketingsbeslutning ændres, er forslaget fra 1985 det gældende udgangspunkt for beslutninger på området. En mulighed for at vende praksis kan vedtages, når en ny energiaftale for perioden efter 2020 skal drøftes, senest ved udgangen af 2018.