Jussi Halla-aho pitää pääministeriyttä mahdollisena, mutta perussuomalaisia uhkaa ajautuminen hallituspaitsioon, jos etnonationalismi ja EU-eron ajaminen muuttuvat lähivuosina puolueen linjaksi. ”Meidän pitää olla riittävän radikaali vaihtoehto, mutta meidän ilmaisumme ja metodiemme ei pidä olla niin radikaaleja, että ne turhaan karkottaisivat ihmisiä”, Halla-aho sanoo.

”Minä en pelkää epäonnistumista enkä pelkää häviämistä, ja koen, että se on ollut minulle tietynlainen vahvuus tässä työssä. Voin tehdä sitä, minkä koen oikeaksi, ilman pelkoa siitä, miten se mahdollisesti vaikuttaa omaan kannatukseeni tai puolueen kannatukseen”, Jussi Halla-aho kertoo Iltalehdelle. Jussi Halla-aho

Perussuomalaisten puheenjohtaja Jussi Halla-aho on solminut kaulaansa kullankeltaisen kravatin. Puoluekokouspaikalla myydään kullankeltaisia taskuliinoja.

Pukeutuminen on politiikassa usein viesti.

Kun perussuomalaisten kannatus vuonna 2008 kääntyi nousuun, Timo Soinilla oli tapana kietoutua Millwallin kaulaliinaan. Brittiläisen jalkapallojoukkueen fanit ovat tunnettuja maahanmuuttovastaisuudestaan.

Soini oli jo silloin antanut pikkusormensa vallankumoukselle, joka nosti Halla-ahon puolueen johtoon.

Vuonna 2019 kravatit ja taskuliinat viestivät perussuomalaisten halusta päästä uudelleen hallitukseen.

Kysyn Halla-aholta, pitääkö hän mahdollisena sitä, että hän johtaisi ministerinä tai pääministerinä hallituspuoluetta nimeltä perussuomalaiset.

– Niin, kyllä kai se mahdollista on. Itseasiassa minulta kysyttiin kolmisen, nelisen vuotta sitten, onko mahdollista, että olisin koskaan perussuomalaisten puheenjohtaja. Taisin silloin sanoa, että se ei varmasti ole mahdollista. Kaikki on mahdollista. Turha kai on lukittautua mihinkään tiettyyn positioon, mutta minua ei sanottavasti aja henkilökohtainen kunnianhimo, vaan asia, Halla-aho sanoo.

Käytännössä Halla-ahon vastaus tarkoittaa sitä, että hän valmistautuu johtamaan perussuomalaiset seuraaviin eduskuntavaaleihin.

Pääministeri Antti Rinteen enemmistöhallituksella on eduskunnassa tukenaan 117 kansanedustajaa.

Vuoden 1979 eduskuntavaaleista lähtien hallituspohjat ovat pysyneet vallassa koko vaalikauden ajan eli kerrallaan täydet neljä vuotta. Ennenaikaisiin eduskuntavaaleihin tai päähallituspuolueiden vaihtumiseen ei olla ajauduttu 40:ään vuoteen - ellei vaihdokseksi sitten lasketa Soinin operaatiota ulkoministeriytensä pelastamiseksi.

Jussi Halla-aho sanoo Iltalehdelle, että hän ei pidä mahdottomana ajatusta pääministeriydestä.

Todennäköisimmin seuraavat eduskuntavaalit käydään vasta huhtikuussa 2023.

Siksi Halla-ahon on ilmaistava strateginen tavoitteensa hienovaraisesti. Edessä sarastaa monta vuotta arkista oppositiopuurtamista.

– Henkilökohtainen kunnianhimo, ahneus ja tittelinkipeys ovat mielestäni huonoja ominaisuuksia poliitikolle, koska ne aiheuttavat helposti panikointia, kärsimättömyyttä ja virheitä, Halla-aho sanoo.

Pääministeripuolueen aseman tavoittelusta perussuomalaisten kannattaa aikaisintaan puhua kahden vuoden päästä pidettävässä puoluekokouksessa. Sitä ennen puolueen on osoitettava kärsivällisyyttä - ja juuri tähän Halla-ahon omilleen esittämään toiveeseen liittyy pahin perussuomalaisia vaaniva sudenkuoppa.

Kysymys on siitä, miten radikaaliksi perussuomalaiset voi ryhtyä ilman, että muut puolueet kieltäytyvät tekemästä hallitusyhteistyötä sen kanssa.

Elokuussa 2015 tuhatpäinen yleisö heräsi Turun puoluekokouksessa kuin taikasanan voimasta, kun Halla-aho otti kritiikkinsä kohteeksi siirtolaiset ja maahanmuuttopolitiikan.

Referoin Halla-ahon puhetta hieman pidemmin, koska kymmenet puheen paikan päällä kuulleet perussuomalaiset ovat kertoneet ajatelleensa sen jälkeen, että Halla-aho saattaisi halutessaan onnistua syrjäyttämään Soinin.

