S obzirom na to da je izdvajanje u II. mirovinski stup obvezatno, nužno je pobliže objasniti pravo značenje Vladine ideje da možda privremeno zaustavi izdvajanja u taj drugi stup mirovinskog sustava.

Trenutačno se u II. mirovinski stup izdvaja 5 posto od brutoplaće. Sredstava koja se gomilaju na računu svakog mirovinskog štediše u drugom stupu zapravo su osobna mirovinska štednja koja će u budućnosti činiti dio naše mirovine. Mirovina će se ukupno sastojati od primitaka po osnovi izdvajanja u I. mirovinski stup međugeneracijske solidarnosti i od primitaka iz II. stupa te, ako je netko iskoristio i tu mogućnost, od primitaka iz trećeg dobrovoljnog mirovinskog stupa.

Ako, dakle, Vlada ukine obvezna davanja od pet posto od brutoplaće u II. stup, a svi zaposleni nastave dalje uplaćivati tih pet posto ili u proračun ili u I. mirovinski stup, ispada da će Vlada uvesti novi 5-postotni porez na brutoplaću. To će biti radikalno novo podizanje poreznog tereta za one koji žive od svog rada i svojevrsna obmana. Naime, čak i ako Vlada tih pet posto prikaže kao nove prihode I. stupa međugeneracijske solidarnosti te ta sredstava ukalkulira u osnovu izračuna mirovine po primicima iz I. mirovinskog stupa, tu će biti riječ o najobičnijem obećanju za koje nema preciznog objašnjenja što točno znači niti ikakvog jamstva da će se zaista ispuniti. Problem je u tome što je I. stup međugeneracijske solidarnosti davno bankrotirao te preživljava zapravo zahvaljujući tome što mirovinski fond i državni proračun funkcioniraju kao spojene posude te se novac iz proračuna konstantno prelijeva u I. mirovinski stup.

Kad bi, recimo, Vlada ukinula uplate u II. stup na dvije do pet godina, onda bi u tom razdoblju stalo gomilanje osobne mirovinske štednje, što bi vjerojatno upropastilo mirovinsku reformu. Mirovinski štediše imali bi tanji osobni dio mirovinske štednje ne samo za sve što su izdvojili nego i za “kamate”, pa i “kamate” na “kamate” koje bi realizirali mirovinski fondovi iz godine u godinu na njihove uloge u II. mirovinskom stupu. Pojednostavnjeno rečeno, Vlada će oteti sredstva koja su trebala ići u osobnu štednju kroz II. mirovinski stup te će ih potrošiti za neku opću svrhu jer im se čini to najjednostavnije rješenje u nužnom procesu smanjivanja proračunskog deficita. Vlada ne može nacionalizirati cjelokupna dosadašnja ulaganja građana u II. stup jer se, prema zakonu, ta štednja vodi kao osobna imovina građana, za razliku od nekih drugih zemalja.

>> Krpanje proračuna – Linić bi nam uveo porez na štednju