I den seneste uge har mange medier, politikere og debattører kritiseret blasfemi-tiltalen mod en 42-årig nordjyde, som satte ild til en koran. Men hvad mener landets muslimer om koranafbrændingen? Oussama El-Saadi, Khaterah Parwani, Kassem Rachid og Saliha Marie Fetteh.

Oussama El-Saadi, formand for Grimhøjmoskéen i Aarhus

”Jeg mener ikke, det nytter noget at benytte blasfemiparagraffen i denne sag. Det er hyklerisk set i lyset af de mange andre overtrædelser, der har været af samme karakter. Jeg mener ikke, at man kan have ytringsfrihed og samtidig have en blasfemiparagraf. De er hinandens modsætninger. Vi kan ikke som muslimer hævde, at vores ytringsfrihed er blevet ofret på det demokratiske alter i kraft af den nye imamlov og så samtidig kræve særbehandling, når det kommer til Koranen. Jeg og alle muslimer fordømmer selvfølgelig, at man vælger at brænde Koranen. Ligesom vi fordømmer og lægger klar afstand til alle, der bevidst ønsker at krænke religiøse følelser. Men det ændrer ikke mit synspunkt.

Jeg ønsker, at Allah vejleder, retleder og åbner den 42-årige nordjydes hjerte for islam. Det er en sag mellem ham og Allah. Ikke mellem anklagemyndigheden og ham.

Hvorvidt der fortsat skal være en blasfemiparagraf, er jeg meget i tvivl om. Det forekommer mig hyklerisk i en tid med en – for de allerfleste – ubetinget ytringsfrihed.”

Khaterah Parwani, talskvinde, juridisk rådgiver og leder for mentorkorp hos ExitCirklen

”Jeg mener bestemt ikke, at man skal dømmes for at brænde en bog – eller et flag for den sags skyld. Det er absurd. Det at brænde en bog er for mig at se det samme som at udtrykke en holdning – man gør ikke skade på mennesker. Folk skal have lov til at udtrykke sig på kreativ vis, så længe de gør det med ting, der er deres egen ejendom. Jeg kan godt forstå, at nogen kan føle sig krænket, men det er spillereglerne i den offentlige debat.

Jeg er langtfra særligt praktiserende som muslim, men ud fra et teologisk perspektiv vil jeg vove at påstå, at Gud ikke er en bog. Hvis man tror på noget guddommeligt, som er overjordisk og altomfavnede, så skal det guddommelige og det religiøse liv ikke reduceres til en ting, altså en bog.

Blasfemiparagraffen er forældet. Jeg forstår godt den historiske baggrund for, at vi har love mod hetz på religiøse grupper. Men vi har allerede bestemmelser, som forhindrer hadforbrydelser, tilskyndelse og trusler, og det burde være tilstrækkeligt.”

Kassem Rachid, tolk og imam i Aabenraa

”Jeg mener, det er rigtigt at tiltale manden for blasfemi i denne sag. For det er en stor ting, når man brænder Koranen af. Den er vores hellige bog, og det er den, vi retter os efter i vores liv. Muslimer har meget respekt for den bog, og det er en stor ting, at nogen kan finde på at sætte ild til den. Det viser, at man ingen respekt har for andre troende, og det kan medføre uro og protester, som vi ikke har brug for. Hvis vi vil undgå konflikter i samfundet, skal vi undgå onde gerninger, der kan opildne had.

Det kan godt være, at der var tale om en afbrænding, som kun skulle være blevet vist i en Facebook-gruppe, men jeg synes, at myndighederne skal være opmærksomme på alle den slags tilfælde, for vi bør ikke acceptere afbrændinger af hellige skrifter fra hverken islam, kristendommen og jødedommen.

Vi skal bruge blasfemiparagraffen til at sørge for, at lignende hån og spot ikke gentager sig.

Jeg er rigtig stolt af vores samfund og af religions- og ytringsfriheden, men der er en grænse. Jeg er bekymret for, at man kan finde på at slette blasfemiparagraffen i Danmark. For så risikerer vi, at respekten for religion også bliver mindre.”

Saliha Marie Fetteh, imam i Mariam Moskéen

”Jeg har et ambivalent forhold til blasfemiparagraffen. På den ene side kan jeg godt se, at mange i et moderne samfund anno 2017 kan spørge sig selv, om der er brug for sådan en paragraf. På den anden side så er den til for at beskytte religiøse minoriteter, og jeg kan grue lidt for, hvad der ville ske, hvis den ikke var der.

Jeg mener, det er rigtigt at dømme efter paragraffen i den her sag, da den er ret alvorlig. Samtidig sker der i dag ikke noget i Danmark, uden at resten af verden ved det. Danske muslimer kan måske vælge at ignorere en koranafbrænding, men det er ikke sikkert, at andre muslimer i verden vil gøre det. Det kunne udvikle sig til uroligheder, som vi så i forbindelse med Muhammed-krisen. Denne sag er selvfølgelig mindre, men nyheder spreder sig, og vi har ikke brug for flere konflikter.

Vi har andre love, der sikrer os mod hadforbrydelser. Men spørgsmålet er, om vi ville vise lige så meget hensyn til religion uden blasfemiparagraffen. Mange danskere har for eksempel svært ved at forstå, hvorfor nogen bliver sure, hvis man generer deres religion.”