Mette Mitchell tager imod foran det lille kælderlokale på Frederiksberg. Sidst hun holdt sit ’Kursus for forældre, som ikke vaccinerer’, havde hun hyret et privat vagtværn til at stå i døren.

»Der var simpelthen kommet så mange trusler, at jeg ikke turde andet,« fortæller hun. Denne gang er der ikke vagtværn, trusselsniveauet har været lavere end sidst.

»Og vi er blevet mere vant til det og afslappede omkring det,« siger Mette Mitchell.

En fornemmelse

Det er netop det, kurset handler om: Hvordan man skal håndtere livet som forældre, der ikke vaccinerer deres børn.

Der er både en medicinsk del med homøopatiske alternativer til vaccinerne og en mere social del med gode råd til, hvad man skal si ge til til lægen, pædagogen, læreren og de mange andre, der reagerer på forældrenes fravalg af vacciner. Bettina Kamper er en af de fremmødte mødre, som har prøvet at få skarpe reaktioner:

»Jeg kan ikke komme i tanke om andet, der kan få folk helt derud på de sociale medier,« siger hun.

Anne-Dorthe, en anden deltager, som af frygt for reaktionerne kun vil have sit fornavn i avisen, har sat sig med sin søn i favnen på en af de forreste rækker. Kurset er udsolgt, og der er omkring 35 i det lille lokale. Kun to er mænd. Anne-Dorthes dreng bider i en pind af hasseltræ, fordi han er ved at få tænder:

»Jeg er her for at få mere viden om, hvorfor det er godt ikke at vaccinere.«

— Men du har besluttet dig?

»Ja.«

— Hvorfor har du valgt det fra?

»Det er en fornemmelse, jeg har – jeg bryder mig ikke om det. Jeg er ikke begejstret ved tanken om at putte noget ind i kroppen på ham. Sådan har jeg det også med mig selv. Jeg spiser ikke piller, selvom jeg har hovedpine. Hvis jeg har hovedpine, så er der nok en grund til det,« siger hun og tilføjer, at det er bedre at styrke kroppen gennem vitaminer og kost for derved at blive mindre syg. Netop dette er en af tankerne bag homøopatien – at styrke kroppens naturlige forsvar mod sygdomme.

Mette Mitchell og hendes homøopatkollega Jeanette Maglegaard gennemgår, hvordan man både kan bruge den alternative behandling til at forebygge bestemte sygdomme og til at behandle, hvis de uvaccinerede børn skulle blive syge.

Homøopatiske lægemidler er baseret på små doser af udvalgte lægemidler. Man fortynder dem voldsomt, og teorien er, at midlerne netop i deres fortyndede form virker stærkere.

»Når man siger det til almindelige læger, så er det, at de bliver helt bimmelim. De mener, at det er så fortyndet, at det er placebo – at vi reelt udskriver vand,« siger Mette Mitchell.

Homøopatien vinder frem i disse år – ifølge Mette Mitchell er det, »fordi man kan se, at det virker.« Men homøopatien kritiseres også voldsomt, særligt af det etablerede system.

Frygten er blandt andet, at mennesker, som tilvælger homøopatien, samtidig fravælger de etablerede behandlingsformer og derfor ikke får den behandling, som er nødvendig.

Ikke alvorligt

Mette Mitchell begynder at fortælle om de enkelte børnesygdomme. Flere af sygdommene behøver man ikke at frygte, fordi de er så godt som udryddede i Danmark, siger hun. Og så er der de sygdomme, der indgår i den omdiskuterede MFR-vaccine:

»Jeg har svært ved at se, hvorfor det skulle være så alvorligt at have mæslinger,« siger Mette Mitchell »Da jeg havde mæslinger som barn, bad min mor mig slikke på fem slikkepinde. De skulle gives til børnene på vejen, så de også kunne blive smittet.«

»Passer det så ikke, når de siger, at man kan dø af mæslinger?« spørger en af de fremmødte kvinder:

»Der var en tragisk sag i Berlin for et år siden. Ellers har jeg ikke hørt om nogen,« svarer hun.

Det døde barn var ikke vaccineret, fordi det i forvejen var sygt og ikke kunne tåle en vaccine.

Dødsfaldet fik debatten til at blusse op, og vaccineskeptikerne blev beskyldt for at være egoistiske og ikke tænke på den flokimmunitet, der er formålet med vaccinationsprogrammet. Det kræver, at mange lader deres børn vaccinere, hvis en sygdom skal udryddes, lyder argumentet.

Hvad dødeligheden angår, er det seneste mæslingerelaterede dødsfald i Danmark registreret i 1989. Frem til maj sidste år stod der på Statens Serum Instituts hjemmsidee, at dødsfald vil optræde hos ét ud af 2.500-3.000 tilfælde.

Det var baseret på internationale tal, men på grund af den høje standard på de danske hospitaler holder tallet ikke, kunne Politiken vise. Danske tal viser, at der i perioden fra 1960 til 1984 kun døde ét barn per 12.100 smittede, og teksten om mæslinger er nu rettet på hjemmesiden.

Over de seneste ti år har der ifølge Seruminstituttets tal i gennemsnit været 19,5 tilfælde af mæslinger om året i Danmark, så risikoen for at få mæslinger og dø af det er ekstremt lille i dag.

