Puiston entisöinnin vastustajien mielestä puita kaadetaan liian kovalla kädellä.

ViipuriValtavan ikihongan juuresta on sahattu noin kymmenen senttiä paksu siivu. Sen halkaisija on lähes puolitoista metriä.

Puun vuosirenkaat kertovat, että mänty on ollut yli 250 vuotta vanha. Se oli siis paikallaan jo ennen kuin Viipurin legendaarinen Monrepos-puisto perustettiin 1760-luvulla.

Järeä rungonsiivu makaa työmaanvalvoja Aleksei Lodyginin huoneen lattialla työmaarakennuksessa Viipurin Monrepos-puiston restaurointityömaalla.

Restauroinnin valvojan Aleksei Lodyginin mukaan kaadettu mänty oli kuollut. Yle/Kari Kosonen

Tämä ikivanha mänty seisoi Viipurinlahden graniittikalliolla Neptunuksen temppelin vieressä Monrepos-puistossa.

Sitten se päätettiin kaataa osana puiston restaurointia. Sen lisäksi kaatuu 2 500 muuta puuta.

Viipurin Monrepos-puisto Kansainvälisesti kuuluisa puisto on perustettu 1760-luvulla. Puisto sijaitsee noin 2,5 kilometriä pohjoiseen Viipurin keskustasta Linnasaaren rannalla. Nykyisen muotonsa puisto sai Nikolayn aatelissuvun hallinnassa 1800-luvun alkupuoliskolla. Suomalaisten muistoihin Monrepos on ikuistettu Annikki Tähden tulkitsemassa Muistatko Monrepos'n -laulussa.

Roomalaisten merenjumala Neptunuksen ikihonka ei kuitenkaan kaatunut ilman jumalallista rytinää. Venäjällä puhkesi kunnon myrsky puiston entisöinnistä. Restauroinnin vastustajat katsovat, että puistosta kaadetaan liikaa vanhoja puita.

Puiston restauroijat ovat nyt puolustuskannalla.

– Puu oli kuollut, ja se seisoi tuulisella kalliolla meren rannalla. Se olisi voinut kaatua puistossa kävijöiden päälle, puiston restauroinnin valvoja Aleksei Lodygin perustelee puun kaatopäätöstä.

Lodyginin mukaan puu olisi itse asiassa pitänyt kaataa jo aikaisemmin, koska siinä oli tuhohyönteisiä, jotka voivat siirtyä puiston muihin puihin.

Kiista kuumenee

Vuosikymmenten saatossa ikihonka on päätynyt moniin maalauksiin ja valokuviin. Siksi puun kaataminen lisäsi löylyä jo muutenkin kuumentuneeseen riitaan historiallisen puiston restauroinnista.

Neptunuksen temppeli 1930-luvulla. Kaadettu mänty vasemmalla. Karjalan Liiton kokoelma / Museovirasto - Musketti

Puiston restauroinnin vastustajien mielestä puistosta kaadetaan uudistamisen varjolla surutta vanhaa puustoa, jonka voisi vielä pelastaa.

– He eivät viitsi nähdä vaivaa vanhojen puiden pelastamiseksi. Ne vain kaadetaan ja ongelma on sillä selvä, puiston entinen työntekijä Tatjana Zintshuk kuvailee puiston restaurointia.

Viipurilainen Zintshuk oli 25 vuotta töissä Monrepos-puistossa. Hän erosi työstään vuonna 2014. Työvuosinaan hän vastasi muun muassa puiston puukannasta puistonvalvojana.

Hänen mielestään restaurointi pitäisi tehdä tavalla, joka jättäisi puistoon enemmän vanhoja puita.

– Minkä tahansa puiston restauroinnin pitää alkaa yrityksellä parantaa ja pelastaa puita. Vasta myöhemmin voidaan katsoa, mitkä puut selviävät ja mitkä pitää kaataa, Zintshuk sanoo.

Hän katsoo, että nykyisellä restaurointilinjalla puistosta tulee käytännössä uusi puisto.

– Puiston arvo liittyi juuri sen historiallisuuteen. Mitä vähemmän siellä on vanhoja puita, sitä vähempiarvoisempi siitä tulee. Nyt sinne istutetaan uusia puita, mutta se ei ole enää entinen Monrepos, Zintshuk sanoo.

