Yhteismetsä Tuohen osakkaat haluavat valinnallaan todistaa, että jatkuvaan kasvuun perustuvalla metsänhoidon menetelmällä tienaa vähintään yhtä hyvin kuin avohakatulla metsällä.

Yhteismetsä Tuohen osakkaat haluavat valinnallaan todistaa, että jatkuvaan kasvuun perustuvalla metsänhoidon menetelmällä tienaa vähintään yhtä hyvin kuin avohakatulla metsällä. Mikko Savolainen / Yle

Noin 30 metsänomistajan yhteisö Yhteismetsä Tuohi on päättänyt, että heidän omistamiaan metsiä ei avohakata. Siitä huolimatta osakkaiden tavoite on saada metsään sijoitetulle rahalle kova tuotto. Taloudelliseen menestykseen Tuohi pyrkii jatkuvan kasvatuksen metsänhoitomenetelmällä.

Perinteisen ajatuksen mukaan tasaikäisen metsän kasvattaminen ja koko puuston kaataminen kerralla takaa varmimman rahantulon. Tuohen hoitokunnan puheenjohtaja Jussi Saarinen on eri mieltä.

Hän kuvailee talousmetsien hoitoa konservatiiviseksi alaksi, jossa muutokset tapahtuvat hitaasti.

– Ainoa syy, miksi jatkuva kasvatus ei ole Suomessa yleisempää on se, että metsänomistajat eivät tunne menetelmän taloushyötyjä.

Jatkuvan kasvatuksen metsä Lappeenrannan Joutsenossa tarjoaa suojan metsäkanalinnuille. Neljän vuoden takaisen puunkorjuun jälkeen esimerkiksi metso on palannut alueelle. Mikko Savolainen / Yle

Yhteismetsä Tuohen osakkaat haluavat todistaa, että vaihtoehtoinen metsänhoidon tapa voi tuottaa vähintään yhtä hyvin, ellei paremmin kuin avohakkuumalli.

Metsästä kaadetaan vain järeimmät puut, joista maksetaan korkeinta hintaa. Toisaalta uusien puiden istutukseen ei kuluteta suuria summia rahaa.

– Talouden näkökulmasta jatkuvan kasvatuksen suurin hyöty on se, että saadaan mahdollisimman moni metsän puu kasvatettua arvokkaaksi tukkipuuksi, Saarinen toteaa.

Istutuskustannuksista säästöä

Jatkuvan kasvatuksen puolestapuhujien mukaan toinen iso taloushyöty syntyy säästämällä uuden metsän istutuskustannuksista.

– Avohakkuun jälkeen istutukseen ja taimikonhoitoon sijoitetaan suuria summia rahaa, Saarinen toteaa.

Hän arvioi, että avohakkuun jälkeinen maanmuokkaus, taimien istutus ja niiden jatkohoito maksaa 1500–2000 euroa hehtaarilta. Toisinaan uuden metsän perustamisessa käytetään taimien sijaan siemeniä. Silloin kustannusarvio kevenee muutamalla sadalla eurolla hehtaaria kohden.

Kahdesta vierekkäisestä metsäpalstasta toiselle on tehty tuore avohakkuu, toiselta korjattiin neljä vuotta sitten vain tukkikokoon kasvaneet järeimmät puut. Mikko Savolainen / Yle

Jatkuvan kasvatuksen metsässä uudet puuntaimet itävät hyvissä olosuhteissa jopa kokonaan ilman ihmisen apua. Poikkeustapauksissa luontaista taimettumista voidaan tukea kevyellä maanmuokkauksella ja hoitaa taimikon kehitystä harvennuksilla.

– Yleinen virheoletus on, että metsät eivät uudistuisi luontaisesti. Kokeiden ja havaintojen perusteella tiedetään, että kun metsä pidetään jatkuvasti puustoisena, syntyy riittävästi taimia korvaamaan hakkuissa poistettavia puita, Saarinen kertoo.

Jatkuvassa kasvatuksessa hakkuusuunnittelijan vahva ymmärrys metsien ekologiasta ja kehityksestä on ratkaisevaa hyvälle lopputulokselle.

