En dag fik Niklas et brev. Han var 18 år og boede hos sin mor, som han havde boet hos, siden han som ét-årig blev skilsmissebarn. Sin far havde han aldrig mødt, for han mente ikke, det var hans job at besøge sin søn, og Niklas havde aldrig selv villet tage initiativ til at opsøge ham.

Nu havde Niklas fået et brev, og det var fra hans 25-årige søster, Sofie, som han ikke anede eksisterede. Hun skrev, hun havde det godt, og at hun håbede, Niklas også havde det godt. Hun var flyttet hjemmefra og havde ikke længere meget med deres far at gøre, men hun havde behov for at fortælle Niklas, at hun eksisterede, og at hun ikke var som faren.

»Den dag, jeg åbnede brevet, var også den dag, jeg fandt ud af, at jeg havde to mindre søskende på min fars side,« siger Niklas i sin og Sofies lejlighed i udkanten af Aarhus, mens han klør sig i de blonde skægstubbe på kinden. »Det skulle jeg jo lige sluge.«

Niklas og Sofie er i dag kærester, og de har et barn. De dyrker søskendesex – eller blodskam, som det i juridisk sammenhæng hedder – og det er ulovligt i Danmark, hvor det indgår i straffelovens afsnit om forbrydelser i familieforhold. I lande som Frankrig, Spanien og Holland er det straffrit og har været det i 800 år. I Rusland og Kina har det været afkriminaliseret i 1.800 år, og i Sverige kan halvsøskende blive gift med hinanden.

Da Niklas fik brevet, var han i gang med at uddanne sig til slagter, og han havde travlt med at feste og være ung, så han ’slugte’ hurtigt den nye information og tænkte ikke mere over det.

Der gik nogle år, og så kom Facebook. Her er det let at blive venner med hvem som helst, ukendte såvel som kendte, så Niklas tilføjede Sofie som ven. Han vidste ikke, hvad han skulle skrive, så han tilføjede hende bare. Hun accepterede anmodningen, men gjorde ikke mere.

Der gik et års tid, og da Niklas fyldte 24, og hans profil svømmede over med de obligatoriske fødselsdagsbeskeder, tænkte Sofie, at der ikke kunne ske noget ved at ønske ham tillykke. For at gøre det mere personligt end bare en hilsen på ’væggen’ skrev hun en privat besked til ham. Tillykke, og hun håbede, han havde det godt. Sådan noget.

Han vidste slet ikke, hvor han skulle starte, skrev han tilbage. Han ville høre, om Sofie havde flere søskende, hvad hun lavede, hvordan hun havde det, alting. Derfor besluttede han sig for at invitere hende på en øl på værtshuset Pustervig i Aarhus.

»Jeg var da lidt nervøs, for det var jo min søster, jeg skulle møde. Men det var, som om at lige da vi så hinanden, der glemte vi, at vi var søskende. Det gjorde jeg i hvert fald,« siger Niklas på ærkeaarhusiansk og kigger på Sofie, som naturligt overtager samtalen:

»Det gik lynhurtigt over i sådan noget venne-snak og pjatte-snak. Det var helt specielt. Som om vi havde kendt hinanden hele livet. En god ven.«

Egentlig havde de bare aftalt at drikke en øl, men pludselig var én blevet til fem, og parret var på vej hjem til Sofie for at se fodboldlandskamp. Lasse Schøne scorede i 60. minut, og et kvarter senere sparkede Christian Eriksen Danmark mod EM. Sofie og Niklas drak øl til langt ud på natten, og da Niklas tog hjem, var det med en sær følelse i maven om, at også han var på vej mod noget stort.

Søskendesex i tal Der findes ingen sikre tal for omfanget af søskende, der forelsker sig i hinanden. Ifølge det tyske Max-Planck-Institut har omkring 0,1 procent af den voksne befolkning haft seksuelt samkvem med en bror eller søster. En gennemgang af foreliggende undersøgelser fra andre lande tyder på, at tallet snarere er to til fem procent. Hvor mange, der leger seksuelt med hinanden, mens de er børn, er mere usikkert. Man kan i Danmark straffes efter straffelovens paragraf 210, hvis man dyrker sex med nært beslægtede. »Den, der har samleje med sin broder eller søster, straffes med fængsel indtil 2 år. Straffen kan bortfalde for den, der ikke er fyldt 18 år,« hedder det.

