Lapset tulevat peruskoulun ensimmäiselle luokalle avoimin mielin ja täynnä luottamusta siihen, että he voivat oppia mitä vain. Kolmannella luokalla he jo ajattelevat, että joitakin asioita he eivät ole syntyneet oppimaan.

Tällaista kertoivat esitutkimukset, kun suomalaistutkijat ryhtyivät tähtäämään pedagogiseen ohjelmaan, jolla säilytettäisiin lasten usko omaan oppimiseensa ja kannustettaisiin heitä sen vaatimiin ponnistuksiin.

– Kolmannella luokalla tapahtuu jotain. Silloin lapset rupeavat ajattelemaan, etteivät osaa laulaa tai ovat huonoja matematiikassa, kertoo Helsingin yliopiston kasvatustieteen professori Kirsi Tirri.

Kun tällainen ajattelu ottaa vallan, se vähentää yrittämisen halua, mikä puolestaan heikentää koulumenestystä. Vaikutukset voivat näkyä myös harrastuksissa. Jos uskoo olevansa auttamattoman huono laulamaan, musiikki tuskin kiinnostaa vapaa-ajallakaan.

Jaetaanko elämän pelikortit jo syntymässä?

Tirrin johtaman tutkimuksen perustana on yhdysvaltalaisen Stanfordin yliopiston psykologian professorin Carol Dweckin pitkäaikaisista tutkimuksista syntynyt teoria.

Sen mukaan ihminen – niin lapsi kuin aikuinen – voi ajatella älystään ja oppimiskyvystään kahdella tavalla: joko kasvuna tai muuttamattomina ominaisuuksina.

Kasvun ajattelutavassa äly, persoonallisuus ja menestys nähdään kovan työn ja yrittämisen tuloksina. Muuttumattomassa ajattelutavassa äly ja persoonallisuus saadaan syntymässä eikä niitä voi muuttaa.

Kasvun ajattelutapa tähtää oppimiseen. Muuttumattoman ajattelutavan tavoite on saada koulussa hyviä numeroita ja vaikuttaa muutoinkin hyvältä, ei itse oppiminen.

Kasvun ajattelutavassa epäonnistuminen ruokkii oppimista. Muuttumattomalla tavalla ajattelevalle epäonnistumiset vain osoittavat, että hän on huono ja pahimmillaan paljastavat sen muillekin.

Seuranta jatkuu koko peruskoulun ajan

Suomalaistutkimuksessa Dweckin teorioita sovelletaan poikkeuksellisesti nuorimpiin koululaisiin, ja tutkimus on pitkäaikainen. Ensimmäiset pienet helsinkiläiskoululaiset otettiin mukaan jo viime syksynä, ja heitä seurataan koko peruskoulun ajan.

Erityistä tutkimuksessa on myös se, että se tehdään koulussa ja kotona eli oikeassa oppimisympäristössä, ei laboratoriossa, Kirsi Tirri kertoo.

Ohjelmalle on annettu nimeksi Kopernikus 1500-luvun astronomin Nikolaus Kopernikuksen mukaan. Hän luotti omiin ajatuksiinsa ja tutkimustyöhönsä ja piti kiinni siitä useimpia aikalaisiaan pöyristyttäneestä käsityksestä, että Maa kiertää Aurinkoa.

– Jonkinlaisen seikkailun me tästä kehitämme niin, että se on pienelle lapselle kivaa ja mielikuvitusta rikastavaa, Tirri kertoo.

Professori Kirsi Tirri Suomalainen Tiedeakatemia

Muutos myös aivokuvissa?

Noin 70 lasta, jotka ovat päätyneet näkemään itsensä muuttumaton ajattelutavan mukaisesti, jaetaan koe- ja kontrolliryhmään. Kontrolliryhmälle opetetaan vain yleisiä opiskelutaitoja.

– Koeryhmä saa aivan erityistä opetusta siitä, miten aivot ovat kehittyvä elin. Ne ovat kuin lihakset: kun niitä harjoittaa, ne kasvavat, Tirri sanoo.

