Eestikeelne tekst: Kui Helsingi metroo oleks Eestis

Tämän ajatusharjoituksen olen laatinut yhdessä etelävirolaisten nimistöntutkijoitten Evar Saaren ja Mariko Fasterin kanssa. Kirjoitus on omistettu Virolle, jonka valtiollinen itsenäisyys täyttää sata vuotta tässä kuussa.

Jo kauan olen mietiskellyt, miltähän Helsingin paikkojen nimet voisivat kuulostaa viroksi, sillä Suomessa ja Virossa on – näin läheisiksi maiksi ja kielisukulaisiksi – varsin erilaiset ja erikuuloiset nimet käytössä. Tämän on varmasti huomannut moni Tallinnassa käynyt suomalainen ja Helsingissä käynyt virolainen – joita on meistä nykyään suurin osa. Helsinki on yhä useammalle virolaiselle jokapäiväistä elinympäristöä, työpaikka ja kotipaikka.

En tiedä, onko Helsingin virolaisilla omia nimiä vaikkapa Helsingin metroasemille, joita tämä kirjoitus käsittelee. Jos on, ne luultavasti ovat aivan erilaisia kuin meidän tässä esittämämme – alla mainituista syistä. Toivomme, että kirjoitus herättää ahaa-elämyksiä kaikissa maittemme ja kieltemme välillä liikkuvissa!

Helsingin metron valitsin aiheeksi, koska se on mitä ajankohtaisin nyt kauan odotetun länsilaajennuksen viimein saavuttua. Matkustin mukana ensimmäisessä metrojunassa länteen lokakuussa 2017. Tunnelma oli juhlallinen, mutta sitä seuranneina kuukausina on tiedotusvälineistä kuulunut kovaa kritiikkiä: milloin junat ja asemat ovat tupaten täynnä, milloin vuoroja on peruutettu, milloin liityntäliikenne ei toimi ja milloin kanssamatkustajat eivät osaa käyttäytyä. Déjà-vu: aivan samaa kirjoitettiin Virossa uusista paikallisjunista muutama vuosi sitten. Niitäkin oli odotettu kauan, joten odotukset olivat päässeet kohoamaan siellä täällä vähän liiankin korkealle. Nyt kritiikki on vaimennut ja junat ovat suositumpia kuin koskaan ennen. Minulla on pelkkiä hyviä kokemuksia sekä Elronin että länsimetron junista, jotka muuten ovat ihan saman värisetkin.

Olemme antaneet vironkieliset nimet kaikille Helsingin metron asemille, tai oikeastaan paikoille (ja henkilöille), joitten mukaan asemat on nimetty. Emme kuitenkaan ole suoraan kääntäneet nykyisiä suomen- tai ruotsinkielisiä nimiä viroksi. Olemme toimineet etymologeina ja paikannimentutkijoina: olemme määrittäneet kunkin nimen iän ja hakeneet tai rekonstruoineet (joissakin tapauksessa vain arvanneet) sen alkuperäisen motivaation, nimenantoperusteen. Saman nimenantoperusteen mukaan olemme sitten antaneet paikalle semmoisen nimen, joka on tai voisi olla käytössä Virossa. Samantapaisen metodin perusteella olen aiemmin etelähämäläistänyt Helsingin kaupunginosannimiä kirjoituksessani Jos Helsinki olisi suomenkielinen.

Siellä missä nimenantokäytännössä on eroja Viron eri alueitten välillä, olemme valinneet jonkin Helsinkiä vastapäätä Pohjois-Viron rannikkoseudulla käytetyn nimimuodon. Samalla teimme toiset nimiversiot Evar Saaren ja Mariko Fasterin kotikielelle, eteläviron kielelle, sellaisessa muodossa kuin sitä käytetään Viron toisessa päässä Võromaalla. Võronkieliset nimet julkaisen seuraavassa postituksessani.

Alla esittelemme vironkieliset metroasemien nimet lännestä itään.

