Često pišemo o Iranu, zemlji koja je kontinuirano pod reflektorima svjetske scene. Naši novinari nisu bili u ovoj, nama nepoznatoj, zemlji. Informacije crpimo iz svih izvora i pokušavamo od svega složiti što objektivniju vijest. Kako bismo vam što bolje približili Iran, zamolili smo saborskog zastupnika Živog zida Ivana Pernara da nam kaže iz prve ruke što on misli o ovoj zemlji. Ivan Pernar je dobio pozivnicu Vlade Irana da nazočuje sumitu na kojem će glavna tema biti Jeruzalem. Donosimo vam vrlo slikovit opis Irana s lica mjesta, a kojeg nam je poslao Ivan Pernar.

“Prvo čemu se morate naučiti u Iranu je strpljivost, sam ulazak u zemlju je potrajao zbog vize koja je bila potrebna djevojci. Ja ju na sreću nisam trebao jer posjedujem diplomatsku putovnicu.

Moram napomenuti da Srbi koje smatramo manje razvijenima od nas ne trebaju vize za Rusiju, Kinu, Tursku i Iran. Mi iz Hrvatske bez vize ne možemo niti u Tursku niti u SAD, što smatram velikim propustom naše diplomacije, tim više što te dvije zemlje smatramo našim partnerima i saveznicima.

Tursku vizu djevojka je platila 25 eura, ali je njena izrada bila gotova u 10 minuta, dok je ona za Iran bila besplatna, ali smo na granici čekali 2 sata da ju naprave. U svakom slučaju, ako nemate diplomatsku putovnicu, to će vas koštati ili novaca (Turska) ili vremena (Iran).

Što se tiče same zemlje, ljudi su izrazito srdačni i pozitivni, plaće su im manje, ali su i cijene neusporedive. Litra benzina je 70 lipa, otprilike toliko košta i kruh. Iranska industrija je i puno naprednija od naše, oni su jedan od najvećih proizvođača automobila na svijetu i gotovo sva vozila koja vidite na njihovim ulicama su domaće proizvodnje. Isto je i s hranom i ostalom robom široke potrošnje.

Grad u kojem boravim zove se Mashhad i drugi je po veličini iza Teherana. Ima otprilike 3 milijuna stanovnika i jako je lijepo uređen, po ulicama su drvoredi i pazi se na hortikulturu. Sve je živo i s bezbroj trgovina. Postoje i ulice u kojima se nalaze samo trgovine s kompjuterima ili mobitelima. Imaju i velike trgovačke centre koji izgledaju jednako moderno kao i u Zagrebu, puno se gradi i to velikih i suvremenih zgrada, a pogotovo hotela jer je u Mashhadu i šijitsko svetište pa ima puno i vjerskog turizma.

Odazvao sam se na poziv iranske vlade koja je organizirala međunarodnu konferenciju na temu statusa Jeruzalema, ali zapravo je to bio više povod, nego stvarni razlog njenog održavanja jer su teme kojih smo se doticali većim dijelom bile nevezane uz palestinsko pitanje.

Puno se govorilo o utjecaju izraelskog lobija na politiku američke vlade, Trumpovoj odluci o nastavku sankcija, imperijalističkoj i neokolonijalnoj politici američke administracije, kao i otporu takvoj politici na Bliskom istoku i šire.

Što se tiče samih Iranaca ima ih i dobrih i loših, ali prevladavaju dobri, ono na što morate paziti jest da vas ne prevare mjenjači novca zato što njihove novčanice imaju jako puno nula i ako niste upoznati s njihovim novcem šanse da će vas prevariti su 100% što nam se i dogodilo prvog dana kada smo se sami zaputili u grad. Ispričao sam to iskustvo organizatorima i oni su nam dali vodiča koji nam je pomogao razmijeniti novac, kao i kod kupnje. Naime, Iranci nemaju arapske brojeve kao mi na zapadu nego neke svoje koje ja ne znam čitati, tako da bez lokalca ne znate niti cijenu proizvoda, pa se ne možete niti tako zaštititi. Treći problem je njihovo slabo znanje engleskog.

Međutim, ako riješite ta tri problema uz pomoć nekog lokalca tada je Iran vrhunsko mjesto u kojem vlada opća sigurnost jer nasilnog kriminala de facto nema. Možete se bez straha kretati u bilo koje doba dana i noći, cijene su jako niske i zapravo s malo novaca možete kupiti puno toga.

Što se tiče medija, doživio sam prvi put u životu da je novinare mainstream medija uistinu zanimala moja poruka, da ju nisu pokušali izvrtati ili vaditi moje rečenice iz konteksta, napadati me na osobnoj razini i slično.

U par dana koliko sam bio tamo doslovce su me salijetali njihovi novinari i svaki od njih je htio izjavu baš za njihov medij, imao sam nastup čak i uživo 10-ak minuta na njihovoj državnoj televiziji.

Takav odnos od strane medija je nebo i zemlja u odnosu na ono što imamo u Hrvatskoj ili bolje rečeno – što je ostalo od novinarstva.

Za kraj bi htio istaknuti kvalitetu gostiju na samoj konferenciji, npr. Miko Peled – autor knjige “Generalov sin” i poznati izraelski anti-ratni aktivist, Alexandr Dugin – poznati i na zapadu demonizirani filozof, Michael Maloof – zviždač iz Pentagona koji je zbog svojih stavova ostao bez posla, dr. Scott Bennett – bivši američki vojnik zadužen za psihološke operacije, aktivist Jim W. Dean, Maria Pumier – anti ratna aktivistica iz Francuske, Alain Corvez – bivši savjetnik za strategiju u ministarstvu vanjskih poslova Francuske, Alison Weir – britanska povjesničarka, Udo Voigt – zastupnik u EU parlamentu, Lauren Booth – novinarka i polusestra Cherie Blair (žene bivšeg britanskog premijera), kao i Greta Berlin – aktivistica za ljudska prava koja je organizirala humanitarnu pomoć za Gazu.

U Hrvatskoj nisam dobrodošao na političkim diskusijama i panelima, ne zato što nisam zanimljiv kao gost, o čemu svjedoče milijuni pregleda mojih videa. Razlog nije ni nepopularnost jer sam saborski zastupnik kojeg prati 250.000 ljudi. Čak i moja politička stranka Živi zid, koja je u kontinuiranom političkom usponu nije interesantna. Zanimljiv sam i u međunarodnim krugovima, budući da sam davao izjave za brojne strane medije, međutim u Hrvatskoj postoji negativna selekcija. Guraju se prosječni ili ispodprosječni ljudi. Svatko tko odstupa od prosjeka eliminira se iz medijskog prostora. Usudio bi se reći da se vodi rat protiv intelektualaca koje se sustavno omalovažava, a o čemu svjedoči svakodnevni odljev mozgova iz naše zemlje. Ako se trenutna politika nastavi, bijeg mladih, školovanih i sposobnih ljudi će se nastaviti, a to zapravo predstavlja tragediju za naše društvo. Političke elite ne samo da ne čine ništa da to zaustave, već naprotiv svojim postupcima koji vrijeđaju zdrav razum doslovce tjeraju te mlade ljude.”

Izvor: Izjavu za portal Logično poslao Ivan Pernar