Pro všechny, kdo ho od záměru stavět rodinný dům svépomocí, bez zkušeností a relativně bez peněz odrazovali, měl Petr i jeho žena Zdenka, dcera Jasmínka a syn Modřínek jednoduchou odpověď: "Lidé, kteří říkají, že něco není možné udělat, by neměli rušit ty, kteří to dělají."

Hypotéka versus svoboda

"Nezadlužit se," zdůrazňuje Petr, otec čtyřčlenné rodiny, kritérium, které snad nejvíce ovlivnilo podobu jejich současného domova ve Chřibech nedaleko Kyjova. Dluhy bytostně nesnáší, protože mu berou pro něho důležitý pocit svobody.

A protože na účtech měli Petr se Zdenkou dohromady jen čtyři sta tisíc, byl takto skromný i jejich stavební rozpočet. "Ten jsme, jak to tak bývá, o půlku překročili," usmívá se Petr nad nakonec přeci jen nutnou, ale dnes již splacenou půjčkou od rodičů.

Petr Kubala při práci na dřevěném roštu podlahy domu Petr pracoval na domku v zimě i po tmě. Místo lešení používal Petr daleko levnější vychytávku – žebřík s plošinou, uvnitř i venku.

Nedostatek peněz vynahradili vlastní prací, vynalézavostí, neutuchajícím elánem a vírou, že to dobře dopadne. Měli i štěstí, že potkali odborníka na alternativní svépomocná stavení, Honzu Pospíšila, který jim pomohl vytvořit projekt jednoduchého levného domu s dřevěnou konstrukcí na betonových patkách, vnější stěnou z prken, vnitřní z palubek, zaizolovaný ovčí vlnou.

Dobrá rada nad zlato

Honza strávil na stavbě celkem pět týdnů, a i přesto vyšel levněji než firma, a dokonce rodině peníze i ušetřil. "Architekti to umí udělat hezky, projektanti podle norem a lidé z praxe tak, že to funguje," nemůže si ho vynachválit Petr.

Pomohl mu prý v zásadních rozhodnutích ohledně materiálů, nářadí, ušetřil kupu času i peněz. Poradil s volbou oken, komínu, střešní konstrukce. Díky volbě betonových patek místo objemnější desky je vyšly základy i s prací na pouhých pět tisíc korun.

Svobodný domek zapadá nenápadně do okolní přírody, jak si jeho obyvatelé přáli.

"Kdybych Honzu neměl, tak bych to asi nezvládl," vzpomíná Petr na únavnou práci v zimě, do tmy, v minusových teplotách a učení se doslova za pochodu. "Ukázal mi, jak se přibijí tři palubky a zbytek jsem už dělal sám," popisuje průběh stavění v praxi. Občas přišel pomoci nějaký ten kamarád, tu a tam poradili tesaři.

Nakonec přesto, že začali stavět v říjnu, nastěhovali se do nového domku už v lednu. Petr přiznává, že stavěl tak rychle i proto, že déle než tři měsíce by to asi nevydržel.

Svobodný domek bez sítí

"O domě, který si postavíte sami, víte, jak je udělaný a můžete jej jednodušeji spravit," přemítá dnes Petr o velké výhodě svépomocí postaveného domu v porovnání s koupí hotové stavby, kde nevíte, co je uvnitř.

Pošlete příběh. Odměníme vás Pošlete nám své zajímavé netradiční bydlení do seriálu Proti proudu. Na e-mail bydleni@idnes.cz stačí poslat snímky vašeho domu či bytu a cestu, kterou jste za svým snem museli urazit. Zveřejněné příspěvky odměníme.

I pro své původně skromné kutilské zkušenosti chtěl mít doma vše co nejjednodušší, na manuální ovládání. "Abych dokázal domek sám obsluhovat, opravovat a udržovat," vysvětluje. Dnes už však umí i zapojit tři fotovoltaické panely, které celé domácnosti dodávají elektřinu.

