Foto: Hina

ŽIVI ZID, udruga koja stoji iza predsjedničkog kandidata Ivana Vilibora Sinčića, odgovorila je Goranu Vojkoviću, kolumnistu Indexa, koji je analizirao program najmlađeg predsjedničkog kandidata.

>Analiza Gorana Vojkovića: Je li Ivan Vilibor Sinčić Mesija koji će spasiti Hrvatsku?



Vojković je u analizi zaključio kako "Ivan Vilibor Sinčić prodaje maglu".



"Koliko god je prodavalo ostalo troje kandidata, on prodaje maglu na kvadrat. Valjda onu koja se kondenzira iza zrakoplova na velikim visinama. Većina toga iz programa uostalom uopće nije u nadležnosti predsjednika Republike, neke stvari ne bi prošle ako se ne bi promijenio Ustav (2/3 većina svih zastupnika), a par stvari se čak i kose s temeljnim dokumentima o ljudskim pravima. Dakle, u pitanju je otvoreno prodavanje magle ljudima koji možda i ne znaju cijeli ustavni sustav", napisao je Vojković i dodao da "ono što nudi Ivan Vilibor Sinčić i Živi zid nisu promjene, već samo podsjetnik da može postojati i gore od postojeće politike".



Odgovor Živog zida prenosimo u cijelosti:

Analitičar portala index.hr Goran Vojković nema pokrića za teze koje iznosi



Njegov članak pod naslovom “Je li Ivan Vilibor Sinčić Mesija koji će spasiti Hrvatsku?” završava tezom da Sinčić “prodaje maglu na kvadrat”. Prema njemu, Sinčić zastupa krive stavove, ispravni su oni Josipovića, Kolinde i Kujundžića, a zašto shvatit ćete u nastavku.



Glavni i osnovni problem koji Vojković ima sa Sinčićem nije pitanje lustracije komunista i zaprašivanja vodenom parom, već Sinčićevi stavovi o ekonomskim pitanjima. Udbaši i chemtrailsi koje spominje tek su dimna zavjesa čiji je stvarni cilj stvaranje averzije prema Sinčiću i a priori odbacivanje ekonomskih teza koje on iznosi, a koje su za društvo od presudne važnosti.



Da su Sinčićeve više od “prodaje magle” svjedoči i potpora prof.dr.sc. Slavka Kulića Sinčićevoj predsjedničkoj kandidaturi:



“Ako narod ovoga prostora nije u mogućnosti razumjeti ovo što Ivan nudi, onda takav narod ne može i neće sigurno opstati.”



Kako je moguće da jedan ugledni znanstvenik koji nikada nije sudjelovao u ičijoj političkoj kampanji najednom staje iza Sinčića, odnosno ekonomskih teza koje on iznosi? Ako se uistinu radi o pukoj “prodaji magle” kako Vojković govori, to bi značilo da je Slavko Kulić “preko noći” poludio, druge nema. Međutim, budući je Slavko Kulić ipak pri zdravoj pameti, očito je da maglu prodaje sam Vojković.



U prilog Sinčićevim tezama idu i misli dva ugledna znanstvenika. Prvi je prof.dr.sc. Ivan Lovrinović s Ekonomskog fakulteta u Zagrebu koji drži katedru monetarne politike, a koji je javno HNB nazvao “velikom mjenjačnicom” (link), te upozorio na sudbinu kvazi znanstvenika poput Vojkovića riječima: “Bježat će kao miševi, jer ne razumiju što dolazi, što nas čeka” (link). Drugi je akademik s Ekonomskog instituta Zvonimir Baletić koji je u članku: “Hrvatska od 1993. propada zbog fiksnog tečaja kune“, jasno da ne može biti jasnije objasnio posljedice vezivanja kune za euro, odnosno “jake kune” koju Vojković zagovara.



Taj crni scenarij kojeg Vojković ne vidi, a koji se svakog dana približava sve većem broju naših građana nedavno je zadesio i ironije li, njegovu imenjakinju i prezimenjakinju – Gordanu Vojković.



U kolikom je sukobu sa stvarnošću sam Vojković najbolje svjedoči njegova kontradiktorna teza da bi slabljenje kune istovremeno naštetilo i domaćoj proizvodnji i uvozu. Kao da ne vidi ili ne želi vidjeti da su siromaštvo, beznađe, opća besparica i prezaduženost upravo rezultat monetarne politike koju on zagovara.

Tekst se nastavlja ispod oglasa

"Postoji jedan, samo jedan vječiti rat, a to je bogatih protiv siromašnih"



Međutim, “najbizarniji” argument kojeg iznosi u cijelom članku onaj je protiv “teorije o nekreditnom novcu”, koju poput pera otpuhuje zato jer “nije svjetski prihvaćena”, pritom ne navodeći niti jedan argument protiv nje. U svojoj ludosti Vojković ide dalje i tvrdi da je “primarna emisija kada centralna banka tiska novac bez pokrića” spominjući to kao relikt iz doba Jugoslavije iako sve centralne banke na svijetu (i dan danas) tiskaju novac bez ikakvog pokrića budući je zlatni standard ukinut još 1971.



Da bi razjasnio za koga radi, tj. kome služi Vojković osjeća potrebu osuditi i “deprivatizaciju novca”, odnosno dio u našem programu gdje tražimo da se privatnim bankama oduzme monopol nad stvaranjem novca, često imaginarnog – putem sekundarne emisije. U stvaranju novca iz zraka od strane privatnih banaka, Vojković dakako ne vidi problem, ali se zato panično boji izlaska iz NATO pakta jer bi onda imali “bitno veće troškove obrane”, iako ne precizira od koga bi se branili. Vjerojatno se boji dolaska Šešelja na vlast i ponovnog pokušaja uspostave linije Virovitica-Karlovac-Karlobag.



Kakav košmar vlada u Vojkovićevoj glavi najbolje svjedoči i njegova teza da “neutralnost košta”, vjerojatno polazeći od pretpostavke da sudjelovanje u NATO-ovim vojnim misijama ne košta ništa, tj. da Hrvatski vojnici besplatno putuju po svijetu ili im to plaća netko drugi.



Zanimljivo je napomenuti i da se osim izlaska iz NATO pakta Vojković panično boji i izlaska iz EU jer onda naši (strani) trgovački lanci ne bi bili zasuti jeftinom robom iz uvoza. O pogubnosti politike koju EU nameće našoj zemlji Vojković ne govori – deložacije, blokade, poskupljenje režija, uvođenje novih poreza, privatizacija javnih dobara, rezanje plaća, raspad proizvodnje i tomu slične stvari njega naprosto ne zanimaju, čime se potvrđuje sljedeća činjenica:



Postoji jedan, samo jedan vječiti rat, a to je bogatih protiv siromašnih, sirotinjom se manipulira potežući nacionalno pitanje, identitet, moral, religiju … u međuvremenu, novac ostaje uvijek i samo uvijek kod istih ljudi, koji nama upravljaju kao stadom ovaca, uz prut koji drži tijelo izvršne vlasti, , koji su najgluplji slojevi ljudi iz redova siromašnih, dovoljno glupi da uništavaju sebi slične, a samim tim i sami sebe.



Članak ćemo završiti prikladnom slikom, onom sa facebook naslovnice Gorana Vojkovića, ona pak više govori od svih naših riječi.