For dem, der synes, det er sjovt at sammenligne Christiansborg med en børnehave, er det muligt at føje en nyt afsnit til fortællingen.

Vanskeligt foreneligt med vanlig voksenadfærd forekommer det således, når Forsvarsministeriet og Folketingets retsudvalg er røget så godt og grundigt i totterne på hinanden, at Folketingets øverste instans, præsidiet, nu skal mægle i tvisten.

Stridens mulige konsekvens kan vise sig betydeligt større end dens reelle indhold. Sagen handler i al sin gribende enkelthed om, hvorvidt retsudvalget kan få lov til at møde chefen for Forsvarets Efterretningstjeneste (FE) i et mødelokale i Folketinget eller om mødet skal foregå 50 meter på den anden side af Frederiksholms Kanal i Forsvarsministeriet.

Balladen var jo til at dø af grin over, hvis det ikke havde været for alvoren af det møde, der nu er udsat på ubestemt tid. Folketingets retsudvalg skulle således klædes på til de vigtige forhandlinger om den terrorpakke, regeringen lancerede efter angrebene i København i februar i år.

I første omgang havde forsvarsminister Nicolai Wammen (S) indvilget i sammen med FE-chef Thomas Ahrenkiel til 19. marts at stille til møde på Christiansborg, hvor også justitsminister Mette Frederiksen (S) samt embedsmænd fra Kriminalforsorgen skulle deltage.

Mødet blev pludselig aflyst af Forsvarsministeriet med følgende noget tågede begrundelse:

»Forsvarsministeriet finder det af mere principielle årsager rigtigst, at en sådan briefing ved chefen for Forsvarets Efterretningstjeneste til medlemmer af Retsudvalget bør gives i Forsvarsministeriet,« skrev Forsvarsministeriet i et brev, denne avis i går refererede.

Hvilke principper, det ville kompromittere, hvis FE-chefen bevægede sig over på Christiansborg, er ikke nærmere forklaret i Forsvarsministeriets aflysning.

Hvis der var tale om en sikkerhedsvurdering, ville et retsudvalg nok være det første til at vise forståelse, men derom kan der alene gisnes, hvilket i sig selv er et problem. Formanden for retsudvalget, SF’eren Karina Lorentzen Dehnhardt, har formentlig helt ret, når hun ser sagen som et »skråplan« i forholdet mellem efterretningstjeneste og Folketing.

Men på den anden side: Hvad er det, der afholder retsudvalgets medlemmer i at møde FE-chefen i Forsvarsministeriet?

Nu er det så op til Folketingets formand, Mogens Lykketoft, at mægle i en unødvendig strid, der ikke alene kaster skygger over folkestyrets værdighed.

Den distraherer ligeledes politikernes mulighed for at stille nødvendige spørgsmål til retssikkerheden i regeringens terrorpakke, hvor FE i første omgang var tiltænkt mulighed for uden dommerkendelse at overvåge danskere i udlandet. Efter massiv kritik af brud på den grundlæggende retssikkerhed trak regeringen det forslag tilbage. Tilbagetoget fik de fleste – herunder flere medlemmer af retsudvalget – til at ånde lettede op, men som denne avis har påpeget, er der fortsat grund til bekymring.

Hvis personer i Danmark skal overvåges, skal Politiets Efterretningstjeneste over for en dommer sandsynliggøre, at vedkommende kan dømmes for alvorlige lovovertrædelser. Men ifølge terrorpakken vil FE i udlandet kunne overvåge danskere, hvis det skønnes, at der er »bestemte grunde til at antage«, at en person vil kunne komme til at udgøre en fare for Danmark. Og altså uden at FE nødvendigvis vurderer, at nogen kan dømmes for noget som helst.

Hvordan FE-chefen og forsvarsministeren finder det foreneligt med retssikkerheden, får Folketinget formentlig ikke svar på, mens præsidiet behandler klagesagen.

Helt nødvendigt er det at få afklaret, om en efterretningstjeneste er hævet over at deltage i lukkede og fortrolige møder på Christiansborg. Men indtil Folketingets præsidium får det afklaret, må retsudvalgets medlemmer tage overtøjet på og bevæge sig de få hundrede meter over i Forsvarsministeriet.

Vi skulle jo gerne bevare tilliden til, at rigets (rets)sikkerhed er i hænderne på voksne mennesker, der ikke lader deres egen fornærmethed gå foran offentlighedens interesser.