Sparsomt videnskabeligt belyst

Sofie og Niklas er ikke alene. Professor i strafferet Vagn Greve får »jævnligt og mere end årligt« besøg af unge, forelskede søskendepar – eller deres forældre – på sit kontor på Copenhagen Business School i København.

For godt 10 år siden blev han for første gang opsøgt af en bror og søster i tvivl. De var forelskede og ventede et barn, men et familiemedlem truede med at melde dem til politiet, så for at høre, hvad juraen egentlig sagde, tog de ud til Vagn Greve. Efter at have undersøgt sagerne og rådgivet parret blev han optaget af problemstillingen.

»Typisk er det nogen, der møder hinanden ved et tilfælde,« siger den sølvhårede jurist på kontoret på CBS. Han serverer kamillete.

»Det kan for eksempel være en eller anden, som kommer fra København, og som bliver sendt ud som soldat på en kaserne i provinsen. Han går ud og danser en aften og forelsker sig i en pige. Og så måske måneder efter – måske år efter – så opdager de, at de er halvsøskende.«

Søskendesex. Incest. Eller genetisk seksuel tiltrækning. Det er et ekstremt tabubelagt område, og det er også sparsomt videnskabeligt belyst. Undersøgelser fra det tyske Max-Planck-Institut peger på, at omkring 0,1 procent af den tyske befolkning som voksne har haft seksuelt samkvem med nært beslægtede, for eksempel søskende.

En gennemgang af foreliggende undersøgelser fra andre lande tyder på – siger Vagn Greve – at det snarere er to til fem procent, der har haft samleje med deres bror eller søster. Hvor mange der leger seksuelt med hinanden, mens de er børn, er mere usikkert.

Der er ikke nogen tal for, hvor udbredt fænomenet er i Danmark, og heller ikke Vagn Greve føler sig i stand til at give et bud på omfanget. Men professoren oplever problemet på nært hold, og han forklarer, at hans standardsvar til de fortvivlede søskendepar, han gennem tiderne har haft besøg af, har været:

»Flyt til Malmø, og sørg for, at I kun har samlejer i Sverige, Holland og Frankrig. Der er ikke noget, der forhindrer jer i at være forelskede i hinanden i Danmark; det, der er forbudt er det seksuelle samkvem. Flyt til Sverige, og når I får børn, kan I uden problemer sandsynliggøre, at barnet stammer fra et samleje, der har fundet sted i Sverige.«

Vi tiltrækkes af slægtstræk

Betegnelsen genetisk seksuel tiltrækning blev for første gang brugt i 1980’erne af amerikaneren Barbara Gonyo, grundlæggeren af en støttegruppe for adopterede og deres nyfundne slægtninge i Chicago. I midten af 1970’erne blev adoptionsreglerne lempet i en række lande, og det førte til flere genforeninger af adoptivbørn og deres genetiske slægtninge.

Et stort antal mænd og kvinder blev overvældet af følelser, da de pludselig stod over for nære slægtninge, som de aldrig før havde mødt, og nogle adoptionsbureauer hævder, at omkring 50 procent af alle genforeninger indeholder elementer af genetisk seksuel tiltrækning.

Barbara Gonyo har skrevet den eneste bog, der findes om emnet. Hun forklarer i den, at romantisk kærlighed og seksuelt samvær mellem søskende, der ikke er vokset op sammen, kan være en konsekvens af den manglende bonding, der under normale omstændigheder sker mellem søskende tidligt i deres (eller den enes) liv.

»Mange af disse mennesker vil som voksne være nødt til at gennemleve den nærhed, de har manglet i en tidlig alder. Det kan ske seksuelt.«

Søskendesex i fiktionen Moll Flanders : Titelpersonen i Daniel Defoes roman ’Moll Flanders’ (1721) gifter sig med en mand, som hun ikke er klar over, er hendes halvbror.

