Da Mazhar Hussain modtog sit eksamensbevis som læge i 1994 fra Københavns Universitet, opfyldte han sine pakistanske forældres ultimative drøm.

Hans lægeeksamen var for forældrene et bevis på, at deres flytning til Danmark havde været alle anstrengelserne værd.

Blandt andre unge pakistanere blev Mazhar Hussain personificeringen af, at det kunne lade sig gøre at blive til noget, selv om ens forældre blot var fremmedarbejdere. Men en fin uddannelse var ikke nok til at blive en fuldgyldig del af det danske samfund. Sådan oplevede Mazhar Hussain det i hvert fald. Så da han var 35 år, forlod han landet og flyttede til Islamabad i Pakistan, hvor han kun havde boet få år, da han var helt lille. Det er 15 år siden nu.