Alla ja kirjoituksen lopussa on Helsingin metrokartta virolaisin nimin. Virossa vuonna 2017 toteutetun paikallishallintouudistuksen kunniaksi on metrokartoista poistettu Helsingin ja Espoon kuntaraja.

Madise

Heti ensimmäisessä nimessä näkyy yksi tärkeä ero Viron ja Suomen paikannimiperinteitten välillä. Suomessa henkilönnimestä on tehty kylännimiä ja talonnimiä lisäämällä niihin –by, –böle, –kylä, –talo tai ainakin –la/-lä. Virossa yleensä riittää pelkkä henkilönnimen genetiivi, eli jossain vaiheessa sana küla tai talu on pudonnut kylännimistä pois. Jäljelle jäänyt henkilönnimen genetiivi muuntuukin – hokkus pokkus – paikannimenä nominatiiviksi ja taipuu kaikissa sijamuodoissa: tähänhän eivät suomen genetiivit pysty.

Matinkylän alkuperäinen nimi Mattby on luultavasti jo keskiajalta. Kylä tai talo on siis nimetty jonkun Matt-nimisen mukaan. Tällä kreikan Matthaios-nimeen perustuvalla, luultavasti seemiläisperäisellä kristillisellä miehennimellä on paljon paikallisia variantteja. Virossa yleisin on Mats, mutta paikannimissä tavallisin Madis.

Niidumäe

Ängskulla eli Niittykumpu oli helpoimpia nimiä kääntää. Ihan samalla tavalla tosin olisivat kääntyneet Ängsbacka, Niittymäki ja Niittyvaara, sillä Virossa lähes kaikki kummut ja kukkulat koosta riippumatta ovat mäkiä.

Nominatiivi olisi Niidumägi, mutta Niidumäe on genetiivinen paikannimi kuten Madise, sillä alkuperäinen Ängskulla oli torpannimi. Tässä on toinen tärkeä ero suomen- ja vironkielisten paikannimien välillä: suomessa mäen nimi – sanotaan vaikka Niittymäki – olisi sellaisenaan kopioitunut myös mäen rinteelle rakennetun talon nimeksi, mutta virossa ei. Virossa Niidumäe talusta on tullut Niidumäe eikä Niidumägi. Siksi Tallinnan kaupunginosillakin on vastaavat genetiiviasuiset nimet Lasnamäe, Mustamäe ja Õismäe. Nominatiivinen ‑mägi on vain mäkien nimissä: esimerkiksi Tallinnan Mustamäen kaupunginosassa on kukkula nimeltä Mustamägi.

Spordipark

Urheilupuisto on viroksi spordipark, riippumatta siitä, onko puistossa puita vai ei. Spordipark on nominatiivissa, koska urheilupuisto on edelleen olemassa. Viron pysäkkinimien asuista nimittäin usein näkyy, onko niitten viittauskohde vielä olemassa vai onko siitä jäänyt pelkkä nimi. Esimerkiksi Tallinnan raitiovaunuilla on pysäkit nimeltä Balti jaam ja Hobujaama. Nominatiivinen Balti jaam viittaa pysäkin vieressä aktiivisesti toimivaan rautatieasemaan, mutta genetiivinen Hobujaama, ei siis Hobujaam, postiasemaan (suoraan käännettynä ’hevosasemaan’), jota nykymatkustajan on turha haeskella pysäkin ympäristöstä.

Koplimetsa

Hagalundin suomennos Hakalehto ei päätynyt kaupunginosan eikä metroaseman nimeksi, mutta koko nykyisen kaupunginosan maita hallinneen Hagalundin kartanon nimenä otin sen käännöksen lähtökohdaksi. Suomen vaatimattomien kartanoitten sijalla Virossa oli mahtavia moisioita ja niillä saksankieliset nimet. Hagalundin kartanoa vastaisi siis moisio nimeltä Weidenhain, sillä Weiden on ’haka, laidun’ ja Hain suunnilleen ’lehto’.