Tatjana Zintshuk työskenteli puistossa 25 vuotta. Yle/Kari Kosonen

75 vanhaa puuta kaadetaan

Historiallisen puiston restaurointi aloitettiin viime vuoden kesällä. Sen päärahoittaja on Maailmanpankki, jonka antaman lainan lisäksi Venäjän valtio antaa omaa rahaa.

Suunnitelman puiston restauroinnista on tehnyt pietarilainen arkkitehtitoimisto Liteinyi Tsast-91, jolta hankkeen vetäjä FISP-säätiö on suunnitelmat tilannut.

Arkkitehtitoimiston johtajan Aleksei Lodyginin mukaan vanhojen puiden säilyttämiseen suhtaudutaan restauroinnissa vakavasti.

– Kaikkiaan kaadetaan vain 75 yli 100-vuotiasta puuta. Tämä on noin kolme prosenttia kaikista kaadetuista puista. Kaikkiaan restaurointialueella on noin 900 vanhaa puuta, Aleksei Lodygin sanoo.

Puita restaurointialueella on Lodyginin mukaan noin 7 600, joista kaadetaan 2 500 eli siis noin 30 prosenttia.

– Niistä suuri osa on nuoria, luonnostaan puistoon kasvaneita tai sairaita puita, Lodygin vakuuttaa.

Toimittaja Kalle Schönberg vieraili Viipurin Monrepos-puistossa seuraamassa puiston entisöintiä. Katso ja kuuntele video yltä.

Takaisin 1800-luvulle

Hakkuita ja puiden istutuksia tarvitaan Lodyginin mukaan puiston historiallisen ilmeen palauttamiseksi. Vaikutteita restaurointiin on otettu puiston eri historiallisilta ajanjaksoilta. Päähuomio on kuitenkin kiinnitetty 1800-luvun puoliväliin.

– Puisto eli silloin kukoistuskauttaan. Me vain palautamme sen, mitä täällä silloin oli.

Esimerkiksi puiston portilta kartanolle johtavan vanhan lehtipuukujan kaikki puut on kaadettu. Aleksei Lodyginin mukaan tämä johtuu juuri vanhan ulkoasun palauttamisesta.

– Tähän istutetaan molemmille puolille lehmuksia, koska historiallisesti tien reunoilla kasvoi lehmuksia. 1900-luvulla ne kuolivat ja tähän kasvoi koivuja ja vaahteroita.

Katso kuva Monrepos-puiston lehtipuukujasta nyt ja havainnekuva restauroinnin jälkeen.

Nettiadressi kerää allekirjoituksia

Puiston restauroinnin vastustus kiihtyy Venäjällä. Viime vuoden kesällä alkaneen restauroinnin keskeyttämistä vaativan adressin (siirryt toiseen palveluun) on allekirjoittanut internetissä jo yli 118 000 henkilöä.

Myös kansainvälisen kulttuuriperintökohteiden ICOMOS-asiantuntijajärjestön Pietarin osasto on arvostellut Monrepos-puiston restaurointia. Järjestö on sijoittanut nettisivuilleen julkisen kirjeen (siirryt toiseen palveluun), jossa se pyytää Suomen presidentti Sauli Niinistöä puuttumaan asiaan.

Vanhan puuston lisäksi järjestöä huolestuttaa puiston huonossa kunnossa olevien historiallisten rakennusten kohtalo. Järjestö pelkää, että rakennusten vielä säilyneitä historiallisia osia ei säilytetä, vaan ne korvataan uusilla.

Kartanorakennus on huonossa kunnossa. Yle/Kari Kosonen

Restauroijien mukaan puistossa korjataan kartanon päärakennus ja kirjastorakennus sekä puiston toimistona toimiva puutarhurin talo. Puutarhurin talon yhteyteen tulee myös uusia tiloja henkilökunnalle ja välineistölle.

Historiallisen kartanon rakenteiden säilyttämiseen viittaa ainakin se, että kartanon seinälaudoitus on numeroitu irrottamista ja nähtävästi myöhemmin tapahtuvaa uudelleen rakentamista varten.