Idag togs ett viktigt steg mot en central reform av EU:s vägtransportsektor, när Ständiga representanternas kommitté (Coreper) godkände ett antal förslag – det så kallade rörlighetspaketet – om arbetsvillkor för förare, särskilda regler för utstationering av förare vid internationella transporter, tillträde till godstransportmarknaden och bättre efterlevnadstillsyn. De nya reglerna ska skapa jämvikt mellan bättre arbetsförhållanden för förare och operatörernas frihet att tillhandahålla gränsöverskridande tjänster och ska bidra till trafiksäkerheten. De kommer dessutom att ge sektorn välbehövlig klarhet och sätta stopp för den ojämna regeltillämpningen mellan medlemsländerna. En preliminär överenskommelse nåddes den 11 december mellan rådets ordförandeskap och Europaparlamentet.

De regler som vi godkände idag är tydliga, rättvisa och genomförbara. De kommer att ge bättre arbetsvillkor och sociala förhållanden för förare, i ett yrke som måste bli mer attraktivt. Samtidigt skapar vi mer harmoniserade och mer stabila affärsvillkor för transportföretagen, av vilka många är små och medelstora företag. Smidigare förfaranden och en enhetligare tillämpning ska göra livet lättare för förare, företag och nationella myndigheter. Timo Harakka, Finlands kommunikationsminister och rådets ordförande

Reglerna om högsta tillåtna arbetstid och minsta vilotid för förare ändras inte. En viss flexibilitet kommer dock att införas vad gäller förarnas arbetsscheman vid internationella godstransporter, så att de kan tillbringa mer tid hemma. Förare får också rätt att återvända hem var tredje eller fjärde vecka, beroende på arbetsschemat.

Enligt de nya reglerna måste den normala veckovilan (minst 45 timmar) tillbringas utanför fordonet. Om vilan tas ut medan föraren är borta hemifrån, måste arbetsgivaren betala för logi.

Även om den normala veckovilan inte kan tas ut på en parkering, kommer EU att verka för att det byggs säkra och skyddade parkeringsplatser och att de används. Kommissionen kommer att utarbeta standarder och ett certifieringsförfarande för sådana parkeringar genom sekundärlagstiftning. Den ska också skapa en webbplats som gör det lättare att hitta parkeringarna.

När det gäller reglerna för transporter som utförs på en nationell marknad utanför transportföretagets eget land (”cabotage”) kommer det nuvarande systemet, som tillåter högst 3 transporter under 7 dagar, inte att ändras. För att förhindra systematisk cabotage bör en ”mellanperiod” på 4 dagar införas innan ytterligare cabotagetransporter kan genomföras i samma land med samma fordon. Ett medlemsland får tillämpa samma regler på transportsträckan av en kombinerad transport på sitt territorium.

Reglerna för utstationering av förare klargör hur yrkesförare inom gods- och passagerartransporter kommer att omfattas av principen om samma lön för samma arbete på samma plats. Den allmänna regeln är att om en transport är organiserad så att kopplingen mellan förarens arbete och etableringslandet förblir intakt, kommer föraren att undantas från bestämmelserna om utstationering. Det betyder att bilaterala transporter uttryckligen undantas. Under resan till destinationslandet och tillbaka tillåts en ytterligare lastning och/eller lossning av gods i båda riktningarna utan att den omfattas av systemet för utstationering. Som ett alternativ får två ytterligare sådana aktiviteter genomföras på tillbakaresan, men då får i gengäld inga ske under utresan. Transitering undantas också. För alla andra typer av verksamheter, inbegripet cabotagetransporter, gäller systemet med utstationering från första verksamhetsdagen. Liknande regler kommer att gälla för transport av passagerare, med ytterligare ett stopp under bilaterala transporter. Reglerna för utstationering ger också en enhetlig kontrollstandard som bygger på ett kommunikationsverktyg som tagits fram av kommissionen och dit transportföretaget kan skicka sina utstationeringsdeklarationer direkt.

För att säkerställa lika villkor mellan företag som använder olika fordon kommer reglerna för tillträde till den europeiska marknaden för godstransporter på väg, liksom reglerna för körtider och viloperioder, att utvidgas till att omfatta lätta lastbilar som används i internationella transporter (lätta nyttofordon på över 2,5 ton), med en övergångsperiod på 21 månader för marknadsövervakningen, och till mitten av 2026 för regler om färdskrivare och vila.

För att motverka fenomenet med ”brevlådeföretag” skärper reformen kopplingen mellan transportföretagets etableringsort och dess verksamhet. För att säkerställa att länken är äkta måste lastbilar som kör internationella transporter återvända till företagets operativa centrum minst en gång var åttonde vecka. Meningen med denna åttaveckorsperiod är att förare ska kunna återvända hem, med fordonet, i slutet av sin andra arbetscykel om fyra veckor.

En viktig del av den förbättrade efterlevnadstillsynen är att ha en tillförlitlig metod för att registrera när och var lastbilen har passerat en gräns och för att lokalisera lastnings- och lossningsverksamhet. Med den andra versionen av den smarta färdskrivaren kommer allt det att ske automatiskt. Den kommer att införas i tre olika etapper för fordon som utför internationella transporter. Nya lastbilar måste utrustas med denna enhet under 2023. Fordon som har en analog eller digital färdskrivare måste få en smart enhet eftermonterad senast i slutet av 2024 och fordon med en smart färdskrivare version 1, senast 2025.

För att förbättra efterlevnadskontrollen över gränserna moderniseras också reglerna för informationsutbyte och administrativt samarbete mellan medlemsstaterna.

Reglerna i förslagen om utstationering och marknadstillträde (däribland regeln om lastbilars återvändande) börjar gälla 18 månader efter att rättsakterna har trätt i kraft. Reglerna i förslaget om körtider (inklusive om förarnas återvändande) börjar gälla 20 dagar efter offentliggörandet, med undantag för de särskilda tidsfristerna för färdskrivare.

Förslagen ingår i det första paketet om rörlighet, som kommissionen lade fram i juni 2017.

Den överenskomna texten ska nu slutgranskas av juristlingvisterna. Därefter måste den antas formellt, först av rådet och sedan av parlamentet (tidig andra behandling).