Yhdysvaltain maavoimien sotakorkeakoulu (USAWC) on julkaissut rajun yhteenvedon Venäjän asevoimien varustautumisesta ja valmiudesta.

Venäläinen sotilasosasto harjoittelemassa paraatia varten Moskovassa. culliganphoto / Alamy/All Over Press

Raportti pitää Venäjän toimintaa kasvavana uhkana, johon Euroopan maat ovat huonosti valmistautuneet, jos ollenkaan.

Tuoreen raportin kirjoittajat eivät näe Euroopan unionilla juuri muuta roolia Venäjän pyrkimysten rajoittamisessa kuin talouspakotteet. Euroopan sotilaallinen voima ei tue sen poliittista vaikutusyritystä.

Raportin on koonnut tunnettu Venäjän strategian asiantuntija tohtori Stephen J. Blank, joka työskentelee vanhempana vierailevana tutkijana Yhdysvaltain ulkopoliittisessa neuvostossa Washingtonissa. Aikaisemmin hän toimi professorina sotakorkeakoulun strategiantutkimusinstituutissa (SSI).

Blank on julkaissut 15 kirjaa ja 1 000 tutkimusartikkelia Venäjästä. Hän on eri vaiheissa toiminut myös konsulttina Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelulle (CIA).

Ensi-iskukyky

Blankin raportin mukaan Venäjä pyrkii saamaan kaikilla uusilla asejärjestelmillä ensi-iskukykyä ja käyttäytyy sen tuomalla itsevarmuudella tulevaisuudessa yhä hyökkäävämmin.

Erityisen suuressa vaarassa ovat Baltian maat, joiden puolustamista Blank pitää ensiarvoisena, koska Baltian turvallisuus on samalla myös Yhdysvaltain turvallisuutta keskinäisten turvallisuustakuiden välityksellä.

Blankin raportin otsakkeena on ”Venäjän asevoimat nykyajan tulevaisuuskuvassa” (The Russian Military in Contemporary Perspective).

Pennsylvaniassa toimivan strategiantutkimusinstituutin SSI:n johtaja professori Ike (Isaiah) Wilson III perustelee julkaisua esipuheessa toteamalla, että Venäjän presidentti Vladimir Putinin hyökkäyksellinen politiikka jatkuu keskeytymättömänä länttä vastaan. Wilsonin mukaan Venäjän sotilaalliset ja ei-sotilaalliset toimet velvoittavat tekemään kokonaisarvion Venäjän sotalaitoksesta, sen kyvykkyydestä ja tavoitteista.

Wilson on muun muassa palvellut everstinä armeijassa ja on osallistunut taisteluihin Jugoslavian hajoamissodissa, Irakissa ja Afganistanissa. Kumouksellisia sotia koskeneessa väitöskirjassaan hän totesi, että pieneltä tuntuvat sodat voivat aiheuttaa strategisessa johtamisessa likinäköisyyttä (myopiaa), joka on kostautunut Yhdysvalloille, kun se on voinut hävitä rauhan, vaikka se on voittanut sodan.

”Lännen piirittämä”

Blankin raportti keskittyy juuri saman teeman ympärille. Kirjoittajat kuvaavat 1 048-sivuisessa raportissaan, kuinka Venäjä soveltaa sotilaallisia hyökkäyksellisiä keinoja ja informaatiohyökkäyksiä Eurooppaa, Pohjois- ja Etelä-Amerikkaa, arktista aluetta ja Lähi-Itää vastaan.

Tämä ”sota länttä vastaan” alkoi vuosikymmen sitten, mutta sen ravistelevin vaihe alkoi invaasiosta Ukrainaan 2014.

Blankin raportin artikkelit ja aineistot perustuvat konferenssiin, mikä järjestettiin Yhdysvaltain kansalliselle turvallisuusneuvostolle (NSC) Venäjän kasvaneesta uhasta. Yksi Blankin raportin kirjoittajista on everstiluutnantti (evp) Pentti Forsström, jonka aiheena on Venäjän sotilaallinen intressi Baltiaan siinä valossa, mikä Ukrainasta on voitu todeta.

Blank huomauttaa, että jo ennen Krimin miehitystä ja Itä-Ukrainan sotaa Venäjä aloitti siviiliyhteiskunnan mobilisoimisen länsivastaiseen mielialaan, mikä jatkuu edelleen. Valloituspolitiikalle luotiin etukäteen sankarillista imagoa selittämällä, että Venäjä on lännen piirittämä, mikä piiritysrengas tavallaan puhkaistiin Krimillä.

Ydinaseiden rooli

Kremlin harhaisen uhkakuvan varjolla on viety läpi laaja varusteluohjelma samaan aikaan, kun lännen pakotteet ovat aiheuttaneet taantumaa ja niukkuutta. Se on näkynyt myös tiede- ja teknologiasektorilla, joka on kärsinyt militarisoinnista.

Vladimir Putinin päättäväisyys Venäjän supervaltastatuksen ajamisessa selittyy Blankin mukaan sisäpoliittisilla syillä.

Ulko- ja puolustuspolitiikka on suureksi osaksi viritetty niin, että se vahvistaa ja oikeuttaa Putinin hallinnon jatkuvuuden ja sen pyrkimykset projisoida valtaa Venäjän federaation rajojen ulkopuolelle. Venäjän ydinaseet ja informaatiovaikuttaminen ovat siinä keskeisessä roolissa.

Huolestuttavana Blank pitää sitä, että näin menetellessään Venäjän johto on sotkenut tavanomaisten ja ydinaseiden perinteiset roolit. Se ei pidä enää ydinaseita vain pelotteen aseina, vaan myös todellisina taistelukentän aseina.

”Solmun katkaiseminen”

Raportissa käydään yksityiskohtien tarkkuudella läpi uusien asejärjestelmien ominaisuuksia ja niiden sijoituksia.

Vaikka Venäjä näyttäisi olevan läheisissä ja lämpimissä suhteissa Kiinan kanssa, on Venäjän asevoimat aktivoitunut vastaavalla tavalla Kauko-Idässä kuin Euroopan vastaisilla alueilla. Venäjä myy aktiivisesti aseita Itä-Aasiaan, Kaakkois-Aasiaan ja Etelä-Aasiaan.

Venäjän laivaston ja ilmavoimien uusien kauas kantavien asejärjestelmien ominaisuudet osoittavat, että ne eivät ole puolustuksellisia vaan ennen muuta hyökkäyksellisiä. Raportti pitää niitä vaarana Pohjois-Atlantin puolustusliiton (NATO) liittolaisille, koska ne voivat uhata yhteyksiä Atlantin yli Yhdysvaltoihin.

Koko arktinen alue nähdään uhan alaiseksi. Siksi raportissa suositellaan poliittiselle johdolle tarkkaa tutustumista tähän raporttiin ja sen perusteella uudelleenarvion tekemistä. Toimenpidesuosituksena on ”Putinin solmun katkaiseminen” (Cutting the Putian Knot), millä tarkoitetaan sellaisen strategian kehittämistä, jolla ”voidaan olla tekemisissä Venäjän autoritaarisen, epävakaan ja aseellisen hallinnon kanssa”.