Dům je jednoduchý, i pokud se týká rozvodů vody, kanalizace a topení. Žádné tu nejsou. Ačkoli jsou pro ně v základech připraveny otvory, přírodně smýšlející rodina se zatím rozhodla pro nošení vody ze studny, používání kompostovacího záchodu s pilinami, vaření na sporáku s plynovou bombou a topení vlastním dřevem v keramických kamnech.

V domě elektřina nechybí, ovšem jen díky solárním panelům. Akumulační keramická kamna zahřívají dům a lze v nich i péct.

"Někdy je pumpování a nošení vody parádní dechové cvičení. Někdy toho máte všeho dost a je to ´opruz´," říká po pravdě Petr. Na druhou stranu vodu: dřevo i elektřinu mají zadarmo, posiluje to jejich nezávislost na okolí, a proto svému domovu říkají Svobodný domek.

Z domu nic nezbude

Výběr materiálů pro stavbu domu ovlivnil nejen rozpočet, ale především ekologické založení rodiny. "Chtěli jsme použít co nejčistší materiály, aby je mohla příroda zpátky vstřebat," objasňuje Petr.

Dřevěné modřínové stěny domu, ani nosná dřevěná konstrukce nejsou ničím natřené. Ten nejpřírodnější nátěr, který byl k mání, dostala jen typová okna a podlaha. Jak to bude s životností ničím neošetřeného domu? To rodinu ze svobodného domku příliš netrápí.

"Vzhledem k proměnám technologií a životního stylu jsme se nesnažili stavět dům pro několik pokolení," nebojí se zubu času Petr. Nový domek mohl stavět jen na půdorysu původní chatky ve tvaru úzkého obdélníku, a tak se musel vzdát původně zamýšlené slámy jako izolace. Půl metru široký balík dutých stébel nahradilo sedmnáct centimetrů neprané ovčí vlny, která vedle prostorové nenáročnosti má navíc schopnost pracovat s vlhkostí a je teplá.

Žádné příčky, parket volný

Vlastně díky úředně danému půdorysu a touze Zdenky po velkém tanečním parketu vznikla v hlavě architektky Magdy Hledíkové myšlenka domu jako "tělocvičny s volným prostorem".

Dům má otevřený strop, je bez vnitřních stěn, uprostřed stojí kamna s komínem a po straně vana. Zavřít se tu můžete jen na toaletě. Celý prostor je tak volně průchozí, případně průběžný či "protančitelný".

"Úložný prostor jsme šoupli pod střechu a děti v něm mají skvělou skrýš," pochvaluje si Zdenka. Prý jí ke spokojenosti s koncepcí otevřeného domu s co nejméně nábytkem pomohlo i protřídění věcí. "Máme pár přihrádek oblečení, kuchyňskou linku s policemi na míru, pak už jen křeslo, pohovku a rozkládací stůl," vyjmenovává skromné zařízení příbytku. Veliké letiště, kde spí rodiče i s dětmi, je prý zároveň trampolínou, žíněnkou a ´kutlošárnou´.

Svobodný domek nemá uvnitř žádné příčky. jen volný prostor k běhání dětí.

"A hlavně, stačí vyjít ven a náš domov je bez hranic," dívá se do tří a půl hektarové zahrady, která je jejich hlavním útočištěm. "Domek jsme stavěli, že chceme být někde v teple, kde neprší," potvrzuje i pro něj větší důležitost přírody kolem Petr.

Příště už by stavěl vytápěný prostor menší, zato by měl více toho nevytápěného, ale zastřešeného. Postavit dům pro rodinu byla pro Petra sice zatím ta největší životní zkouška, ale právě vědomí, že i tento dům může prodat, když uvidí, že to není ono, mu pomohlo udělat před třemi lety rozhodnutí, že se do stavby vůbec pustí. "Je lepší to udělat nějak, než nikdy," vzkazuje všem.