Hiilinielu toimii jatkuvasti

Hiilinielun kannalta metsänhoitotavassa on eroa, kertoo Suomen metsäkeskuksen luontoasiantuntija Jukka Ruutiainen.

Avohakkuiden jälkeen hiilen sidonta loppuu pariksikymmeneksi vuodeksi käytännössä kokonaan. Jatkuvassa kasvussa metsä sitoo hiiltä ainakin jonkin verran koko ajan.

Luonto pärjää paremmin metsän jatkuvassa kasvatuksessa.

– Suurin hyöty monimuotoisuuden kannalta on se, että tässä ei muokata maata. Kasvipeitteisyys säilyy huomattavasti paremmin kuin avohakkuualueilla, kun ei tule sitä tyhjän metsän vaihetta, Ruutiainen sanoo.

Hakkuut ja niiden tuotto Pääosa metsänomistajan tulosta kertyy yleensä tukkikokoon kasvaneista puista.

Avohakkuussa myydään samalla kertaa kaikki metsäpalstalla kasvaneet puut. Tukiksi kelpaamattomat, pienemmät rungot päätyvät kuitupuuksi.

Jatkuvan kasvun mallissa kaadetaan vain tukiksi kelpaavat puut, ja niitä hennommat puut jäävät metsään järeytymään vuosiksi. Avohakkuisiin ja tasaikäisen metsän kasvattamiseen perustuva talousmetsien hoitamisen tapa yleistyi Suomessa 1950-luvulla.

Riistalle korjuujälki on myös aukkoa parempi, kun ryteikköjä on siellä täällä. Ne ovat riistatiheikköjä.

– Monimuotoisuus ei tässäkään hoitotavassa tule itsestään. On jätettävä lehtipuita ja sitten säästöpuuryhmiä kehittymään myöhemmin lahopuuksi, Jukka Ruutiainen muistuttaa.

Jatkuvan kasvatuksen menetelmä on ollut mahdollista viitisen vuotta metsälain uudistuksen jälkeen. Maanomistajalla on ollut itsellään mahdollisuus valita hakkuutapoja.

– Kyllä se sellaisissa paikoissa, missä se on mahdollista, kannattaa tuoda julki vaihtoehtona metsänomistajille.

Jatkuvasti puupeitteisenä pidettävän metsän ilmastohyödyistä kerrotaan yksityiskohtaisesti Ylen aiemmin tässä kuussa julkaisemassa artikkelissa. Jatkuvaan kasvatukseen myös kohdistuu voimakasta kritiikkiä.

Ei seitsemän oikein jättipottia

Satakunnassa Jämijärvellä asuva maatalousyrittäjä ja metsätilallinen Kauko Koskensalo omistaa metsiä "jotakin sadan ja kahdensadan hehtaarin välitä".

– Suurimman osan olen ostanut isältäni. Vuosikymmenten varrella olen ostellut lisää.

Jukka Ruutiainen, Kauko Koskensalo ja Aapo Latvajärvi miettivät jatkuvan kasvatuksen käytännön mahdollisuuksia. Marko Melto / Yle

Koskensalo esittelee metsäpalstaa, jossa on juuri tehty hakkuut jatkuvan kasvatuksen periaatteiden mukaan.

Vanha, noin 90-vuotias järeä kuusikko on kaadettu. Siellä täällä näkyy keskenkasvuisia sekalaisia puita sekä risuryteikköjä. Monitoimikone on viiltänyt arvet pintamaahan.

– Metsä hakataan aika harvaksi, että sinne syntyy luontaista taimikkoa. Tänne on jätetty taimia niin paljon kuin oli mahdollista.

Avohakkuulle on tyypillistä, että yleensä metsänomistaja ehtii saada myyntituloa metsästään vain kerran elämänsä aikana. Jatkuvan kasvatuksen mallissa tuloja tulee pienissä erissä muutaman vuoden tai vuosikymmenen välein.

Metsänomistaja Kauko Koskensalolla on kokemusta rahantulosta.

– Jos kaikki on kohdallaan, niin samaan tuottoon pääsee kuin avohakkuisiin päättyvällä menetelmällä.