Kuten monet moisionnimet, myös Weidenhain olisi sittemmin vironnettu. Nimessä Koplimetsa on koppel ’haka, laidun’ ja mets ’metsä’. Lehdolle ei nimittäin ole tarkkaa virolaista käännösvastinetta: Virossa on hyvin erilainen maaperä kuin Suomessa eikä eri maaperätyypin metsille – kankaille ja lehdoille – siksi ole syntynyt kansanomaisia, paikannimissä näkyviä nimiään.

Myös Koplimetsa on genetiivinen nimimuoto, koska paikalla ei enää ole sitä metsää, josta Hagalund sai nimensä.

Laine Ülikool

Tämä nimi herättää varmaan vastustusta. Mikä oikeus on meillä kääntää Alvar Aallon nimi, joka yliopistolle on annettu? Puolustuksenamme on, että juuri nimien kääntäminen on tässä se juttu. Jos Aalto-yliopisto olisi Virossa, se olisi nimetty jonkun virolaisen mukaan. Mutta kenen? Siinäpä se. On pakko vain olettaa, että jos Aalto olisi ollut virolainen, hänen nimensä olisi ollut Laine ’aalto’ ja hänen mukaansa olisi nimetty yliopisto ja yliopiston mukaan metroasema.

Keila neem

Suomen keila tai ruotsin kägel ei ole viroksi keil, vaikka niemi onkin neem. Mutta nimen Kägeludden lähtökohtana ei olekaan ollut ’keila’: tämä näkyy vanhoista asiakirjoista, joissa nimellä on toisenlainen muoto. Sen alkuperäinen motivaatio on aivan hämärän peitossa. Kun siis Tallinnan lähistöllä on kaupunki nimeltä Keila, saksaksi Kegel, niin olkoon tämän tuntemattomuudesta kumpuavan nimen vironnos sille kunnianosoituksena.

Kaserahu

Koivusaari, Björkholmen, on ollut sen verran pieni, ettei nimessä ole ö vaan holm. Länsisuomalaisten nimittämänä se olisi varmaan ollut luoto eikä saari, ja samanlaisen eron ovat virolaisetkin tehneet: isoja saaria on nimetty sanalla saar, pieniä yleensä laid tai rahu. Useimmat Viron saariksi kutsutut paikat ovat kuitenkin olleet metsäsaarekkeita peltojen, niittyjen tai aukeitten soitten keskellä. Samassa käytössä on myös salu, joka suomen salon tavoin on alun perin merkinnyt saarta.

Laid– ja rahu-luodoilla on se ero, että edelliset ovat aivan pieniä, usein pelkkiä kareja. Viron paikannimiarkiston digitaalisella haulla ei löydy yhtään laidua, jota olisi nimitetty puitten tai edes pensaitten mukaan. Sen sijaan Kuusiku rahu on käytössä pienen saaren nimenä. Niinpä Koivusaarenkin nimeksi käy parhaiten Kaserahu. Sanalla rahu on myös homonyymi, joka vastaa suomen sanaa rauha: tämäkin sopii hyvin, onhan Koivusaari varmaan Suomen rauhallisin metroasema.

Parvesaar

Lauttasaari on siitä erikoinen Helsingin kaupunginosien joukossa, ettei sen ruotsin- ja suomenkielisillä nimillä ole keskenään mitään yhteyttä. Drumsö on toki vanhempi, mutta sen alkuperä on tuntematon. Pohjana on ehkä jokin henkilönnimi *Drum tai *Drumme, mutta kun tämmöistäkään nimeä ei tunneta muualta, niin oletus ei selitä yhtään mitään.

Vironkielinen nimi on siis tällä kertaa suora käännös suomenkielisestä, vasta vuonna 1919 aloitetun lauttaliikenteen yhteydessä annetusta nimestä. Virossakin on tällaisia, vasta kaupunkien laajenemisen myötä syntyneitä ja alusta alkaen vironkielisiä kaupunginosannimiä.

Rohulahe

Ruoholahdelle antamamme vironkielinen nimi on suora käännös ruotsinkielisestä Gräsvikenistä. Nimi on genetiivimuotoinen, sillä mitään ruohoista lahtea ei ole paikalla ollut: se on jo kauan sitten peittynyt betonikansiin, joitten päälle kaupunginosa on rakennettu.

