»Alle mennesker er født frie og lige i værdighed og rettigheder (...) Enhver har ret til liv, frihed og personlig sikkerhed (...) Ingen må holdes i slaveri eller trældom (...) Ingen må underkastes tortur eller grusom, umenneskelig eller vanærende behandling eller straf (...) Enhver har ret til menings- og ytringsfrihed«.

Ovenstående ord fra FN’s Verdenserklæring om Menneskerettigheder fra 1948 udgør blot en lille del af et grusomt grundlag for opløsningen af den danske nationalstat og en kommende totalitarisme. Det lader Morten Messerschmidt i hvert fald til at tro, når han her i avisen 9. oktober kalder menneskerettighederne »en parasit på retsstaten«.

Da jeg for 10 år siden vendte tilbage til Danmark efter bl.a. at have studeret menneskerettigheder ved Columbia University og arbejdet som analytiker for FN’s tribunal for det tidligere Jugoslavien i Haag, forventede jeg aldrig, at jeg skulle se førende danske politikere betegne menneskerettigheder som »skabt af fanden« (Marie Krarup), »totalitære« (Messerschmidt) eller kræve, at Danmark skulle overveje at melde sig ud af bindende internationale konventioner om menneskerettigheder (Inger Støjberg – og mange andre).