Mukana on myös aivotutkimusta. Lasten aivot kuvataan ennen ohjelman alkua ja uudelleen ohjelman jälkeen.

College-ikäisten yhdysvaltalaisten aivoissa näkyi selviä muutoksia.

– Meillä on sellainen odotus, että kun ihmisen ajattelussa tapahtuu pitkäkestoinen muutos, niin se näkyy myös biologisella tasolla, myös aivokuvissa, Tirri kertoo.

Dweckin tutkimuksissa kuvatuissa college-ikäisten aivoissa muutokset olivat selviä. Pienten lasten erittäin muovautuvissa aivoissa niiden voi olettaa näkyvän sitäkin selvemmin, Tirri sanoo.

"Meidän lapsilla ei ole kielipäätä"

Ohjelmaan otetaan mukaan myös opettajat ja vanhemmat, koska on tärkeää, että viesti on kaikkialta sama. Samalla siis yritetään opettaa myös vanhemmille, että heidän lapsensa voi oppia.

Tirri kertoo tutkimusten osoittavan, että Suomessa opettajat yleensä uskovat kasvun ajatteluun, mutta vanhemmilla on joskus vakiintunut näkemys siitä, millaisia ominaisuuksia heidän lapsellaan on.

– Vanhemmat joskus ajattelevat, että "meidän perheessä kukaan ei ole koskaan oppinut matematiikkaa" tai "meidän lapsilla ei ole kielipäätä".

Vaikka äiti tai isä tarkoittaisivat lohduttaa, he tulevat estäneeksi kasvua persoonaa koskevilla kommenteilla. Niiden sijaan tulisi antaa palautetta prosessista eli esimerkiksi siitä, kuinka ponnekkaasti lapsen kannattaisi lukea seuraavaan kokeeseen.

Tiia Korhonen / Yle

Usko lahjakkuuteen voi kääntyä itseä vastaan

Muuttumaton ajattelutapa voi vaikuttaa myös vääränlaisten kehujen vuoksi. Syntymälahjakkaaksi julistettu koululainen sattaa oppia välttämättömän ilman ponnisteluja, mutta ei etene kuten voisi, jos panostaisi enemmän.

Hän voi myös kompastua lahjakkuuskäsitykseensä, kun opittava asia alkaakin vaatia töitä. Silloin hän saattaa olettaa, ettei hänestä olekaan saavuttamaan tavoitettaan. Niin voi käydä esimerkiksi silloin, kun peruskoulun matematiikasta kiitettäviä vaivatta napsinut nuori saakin lukiossa huonoja numeroita.

– Pitkä matematiikka on erittäin hyvä esimerkki. Varsinkin tytöt ainakin ennen vaihtoivat pitkän matematiikan helposti lukiossa lyhyeen, kun tuli huonoja numeroita. Muuttumaton ajattelutapa keskittyy juuri tähän: näyttääkö hyvältä, tuleeko hyvä numero.

Suomesta tällä hetkellä puuttuu ponnistamisen halua. Professori Kirsi Tirri

Tirri korostaa, että edetessään matematiikka tai mikä tahansa taito – esimerkiksi jokin urheilulaji tai soittimen hallinta – vaatii itsekuria, yrittämistä ja ennen kaikkea halua oppia.

– Olemme sitä mieltä, että Suomesta tällä hetkellä puuttuu tällaista ponnistamisen halua. Se intressi on nuorillakin suunnattu johonkin muuhun kuin oppimiseen.

Kivan jäljissä ulkomaille?

Jos Kopernikus-ohjelma todetaan toimivaksi, sitä aletaan viedä muihin kouluihin ja opettajankoulutukseen.

Tähtäimessä ovat myös ulkomaiset markkinat. Suomalaisesta koulujärjestelmästähän ollaan ulkomailla hyvin kiinnostuneita, Tirri muistuttaa.

– Meillä on esimerkiksi kiusaamiseen puuttuva Kiva-ohjelma, jota on viety ulkomaille. On erittäin mahdollista, että myös tämä kasvun ajattelutavan ohjelma leviää kansainväliseen käyttöön.