Laagri

Kampen, Kamppi, on ollut sotaväen äkseerauskenttänä jo Ruotsin vallan aikana. Käypä suomennos olisi Kenttä ja vironnos Välja (taas tietysti genetiivimuotoisena, onhan koko kenttä ammoin poistettu käytöstä rakennettu ja ehditty rakentaa jo täyteenkin). Toisaalta Virossa on monta Välja-nimistä katua, mutta yhdenkään niistä nimi ei meidän käsittääksemme liity sotilashistoriaan. Niinpä nimesimme Kampin Tallinnan Laagrin esikaupungin mukaan, vaikka sen nimen historia onkin astetta synkempi.

Laagri on genetiivi sanasta laager ’leiri’. Samanniminen paikka Tallinnan seudulla sai nimensä siellä toimineesta tsaarinaikaisesta sotavankien leiristä. Leiriksi voi kutsua myös varuskuntaa, joka Kamppiin harjoituskentän ympärille perustettiin.

Raudtee väljak

Rautatientori, Järnvägstorget ei viroksi käänny sanalla turg ’tori’, vaan sanalla väljak ’aukio’. Ruotsissa ja suomessa toreiksi mielletään ennen kaikkea torikaupan käymiseen sopivat aukiot ja tämän metaforana kaupunkien aukiot yleensä. Viron sanalla on ihan toinen merkityskenttä: se tarkoittaa ensisijaisesti torikauppaa ja toissijaisesti sitä ylläpitävää instituutiota kuten torihallia, muttei pelkkää paikkaa, joka vain voisi sopia torikaupan käyntiin.

Helsingi Ülikool

Tämä on ainoa nimi, jota meidän ei tarvinnut kääntää, koska se on jo käytössä – tosin ei metroasemalla, vaan Helsingin yliopiston nimen vironnoksena. Toinen kysymys on, miksi metroasemalla ylipäänsä pitäisi olla yliopiston nimi. Edes Helsingin yliopistossa emme tunne ketään, kenen mielestä vanha nimi Kaisaniemi ei olisi ollut parempi. Useimmat Helsinkiä tuntevat käyttävät sitä joka tapauksessa edelleen, joten kääntäkäämme sekin.

Kaisaniemi on saanut nimensä Helsingin vanhimman edelleen toimivan, vuonna 1839 perustetun ravintolan nimestä. Ravintola taas on nimetty perustajansa Catharina Wahllundin mukaan. Ravintolan mukaan nimetty kaupunginosa ei itse asiassa ole maailmalla mitenkään epätavallista. Tallinnassa on kapakoitten mukaan nimetty ainakin Sikupillin, Torupillin ja Uu(d)e(n) Maailman kaupunginosat. Lisäksi Wahllundin kaimalla, keisari Katariinalla on Tallinnassa nimikkokaupunginosansa Katarinental eli Kadriorg. Kadrin ohella toinen Katariinan suosittu vironnos on Triinu. Kaisaniemi voisi siis olla joko Kadrineeme tai Triinuneeme.

Koplineeme

Hakaniemi, Hagnäs on helppo kääntää, kunhan vain pitää mielessä, että mitään nientä on merenpohjan päälle rakennetun kaupungin keskeltä enää mahdotonta löytää. Aseman nimi muodostetaan siis genetiivin neeme pohjalta. Alkuosana on hage-sanan vastine, hakaa eli aidattua laidunta merkitsevä koppel, genetiivissä kopli. Tallinnassakin on Koplin kaupunginosassa Kopli neem -niminen niemi, jonne vie Neeme-katu. Tallinnan Koplin kaupunginosan nimipari Helsingissä on kuitenkin Haaga – Haga.

Lõunaotsa

Sörnäinen, Sörnäs, ei meillä ole –neem, koska virossa se ei ole yhtä suosittu paikannimen perusosa kuin suomessa –niemi tai ruotsissa –näs. Sen kanssa kilpailevat –nina ’nenä’ ja –ots ’otsa; loppu’. Ots sopii parhaiten yhteen ilmansuunnannimen lõuna ’etelä’ kanssa. Lõunaotsa on genetiivimuotoinen ihan samasta syystä kuin Koplineeme.

