For første gang siden afslutningen på Den Kolde Krig er der, ligesom i 1930erne, voksende bekymring i og uden for Danmark for, om forsvaret er tilstrækkeligt til at forsvare dansk territorium og til at yde den krævede bistand til forsvar af NATOs medlemslande med grænse til Rusland. Ifølge Det Konservative Folkeparti står Danmark i en helt anden sikkerhedspolitisk situation end den, der dannede grundlaget for forsvarsforliget i 2012, og som beskærer forsvaret med 2,7 milliarder kroner om året. Derfor er de Konservative ved at færdiggøre et nyt forsvarsudspil, og samtidig åbner partiformand Søren Pape Poulsen for at genindføre det mobiliseringsforsvar, som Danmark afskaffede i 2004 i forvisning om, at truslerne fra øst mod Danmark var væk.

»Når vi oplever russerne krænke vores luftrum, så må vi tage forsvaret alvorligt,« siger Søren Pape Poulsen. Han ønsker, at en kommende borgerlig regering skal sætte et hurtigtarbejdende udvalg i gang med at bedømme Danmarks sikkerhedspolitik, ligesom de Konservative her og nu ønsker at øge forsvarsbudgettet med en milliard kroner om året .

I en af sine tidligere bøger om forsvaret, »Danmarks Pearl Harbour«, beskrev den nu pensionerede oberst Lars R. Møller Danmarks hær som en »milits«, fordi den stort set ikke råder over artilleri.

»Jeg håber, man på et eller andet tidspunkt beslutter at anskaffe nye haubitsere (kanoner, red.), men for tiden er Hæren altså en milits. Kampvogne har man heller ikke mange af – der er to eskadroner med to gange tolv kampvogne. Men der er heller ikke uddannede besætninger til mange flere,« mener Lars Møller. »Zimbabwes hær er bedre udrustet end vores, for de har i det mindst enoget ældre russisk luftværn. I den dansk hær kan vi kun råbe efter flyene,« tilføjer Lars Møller. Han mener, at dansk forsvar er havnet i samme situation som i 1930erne, hvor forsvaret blev reduceret til et niveau, der ikke kunne forsvare landet. »Efter krigen sagde man, at Danmark aldrig igen skulle opleve en 9. april. Men der er vi nu.«

Reserveofficer og forsvarsdebattør Klaus Kroll er lige så skrap i beskrivelsen af Hærens tilstand. »Skal Hæren kunne afskrække og kunne indgå i NATOs reaktionsenheder, skal den råde over både artilleri og nærluftforsvar. I øjeblikket er det kun 28 kampvogne, der adskiller os fra at være en milits. Hæren har ikke kapacitet til at kæmpe selvstændigt. Men folk tror det ikke. Man regner jo med, at der er en reserve at tage af,« siger han. Ifølge Hærstaben råder Hæren over 28 operative kampvogne plus seks til uddannelsesbrug.

Ikke en hær i balance

Tidligere forsvarschef Jesper Helsø griner ved spørgsmålet, om Hæren er reduceret til en milits. Men også han påpeger Hærens problemer.

»Det er en hær, som mangler udholdenhed. Den har et antal forældede systemer, som er væsentlige for, at den kan operere sammenhængende, blandt andet artilleri og et opdateret panserværn. Derfor er det ikke en hær i balance,« fastslår Jesper Helsø. »Man skal kunne løse hele spekteret af opgaver. Ellers giver det ingen mening.«

Jesper Helsø medgiver, at hverken russere eller andre står på Danmarks dørtærskel. »Men man begår en stor fejl, hvis man indretter et forsvar efter den verden, man kan se lige nu, for det tager mange år at opbygge nye kapaciteter i forsvaret,« siger han.

Ifølge sikkerhedspolitisk forsker ved Forsvarsakademiet Peter Viggo Jakobsen er den danske hær ikke en hær, men en underafdeling af den britiske eller en anden større allieret hær. »Jeg mener ikke, at man meningsfuldt kan sige, at Danmark har en hær i traditionel forstand, hvor vi har alle våbenarter. Vi har nogle kapaciteter, som vi kan plugge ind i en NATO-hær eller en koalition af villige, når det handler om farlige operationer. Mere bløde operationer kan vi lave sammen med de nordiske lande,« siger Peter Viggo Jakobsen.

Han mener, at Danmark får det maksimale forsvar ud af de penge, Folketinget er villig til at bruge:

»Men det hele står og falder med, at NATO-alliancen holder. Min vurdering er, at den vil holde, for der er ikke længere nogen lande i Europa, der kan selv nationalt. Danmark har taget konsekvensen af, at vi ikke vil bruge mange penge på forsvaret. Så i stedet for at pive over, at man er ved at ligne en milits, bør man tænke over, hvordan vi kan opnå maksimal effekt af de små bidrag, Danmark kan tilbyde.«

Peter Viggo Jakobsen tror ikke på, at forsvarsbudgettet nogensinde vil blive forøget til de to procent af bruttonationalproduktet, som NATO-landene har opstillet som mål. Snarere forudser han, at det bliver nødvendigt at skære endnu dybere i forsvaret, når der skal findes penge til at betale for nye kampfly og nye opgaver, eksempelvis i Arktis, i de kommende år.