Urho Kekkosen naisystävä Maarit Tyrkkö (nyk. Huovinen) halusi toteuttaa presidentin toiveen ja kirjoittaa hänestä kirjan yksityishenkilönä. Tuloksena on intiimi ja hämmentävä kertomus valtansa huipulla olleesta presidentistä, joka samalla näyttäytyy epävarmana, kahden naisen loukkuun jääneenä miehenä.

Urho Kekkosesta on kirjoitettu paljon, ja myös Urho Kekkonen itse kirjoitti paljon. Kekkosen nimissä julkaistujen kirjojen toimittajana oli usein nuori nainen nimeltä Maarit Tyrkkö.

– Olin jatkuvasti presidentin käytettävissä ja yhteydessä häneen. Työtehtävät ja lomailu, julkisuus ja yksityisyys alkoivat sekoittua yhä enemmän omassa elämässäni – ja minä olin siihen valmis, kuvaa Tyrkkö osaansa.

Tyrkön lähes 600-sivuinen kirja Presidentti ja toimittaja (WSOY) julkistettiin keskiviikkona.

Kirja avaa ainutlaatuisen näkymän valtansa huipulla olleen presidentin ja nuoren toimittajan läheiseen suhteeseen, joka pidettiin julkisuudelta visusti piilossa.

Ikäeroa 47 vuotta

Tyrkkö haastatteli Kekkosta ensimmäisen kerran 25-vuotiaana Suomen Kuvalehden toimittajana vuonna 1973. Vain pari vuotta myöhemmin hänestä tuli oman työnsä ohella presidentin avustaja, jonka tehtävänä oli kerätä materiaalia muun muassa Kekkosen tuleviin muistelmiin.

Pian nuorella ja energisellä naisella oli kuitenkin jo uusi rooli: hänestä oli tullut presidentin läheinen naisystävä, joka saattoi sängyssä käpertyä "tasavallan turvallisimpaan paikkaan", Kekkosen selän taakse.

– Minä rakastan Sinua. En muita. Minä toivon, että Sinävoit rakastaa minua, Kekkonen kirjoitti 47 vuotta nuoremmalle Tyrkölle.

Kekkonen antoi Tyrkölle lempinimeksi Pihlajanmarja, kun taas presidentti oli Tyrkölle Mesimarja. Pian jo lyhytkin ero sai aikaan ison ikävän.

– Olin kuin kissa pistoksissa, tunnustaa Kekkonen Tyrkölle lähettämässään kirjeessä.

– Kaipasin ja – tunnustan sen avoimesti – itkin.

Tätä kuvaa ei ole aiemmin julkaistu. Maarit Tyrkkö ja Urho Kekkonen pitivät suhteensa julkisuudelta piilossa. Maarit Tyrkön arkisto

Suora linja presidentin työhuoneesta rakastetulle

Tyrköstä tuli Tamminiemen vakituinen vieras ja ihminen, jolle presidentti soitti päivittäin, jopa useita kertoja päivässä. Käytäntöä ei muuttanut edes presidentin Neuvostoliittoon tekemä valtiovierailu: Kekkonen soitti silloin rakastetulleen suoraan Kremlistä. Tyrkkö sai myös oman linjan, "T-painikkeen", presidentin työhuoneeseen hankittuun uuteen puhelimeen.

Kekkosen ja Tyrkön keskustelut on dokumentoitu, sillä Tyrkkö piti saamistaan ja itse soittamistaan puheluista puhelinpäiväkirjaa. Kyseessä on ainutlaatuinen aineisto, jota Tyrkkö on säilyttänyt pankin tallelokerossa jo lähes neljän vuosikymmenen ajan.

Yhtä mielenkiintoinen on Kekkosen itsensä kirjoittama materiaali. Presidentti piti esimerkiksi Tyrkön ulkomaanmatkojen aikana "kotipäiväkirjaa", johon hän kirjasi ajatuksiaan ja tunteitaan. Nämä päiväkirjat sekä Kekkosen ja Tyrkön massiivinen kirjeenvaihto ovat Kekkos-tutkijoille uutta ja sananmukaisesti ennennäkemätöntä aineistoa.

Kekkonen piti Tyrkön ulkomaanmatkojen aikana "kotipäiväkirjaa", johon hän kirjasi niin päivän tapahtumia kuin omaa ikäväänsä. Maarit Tyrkön arkisto

Tyrkkö nauhoitti salaa jopa hallitusneuvotteluja

Myöhemmän historiantutkimuksen iloksi Tyrkkö myös nauhoitti käymiään keskusteluja. Tuloksena on jopa useita satoja C-kasetteja, jotka on nyt digitoitu ja litteroitu. Materiaali on vielä toistaiseksi Tyrkön hallussa, ei siis esimerkiksi Orimattilassa sijaitsevassa Urho Kekkosen arkistossa.