Kalasadama

Kalasataman kaupunginosa Helsingissä valmistuu kovaa kyytiä, samaan aikaan kun Tallinnassa samannimistä aluetta vielä suunnitellaan. Nimissä on eroa vain oikeinkirjoituksessa, ääntämys on sama. Tallinnan Kalasadama on tarkoitus rakentaa Kalamajan kaupunginosan rantaan Linda Linen laivaterminaalia vastapäätä. Helsingin ja Tallinnan Kalasa(t/d)amia yhdistää sekin, ettei kummallakaan ole juuria alueen vanhassa nimistössä: ne ovat vasta äskettäin keksittyjä markkinanimiä.

Põlendsaar

Kulosaaren nimi Brändö on alun perin kuulunut nykyisen Kulosaaren naapurisaarelle, jossa edelleen sijaitsee Kulosaaren kartano. Vanha Kulosaari on kasvanut kiinni mantereen, jonka jälkeen sen nimi jossain vaiheessa siirtyi kartanon alueeseen kuuluneelle nykyiselle Kulosaarelle. Ei voi sanoa varmasti, johtuuko nimi jostain muinaisesta metsäpalosta vai kenties kaskeamisesta. Niinpä turvallisin vironnos on Põlendsaar ’palanut saari’, vaikka se onkin Virossa käytössä vain suosaaren nimenä.

Hertsinina

Herttoniemen nimi Hertonäs palautuu aiempaan muotoon Hertogsnäs ’Herttuanniemi’ (tai ’herttuannenä’). Sekin on kartanonnimi. Jos Virossa olisi ollut moisio nimeltä Herzogenwerder ’Herttuanniemi’, siitä mukauttamalla olisi voinut saada vironkieliseltä kuulostavan paikannimen Hertsinina, joka ei tarkoita mitään sen enempää kuin Herttoniemikään.

Siili tee

Viron kaupungeissa ja pienemmissäkin taajamissa asuinalueitten pienet tiet ovat yleensä katuja (tänav), Suomessa usein myös teitä, kujia, rinteitä tai polkuja. Virossa tänav kuuluu niin itsestäänselvästi kadunnimiin, ettei sitä yleensä kirjoiteta edes näkyviin kylteissä tai osoitteissa. Siksi Siilitien metroasema voisi periaatteessa olla vain Siili, siis genetiivimuoto sanasta siil.

Muutamia teitä Viron kaupunkien kartalla silti on. Niitten nimet muodostetaan samoin kuin katujenkin: jos määriteosa on substantiivi, se taivutetaan genetiiviin ja tee tai tänav kirjoitetaan siitä erilleen. Suomessa taas määriteosa voi olla myös nominatiivissa, jollei se ole erisnimi (lähinnä jonkun henkilön tai jonkin paikan nimi). Suomen Siilikatu (tai Siilinkatu) olisi siis viroksi Siili tänav ’Siilinkatu’ ja Siilitie (tai Siilintie) olisi Siili tee ’Siilin tie’.

Idakeskus

Tämä saattaa olla nimistämme ainoa, joka oikeasti on Helsingin virolaisten käytössä.

Veskioja

Olemme hyvin pahoillamme, rakkaat myllypurolaiset, mutta tämä todellakin on Myllypuron, Kvarnbäcken, suora käännös viroksi. Miten ihmeessä mylly voi olla viroksi veski? Selitys on, että vanha yhdyssana vesikivi on päässyt lyhentymään.

Koidula

Tämä ei ole mikään käännös, kuten ei Kontulakaan ole Gårdsbackan käännös. Suomenkielinen nimi on itse asiassa vanhempi kuin ruotsinkielinen, mutta ei sekään kovin vanha ole. Kontula oli pitkään umpimetsää, kunnes vasta 1930-luvulla alueelle rakennettiin huvila, joka sai muodikkaan ja romanttisen nimen Kontula. Virossa yksi tuon ajan maatalojen ja huviloitten muotinimiä oli Koidula.