– Eurooppaan kohdistuu tällä hetkellä ennennäkemätön siirtolaispaine. Yhä suurempi osa Välimeren ylittäjistä ei ole pakolaisia, vaan elintasoeron liikkeelle ajamia siirtolaisia. Euroopan maat, Suomi mukaan lukien, ovat epäonnistuneet surkeasti jo nykyisten maahanmuuttajien integroimisessa. On selvää, mikä on edessä, jos määrät lähivuosina dramaattisesti kasvavat. Poliittinen paine Suomen kaltaisia maita kohtaan on kova, mutta juuri vaikeat ajat edellyttävät johtajuutta ja poliittista tahtoa. Sitä äänestäjämme meiltä edellyttävät. Meitä äänestetään, koska me olemme vaihtoehto. Meitä äänestetään vain niin kauan kuin olemme vaihtoehto, Halla-aho painotti.

Liika radikaalius karkottaa

Halla-aho toisti Tampereella viestinsä siitä, että menestyäkseen vaaleissa perussuomalaisten on pystyttävä säilyttämään haastajan asemansa. Valtavirtaan ajautuminen saattaisi näivettää puolueen.

Uskottavana vaihtoehtona säilyminen edellyttää Halla-ahon strategiassa silti malttia.

– Se on nimenomaan tasapainoilua. Meidän pitää olla riittävän radikaali vaihtoehto, mutta meidän ilmaisumme ja metodiemme ei pidä olla niin radikaaleja, että ne turhaan karkottaisivat ihmisiä, jotka ovat meidän kanssamme asiallisesti samaa mieltä, Halla-aho kertoo Iltalehdelle.

Perussuomalaisten äänestämisen ei pitäisi Halla-ahon mielestä olla suomalaisissa perheissä asia, jota tarvitsee muilta perheenjäseniltä ja sukulaisilta salailla.

– Juuri tätä tarkoitan, Halla-aho kiteyttää.

Päänvaivaa Halla-aholle tuottavat perussuomalaiset nuoret - entiset ja nykyiset. Heille Halla-ahon on yritettävä puhua järkeä. Muuten perussuomalaisia uhkaa ajautuminen hallituspaitsioon, vaikka puolue nousisi joskus eduskunnan suurimmaksi puolueeksi.

Puoluesihteeriksi valittu Simo Grönroos on PS-nuorten entinen pääsihteeri.

Voitettuaan tiukan puoluesihteerikilvan Grönroos antoi lausunnon, joka on tulkittavissa etnonationalistiseksi.

– Kun somali muuttaa Suomeen, hänestä ei voi tulla suomalainen, mutta kyllä hän Suomen kansalainen voi olla, Grönroos linjasi.

Jos Grönroosin ajattelu tarkoittaa sitä, että somalitaustaisista suomalaisista ei voi geneettisen taustansa takia tulla suomalaisia, kyse on ihonväriin perustuvasta ja kategorisesta rasismista.

Perussuomalaisten uusi puoluesihteeri Simo Grönroos on lähtenyt politiikkaan vastustaakseen maahanmuuttoa.

Tämän kaltainen tulkinta perussuomalaisten linjasta johtaisi siihen, että sosialidemokraatit, kokoomuslaiset ja keskustalaiset eivät jatkossa tekisi hallitusyhteistyötä perussuomalaisten kanssa. Halla-aho tunnistaa sudenkuopan ja korostaa siksi sitä, että perussuomalaisten ilmaisu ja metodit eivät saisi turhaan karkottaa äänestäjiä, jotka jakavat puolueen tavoitteen maahanmuuton rajoittamisesta, mutta jotka eivät hyväksy avointa etnistä syrjintää.

PS-nuorten puheenjohtaja Asseri Kinnunen korostaa IL:n haastattelussa nuorisojärjestön ajavan Suomen eroa Euroopan unionista.

– Toivoisin Euroopan unionin purkamista ja Suomen eroa sen takia, että pystyisimme itse päättämään asioista. Toivon, että britit lähtevät mahdollisimman nopeasti pois, jotta tulee malli, miten EU:sta voi erota. Sen jälkeen uskon, että sieltä on muitakin lähdössä pois. Ja toki toivon, että Suomi siinä perässä lähtee myös pois EU:sta, Kinnunen sanoo. Joensuulaislähtöinen nuorisopoliitikko opiskelee taloustiedettä Helsingin yliopistossa.

Asseri Kinnunen ajaa Suomen eroa Euroopan unionista.

Puoluejohtaja Halla-aho tietää, että EU-eroa avoimesti ajavalla puolueella tuskin on Suomessa mahdollisuutta löytää riittävästi hallituskumppaneita. EU-jäsenyys on Suomelle turvallisuuspoliittisesti lähes korvaamaton asia, ellei sitä sitten korvattaisi Nato-jäsenyydellä.

Tampereen puoluekokouksen perusteella perussuomalaisten tulevaisuuden ratkaisee se, miten radikaaleiksi puolueen nykyiset ja tulevat vaikuttajat ryhtyvät.

