Járvány hírlevél A koronavírus és a küzdelem ellene. A helyzet itthon és a világban.

Olvasónk legalább 11 éve vonattal közlekedik Magyarországon, de a múlt hónapban a Budapest–Kelebia-vonalon olyasmit látott, ami meg tudta lepni. Naplószerűen számolt be arról, június vége óta milyen kalandos sorsa volt a MÁV szerelvényének, rajta egy szigetelőszalaggal.

Június 21.

A helyszín a Kunszentmiklós–Tass–Keleti Pályaudvar-útvonal második állomása, Apaj, ahol gyanútlanul vártam a vonat érkezését a peronon. Szokásomhoz híven a vonat elején, közvetlenül a mozdony után szoktam felszállni, így volt szerencsém látni a magyar „megoldjuk okosba” mentalitásának élő manifesztálódását, a szigetelőszalaggal biztosított kábelt. Tippre az áramátvezető lesz, de ebben nem vagyok biztos, és abban sem, hogy mit okozhat, ha elenged az igazi hungarikumnak tekinthető csíkos szigszalag.

Fotó: olvasónk

Egy ilyen egyszeri eset persze nem kiált billentyűzetért, jót mosolyogtunk rajta a Facebookon a haverokkal, gondoltam majd napközben megjavítják, és ennyi, véget ér a történet. Álmomban sem gondoltam volna, hogy folytatásos teleregénnyel van dolgom, és bár korántsem egy Csernobil, viszont legalább magyarosan fordulatos. Ettől a dátumtól ugyanis napi szinten találkoztam a szalaggal, bár legalább annyiban változatosan, hogy hol csak kétszer, hol pedig többször tekerték körbe vele azt a csatlakozót.

A szigetelőszalag június 25-én. Fotó: olvasónk

Június 27.

Döbbenten látom, hogy a szalag elszakadt. #mindmeghalunk, úgyhogy Facebookon Lacházáig elbúcsúztam a családtól és a barátoktól. Szerencsére túléltem.

Fotó: olvasónk

Június 28.

A MÁV elképesztően gyorsan lereagálta a dolgot, megcsinálták végre a csatlakozót. Ami náluk azt jelenti, hogy tekertek rá új szigszalagot, de ezúttal egy picit többet, a biztonság kedvéért.

Fotó: olvasónk

Július 5.

Jöhet eső, jöhet szél, a magyar szigszalag még mindig tart. Csak egyre több körben.

Fotó: olvasónk

Július 10.

Oké, már én is unom, gondoltam ezzel leállítom a szokásos reggeli FB tudósítást, a szalag itt már alkatrész, és kész!

Fotó: olvasónk

Július 16.

Nem voltam lélekben felkészülve a látványra, így mikor reggel a mozdony beérkezett mellém, hirtelen fotózni is elfelejtettem, így csak másnap sikerült bizonyítékot produkálnom arról, hogy ezúttal nem elégedtek meg egy egyszerű szalaggal, hanem még egy madzaggal is megerősítették a már amúgy is teljesen biztonságos módszert. Csúcsra ért a sztori, innentől már nincs tovább, gondoltam én naiv…

Fotó: olvasónk

Július 23.

A kedd reggeli állapotot már csak képen küldöm, erre a szigszalag+madzag+szigszalag kombinált innovációra már nincsenek szavak.

Fotó: olvasónk

Remélem, jövő héten jön a paracord is, a duct tape is felfedezésre vár még, de azért bízom benne, hogy egyszer letakarják ezt a szégyenfoltot egy olyan cuki kis hímzett terítővel, mint amivel az egyszeri nagymama a plazmatévé tetejét.

Írtunk a MÁV-nak, hogy ez szabályos eljárás-e, miért van erre szükség, és miért nem javították a hibát több mint egy hónap alatt. Másnap megérkezett a válasz:

„A csatolt képeken látható kábelkapcsolat a szerelvény villamos energiaellátására szolgál a mozdony és a kocsik között. A vasúttársaság a korábbi években megkezdte a fűtési csatlakozófejek korszerűbb típusra történő cseréjét, mely jelenleg is folyamatban van.

Az elhasználódott, kopott fejeket – melyek esetén előfordulhat a kábel kicsúszása – magasabb szintű tervszerű karbantartás alkalmával cserélik, míg az alacsonyabb szintűek alkalmával a meghibásodások szükséges javítását végezik el (a kicsúszás elleni biztosítást). A szigetelőszalagos megoldás nem szabálytalan és nem is balesetveszélyes.

A karbantartási technológia előírja ezen berendezések ellenőrzését és szükség szerinti javítását is. Mozdonyok esetében a javítási ciklus 50-70 nap, míg személykocsik esetében 30-35 nap, melyet követően kerül a jármű javító műhelyben az esedékes vizsgálat és hibaelhárítás céljából. A jelzett hiba beazonosítása után megtörténik annak javítása.”