Kirsi Varhila ansaitsee kiitosta rohkeudestaan. Hän nosti esiin asian, joka on poliittisesti tulenarka ja siksi siitä ollaan hiljaa, kirjoittaa erikoistoimittaja Heidi Hagelin.

Sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäällikkönä lokakuun alussa aloittava Kirsi Varhila sanoi maanantai-iltana Ylen A-studiossa sen, mitä juuri kukaan ei ole uskaltanut sanoa julkisesti.

”Meiltä puuttuu aito priorisointikeskustelu”, hän sanoi.

Se tarkoittaa, että me emme tässä maassa keskustele siitä, miten toimitaan, jos rahaa ei riitä kaikkien hoitamiseen. Ketkä siinä tapauksessa saavat hoitoa?

Kysymys on tulenarka. Varhila toki tietää sen. Hän sanoi itsekin, että ”se on todella raadollinen keskustelu”.

Varhila ansaitsee kiitosta rohkeudestaan. Jonkun tämä piti sanoa, että asiasta päästään keskustelemaan. Miettikää, miten vaikea ja monipolvinen on ollut keskustelu vanhustenhoidon tilasta. Se on vielä lastenleikkiä verrattuna siihen, kun aletaan keskustella, kenen hoitamiseen rahat riittävät ja millä tavalla tämä arvotus tehdään.

Tai sitten tehdään se valinta, että kaikki hoidetaan. Silloin pitää alkaa puhua siitä, miten kaikkien hoitaminen rahoitetaan. Silloin terveydenhuolto priorisoidaan muiden asioiden edelle. Priorisointikeskustelua sekin.

Varhila itse ilmaisi sen näin: Henkilöstökulut nousevat ja meille tulee uusia kalliita lääkehoitoja. Tämä yhtälö ei päde pidemmällä ajalla, ellei sitten oteta lähtökohdaksi, että kustannukset saavat kasvaa miten paljon tahansa.

Tämän asian miettiminen meidän pitäisi aloittaa. Se on erittäin vaikea aihepiiri, jossa joudutaan laittamaan vastakkain ikäviä asioita. Keitä hoidetaan? Kuka saa kalliita lääkkeitä? Kuka saa kalliita hoitoja? Paljonko palkkoihin laitetaan rahaa? Paljonko kustannusten annetaan kasvaa?

Tämä osuu samaan aikaan sen kanssa, kun työikäisen väestön suhde eläkeläisväestöön pienenee. Kun ikääntyneitä on enemmän, myös hoidontarve kasvaa.

Täsmälleen kuten Varhila sanoo – se on raadollinen keskustelu.

Nyt tämä keskustelunaihe on uskallettu tuoda julkisuuteen. Eri asia on, uskaltaako mikään taho jatkaa keskustelua. Toivottavasti uskaltaa. Koska näitä päätöksiä tehdään jo.