: Titelpersonen i Daniel Defoes roman ’Moll Flanders’ (1721) gifter sig med en mand, som hun ikke er klar over, er hendes halvbror. Børnene fra Hurín : Túrin, hovedpersonen i J.R.R. Tolkiens fortælling ’Huríns børn’, som blandt andet er i samlingen ’Silmarillion’ (1977), møder som voksen sin søster Nienor, som han har været adskilt fra siden barndommen. De opdager ikke, at de er søskende, men bliver tiltrukket af hinanden. De ender med at blive gift.

: Túrin, hovedpersonen i J.R.R. Tolkiens fortælling ’Huríns børn’, som blandt andet er i samlingen ’Silmarillion’ (1977), møder som voksen sin søster Nienor, som han har været adskilt fra siden barndommen. De opdager ikke, at de er søskende, men bliver tiltrukket af hinanden. De ender med at blive gift. Star Wars : I ’Star Wars’-filmene møder tvillingerne Luke Skywalker og prinsesse Leia først hinanden som voksne. Leia kysser Luke i ’The Empire Strikes Back’ (1980), fordi hun vil gøre Han Solo jaloux, og efter hun og Han bliver kærester, får hun af Luke at vide, at de er søskende.

: I ’Star Wars’-filmene møder tvillingerne Luke Skywalker og prinsesse Leia først hinanden som voksne. Leia kysser Luke i ’The Empire Strikes Back’ (1980), fordi hun vil gøre Han Solo jaloux, og efter hun og Han bliver kærester, får hun af Luke at vide, at de er søskende. Sons of Anarchy : Hovedpersonen i den amerikanske tv-serie ’Sons of Anarchy’, Jax Teller, er meget tæt på dyrke sex med sin halvsøster, Trinity, ved deres første møde som voksne. Ingen af dem er klar over, at de er i familie med hinanden, men de er tiltrukket af hinanden.

: Hovedpersonen i den amerikanske tv-serie ’Sons of Anarchy’, Jax Teller, er meget tæt på dyrke sex med sin halvsøster, Trinity, ved deres første møde som voksne. Ingen af dem er klar over, at de er i familie med hinanden, men de er tiltrukket af hinanden. Yellow : Instruktør Nick Cassavetes nye film ’Yellow’ (2012), der blev vist på filmfestivalen i Toronto i efteråret, handler om et søskendepar, der har haft et tæt seksuelt forhold.

: Instruktør Nick Cassavetes nye film ’Yellow’ (2012), der blev vist på filmfestivalen i Toronto i efteråret, handler om et søskendepar, der har haft et tæt seksuelt forhold. Valkyrien: I Richard Wagners opera ’Valkyrien’, der er den anden af fire operaer i cyklussen ’Nibelungens Ring’, møder tvillingerne Siegmund og Sieglinde hinanden, efter de er blevet voksne, og forelsker sig. Cyklussens tredje opera handler om parrets barn Siegfried.

Ovendt prægning

Dette er også tankegangen bag teorien ’Westermarck-effekten’, som betegner den omvendte seksuelle prægning, der sker, når to mennesker lever tæt sammen i de første år af den enes liv. Prægningen mindsker – ifølge antropologen Edvard Westermarck – sandsynligheden for seksuel tiltrækning mellem de to senere i livet, og den forklarer også, hvorfor de færreste af os kan forestille os at forelske os i vores egen bror eller søster.

Ikke desto mindre er mænd mere tilbøjelige til at finde en ægtefælle, hvis øjen-, hud- eller hårfarve minder om deres mors – det samme gælder for kvinder i forhold til deres fædre. Det viser en undersøgelse foretaget af en gruppe psykologer fra University of St. Andrews i Skotland. Samme hold psykologer har også påvist, at kvinder med ældre fædre, og mænd med ældre mødre, tiltrækkes af partnere, der ser ældre ud.

Der er ikke nogen entydig forklaring på disse tendenser, men én teori er, at vi allerede fra fødslen får ’indprentet’ slægtstræk. Slægtstræk, vi føler os trygge ved, og som vi i sidste ende tiltrækkes seksuelt af.

»Når man møder en, som man deler disse træk med, og som man uden at vide det har manglet hele sit liv, er det ikke ualmindeligt, at det resulterer i et seksuelt forhold,« har den amerikanske socialpsykiater Joe Soll formuleret det over for ABC News.