Tilipussi ei turpoa kerralla, kuten jos koko puusto kaadettaisiin.

– Metsänhakkuita on useammin. Ei tule sitä seitsemän oikein jättipottia, vaan kuuden osumia useammin, jos veikkaukseen vertaa, Koskensalo tiivistää.

Toinen metsänhoitoyhdistys tyrmää, toinen ymmärtää

Jatkuva kasvatus on viime vuosikymmeninä ollut Suomessa huomattavasti harvinaisempaa kuin avohakkuisiin perustuva menetelmä.

Jatkuvan kasvatuksen ja avohakkuun taloushyötyjen vertailu on tuttu puheenaihe Etelä-Karjalan metsänhoitoyhdistyksen johtaja Markku Vaariolle. Hän muistelee, että menetelmien vertailu on hänen pitkän uransa aikana noussut julkiseen keskusteluun suunnilleen joka kymmenes vuosi.

Vaarion perustelut eivät ole vuosien kuluessa muuksi muuttuneet.

– Jatkuvan kasvatuksen menetelmässä ei ole mahdollista saavuttaa väitettyjä taloushyötyjä.

Kolmenlaista metsää: istutettuja taimia avohakkuun jälkeen, jatkuvan kasvatuksen metsää poimintahakkuun jäljiltä ja vanhaa suojelumetsää. Jari Hakkarainen / Yle, Marko Melto / Yle

Etelä-Karjalan metsänhoitoyhdistys on valmis neuvomaan jatkuvasta kasvatuksesta kiinnostunutta metsänomistajaa, mutta suositeltavaa menetelmän käyttöönotto ei yhdistyksen mukaan ole. Yksinkertainen peruste kuuluu, että se ei ole metsänomistajalle taloudellinen ratkaisu.

– Jatkuvassa kasvatuksessa arvopuita riittää noukittavaksi noin 30 ensimmäisen vuoden ajaksi. Mutta entä 50 vuoden kuluttua? Silloin metsässä ei enää kasva arvokkaita tukkipuita, Vaario kuvailee.

Vaarion mukaan kyse on vastuullisuudesta. Perinteisessä metsänhoidossa on totuttu ajattelemaan pitkälle tulevaisuuteen. Tavoite on, että metsä jää tuleville sukupolville sellaisessa kunnossa, että uusi omistaja saa aikanaan tehtävästä avohakkuusta mahdollisimman suuren tulon.

– Jatkuvassa kasvatuksessa ei tällaista vastuuta tunneta vaan nykyinen sukupolvi ryöstää metsän tuoton eikä jälkeen tuleville jää kovinkaan paljon, Vaario kritisoi.

Pirkanmaan metsänhoitoyhdistyksen metsäasiantuntija Aapo Latvajärvi ei ole arvoissaan yhtä jyrkkä, vaikka toteaakin, että useimmissa tapauksissa kannattavuudesta joutuu nipistämään.

– Optimitilanteessa se taloudellinen tuotto tulee olemaan sama tai jopa parempi kuin tasarakenteisessa metsänkasvatuksessa.

Latvajärvi muistuttaa, että tuottavuutta voi laskea vuoden, kymmenen tai sadan vuoden aikajänteellä.

– Kun ollaan luonnon kanssa tekemisissä, niin kaikkea ei voi ennustaa.

Metsäasiantuntija Aapo Latvajärvi on melko varma, että menetelmä ei muutu valtamenetelmäksi ikinä, mutta yleistyy, kun siitä on saatu kokemuksia.

– Metsänomistajilla on tähän suuntaan tahtotilaa, mutta jos metsäammattilaiset junnaavat ja ovat asiaa vastaan, niin ei se toteudu.

Korjattu 31.5. klo 12.01 kuvatekstiin Aapo Latvajärven nimi.

Lue myös:

Ilmastohyötyjä, rikkaampi luonto ja metsänomistajille lisää rahaa – Metsäprofessori: avohakkuut voidaan lähes unohtaa menettämättä mitään

Puunkäytön kasvun odotetaan lisäävän taimien kysyntää – metsähakkuiden ennätysvireen odotetaan näkyvän etenkin kuusentaimien menekkinä