Yhdenvertaisuusvaltuutettu on väärässä moittiessaan Helsingin käräjäoikeuden ihmiskauppatuomiota, kirjoittaa Ilta-Sanomien uutistuottaja Rami Mäkinen.

Itä-Suomen yliopiston lehtorin parittama teinityttö kirjoitti prostituoituna toimiessaan blogia, jossa hän kuvaili työtään myönteiseen sävyyn. Käräjäoikeudessa hän paljasti totuuden: blogi oli vain asiakkaiden hankkimista ja parittajalehtorin miellyttämistä varten.

Siksi tuntuu irvokkaalta lukea erästä feminististä nettisivua, jolla kyseisen blogin kehutaan kertovan ”rehellisesti seksityön arjesta” ja tarjoavan ”erinomaisia näkökulmia poliittisiin keskusteluihin”.

Kirjoittaja on selvästikin suodattanut tekstin omien silmälasiensa läpi omiin tarkoitusperiinsä pohtimatta liikaa, onko blogin tarjoama kuva totuudenmukainen.

Vähän samankaltainen tunne tuli keskiviikkona, kun luki yhdenvertaisuusvaltuutetun Kirsi Pimiän kannanottoa teinitytön jutun tuomioon. Viime viikollahan Helsingin käräjäoikeus tuomitsi yliopistonlehtorin yli yhdeksän vuoden vankeuteen törkeästä ihmiskaupasta ja muista rikoksista.

Pimiä arvostelee käräjäoikeuden tuomiota ”pinnallisuudesta”. Hän paheksuu sitä, että tuomiossa puhutaan muun muassa asiakasmääristä, markkinoinnista, ajasta ja rahasta, mutta seksin ostajien tekemisiä ei hänen mielestään käsitellä riittävästi.

– Tapauksessa 400–600 tekijää on käyttänyt seksuaalisesti hyväksi lasta. Sadat henkilöt voivat käyttää lasta seksuaalisesti hyväksi ja ainostaan yksi heistä joutuu rikosvastuuseen. Missä muut tekijät ovat? kysyy Pimiä.

Yhdenvertaisuusvaltuutettu varmasti tarkoittaa hyvää, mutta arvostelun kohde on omituisesti valittu. Tosiasiassa käräjäoikeuden tuomio on kaikkea muuta kuin pinnallinen. Pikemminkin sitä sopii kiittää tosiseikkojen – kuten juuri asiakasmäärien, markkinoinnin ja niin edelleen – huolellisesta selvittämisestä, harkitusta oikeudellisesta arvioinnista ja selkeästi auki kirjoitetuista perusteluista.

Valtuutetun lausunto antaa rivien välistä ymmärtää myös, että jutun tutkinta olisi jotenkin epäonnistunut, kun asiakkaat pääsevät kuin koira veräjästä.

On ikävää, että pääsevät, mutta kannattaa miettiä hetki lähtötilannetta. Teletietoja tai mitään muitakaan viitteitä asiakkaiden henkilöllisyydestä ei ole, todistajia ei ole, tyttö ei nimiä tiedä ja kyse on vuosien takaisista tapahtumista.

Kuinka paljon muiden vakavien rikosten tutkintaresursseja tähän virvatulijahtiin pitäisi yhdenvertaisuusvaltuutetun mielestä ohjata? Se, että edes lehtori on saatu edesvastuuseen lähes kaksi vuotta sen jälkeen kun paritus oli jo loppunut, on tosiasiassa osoitus onnistuneesta rikostutkinnasta.