Retkeilijä Olli Järvenkylä on tämän kesän onnellisesti työtön ja koditon. Mies aloitti sadan päivän mittaisen retkensä Saimaalla heti jäiden lähdettyä.

TaipalsaariKuvitelmissaan Olli Järvenkylä istui kuumalla rantakalliolla ja siemaili kylmää juotavaa. Todellisuudessa hän pystytti Puumalassa telttaa lumisateessa ja kovassa tuulessa. Tätä on suomalainen kesä, hän ajatteli.

Toukokuussa Saimaalla satoi vettä, räntää ja lunta. Untuvamakuupussi piti retkeilijän lämpimänä. Olli Järvenkylän kotialbumi

Syksyllä Järvenkylä palaa parin vuoden tauon jälkeen työelämään, mutta sitä ennen hän ehtisi nauttia retkeilystä Saimaalla kaikki 100 päivää (siirryt toiseen palveluun).

Juhannuksen alla päiviä on takana reilut 50. Lumisateesta ja kylmästä alkukesästä huolimatta mies vaikuttaa tyytyväiseltä.

– Kyllä tämä on huomattavasti helpompaa kuin edellinen sadan päivän reissu Lapin erämaassa!

70-luvulla vaölmistettu puuvene on Ollin tärkein retkikumppani. Olli Järvenkylän kotialbumi

Kaipuu luontoon on kova

Olli Järvenkylän käyntikortissa lukee tapahtumatuottaja, eräopas ja yhteisöpedagogi. Retkeily on kuulunut elämään neljännesvuosisadan.

Suosikkikohteita on kolme: Lappi, Saimaa ja Australia.

Minulla ei ole tarvetta todistella kellekään mitään.

– Tunnistan itsessäni tietyn kaavan. Kaipuu luontoon on kova. Muutaman vuoden välein on irtauduttava työelämästä ja tehtävä jotain muuta. Usein en ole tauon jälkeen enää palannutkaan vanhaan.

Olli Järvenkylän kotialbumi

Retkeilijä kertoo olevansa kesän ajan onnellisesti työtön ja koditon mies. Opintovapaa päättyy syksyllä, ja mies palaa juurilleen Helsinkiin. Siellä odottaa uusi työ.

– Onneksi meillä suomalaisilla on monia mahdollisuuksia tehdä tällaisia irtiottoja. Kuka tekee mitäkin, minä nautin luonnosta.

Elämä on liian lyhyt siihen, että painetaan vain duunia.

Järvenkylä on ollut työelämässä mukana kolmisenkymmentä vuotta. Toisinaan töissä on ollut hurja vauhti päällä.

– Välillä on mennyt liian lujaa. Viime vuosina olen tajunnut, että elämä on liian lyhyt siihen, että painetaan vaan duunia. Elämässä tarvitsee tehdä muutakin kuin työtä.

"Jään kiinni suorittamisesta"

Olli Järvenkylän erähistorian raskain reissu suuntautui vuoden 2016 lopulla Urho Kekkosen kansallispuistoon. 100 päivää erämaassa ja lopulta lumessa haastoivat kokenutta retkeilijää. Painoa jäi pohjoiseen 15 kiloa.

Kesä Saimaalla on jo lähtökohtaisesti helpompi. Kesän aikana Olli tutustuu alueen kuntiin ja kaupunkeihin, syö paikallisia herkkuja ja käy kulttuuritapahtumissa.

Olli Järvenkylä tunnustautuu herkuttelijaksi. Veneessä kulkee helposti mukana ruuanlaittotarvikkeita. Olli Järvenkylän kotialbumi

Järvenkylä tiedostaa, että osa ihmisistä arvottaa retket niiden kovuuden mukaan. Mies ei anna sen vaikuttaa omaan kesäänsä.

– Minulla ei ole tarvetta todistella kellekään mitään.

Voinko vain relata ja nauttia hetkestä?

Suorittaminen. Sitä retkeilijä koettaa tietoisesti välttää.

– Saan itseni kiinni, että pitäisi vieläkin hitaammin liikkua ja viettää useampia päiviä samassa paikassa. Eilen istuin tunteja samassa paikassa ja tarkkailin lintuja ja kaislikkoa. Eri aistit käyttöön, siinä se avain on.

Mieluummin muistijälkiä omaan päähän

Urho Kekkosen kansallispuiston matkalla Järvenkylä kuvasi paljon. Saimaalla kalusto on ollut tietoisesti vähemmällä käytöllä.

– Usein tulee mietittyä, että pitääkö mun nyt kuvata (siirryt toiseen palveluun) vai voinko vain relata ja nauttia hetkestä... Nyt olen relaamisen puolella.

Retkeilijä toivoisi näkevänsä kesän aikana saimaannorpan. Olli Järvenkylän kotialbumi

Olli Järvenkylä istuu aurinkoisena kesäpäivänä Taipalsaarella Jänkasalon saaressa ja muistelee huvittuneena reissunsa alkua. Toukokuussa päivälämpötila oli muutaman asteen plussalla ja yöllä pakasti.

Ensimmäisellä viikolla satoi vettä, räntää ja lunta. Tuuli pohjoisesta.

– Harvemmin sitä sulan veden aikaan ajat venettä toppahousuissa, naurahtaa seikkailija.