När det blev min tur tog jag alla valsedlar.

Att vi i Sverige måste ta valsedlar inför öppen ridå har kritiserats av internationella valövervakare och föranlett frågor från EU-kommissionen till regeringen. Våren 2015 interpellerade riksdagsledamoten Maria Abrahamsson (M) Morgan Johansson och fick ur honom ett löfte om att titta närmare på saken. ”Hurra!”, utropade undertecknad och gissade att vi skulle få en stärkt valhemlighet i nästa val.

Jag borde inte ha ropat hej. En utredning tillsattes visserligen och i höstas kom förslaget: placera valsedlarna bakom insynsskyddade valskärmar för att undvika yttre påverkan och obehag. Ekot rapporterade och några obekymrade väljare intervjuades: ”De får väl se det då”, sade en om risken att andra ser vilka sedlar man väljer.

Ja, har man bara ”rent mjöl i valkuvertet” är väl lite insyn i valsedelsplockandet inget problem?

Jo. Redan vår förhöjda politiska konfliktnivå understryker nödvändigheten i att skydda alla valhandlingars hemlighet och frihet.

Demokrati på undantag - av utrymmesskäl?

Häromveckan meddelade justitieminister Morgan Johansson att regeringen inte tänker gå vidare med förslagen. Nya skärmar blir för dyrt (250 miljoner kronor) och många remissinstanser är emot. Sant. När man bläddrar bland remissvaren är det tydligt att kommuner samt berörda myndigheter, exempelvis Valmyndigheten, är negativa.

Bitvis ter sig reaktionerna auto-konservativt gnälliga. Borås kommun klagar på att de nya skärmarna ska kräva stort förvaringsutrymme, ”till skillnad från de befintliga valskärmar som går att packa ihop mycket enklare”. Ibland synliggörs politiska prioriteringar, som när en enig kommunstyrelse i Jönköping avstyrker förslaget, så när som på en SD-ledamot som reserverar sig – säkert medveten om hur skamfaktorn påverkar just hans parti.

Att många kommuner bortser ifrån denna principiella faktor och istället diskuterar praktikaliteter är ingen demokratisk höjdpunkt.

Kritiken är dock inte utan insikter. Norrköpings kommun är ”positiv till betänkandets intention”, men varnar för scenarier med omvänd effekt, försämrad tillgänglighet etcetera. Helsingborgs stads valnämnd har flera relevanta synpunkter, men den viktigaste är att ”frågan bör utredas med ett betydligt större inslag av representanter för kommunernas valnämnder”.

Regeringen rycker på axlarna

Det är lätt att hålla med. Efter ett års utredande fick vi ett förslag som relevanta myndigheter finner orimligt. Varför i herrans namn konsulterades de inte längs vägen?

Att regeringen inte går vidare med förslagen må vara hänt. Men att rycka på axlarna och sucka ”för dyrt”? Jaså, nu passar det att vara snål?

Nej, ta demokratin på allvar och uppdra berörda myndigheter att fokusera på förbättrad valhemlighet i vallokalerna 2018. Skapa avskildhet där det är möjligt, låt inte lämmeltågsköer snigla sig förbi valsedlarna, förbjud fotograferande i båsen och andra avarter. Avsätt resurser. Lagstifta mot dåligt uppförande i vallokalen. Signalera att staten ser allvarligt på alla försök att sänka det demokratiska taket i vallokalen.

För det gör den väl?

Läs också:

Det är svårt att lära gamla kulturmän sitta