Torjunta-aineet ovat jakaneet Euroopan unionin jäsenmaat eri leireihin joulukuun 2017 aikana. Ensin väännettiin rikkakasvien torjunta-aineesta glyfosaatista, nyt katseet kääntyvät tuholaisten häätämiseen.

Kyse on neonikotinoidit-nimisestä torjunta-aineiden ryhmästä. Niitä käytetään torjumaan tuhohyönteisiä maissin, soijan, vehnän ja öljykasvien viljelyaloilla.

Euroopan komission ehdotus neonikotinoidien käyttökiellon laajentamisesta ei kerännyt riittävää kannatusta jäsenmaiden alustavassa äänestyksessä 12. joulukuuta 2017. Sen vuoksi komissio päätti lykätä äänestystä ensi keväälle.

Neonikotinoidit asetettiin osittaiseen käyttökieltoon Euroopassa vuonna 2013, kun niiden epäiltiin olevan haitallinen mehiläisille ja pölyttäjille. Kielto koskee neonikotinoidien käyttöä kukkiviin kasveihin, kuten rapsiin ja rypsiin.

Nyt komissio ehdotti kiellon laajentamista kaikkiin kasveihin, lukuun ottamatta kasvihuonekäyttöä.

Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen EFSA valmistelee tutkimusraporttia neonikotinoideista. Raportti valmistuu vasta keväällä 2018, minkä vuoksi kaikilla jäsenmailla ei vielä ollut lopullista kantaa asiaan.

EU:n jäsenmaat voivat hakea poikkeuslupaa käyttökiellon kumoamiseksi. Hätälupakäytäntö mahdollistaa neonikotinoidien käytön enintään 120 vuorokaudeksi, jos tuholaisia ei voi torjua muilla keinoilla.

Lupia haettiin Euroopassa vuosina 2013–2016 yhteensä 58.

Hakemuksista 18 tuli Romaniasta, 8 Suomesta ja 7 Virosta.

Myös Britannian, Bulgarian, Tanskan, Saksan, Kreikan, Unkarin, Italian, Latvian, Liettuan ja Portugalin viranomaiset ovat myöntäneet luvan.

Suurin osa hakemuksista on tullut torjunta-aineen tuottajilta tai tuottajien tukemilta maanviljelijöiltä. Vain 13 hakemuksista oli maanviljelijäryhmiltä tai valtiolta.

Hakemus lähetetään hakijan oman maan lupaviranomaiselle. Sen pitää sisältää yksityiskohtainen selvitys siitä, miksi lupa on tarpeellinen ja onko muita vaihtoehtoja saatavilla. Kaikki myönnetyt luvat pitää ilmoittaa EU:n komissiolle, jolla on valtuudet muuttaa tai peruuttaa toimenpide.

Vuoden 2017 alkuun mennessä komissio ei ole käyttänyt tätä valtaa kertaakaan.

Suomi on hakenut muita vaihtoehtoja, tuloksetta.

Hätälupa myönnetään ainoastaan ”erityisissä olosuhteissa”, missä ”vaaraa ei voi välttää muilla keinoilla”.

Ympäristölakijärjestö ClientEarth syyttää lupaprosessia liian helpoksi. Järjestön raportin mukaan suurin osa jäsenmaiden poikkeuslupahakemuksista on perusteltu vajaasti.

Raportti nostaa vuodelta 2014 Suomessa myönnetyn poikkeusluvan, jota järjestö pitää riittämättömänä, sillä siinä ei perustella taloudellista tai maantieteellistä uhkaa asianmukaisesti.

Turvallisuus- ja kemikaalivirasto Tukesin ylitarkastajan Marja Suonpään mukaan väite on virheellinen. Komissiolle lähetettävä ilmoitus ei sisällä hänen mukaansa kaikkia jäsenmaiden viranomaisten vaatimia yksityiskohtia.

”Syyt ja perustelut lupaan on koottu Tukesin asiakirjoihin, mutta niitä ei ole avattu komission ilmoitukseen tarkemmin.”

Maa- ja metsätalousministeriön maatalousylitarkastaja Tove Jernin mukaan hätälupa ei ole hyvä ratkaisu, mutta Suomi joutuu turvautumaan siihen. Muita vaihtoehtoja on haettu, mutta toistaiseksi tuloksetta.

Tukes on myöntänyt hätäluvan neljättä vuotta peräkkäin – myös keväälle 2018.