’Incest-svin’

Tiden efter landskampen står klart i søskendeparret Niklas og Sofies erindring. I al hemmelighed var de efter en våd aften på den aarhusianske nattelivsinstitution Kurts Mor begyndt at kysse; de var ’sammen’, men de kaldte sig ikke kærester. Hvad ville deres venner ikke sige til det? Hvad med familien? Fra starten havde det specielle forhold nogle helt naturlige komplikationer:

»I tiden før vi blev kærester, fortalte jeg bare mine venner, at jeg skulle mødes med min søster og sådan noget. Så mine venner vidste jo godt, at Sofie var min søster,« fortæller Niklas fra hjørnesofaen i parrets lejlighed.

Han har lysblondt karseklippet hår, samme længde og farve som hans skægstubbe. I sofaens anden fløj sidder Sofie, der har farvet sit hår kastanjebrunt. Modsat Niklas’ øjne, der er blå, er hendes nøddebrune. Mellem Niklas og Sofie sidder deres fem måneder gamle søn og sover.

»Men det kunne jo ikke blive ved, at vi skulle gå og gemme på det,« fortsætter Niklas. »Så på Grøn Koncert var det, som om, at nu kunne det også være lige meget. Så kunne vennerne få det at vide, og så kunne de jo sige, hvad de ville.«

Og den dag sidste år på Vestereng, hvor juli måneds trøstesløse regnvejr blev afløst af solskin og klar himmel, lagde Niklas og Sofie ikke længere skjul på følelserne: De opførte sig som et helt almindeligt nyforelsket par på festival.

Det fik konsekvenser.

Niklas er blevet ringet op af folk, han troede, var hans venner, som svinede ham til. Midt om natten har han modtaget sms-beskeder, hvor han er blevet kaldt ’incest-svin’ af mennesker, han kender.

Hverken Niklas eller Sofie taler længere med deres far, men de går ud fra, han godt ved, at hans børn er blevet kærester. Til Grøn Koncert så Sofies lillesøsters veninde dem kysse, og det holdt hun selvfølgelig ikke for sig selv. Få dage efter var indbakken på Sofies telefon fyldt med hadebeskeder fra hendes egen søster.

»Det bliver man da ked af,« siger hun og trækker på skuldrene. »Men jeg tænker, at jeg ikke kan bruge det til så meget ... Så snakker vi jo bare ikke sammen længere. Sådan er det åbenbart.«

Hun bliver stille.

»Nej,« siger Niklas. »Det må man jo tage med. Men det er da ikke rart.«

Alle tiders eksperiment

»Der er dem, der siger, at det er noget svineri, og at man derfor skal straffes. Men det syntes folk også, at homoseksualitet, seksuelt samkvem med dyr, ægteskabsbrud og samleje uden for ægteskabet var,« siger Vagn Greve på sit kontor på CBS med henvisning til 1930, hvor man i Danmark afkriminaliserede hor, ægteskabsbrud, samleje med dyr (forudsat, at dyrene ikke tog skade) og homoseksualitet.

»Det eneste sted, forargelsen har fået lov til at hænge ved, er ved incesten,« siger han.

Når Vagn Greve har opfordret folk til at begrunde deres forargelse, møder han ofte et argument om, at hele samfundet vil gå i opløsning, hvis familiemønstret går i opløsning. Men det samme sagde man tidligere om homoseksualitet, siger han. Og samtidig peger han på katolske lande som Spanien og Frankrig og et calvinistisk land som Holland, hvor incest har været afkriminaliseret i 200 år.

»Ingen har været i stand til at påvise nogen skader på familien og samfundet i de lande. Der har vi jo alle tiders eksperiment,« siger han og slår ud med armene.

Risikoen for, at et barn har genetiske defekter, er større, hvis forældrene er beslægtet. Sådan er det, og det er et andet argument, Vagn Greve hører, når folk skal begrunde, hvorfor blodskam stadig bør være ulovlig.

