Raha ei riitä arjen menoihin, eikä aina edes ruokaan. Pitkäaikaissairaudet vaivaavat ja terveys koetaan muutenkin heikoksi. Tällaisia piirteitä nousi esiin, kun Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL tutki työelämän ulkopuolella olevien hyvinvointia (siirryt toiseen palveluun).

Jo aiemmin on tiedetty, että työn ulkopuolelle jääminen on usein raskasta. Nyt selvisi tarkemmin, että muun muassa jatkuvan epävarmuuden takia vakava psyykkinen kuormitus on työn ulkopuolella olevilla huomattavasti yleisempää, kuin väestöllä keskimäärin. Siinä missä koko väestöstä vakavaa psyykkistä kuormitusta kokee noin kymmenisen prosenttia, vain työn ulkopuolella olevia tarkasteltaessa luku nousee 34,5 prosenttiin.

Psyykkinen kuormitus koostuu monista tekijöistä. Kyselytutkimus selvitti muun muassa vastaajien mielialaa, ahdistuneisuutta ja arkipäivän huolia.

– Aiemmin laadullinen tutkimus on toki jo viitannut esimerkiksi siihen, että pienituloisten elämässä stressiä tuottaa se, ettei elämää voi suunnitella, miettii THL:n tutkimuspäällikkö Anna-Maria Isola.

Työn ulkopuolella olevilla viitataan tutkimuksessa moninaiseen joukkoon: tutkimukseen osallistuneissa on niin lomautettuja, työttömiä työnhakijoita, kuntoutus- tai työllistämistoimenpiteisiin osallistuvia, eläkeläisiä kuin opiskelijoitakin. Vastaajista yli puolet oli ollut työn ulkopuolella yli kaksi vuotta, ja lähes kolme neljästä yli vuoden.

Työn ulkopuolella olo kuluttaa. Psyykkinen kuormitus koostuu kuitenkin eri asioista kuin työssäkäyvillä.

– Totta kai myös työelämä kuormittaa. Burnouttien lisäksi esimerkiksi työpaikkakiusaaminen tai työyhteisöstä ulos sulkeminen voivat aiheuttaa kuormitusta, pohtii THL:n tutkija Lars Leeman.

Leemanin mukaan on kuitenkin muistettava, että vaikka kuormitus on työn ulkopuolella olevilla erilaista, ei se tee siitä vähäisempää.

– Toiset tutkimukset ovat myös osoittaneet, että työn menetys on itsessään erittäin stressaavaa, Leeman muistuttaa.

Yksinäisyyttä, jolta edes aktiivisuus ei pelasta

Tutkimuksessa oli myös positiivisia tuloksia. Esimerkiksi työn ulkopuolella olevien aktiivisuus esimerkiksi järjestöissä tai muussa toiminnassa oli samaa tasoa kuin kaikilla suomalaisilla. Huomionarvoisaa on, että tästä huolimatta moni kokee, ettei esimerkiksi läheisiä ystäviä ole.

– Ei sinänsä ollut yllättävää, että toimeentulohuolet, terveysongelmat ynnä muu kasautuvat tälle ryhmälle. Sen sijaan yksinäisyyden kokemuksen yleisyys pysäytti, Anna-Maria Isola toteaa.

Yksinäiseksi tutkimuksessa itsensä koki lähes neljännes vastaajista. Luku on kolminkertainen verrattuna koko väestöön.

Tutkimus toteutettiin yli 800 vastaajaa keränneenä kyselynä. THL:n tutkija Lars Leemann toteaa, että tiettyyn väestönosaan kohdistuva tutkimus kannattaa.

– Koko väestöä koskevat tutkimukset ovat periaatteessa kattavia, mutta tietoa eri ryhmistä voi niiden pohjalta olla vaikea erotella, Leeman kertoo.

Monissa tutkimuksissa kaikkein heikoimmassa asemassa olevia on vaikea saada mukaan, ja heidän määränsä kaikkien vastaajien joukossa jää pieneksi. Pelkona on, että tietoa jää huomaamatta.

Tavoitteena työkalut, joilla mitata palveluiden toimivuutta

Nyt julkaistu tutkimus tehtiin, ennen kuin esimerkiksi työttömien aktiivimalli astui voimaan. Se ei siis pyri osoittamaan erityisiä viimeaikaisia kehityskulkuja työn ulkopuolella olevien tilanteessa.

Tutkimus on osa THL:n laajempaa hanketta, jossa tutkitaan osallisuutta ja hyvinvointia. Tavoitteena on luoda työkaluja, joilla voidaan mitata esimerkiksi sosiaalipalveluiden vaikuttavuutta.