Često se može pročitati da turistički stručnjaci tvrde kako turisti žele doživjeti autentičnost neke sredine i da ih ne zanima stereotipna ponuda. No, što više raste splitski turistički bum, čini se da navedeno ne vrijedi kao opća preporuka. Izgleda da turisti kakvi napučuju povijesne jezgre naših obalnih gradova nemaju problema s time da u njima gledaju sami sebe.



Postavlja se pitanje – jesmo li uopće potrebni u njihovoj instant-konzumaciji grada? Je li praktičnije skupom ponudom istisnuti domaće iz atraktivnih prostora, kao što se dogodilo u povijesnim jezgrama, pa da se turisti više osjećaju "kao kod kuće"? Hoće li se istiskivanje domorodaca nastaviti na drugim vrijednim dijelovima Splita, poput Marjana i Žnjana?



Rušenje bespravne gradnje koje se užurbano provodi po Splitu, osobito na Žnjanu, ima veliku simboličnu važnost za ovaj grad. Pokazalo se da je nova gradska vlast, praćena podrškom s vrha, u stanju odlučno prekinuti s muljažama prethodnika koji su prodavali priče kako je nered u prostoru neizlječiv dio našeg mentaliteta.



Uzbuna zbog Filipinke



Međutim, na valu početnog oduševljenja građana, jedan susret bacio je sjenu sumnje u motive zbog kojih se "čisti" prostor. Veleposlanica Filipina u posjetu Banovini izrazila je interes da njezini investitori ulažu u hotele i kasina na Žnjanu i na istočnoj obali gradske luke. Splitski gradonačelnik Andro Krstulović Opara najavio da će Žnjan postati "raj za investicije". Ovo je snažno zaparalo uši građana koji su bili nesmiljeni u kritikama po društvenim mrežama pitajući se: Za koga se rušilo na Žnjanu?







Jesu li opravdane bojazni građana da će im se oduzeti Žnjan? Kao i da će biti na gubitku ako država preuzme Marjan? Ne postoji čvrst dokaz koji bi potvrdio navedene sumnje. Ali postoji, kako kažu u policijskim istragama, "niz indicija" da će okupacijski turizam koji je istisnuo građane iz jezgre zaposjesti i preostale vrijedne dijelove grada ako se ne promijeni način upravljanja turizmom, te ako Split i dalje bude preovisan o ovoj ekonomiji.

Uklanjanje nakaradnih kioska na Pazaru koji su zaklanjali historicističku fontanu i obnova ogradnog zida koji je Ivo Baldasar uklonio radi prodajnog "šatora" Janjevaca, pravi su potez gradske vlasti. Međutim, valja se nadati da se, nakon što Banovina preuzme upravljanje Pazarom i uredi ga na osnovi natječaja, neće produbiti socijalna nejednakost u korištenju tog dijela grada.



Ruglo usred grada



Zbog zagušenja ružnim kioscima splitska tržnica je najveće ruglo u Dalmaciji. Ipak, oni su prilika da se dođe do jeftinije odjeće koja nije lošije kvalitete od nekih razvikanih marki, zato bi trebalo osmisliti gdje će ih se premjestiti. Međutim, do sada je gradska vlast obraćala pažnju na kioske koji su metastazirali preko svake mjere tek kad bi u igri bile krupne investicije namijenjene elitnom stanovanju ili turizmu.



"Bili pazar" s kioscima na usjeku pruge prije desetak godina je uklonjen radi poslovno-stambenog kompleksa "bedem Contarini". Prije toga 2000. je rečeno da kioske s Pazara treba ukloniti zbog famoznog AFCO projekta kako ne bi smetali elitnim turistima za koje se namjeravalo graditi hotele na zapadnoj i istočnoj obali gradske luke. Premda je Grad odustao od deala s AFCO-om, pitanje je koliko je ideja intenzivne hotelske gradnje u gradskoj luci, protiv koje se složno pobunila struka, iščezla iz glava političara.







Vidimo da se Filipinci interesiraju za kasina i hotele na istočnoj obali. Ponovno se aktualizira priča da bi trebalo željeznički kolodvor iseliti u Kopilicu, a u trajektnoj luci ostaviti terminal za "laku gradsku željeznicu", dok bi se na mjestu sadašnjih kolosijeka gradilo turističke objekte. Opet se spominje da Banovinu treba pretvoriti u hotel. Gradi se novi hotel na mjestu "Ambasadora". Ovih dana je Croatia Sotheby's objavio oglas da prodaje zakup za tri restorana na zapadnoj obali gradske luke u "brzorastućem turističkom Splitu"...



