Viime vuoden elokuussa sattuneen pyöräilytapaturman onnettomuustutkinta on valmistunut.

Elokuun 12. päivänä tulee kuluneeksi vuosi toimittaja ja kirjailija Perttu Häkkisen kuolemasta.

Häkkinen menehtyi pyöräilytapaturmassa 39-vuotiaana. Helsingin Hakaniemenrannassa viime vuoden elokuussa sattuneen onnettomuuden syy on nyt selvinnyt.

Yllä olevalta videolta voit katsoa, miten Perttu Häkkistä muisteltiin Hakaniemessä viime elokuussa.

Tapaturmaa tutkineesta Onnettomuustietoinstituutista (OTI) ei voida kertoa onnettomuusuhrien nimiä, mutta IS:n näkemät tutkintaselostuksen yksityiskohdat täsmäävät Häkkisen traagisen tapaturman kanssa.

Kuolemaan johtanut onnettomuus sattui hieman kello neljän jälkeen aamuyöllä.

Häkkinen ajoi polkupyörällään kerrostaloalueen kävelykannella pyörätietä pitkin. Sää oli kirkas ja ajoradan pinta kostea. Lämpimän päivän jälkeinen aamuyö oli jo viileämpi: lämpötila oli noin 15 astetta.

Perttu Häkkistä muisteltiin Hakaniemenrannassa viime vuoden elokuussa.­

Kävelykannelta hän lähti laskeutumaan pyörätien luiskaa pitkin katutason pyörätielle. Pyörä kulki 30–40 kilometrin tuntivauhtia.

Luiskan alapäässä oli puomilaite, jonka hän huomasi – mutta ilmeisesti liian myöhään. Puomissa oli heijastinmerkinnät, mutta pyörässä ei ollut valoa. Puomin havaitseminen pimeässä oli tien valaistuksesta huolimatta vaikeaa.

Seurauksena hän jarrutti voimakkaasti pyörän etujarrulla. Takajarru oli ollut rikki jo pidempään.

Äkkijarrutuksen seurauksena pyörän etuhaarukka, jossa oli jo entuudestaan väsymismurtumia, murtui. Väsymysmurtumien syntyyn oli vaikuttanut toistuva etujarrun käyttö, mutta myös materiaali ja hitsaukset olivat heikkolaatuisia.

Häkkinen kaatui ja menehtyi saamiinsa vammoihin tapahtumapaikalla.

Kuolinonnettomuuden aikaan oli pimeää. Pyörätie oli valaistu, mutta onnettomuuspaikan kohta oli melko pimeä.

Onnettomuuden sattuessa Häkkisellä ei ollut kypärää. Kypärä olisi saattanut lieventää vammoja, mutta ei välttämättä estää kuolemaa. Tutkintaselostuksen mukaan päihtymys- ja väsymystila on voinut vaikuttaa onnettomuuteen.

Liikenneonnettomuuksien tutkintalautakunnan mukaan vastaavia onnettomuuksia voisi ehkäistä tiedottamalla polkupyörän kunnon merkityksestä. Pyörissä tulisi myös olla valot ja pyöräteille asennettavat esteet tulisi merkitä näkyvästi.

Häkkinen oli pyöräilyonnettomuuden sattuessa palaamassa Merihaassa sijaitsevasta pubista, jossa hän oli viettämässä Flow-festivaalin jatkoja. Ohikulkija löysi Häkkisen kuolleena Hakaniemenrannasta varhain sunnuntain vastaisena aamuyönä.

Uutinen Häkkisen elokuisesta kuolemasta otettiin musiikki- ja mediapiireissä vastaan järkyttyneenä. Moni Häkkisen kollega oli tavannut hänet vielä lauantaina festivaaleilla.

Tapahtumassa vietettiin kuolemanuutista seuranneena sunnuntaina hiljainen hetki Häkkisen muistoksi.

Viime vuoden Flow-festivaaleilla vietettiin hiljainen hetki Perttu Häkkisen muistolle.­

Häkkinen oli tunnettu ja arvostettu paitsi toimittajana myös musiikkipiireissä. Hänellä oli Yle Puheella oma ohjelma, jota hän toimitti yhdessä työparinsa Panu Hietanevan kanssa.

Kollegat ovat kuvailleet Häkkistä toimittajana, joka oli vilpittömän kiinnostunut haastateltavistaan.

Myös taiteilijanimeä Randy Barracuda käyttänyt Häkkinen oli mukana perustamassa elektronisen musiikin yhtye Imatran Voimaa vuonna 1998. Yhtye esiintyi onnettomuutta edeltävänä perjantaina Flow-festivaaleilla.

Häkkinen ehti työskennellä uransa aikana myös muun muassa musiikkilehti Rumbassa ja Helsingin Sanomissa sekä juontajana Radio Helsingissä ja Bassoradiossa.

Marginaali-ilmiöistä kiinnostunut Häkkinen on kirjoittanut myös dokumenttiromaanin nimeltä Hukkuminen: kertomus Kumpulan surmayöstä ja ollut toisena kirjoittajana teoksessa Valonkantajat: Välähdyksiä suomalaisesta salatieteestä.

Häkkistä jäi kaipaamaan vaimo Linda Fortmann Häkkinen ja kaksi lasta. Ystävät, kollegat ja leskeksi jäänyt Fortmann Häkkinen kertoivat lokakuussa Helsingin Sanomille Häkkisen viimeiseksi jääneestä viikonlopusta.

– Nousin sängystä sunnuntaiaamuna kello 7.30. Perttu ei ollut kotona. Soitin hänen kännykkäänsä. Se soi, ja se soi. Hän ei koskaan kadottanut tavaroitaan. Hän tuli aina kotiin. Minä olin vihainen, mutta tiesin, että jokin oli todella pielessä. Näin siitä unta, Fortmann Häkkinen kertoi lehdelle tuolloin.

Tuntia myöhemmin poliisit olivat ovella.

– Hän sai paljon aikaan 39 vuodessa. Jotkut eivät saa sellaista aikaan, vaikka heillä olisi sata vuotta. Minun on ajateltava, että oli hänen aikansa mennä, hän sanoi HS:lle.