HNB je uprav objavio Statistiku financijskih računa (svi linkovi se otvaraju u novom prozoru), nisam prije vidio taj izvještaj (je li uopće bio ovako objavljivan — piše da je prema nedavnoj uredbi EK), ali je iznimno zanimljiv.

Statistika i detaljna stanja po sektorima i financijskim instrumentima u Hrvatskoj. Malo sam se pomučio i agregirao podatke, i evo nekih jako zanimljivih stvari.

Napomena: Podaci za 2015. su s krajem prvog polugodišta. Za godišnje podatke sam koristio ‘agregirane’ podatke, a za 2015. su dostupni samo ‘neagregirani’, ali su ta dva za npr. 2014. potpuno isti, pa vjerujem da nema važne razlike. HNB nažalost ne navodi koja je razlika.

1. Za početek, neto vanjski dug je od 2001. jako rastao, ali je od 2010. praktički stabilan (mislim da je mali porast 2015. zapravo samo knjigovodstvene naravi):

2. Također, od 2010. tvrtke (pravne osobe) osim financijskih, su praktički slično dužne, 400-450 mlrd. kuna, i grcaju pod teretom tog duga:

Banke i ostala financijska društva imaju (naravno) manje-više izbalansiranu poziciju. Ne da mi se sada analizirati, molim nekoga tko zna da napiše u komentaru zašto je ta pozicija postala blago pozitivna nakon početka krize, a prije bila negativna:

3. No, najvažniji je razvoj u stanovnišvu i državi. Zaduženje države stalno i jako raste:

Pri čemu se zadužuje središnja država, ne lokalna ili fondovi. Gornji grafikon je zbroj ova tri:

Big fat mamma:

(Lucian Freud: Benefits Supervisor Sleeping)

Međutim (a ljudi to jako malo znaju!) financijska imovina građana (štednja, fondovi, dionice …) stalno raste. Radi klasifikacije su ovdje i neprofitne organizacije, ali one su zanemarive (tj. njihove bilance, ne i sisanje iz proračuna):

Niže, i u dodatku ovom postu, ću se vratiti na strukturu i trendove kod stanovništva.

4. Ukupno, dakle, zadnjih godina imamo ovakvu sliku. Građani kreditiraju državu, uz nesebičnu ‘pomoć’ financijskog sektora, koji bez previše rizika za sebe tu ima izrazito lukrativnu priču. Označio sam deblje državu i građane da bolje vidimo o čemu se radi:

Znači već 8 godina banke rade što? Prepakiravaju štednju građana državi 🙂

5. Trenutna struktura financijske imovine građana je ovakva. ‘Fondovi’ su najvećim dijelom obvezi mirovinski fondovi ( = prisilna štednja građana) kojima upravljaju strane banke i koje oko 3/4 tog novca opet plasiraju državi!

Međutim, i sama štednja građana izrazito raste kroz cijelu krizu:

Kako se građani stalno razdužuju (dakle iako tečaj eura i CHF raste, ovo je sve u kunama), neto štednja građana jako raste i stalno obara rekorde:

Nažalost, to znači da imamo dvije Hrvatske, jednu kojoj je jako dobro. Iako bi joj moglo biti i bolje, ali

(a) mnogi ljudi su sretni i relativnim uspjehom: naime njihova dobra pozicija im se čini tim bolja čim je drugima lošije

(b) boje se promjena.

Ovo je jako važna paradigma o kojoj sam pisao prije: Grafikon dana: Dvije Hrvatske?, i glavni je razlog što nema promjena, blokada reformi je prevelika, a glavne stranke zastupaju onu Hrvatsku kojoj je dobro, rentijersku Hrvatsku.

O ovome se može još dosta pisati, ali vjerujem da su ovo već senzacionalne stvari.

U idućem nastavku još i: Kako su građani popušili na dionicama i investicijskim fondovima, što je daleko veća stvar od ‘švicaraca’.