RAZUMOM PROTIV MARKSIZMA

Hrvatski sabor donio je prošlog tjedna, nakon najduljeg izjašnjavanja o amandmanima u povijesti Hrvatskog sabora, Zakon o financiranju političkih aktivnosti, izborne promidžbe i referenduma. Nakon maratonske rasprave, zakon je usvojen s 81 glasom za. Zanimljivo je da je podršku zakonu dao i nezavisni Siniša Varga, bivši zastupnik SDP-a koji je nedavno izašao iz te stranke.

Mostovi zastupnici, koji su na Zakon podnijeli rekordnih 888 amandmana, uoči glasovanja napustili su sabornicu i nisu sudjelovali u glasovanju. Zastupnici Mosta nezavisnih lista 'branili' su svaki amandman za što im je, uz samo jednu dužu stanku, od sat vremena, trebalo 33 sata. Na kraju, ni jedan amandman Mosta nije prihvaćen.

Međutim, zastupnici Most zadovoljni su obavljenim poslom. Hrvatskoj javnosti poslali su poruku kako je po njihovom mišljenju predmetni zakon loš i da isključivo služi za punjenje HDZ-ove blagajne pred skore izbore za Europski parlament. Maratonska sjednica dovela je i premijera Plenkovića osobno u Sabor. Plenković je morao uvjeravati hrvatsku javnost da će povećana rastrošnost u kampanji omogućiti da se više govori o europskim temama, da "građani čuju, vide i znaju što je Europa, koje su teme, što su politike kako bismo se maknuli od predrasuda, lažnih informacija, banalnosti koje nam govore oni koji pojma nemaju o EU-u".

Plenković je u pravu, međutim Most je ukazao na veći problem od lošeg zakona

No premijer, uvjereni europejac, koji tvrdi kako će novac biti potrošen na europske teme i informiranje dezinformirane javnosti kako bi se promijenila opća slika oko projekta Unije, donekle ima pravo kad kaže da su se prijašnji zakoni pokazali vrlo nelogičnima.

Zaista je teško voditi kampanju za izbore u Europski parlament s istim iznosom novca koja se u promidžbi potroši na politički marketing u jednoj izbornoj jedinici na izborima za Hrvatski sabor. S druge strane premijer je svakako u pravu kad kaže kako će sve stranke na jednak način profitirati od ovog zakona te da on nije diskriminatorski ili usmjeren samo na jednu stranku.

Međutim, Most je uspio u svom naumu. Hrvatska javnost nakon maratonske sjednice koja je punila naslovnice medija upoznata je sa zakonom i njihovim viđenjem zakona.

No Most je ovom maratonskom sjednicom htio - ne htio uspio napraviti još dvije stvari. Prvo, pokazati da je svaka hrvatska Vlada do sada užasno spora. Naime, da je ovaj zakon na vrijeme pripremljen, objašnjen te pred Sabor doveden na vrijeme, a ne tek dva ili tri dana prije raspisivanja izbora, onda ne bi bilo potrebe za maratonskim sjednicama ili nekakvim odugovlačenjem, a ne bi bilo ni potrebe za opravdavanjem premijera građanima Republike Hrvatske.

Osim što nas zakon zbog nevjerojatno velikog iznosa novca koji se može donirati stankama u predizborne svrhe, vraća u tamna vremena Ive Sanadera i njegove Fimi medije, on ukazuje jedan veći problem od glupog zakona, a to je da Vlada Republike Hrvatske nema uređen proces donošenja odluka i njihovog provođenja.

Zastupnici Mosta prokazali licemjerni SDP-a

Ono što je još važnije, zastupnici Mosta pokazali su cijeloj hrvatskoj javnosti, da su takvi kakvi jesu, često nedorečeni i podijeljenih mišljenja, (sjetimo se samo Istanbulske i Marakeške deklaracije), jedina oporba u Hrvatskom saboru. Dok su oni održavali noćnu maratonsku sjednicu zastupnici najveće oporbene stranke SDP-a odradili su brzu novinsku konferenciju i zatim otišli kućama.

Nije im pomogao ni uvijek agilni Gordan Maras sa svojim nevjerojatno licemjernim pozivima Inspektoratu rada, kao iz velike brige prema radnicima u javnim službama, vjerojatno misleći, kad već javnost ne pamti da ni sindikati neće, kako ih je upravo njegova Vlada u kojoj je on sjedio kao ministar proceduralno izigrala ne dopuštajući im ni da se izjasne oko smanjenja plaća.

No nije to prvi put da socijaldemokrati izigravaju sindikate. Tako je sindikat podsjetio i na slučaj u Sisku u kojem je gradonačelnica još jedna partijska uzdanica Kristina Ikić Baniček koja odbija isplatiti uskrsnicu gradskim službenicima u Sisku. Nije mi namjera braniti sindikate, čiji vođe jedini ne moraju davati imovinsku karticu i o čijoj visini primanja i imovini samog sindikata nemamo pojma, ali lijepo je da je Most uspio razotkriti Partiju kao jednu licemjernu političku stranku čiji zastupnici slijede želje i smjernice vođe. Ili je bar tako bilo dosad.

No predsjednik Partije se unatoč svemu ne da. Tako je Davor Bernardić kao pravi lider oporbe, nakon duge prospavane noći, odlučio snagom svoje retorike iskupiti se hrvatskoj javnosti jer SDP-a u ovom sazivu Sabora nikad nigdje nema, pa je tako dan poslije izbacio nevjerojatnu količinu nevjerojatno jakih poruka, na razini sindikalnog predstavnika radionice u brodogradilištu, o zlom HDZ-u, i tako urbi et orbi pokazao još jednom da nema pojma što se, gdje i kako događa.

Mostov trijumf nije toliko njihova ustrajnost, poput one kad su rušili Tomislava Karamarka ili poput one kad su izletjeli iz Vlade Andreja Plenkovića, već upravo na tome što su prokazali licemjerje SDP-a i educirali kako oporbene stranke tako i građane da je ponekad, ako ste oporbena stranka, ma kako uzaludno se činilo, potrebno učiniti sve što je legitimno kako bi onemogućili vladajuće da rade što žele. To je jedna od prednosti parlamentarne demokracije i svidjelo se to SDP-u ili ne, Mostovi zastupnici dokazali su ono što su govorili cijelo vrijeme: da je SDP isti kao i HDZ.