Luvan myöntämistä Tukes perustelee siten, että ”kevätkylvöisten öljykasvien viljely Suomen olosuhteissa ilman tehokasta keinoa torjua kirppoja on lähes mahdotonta, koska ilman peittausta vain pieni osa siemenistä kehittyy taimiasteille”.

Kirpat ovat kuoriaisia, jotka syövät kasvien lehtiin reikiä.

Tukesin mukaan poikkeusluvan myöntämisessä on huomioitu tutkimustietoa niin kotimaasta kuin ulkomailtakin.

Puoltavia tekijöitä ovat muun muassa Suomen Mehiläishoitajain liiton lausunto, jonka mukaan liitto ei vastusta poikkeuslupaa, sekä Luonnonvarakeskuksen ja Eviran vuonna 2015 valmistunut Neomehi-hanke.

Hankkeessa selvitettiin neonikotinoidien vaikutuksia mehiläisiin. Tulosten mukaan haittavaikutuksia ei ole. Luke ja Evira ovat luvanneet koostaa tuloksista myös vertaisarvioidun artikkelin tutkimuksen valmistuttua. Sellaista ei ole tehty.

Toinen suomalainen tutkimus torjunta-aineen vaikutuksista pölyttäjiin ilmestyi keväällä 2017. Helsingin yliopiston maataloustieteiden laitoksen professori Heikki Hokkanen tutki 15 eri alueen satotuloksia kahdenkymmenen vuoden ajalta.

Tuloksissa näkyi selkeä yhteys: mitä enemmän maakunnissa käytettiin neonikotinoideja, sitä enemmän satotaso laski. Mehiläispesien määrä ja peltoreuna-alueiden koko pysyi vakioina, mutta mehiläispopulaatio väheni ja torjunta-aineen käyttö kasvoi.

Tukesin mukaan myös Hokkasen tutkimus on otettu huomioon.

Vaikka jäsenmaat hyväksyisivät komission ehdotuksen käyttökiellon laajentamisesta, voivat maat silti jatkaa hätäluvan myöntämistä.

Selviävätkö maanviljelijät ilman torjunta-ainetta?

Maailmalla mehiläisten joukkokato on hämmästyttänyt tutkijoita ympäri maailmaa jo useamman vuoden ajan. Syiksi on esitetty torjunta-aineiden lisäksi loisia, saasteita ja ilmastonmuutosta.

Neonikotinoidit ovat kemiallisesti samantapainen valmiste kuin savuketuotteiden nikotiini. Hyönteismyrkyn on esitetty vaikuttavan mehiläisiin samaan tapaan kuin nikotiini vaikuttaa ihmiseen.

Ensi keväänä ilmestyvää raporttia varten EFSA on arvioinut jo tehtyjä tutkimuksia ja jäsenmaiden tekemiä pölyttäjäseurantoja.

Politico-verkkolehden mukaan asiakirjaluonnoksista nousi ainakin yksi mehiläisille mahdollisesti vaarallinen aine, imidakloridi. Sen valmistaja on lääketeollisuusyrityksenäkin tunnettu Bayer.

Muita kiistanalaisia neonikotinoidien tehoaineita ovat olleet myös Bayerin klotianidiini ja agrokemiajätti Syngentan tiametoksaani. Kaikki kolme valmistetta kuuluvat nykyisen käyttökiellon piiriin.

Klotianidiinin ja tiametoksaanin vaikutuksia mehiläisiin seurattiin kanadalaisessa ja eurooppalaisessa tutkimuksessa, jotka julkaistiin Science-lehdessä kesäkuussa 2017.

Eurooppalaisessa tutkimuksessa tehoaineiden vaikutukset vaihtelivat maittain.

Saksassa mehiläisillä osoittautui lyhytaikaisia, positiivisia vaikutuksia.

Vastaavasti Unkarissa ja Britanniassa kemikaaleille altistuminen vaikutti mehiläisyhteiskuntiin haitallisesti. Kanadassa kemikaaleille altistuneiden mehiläisten elinikä laski.

Eurooppalaista tutkimusta rahoittaneet Bayer ja Syngenta irtisanoutuivat tutkimustuloksista. Yritykset kiistävät aineiden haitat mehiläisille.

Syngentan mukaan maanviljelijät eivät myöskään selviä ilman torjunta-ainetta.

Euroopan komission tilastojen mukaan öljykasvituotanto on kuitenkin kasvanut EU:n alueella neonikotinoidien käyttökiellon jälkeen, vuodesta 2013. Tuotantomäärä nousi 38,4 miljoonaan tonniin vuonna 2017, mikä on keskiarvoa korkeampi luku viiden vuoden aikana.