Todennäköisesti Halla-aho yrittää puhua radikaaleimmille perussuomalaisille järkeä. Hänellä itsellään on kokemusta strategisen ajattelun tärkeydestä.

Keväällä 2009 Halla-ahon kannattajat sydämistyivät Soinin ratkaisusta evätä suosikiltaan eurovaaliehdokkuus.

Maahanmuuttovastaisella Hommaforum-verkkosivustolla kuumaverisimmät kirjoittajat olivat raivoissaan, mutta avoimen ja alatyylisen Soini-raivon ohella pitkästä viestiketjusta löytyi paljon analyyttisia kommentteja.

Niistä sarasti jo vuonna 2009 Halla-ahon kannattajien ajatus hyötyä perussuomalaisesta puolueesta. Havainto on hätkähdyttävä ja vie pohjaa tulkinnalta, jonka mukaan perussuomalaiset olisi kahdeksan vuotta myöhemmin, lauantaina 10. kesäkuuta 2017 Jyväskylän Paviljongissa, vallattu kuin tyhjästä.

”Episodi tulee kertomaan, kuinka kypsällä pohjalla maahanmuuttokriittisten leiri makaa. Jos nyt pakataan laukut ja kirotaan persut alimpaan helvettiin, niin homman suunta kääntyy laskuun. Minä en näe uuden puolueen perustamisessa minkäänlaista tulevaisuutta. Muistakaa nyt hemmetti, että Halla-aho ei ole edes persujen jäsen!” nimimerkki Uuno huomautti.

Eräs kirjoittaja näki selkeästi sen, että Soinin johtama puolue saattaisi avata halla-aholaisille tien vallankäyttöön: ”Ymmärtääkseni maahanmuuttokritiikki ei ole ongelma Soinille tai perussuomalaisille, joten pidän puoluetta edelleen ensisijaisena vaikutuskanavana hommalaisille.”

Kirjoittajat olivat suuttuneita Halla-ahon kohtalosta, mutta samaan aikaan osa heistä mietti jo pitkälle tulevaisuuteen ulottuvaa strategiaa.

”Persujen hylkääminen voi tulevaisuudessa koitua hyvin kohtalokkaaksi strategiaksi, joten katsotaan ja kuulostellaan vaikkapa, mitä sanottavaa Jussilla tähän kaikkeen on, ennen kuin tehdään hätäisiä johtopäätöksiä”, nimimerkki Henkipatto tyynnytteli.

Analyyttisimmat verkkokommentoijat pitivät Soinin johtamaa perussuomalaista puoluetta työkaluna Halla-aholle, vaikka tämä ei vielä ollut edes puolueen jäsen.

”Yhteistyömahdollisuudet persujen kanssa kannattaisi kyllä selvittää huolella ennen minkään sortin hätiköintiä. Eurovaalit eivät varsinaisesti olleet kovin tärkeät minkään suhteen. Julkisuus- ja propaganda-arvo niistä saatiin jo tässäkin tapauksessa. Erityisesti nyt kannattaa ymmärtää, että paras skenaario vuoden 2011 eduskuntavaaleissa on, että eduskuntaan saadaan sekä Jussi että nuivahko puolue yli 10 prosentin kannatuksella. Tällä hetkellä perussuomalaiset on ainoa työkalu tavoitteen saavuttamiseksi. Kyllähän Jussi yksinkin eduskuntaan pääsee, mutta yhden ihmisen on siellä vaikea saada mitään aikaiseksi”, nimimerkki Braeden arvioi.

Kirjallisten lähteiden perusteella Halla-aho itse ajatteli samoin. Hän kieltäytyi kunniasta, vaikka valitsijayhdistys keräsi euroehdokkuuden tueksi lähes 3 700 nimeä. Varsinaiseen ehdokkuuteen olisi riittänyt 2 000 allekirjoitusta.

”En voi ottaa vastuuta maahanmuuttokriittisen liikkeen hajottamisesta, joka olisi väistämätön seuraus ehdolle asettumisesta”, Halla-aho perusteli maanantaina 27. huhtikuuta 2009 julkaisemassaan tiedotteessa.

Tiedotteen muotoilu paljasti, että Halla-aho mielsi Soinin johtaman puolueen osaksi maahanmuuttokriittistä liikettä. Oli siis olemassa liike, jolle perussuomalaiset saattoi olla hyödyllinen työkalu.

Kymmenen vuotta myöhemmin, Tampereella kesäkuussa 2019 on helppoa todeta, että Halla-ahon kannattajat ovat saavuttaneet tavoitteensa: heillä on oma puolue.

Sen hallitukseen nostaminen vaatii pitkäkestoista strategiaa, johon jäsenistö sitoutuu. Radikalisoituminen heikentäisi perussuomalaisten mahdollisuuksia nousta valtaan eli hallitukseen.

Nähtäväksi jää, ymmärtävätkö radikaaleihin kannanottoihin mieltyneet perussuomalaisten jäsenet tätä.