Det er også et fællestræk for de fremmødte, at frygten for bivirkninger ved vacciner overstiger frygten for, at deres børn skal få en af sygedommene. Det gælder også Siv Jønsson, som har fire børn. Den ældste blev ramt af voldsom børneeksem efter en af de første vaccinationer, og siden har hun fravalgt alle vacciner til sine børn.

»Jeg kan jo ikke bevise, at det var på grund af vaccinen, at han fik det – men jeg ved bare, at det var det. Derfor har jeg ikke villet udsætte de andre børn for det,« siger hun i en pause, hvor der serveres frugt, brød og te, men ikke kaffe. En af de mandlige deltagere, Joshua Poulsen, er til kurset sammen med sin kæreste og deres fælles barn. Han har en 18-årig datter fra et tidligere forhold, og hun er heller ikke vaccineret, så han er vant til at forsvare sit valg:

»Nogle tager det pænt og respekterer det, andre er sådan: ’Det kan ikke passe, det, du siger nu!’ Så forklarer jeg, at jeg har min holdning, fordi jeg har undersøgt det meget nøje og indsamlet viden om det,« siger han og tilføjer: »Altså ikke fra de officielle institutioner.«

Joshua Poulsen bruger kun homøopati og går derfor ikke til lægen. Hans datter på 18 år har heller aldrig været til lægen. »Måske sammen med sin mor, det ved jeg ikke. Men ikke med mig,« siger han.

Mødet med lægen

Netop mødet med lægen er centrum for den næste del af kurset. For hvordan skal man egentlig få sagt til de professionelle, at man ikke vaccinerer sit barn?

Anne-Dorthe fortæller, at hun endnu ikke har snakket med sin læge om det:

»Læger har jo kun 10 minutter til hver konsultation, og der var gået så lang tid, da han spurgte om vaccinerne, at han sagde: ’Det må vi tage næste gang’,« siger hun. Men det er ikke en samtale, hun glæder sig til.

Bettina Kamper er en af dem, der har haft store problemer med sin nu tidligere læge:

»Hun var helt oppe i det røde felt over det. Hun mente grundlæggende, at jeg var i gang med at slå mit barn ihjel,« siger Bettina Kamper, som nu har skiftet læge.

Mette Mitchel deler en seddel ud med straffelovens paragraf 150: »Når nogen, som virker i offentlig tjeneste eller hverv misbruger sin stilling til at tvinge nogen til at gøre, tåle eller undlade noget, straffes han med fængsel indtil 3 år,« står der.

»Betyder det, at man skal skifte læge?« spørger den af de mandlige deltagere, som ikke er Joshua Poulsen. Flere griner. Mette Mitchells pointe er, at det er fuldt ud lovligt at fravælge vacciner.

Californien nævnes flere gange som et eksempel på det modsatte. Her skal man være vaccineret for at få lov til at starte i skole – et synspunkt, man også kan finde repræsenteret i den danske debat. Blandt andet har filosoffen Frej Klem Thomsen argumenteret for at indføre en lignende ordning i Danmark.

I løbet af kurset bliver der sagt ting, som ikke stemmer overens med den etablerede videnskab.

Blandt andet bliver der snakket om autisme som en bivirkning ved MFR-vaccinen, selv om teorien om en eventuel sammenhæng mellem vaccinen og autisme i flere studier – herunder et stort dansk studie – er blevet afkræftet. Og selv om den originale artikel i tidsskriftet The Lancet, som er grunden til, at koblingen blev lavet – i dag er blevet trukket tilbage.

Jeg holder mig inden for loven

Når autisme alligevel nævnes, er det fordi man taler i to forskellige diskurser, forklarer Jeanette Maglegaard:

»Det er rigtigt at der findes undersøgelser, som viser noget andet, men vi har også studier, der viser en sammenhæng. Dem accepterer de så ikke. De er ikke designet på samme måde som deres. De skal være randomiserede, placebokontrollerede, dobbeltblindede osv., og når ikke de er det, så bliver de ikke accepteret,« siger hun, da kurset er færdigt, og hun sammen med Mette Mitchell står og evaluerer.

— Hvad siger I til argumentet om, at man kan smitte andre og derfor bør tænke kollektivt?

»Det er rigtigt, at folk siger ’Hvad med de svage børn, som ikke kan tåle vaccinerne?’ De mener, at vi svigter dem. Der må jeg bare sige ’Ja, jeg prioriterer mit eget barns sundhed først.’ Og jeg holder mig inden for lovens rammer,« siger hun og tilføjer, at hun ikke er enig i, at sygdomme som mæslinger, fåresyge og røde hunde er så alvorlige, som de bliver fremstillet af sundhedsmyndighederne.

— Før sagde du, at difteri nærmest var udryddet og at der derfor ikke var nødvendigt at lade sine børn vaccinere. Men er det ikke netop på grund af vaccinationsprogrammet, at det er udryddet?

»Ideen om, at de her sygdomme vil komme tilbage, hvis færre lader sig vaccinere, hvad bygger man det på? Jeg ved det ikke, og jeg undrer mig over, hvor de ved det fra,« siger hun og tilføjer at hun grundlæggende ikke anerkender, at vacciner skulle være så effektive som det fremstilles af myndighederne og i medierne:

»Jeg anerkender ikke præmissen om, at vacciner er the holy grail. Det er jeg bare ikke overbevist om, at de er.«