Tag et af byens ældste områder. Tilsæt en heftig bustrafik, en masse gående, en supercykelsti, en håndfuld restaurationer, turister, et par butikker, et hårdtpumpet natteliv, og kombinationen af varmestue, herberg og et fixerum plus brugere, og så har du opskriften på en højspændt situation.

Et shelter til de udsatte, som for nyligt blev sat op, var så dråben, der fik heksekedlen til at flyde over, og efter kun fire dage, måtte kommunen fjerne det lille hus igen.

Intentionerne var ellers gode, da shelteret blev indviet 22. juni.

Inklusion, dialog og rummelighed skulle kendetegne det nye læskur, som ifølge planen skulle stå ved Klostertorv i to måneder på forsøgsbasis.

Men virkeligheden ville det anderledes, og allerede fire dage senere måtte kommunen fjerne shelteret igen på grund af vold, larm og uro fra en gruppe af socialt udsatte.



Toiletter og kasteskyts

Eksperimentet førte ikke til, at udsatte og naboer kunne mødes i dialog. Tværtimod.

Vor Frue Kloster, der huser ældre mennesker, er nærmeste nabo, og her er man glad for, at shelteret kun fik fire dage.

“Vi er rigtig glade for, at forsøgsperioden blev så kort. Og det er ikke fordi, vi ikke har hjerte for de hjemløse, men det er et rigtigt hårdt miljø, der ikke giver plads til andre, som er til stede dernede. Der var meget larm, vold og uro. Vi oplevede også, at der kom både kasteskyts og mennesker over muren ind til os. Beboerne var utrygge, og vi var nødt til at fjerne biler,” siger forstander Jesper Bjerre Jakobsen og fortsætter:

“Vores kælderskakt blev brugt som toilet, og nogle af beboerne var så utrygge, at de måtte benytte bagindgangen. Andre boede så tæt på shelteret, at de var generet af støj døgnet rundt.”



Urolige elementers hærgen

Lokalavisens udsendte begav sig selv ned på Klostertorv for at tage pulsen på stemningen en tirsdag formiddag klokken 9.30.

Rundt ved cafébordene sad folk og spiste brunch, mens andre ventede fredeligt på bussen.

Faktisk var der kun to engelsktalende socialt udsatte til stede på tidspunktet, men de kom hurtigt til at fylde hele torvet.

“Fuck you!,” råbte den ene ophidset af undertegnede, da jeg passerede forbi, og ophidselsen standsede ikke der.

“Fuck you, racists,” råbte han truende efter et par pensionister, som tillod sig at spadsere over torvet.

Den ophidsede mand rejste sig, og begyndte at bevæge sig over mod busstoppestederne for at give de ventende en overhaling også, inden han råbende forlod pladsen.

Om manden var påvirket, psykisk syg eller bare asocial, er svært at vurdere. Det var hans indvirkning på stemningen på Klostertorv til gengæld ikke.



Forsøger andet sted i byen

Lokalavisen har talt med rådmand for Sociale Forhold og Beskæftigelse, Thomas Medom (SF), som præcist en uge tidligere havde indviet det nye shelter.

Hvad gik der galt?

“Det er et godt spørgsmål, men der var i hvert fald for megen støj og uro til, at politiet anbefalede, man kørte stedet videre.”

Stiller I shelteret op et andet sted?

“Ja, det gør vi helt sikkert. Vi har jo haft gode erfaringer i Festugen, og det går jo rigtig godt de andre steder, shelterne står og har stået. Det har været rigtig gode rammer til at skabe dialog og debat.”

Tror I, at man kan finde en løsning, som tilgodeser både naboerne til Klostertorv og de udsatte?

“Ja, det tror jeg. Jeg bilder mig ikke ind, at vi kan skabe et Mårslet eller Frederiksbjerg på Klostertorv, men jeg tror da, at det kan blive bedre for alle parter. Vi er ved at kigge på, om vi kan få en ekstra social vicevært dernede. Det kunne måske hjælpe til, at alle kan være der.”

Er du åben for, at politiet skal have en permanent tilstedeværelse på torvet i en periode?

“Det er en politifaglig vurdering, som de er bedre til at træffe.”

Kan man drage den konklusion, at der findes personer og adfærd, som man hverken kan eller skal rumme?

“Jeg tænker, at når man har en døgnvarmestue lige ved siden af, så har vi nogle mennesker, som er svære er at rumme. Vi kan ikke give op på folk, bare fordi de er tunge misbrugere og har en asocial adfærd. Men omvendt skal de naturligvis overholde loven, og der er jo en grænse for acceptabel opførsel, som gælder alle mennesker.”