Krupne i sitne ribe



Intenzivna gradnja hotela zapela je iz više razloga, ali AFCO ideja, koja je potaknula vlast da počne misliti o preseljenju iz Banovine, da u GUP-u proglasi Zapadnu obalu za hotelsku namjenu, slično se očekuje i za istočnu luku, izgleda da je živa i dalje, a zasniva se na tome da se administrativni i drugi gradski sadržaji izbace iz središta grada, kako bi se dobio izdvojeni resort.



Što se tiče Žnjana, Krstulović Opara ga je za gostovanja na lokalnom radiju proglasio "glavnim resursom, ne samo Splita, nego ovog dijela Jadrana".



Iz ove izjave ispada da ni Opara, koji je u kampanji govorio da Split ne smije biti talac monokulture turizma, ne nudi drugu opciju za razvoj grada i otvaranje radnih mjesta ako je proglasio Žnjan kao glavno područje u Splitu i šire, koje će biti "raj za investicije".







Procjenjuje li Žnjan tako vrijednim, onda je logično pitanje – je li se zbog krupnih riba "očistio" prostor od onih manjih? I što će biti s najsitnijim ribicama u hranidbenom lancu, građanima? Jer velike ribe u pravilu dolaze da sebe nahrane, a ne da bi ribicama bilo bolje.



Ča će mi Copacabana



Opara je nekoliko puta do sada ponovio da su mu uzor "plaže za građane na kojima su kafići tek popratni sadržaji u pozadini". Naveo je Bondi Beach kod Sydneya, Copacabanu, Nicu i Cannes. Riječ je o pješčanim plažama uglavnom bez vegetacije, a jedina hladovina su suncobrani koje plaćate. Iza plaže se proteže promenada s palmama, šetnicom i kolnim trakama, a nakon nje su nanizani hoteli (beachfront hotels) s pogledom na plažu i more.



Mi smo u Hrvatskoj nakon Drugog svjetskog rata u ondašnjim hotelskim naseljima i u nekim obalnim gradovima imali bolje projektirane plaže: sa zelenilom borova i tamarisa, uređenim pješačkim stazama, besplatnim kabinama za presvlačenje, WC-ima, tuševima... Moglo se kupati i sunčati, izležavati u hladovini borova, povoljno piti kavu, igrati odbojku na pijesku, bili su tobogani za djecu...



Ta kvaliteta je bila od početka prepoznata; tako je prva međunarodna nagrada za ondašnju Jugoslaviju osvojena na bijenalu u Sao Paulu bila za plažu Borik 1954. u Zadru, u koji je arhitekt Zvonimir Požgaj bio poslan po kazni. "Ča će mi Copacabana", kako veli Oliver – zašto bismo imitirali Brazilce kad smo njih oduševili projektom za našu plažu?!



Raznovrsne sadržaje predviđao je i Detaljni plan za Žnjan koji se namjerava mijenjati. Čak je studija koju su radili profesori s Arhitektonskog fakulteta u Zagrebu preuzela dosta sadržaja, samo su ih drukčije interpretirali. (Doduše, izbacili su plažu za invalide, a ubacili akvapark.)



U oba slučaja je planirana šetnica nedaleko od obale, a iza nje rekreacijski i ugostiteljiski sadržaji sa sportskim terenima i kafićima, pristupni putovi, parking, zasadilo bi se zelenilo...







Sve to nema veze s plažama koje gradonačelnik opisuje kao svoj ideal. U Nici i Cannesu plaže se dijele na javne i privatne, koje su bolje opremljene, ali su skuplje. U Cannesu postoje 33 privatne plaže, a u Nici ih je 15 privatnih. Zabranjeno je donositi svoju hranu na privatne – ali i na javne plaže.

Rezervirano za goste

I u Splitu se već stvaraju hotelske plaže, počelo se podrazumijevati da je umjetna plaža ispred hotela "Radisson Blu", s beach barom, restoranom i ležaljkama, rezervirana za hotelske goste.



Copacabana u Riju je javna plaža, s malo WC-a i tuševa, na kojima se nije preporučljivo tuširati zbog kvalitete vode, niti se je dobro kupati nakon obilnih kiša jer se fekalije izliju u more. Gradonačelnik kaže kako želi edukativne i kulturne sadržaje na Žnjanu, ali plaže koje navodi nisu najbolji primjeri da ne želi komercijalizaciju Žnjana.



Uostalom, uklonio se skate-park, a njime se ponose na australskoj Bondi Beach. Štoviše, iz Banovine nam u nekoliko navrata nisu odgovorili što će biti s plažom za invalide iza koje poduzetnik Zvonko Kotarac gradi najveći hotel na splitskoj obali.



Nadajmo se da će najavljeni arhitektonsko-urbanistički natječaj za priobalno područje od Zente do Duilova ipak pružiti maštovitija rješenja, primjerenija Gradu i građanima, na tragu kvalitete i ugleda koje smo stekli s projektiranjem javnih plaža, umjesto da kopiramo modele iz 19. i početka 20. stoljeća.