Nauhoitusten joukossa on vuoden 1976 syyskuussa käytyjen hallitusneuvottelujen ns. presidentinkierros, jonka Kekkonen kävi eduskuntaryhmien edustajien kanssa suljettujen ovien takana työhuoneessaanTamminiemessä. Luottamukselliset keskustelut ovat kuitenkin säilyneet, sillä Tyrkkö tallensi ne Kekkosen luvalla verhon taakse piilotetulla nauhurilla.

Kekkonen ja Tyrkkö viettivät usein vapaa-aikaa lääkintöneuvos Rikhard Sotamaan luona Laukaassa. Vuoden 1976 huhtikuussa lunta oli vähän. "Hyvä pito", oli Kekkonen tuumannut. Urho Kekkosen arkisto

Keittiönovi ja viestinviejä

Tyrkkö oli vuosien ajan kiinteä osa presidentin läheisten ja uskottujen joukkoa. Kekkonen paljasti Tyrkölle muun muassa omia hallituskaavailujaan ja kesällä 1978 Tyrkkö pääsi kopioimaan Neuvostoliiton puolustusministerin Dimitri Ustinovin tekemään sotaharjoitusehdotukseen liittyvän erittäin salaisen muistion. Vuoden 1980 loppiaisena hän sai lukea salaisen raportin Neuvostoliiton miehittämän Afganistanin tilanteesta.

Tyrkön itsensä mukaan hänestä tuli aikaa myöten myös eräänlainen keittiönovi presidentin luokse. Tyrkköön otettiin yhä useammin yhteyttä, mutta viestinviejänä hän halusi aina itse harkita, mitä asioita vei eteenpäin.

– Joskus viestin lähettäjä tai presidentti kysyi mielipidettäni ja joskus sain olla asiassa UK:n neuvonantaja, hän katsoo.

Maarit Tyrkkö oli vuosikaudet Kekkosen uskottu ja läheinen ystävä. Maarit Tyrkön arkisto

"Olen suuri raukka ja paska"

Kekkosen aiemmin julkaistut päiväkirjat paljastavat presidentin viranhoitoon 1970-luvun lopulla liittyneen tuskailun. Kekkonen avautui asiasta usein myös Tyrkölle.

– Kyllä minä tietäisin, miten eläisin, jos saisin elää miten tahtoisin, mutta kun olen suuri raukka ja paska, presidentti valitti.

Aivan erityisesti presidentin mieltä ahdisti kuitenkin suurlähettiläs Jaakko Hallaman puoliso Anita Hallama, johon Kekkosella oli ollut julkinen salasuhde jo 1960-luvulta alkaen.

Kekkonen yritti irtautua suhteesta vuosikausien ajan, mutta ei Tyrkön ihmetykseksi uskaltanut koskaan tehdä sitä.

– Voi minua poikaparkaa. Eikö tämä ahistaminen koskaan lopu, Kekkonen parahti Tyrkölle vielä niinkin myöhään kuin keväällä 1981.

Vanha väsynyt mies

Tyrkkö pääsi läheltä aitiopaikalta todistamaan myös Kekkosen sairastumista. Aluksi oireet olivat hetkellisiä "poissaolokohtauksia" ja lyhyitä muistikatkoksia, myöhemmin myös ajan ja paikan hämärtymistä ja harha-aistimuksia. Syyskuun 10. päivänä 1981 presidentti joutui sairauslomalle.

Runsaat kaksi viikkoa myöhemmin tapahtui jotain, joka järkytti Tyrkköä: Kekkonen ei enää tunnistanut häntä.

– En ollut hänelle Maarit, olin kuka tahansa.

Kekkosta hoitanut neurologian professori Erkki Kivalo antoi Tyrkölle neuvon, jonka mukaan tämän oli oman terveytensä ja elämänsä kannalta parasta yrittää päästää irti.

Kekkonen puolestaan päästi irti kuukautta myöhemmin, kun hän 26. lokakuuta allekirjoitti oman eronpyyntönsä.

Kultarannassa kesällä 1980. Maarit Tyrkkö seurasi läheltä presidentin vanhenemista ja väsymistä. Maarit Tyrkön arkisto

Viimeinen tapaaminen

Tyrkkö tapasi presidentin viimeisen kerran marraskuun lopulla Tamminiemessä. Presidentti oli silloin hajamielinen, vain varjo entisestä Tyrkön tuntemasta Kekkosesta.

Kaksi toisilleen läheistä ihmistä näkivät kyllä toisensa, mutta eivät Tyrkön mukaan kohdanneet enää millään tasolla.

– Hyvästelin presidentin puristamalla hänen kättään. Sain vaivoin muodostettua huulilleni sanan "Kiitos!"

Viimeinen tapaaminen oli ohi.

– Kaikki oli hiljaista, kaikki oli pitkään hiljaista.