Vahearu

Mellunmäen nimi on muodostettu vanhasta talonnimestä Mellungsby mukautetun Mellunkylän pohjalta. Ruotsinkielinen nimi on alun perin tarkoittanut ’(kylän) keskimmäistä taloa’. Ilmeisesti samassa kylässä on ollut kolme tilaa, joista keskimmäistä kutsuttiin tällä nimellä. Mellungsbyn virolainen vastine olisi Vaheküla, koska vahe tarkoittaa ’väliä’. Sen pohjalta voidaan sitten muodostaa Mellunmäkeä vastaamaan nimi Vahearu. Viron aru on suomen aro-sanan vastine (vaikka virossa on toinenkin aru, arvo-sanan vastine, joka merkitsee ’järkeä’), jota on käytetty vähän ympäristöänsä korkeampien alueitten nimeämisessä.

Boose

Nimi ei kuulosta kovin virolaiselta, mutta on kuitenkin käytössä Etelä-Virossa, Urvastõn pitäjässä. Miten se vastaa Puotilaa? Itse asiassa vastaavuus on tämän ajatusleikkimme suhteen lähes täydellinen, aivan hämmästyttävä rinnakkaismuoto.

Kuten moni muukin Helsingin kaupunginosa, myös Puotila on saanut nimensä kartanolta. Botbyn kartanon nimeä ei kuitenkaan ole suomennettu, vaan mukautettu, sillä käännöstä olisi mahdoton tehdä: Botby on luultavimmin nimetty jonkun Boten, ehkä kartanon tai tontin muinaisen omistajan mukaan. Tilannimen täytyy olla vanha, sillä Bote on muinainen skandinaavinen, siis ei-kristillinen miehennimi. Boten alkuperä on myös hämärän peitossa, joten sille luulisi olevan mahdotonta löytää vastinetta mistään kielestä.

Voidaan kuitenkin spekuloida, että nimellä Bote olisi vastine (ylä)saksassa. Äännelakien mukaan se kuuluisi *Bosen tai *Bossen. Jos joku Bosen olisi antanut nimensä kartanolle, olisi sen nimi Bosenhof. Yllättäen Etelä-Viron Urvastõssa on Bosenhof-niminen moisio, jonka omistajan nimi on ollut Bosen! Kysymys on suku- eikä etunimestä, mutta koska vastaavuussuhde on muuten niin hieno, olemme tietenkin antaneet Puotilan metroasemalle Bosenhofin vironkielisen mukaelmanimen Boose.

Rabala

Nimistöntutkijat ovat liittäneet Rastilan nimeen Rastböle ruotsin murresanan ras, joka merkitsee jonkinlaista suota. Viron paikannimissä tyypillinen suota tarkoittava määriteosa on raba, joka viron yleiskielessä merkitsee keidassuota eli kohosuota. Loppuosa –la on ainakin yhtä tavallinen Viron kuin Suomenkin paikannimissä.

Silmasaar

Vuosaaren vuo on oikeastaan ruotsin nor ’salmi’. Paikannimen vanhin muoto on ollut Norsö, siis ’Salmisaari’. Virallinen ruotsinkielinen nimi Nordsjö perustuu väärinymmärrykseen sekä alku- että loppukomponentin kohdalla: Norsö ja Nordsjö ääntyvät Uudenmaan ruotsissa suunnilleen samalla tavalla. Kehittelemämme vironkielinen nimi tarjoaa myös hyvät mahdollisuudet väärinymmärtämiseen. Alkuosana ei nimittäin ole viron yleiskielen silm ’silmä’, vaan länsimurteen sana, joka tarkoittaa matalaa ja kapeata salmea, josta vesi saattaa kuivalla paeta. Nimi sopii hyvin kuvaamaan Vuosaaren manteresta erottanutta ruovikkoista salmea, joka on kuivunut jo kauan sitten ja tehnyt Vuosaaresta niemimaan.