I BBC-dokumentaren Brothers and Sisters in Love fra 2008 forklarer genetikprofessor ved University College London Steve Jones, at forskningen på området er meget begrænset. Hvis et par ikke er i familie med hinanden, er der en lille risiko for, at deres børn får en genetisk defekt, og denne risiko fordobles, når fætre og kusiner får børn, forklarer professoren.

»For søskende foreligger endnu mindre empiri, simpelthen fordi det sker meget sjældnere, men alt tyder på, at risikoen bliver større, jo tættere beslægtet man er,« siger han.

Vagn Greve anerkender, at der er en risiko, men han lægger vægt på, at den er betydeligt mindre, end mange tror. Man regner med, fortæller han, at hvis et par, der ikke er i familie med hinanden, får et barn, er risikoen for en defekt på barnet et sted mellem to og fem procent. Men i det øjeblik forældrene er nært beslægtet, stiger risikoen med op til tre procentpoint: Risikoen for en medfødt defekt er op til otte procent i stedet for op til fem procent.

Samtidig går mange mennesker rundt med en alvorlig genetisk sygdom, som de bringer videre til halvdelen af deres børn.

»I nyere tid har ingen villet kriminalisere, at folk med en genetisk defekt avler børn, selv om der er 50 procents risiko for, at defekten videreføres. Men når man vil kriminalisere en stigning fra fem til otte procent – uden at ville kriminalisere en stigning på 50 procent – savner det logik,« siger Vagn Greve.

Forelskelse, ikke tvang

Straffelovens paragraf 210 kender Niklas og Sofie også. Efter Grøn Koncert, og efter at de var blevet kærester, fik Sofie en kuvert ind ad brevsprækken. I den var et stykke papir, hvor en eller anden havde udskrevet ordlyden af lovens stykke 2:

»Den, der har samleje med sin broder eller søster, straffes med fængsel indtil 2 år.«

Brevet var fra Sofies kusine, men hun havde ikke ulejliget sig til at lægge nogen hilsen ved.

»Tja, så ved man jo også, hvad hendes holdning er til det,« siger Sofie lakonisk.

Men risikoen for fængselsstraf spøger parret ikke med. Niklas’ kolleger ved for eksempel ikke, at Sofie er hans søster, og parret har ad flere omgange betjent sig af gratis retshjælp. De er blevet beroliget med, at de næppe nogensinde vil få to års fængsel, da der er en række formildende omstændigheder, for eksempel det forhold, at der på ingen måde er tale om tvang. Men om forelskelse.

»Vi tænker ens, vi gør så meget ens, vi synes det samme om ting. Det er lige før, at der ikke er så meget at blive uvenner over, fordi man tænker det samme. Det lyder lidt weird, men altså ...« siger Sofie og bliver tavs. Hun smiler. Niklas nikker.

»Vi ved også godt, det er underligt, men vi kan jo ikke gøre for, at vi er blevet glade for hinanden,« supplerer han.

Så glade for hinanden, at de i sensommeren besluttede sig for at udvide familien. Den 8. maj fødte Sofie den lille søn med sutten. Barnet har ikke nogen defekter, men før de fik ham, var de i kontakt med både sygehus, jordemoder og læge, fordi de var bange for, hvad der kunne ske.

Men myndighederne henviste – efter nogen søgen – til samme undersøgelser, som Vagn Greve nævner. Altså at risikoen var der, men at den var mindre, end de egentlig troede. Hvis de havde haft samme mor i stedet for samme far, havde risikoen været større, fik de at vide, men alt i alt var den ikke højere end de otte procent.

»Vi er alligevel blevet enige om, at vi ikke skal have flere børn. Der er jo en risiko hver gang, og selv om den er lille, har vi ikke lyst til at tage igen. Nu er han sund og rask, og det er vi glad for,« siger Sofie og smiler til Niklas.Barnet blev døbt i den lokale kirke. Det kræver bare præstens samtykke at døbe et barn, der er skabt af søskende, men kirken afviser kategorisk at vie søskende.

»Brylluppet,« siger Niklas med et smil, »det må vi klare os uden.«

Fordi deres kærlighed er ulovlig, og de risikerer fængselsstraf, hvis de bliver opdaget, ønsker de at være anonyme, og Niklas og Sofie er opdigtede navne. Deres rigtige navne er redaktionen bekendt.