Et nyt studie viser, at der er sammenhæng mellem den politiske retorik om indvandrere og efterkommere, og indvandreres og efterkommeres tillid til politikere og det politiske system som sådan. Jo hårdere tonen er, jo mere mister invandrere og efterkommere tilliden til politikerne og til demokratiet som helhed.

Altså at tonen, som vi har debatteret i årtier i Danmark, i indvandrerdebatten, rent faktisk har betydning for dem, der bliver talt om.

Men hvad gør man som politiker, hvis man risikerer at skubbe indvandrere og efterkommere fra sig, når man taler i direkte vendinger om de problemer eller udfordringer, man ser med hensyn til integration i Danmark, og som man ønsker at løse?

Socialdemokraternes integrationsordfører, Dan Jørgensen, understreger, at »tonen i debatten hverken løser eller skaber problemerne«, og at politikere i vores demokrati er nødsaget til at tale om de problemer, som findes.

Og så kommer han med en opfordring:

»Vi skal måske i stedet fokusere en smule mindre på tonen og en smule mere på substansen i forhold til indvandring og integration. Altså komme med konkrete forslag. Hvis vi brugte lige så lang tid i den offentlige debat på at tale om, hvordan vi får folk i arbejde, hvordan man bedst lærer det danske sprog, hvad er det egentlig for demokratiske grundprincipper, vi har i Danmark, og hvad ligestilling betyder, så tror jeg faktisk, at vi når til bedre integration. Og når vi når til bedre integration, så forsvinder problemerne, og så stopper vi måske også med at tale om metaproblemerne som debatten om tonen.«

Så du tror ikke, at en negativ retorik i integrationsdebatten kan betyde, at indvandrere mister tillid til dem, der udtaler dem - politikerne - i dette tilfælde?

»Jeg er ikke sprogforsker eller sociolog. Men som politiker skal jeg passe på med at forholde mig for meget til det. Jeg skal sige, hvad jeg ser som problemer i samfundet, og hvad jeg synes, man skal gøre ved dem. Det må vi tage som en grundpræmis. Det skal vi gøre.«

Mener du, at tonen eller retorikken i den politiske debat om indvandringsspørgsmålet er hård, tilpas eller blød?

»Lad mig sige det på denne måde: Jeg synes, at politikere skal sige, hvad de mener. Selvfølgelig skal man lade være med at tale nedsættende om mennesker, og selvfølgelig kan man finde enkelte eksempler på det, men grundlæggende oplever jeg faktisk, at politikere fra forskellige partier forsøger at beskrive den verden, de ser. Og det er klart, at problemer fylder mere i den offentlige debat end ting, der går godt. Det er ligesom vilkårene. Det ser jeg ikke rigtig nogen vej udenom,« siger Dan Jørgensen.

Inger Støjberg: Man kan sagtens tale pænt

Integrationsminister Inger Støjberg, der qua sin stilling gennem årene ikke er gået af vejen for en god debat om integration, lægger ikke skjul på, at debatten om tonen i indvandringsdebatten er en smule skinger i hendes ører.

»Hvis en god tone i debatten er lig god integration, så ville alt jo være perfekt i Sverige. I mange, mange år har man talt exceptionelt pænt om indvandring, ligesom man ikke har anerkendt, er der kan være problemer med det. Mig bekendt er Sverige et af de lande, som har mange problemer i øjeblikket. Det piber nærmest omkring ørerne på folk i Malmø med kugler og håndgranater.«

Debatten om tonen har kørt længe. Men nu er der kommet helt ny viden til om betydningen af tonen i debatten, der fortæller, at det betyder noget, hvordan politikere taler om indvandrere og efterkommere. Giver det ikke ny næring til at overveje, hvordan man taler om problemstillingen - Især hvis de negative ord risikerer at have den omvendte effekt og skubber dem, man ønsker at integrere, længere væk?

»Jeg tror faktisk, det ville være langt bedre at bruge tiden på at fortælle de flygtninge og indvandrere, der kommer her til Danmark, at det her er et land, hvor der er ytringsfrihed, og det er et land af frisind, og her har man en fri debatkultur, og det hylder vi meget højt. Det ville være langt bedre at bruge tiden på det, i stedet for at varsle om, at der kan vente en potentiel krænkelse lige omkring hvert gadehjørne.«

Men hvad nu hvis den åbne debat, du hylder, lige i forhold til indvandrere kan virke modsat? At du, når du stiller disse krav i direkte vendinger, ikke opnår det, du efterspørger?

»Jeg synes, det er et problem, hvis der kommer flygtninge og indvandrere til Danmark, der ikke respekterer den åbne og frie debat, som vi har her, og som vi har haft i generation. Det ville jeg synes, var et problem. Det må være sådan, at når man kommer hertil, må man indrette sig efter tonen, og den debat vi har. Selvfølgelig skal man tale ordentligt om hinanden, og man kan sagtens diskutere kritisk og stadig holde en ordentlig tone.«

Mener du, at tonen i indvandrerdebatten er pæn i Danmark?

»Jeg er så træt af den diskussion omkring tonen. Når der ikke er andet at gribe til, kan man altid klandre tonen for at den skulle være skyld i det ene eller det andet.«

Men nu har man talt om tonen i mange år - det gør det vel bare mere interessant at undersøge, om der så også er noget om, at tonen i sig selv kan gøre integrationen sværere?

»Ja, men det er da også interessant, Men igen, hvis tonen har så stor betydning, så burde Sverige være et drømmeksempel på, at det går godt. Det gør det altså ikke.«

Altså er den ligefremme diskussion om indvandring afgørende for, at integration faktisk skrider frem og lykkes?

»Alle de velmenende mennesker, der diskuterer, skulle bruge tiden på at forklare, at vi faktisk har en meget åben og fri debatkultur i Danmark, og at alt ikke skal tages personligt, og at der ikke venter en potentiel krænkelse bag ethvert gadehjørne. Når man kommer til Danmark, må man indordne sig under den debatkultur, der er her. Der skal ikke lægges låg på en åben og fri debatkultur, som vi har haft i generationer.«