Feliratkozás a Járvány hírlevélre Minden hétköznap elküldjük, amit a járványról tudni érdemes. Iratkozz fel, és vigyázzunk egymásra!

Ez itt a 2010-es évek 100 legjobb számát felsoroló lista második része, amin az első 50 helyezett szerepel. Az 51. és a 100. hely közötti előadókról a lista első felében írtunk, az ide kattintva érhető el. Abban a cikkben értekeztünk hosszabban a 2010-es évek és a lista tanulságairól is, és ismertettük a lista összeállításának technikai részleteit. A lényeg: egy előadó csak egy számmal kerülhetett fel a listánkra.

A szócikkeket írták: Bede Márton (BM), Czinkóczi Sándor (CZS), Gelegonya Edina (GE), Herczeg Márk (HM), Horváth Bence (HB), Kocsis András (KA), Neményi Lilla (NL), Németh Zsófia (NZS), Rónai András (RA), Sarkadi Zsolt (SZS), Szabó Sz. Csaba (SZSZCS).



50. Rock Band For Old Men – Eat Some Snacks & Cry (2018)

Bármennyire is csábító a párhuzam, a kecskeméti születésű Korb Géza nem egyszerűen a kiskunsági Mac DeMarco (bár ha egyszerűen ennyi lenne, az se lenne szégyellnivaló), hanem sokkal több annál, egy igazi magyar antisztár, aki az antisztársága ellenére is (vagy pont épp azért) nagyon szerethető. A Rock Band for Old Mennek semmilyen logikus mérce szerint nem szabadna működnie, és éppen ettől működik igazán. A koncertjeik is ezért mennek élményszámba, a nézők nemcsak nézők, hanem néhány perc alatt szurkolókká is válnak, a színpadon álló, furcsa emberekkel együtt izgulnak azon, hogy minden jól sikerüljön. Nagyon kevés magyar előadó képes ilyen könnyen ilyen szeretetközösséget teremteni. A Rock Band for Old Mennek egyébként elvileg van már egy kész albuma, de rendesen felvenni és kiadni még sajnos nem sikerült. (SZS)

49. Ress – Taxi (2019)

Az évtized végének nagyszerű fejleménye, hogy a kortárs, hm, urban stílusokban a YouTube-huszárok és az amatőrök mellett megjelentek a valóban kreatív alkotók. Ez főleg a trapben volt látványos, de az újvonalas R&B-ben is történtek izgalmas dolgok. A Taxi ennek a vonalnak az abszolút csúcsműve, jól eltalált hangulatával, kimunkált hangzásával, bőségesen szórt ötleteivel mind az énekben, a szövegekben és az alapban. (RA)

48. The Qualitons – All We Can Do (2018)

Ebben aztán szinte minden van: ragadós groove, klasszikus énekharmóniák, mániákus gitározás, elszálló orgonaszóló, lebegés és kaszabolás; ám mindezek magától értetődő(nek látszó) természetességgel alakulnak egymásba bő hét percben. A pszichedelikus rock térnyerése az évtized egyik nagy magyar trendje volt, de a Qualitons másképp csinálja, mint a többiek. Eddigi csúcsművük a a 2018-as Echoes Calling lemez, de ahogy az évtized vége (pl. a KEXP-fellépés) azt mutatja, hogy még mindig vannak előttük távlatok. (RA)

47. Chillum Trio – Eyes Closed Ears Open (2018)

Érthető történelmi okokból a tropical elektronika nem egy túlreprezentált műfaj itthon, de azért így sem vagyunk izgalmas alkotók híján. Szekeres Géza egyszemélyes projektjére már Gilles Peterson is felfigyelt, ez a dal pedig egy igen szórakoztató spacedisco-remek, szinte bármilyen alkalomra. (HB)

46. Models Can't Fuck – Ghost Kid (2011)

Ez a szinte instrumentális, szinte elfeledett posztdiszkószám amilyen primitív, annyira időtlen benyomást tesz, ráadásul semmilyen ponton nem kapcsolódik semmilyen magyar zenei áramlatba, szerencsére. Az EZ Basicből ismert Szarvas Árpádnak a Models Can't Fuck egy mindössze pár kislemezt összehozó side-projectje de az örökzöld funk és diszkó meglepően jól áll neki. (NZS)

45. Bermuda – Monte Carlo (2012)

A földrajzi nevekhez különösen vonzódó zenekar ezzel a 2012-es számával kapta el legjobban annak az időszaknak a hangulatát, amikor még az indie rock is izgalmasabb volt, és még a bulinegyedet sem a legénybúcsúkra optimalizálták. A vállaltan egyszerű, reklámspotos popzenéjükkel görcsölés nélkül sikerült túllépniük a korábban meghatározó alterrock zenekarok mindent túlművészkedő hagyományain. (CZS)

44. The Nobody Elses – Psych Tneb (2016)

Amikor egy 13 perces, lassan kibontakozó pszichedelikus jam ennyire jól szól, akkor valószínűleg egy óriási kémiával működő zenekar egyik varázslatos pillanatának lehetünk épp tanúi (legfeljebb az lehet furcsa, hogy átlag 20 éves zenészek hoznak össze ilyesmit). Persze nem árt, ha a képletből nem hiányzik Fodor Dávid, a The Nobody Elses frontembere, akinek dalszerzői képességeiről 2018-as szólólemezén (Fodor Dávid & Doom Blues) is meg lehet győződni. (NZS)

43. Testrablók – Őrültek háza (2019)

A tízes években egyértelműen Szegedről jöttek a legjobb magyar punkzenekarok (vagyis inkább posztpunkzenekarok, mindegy), így például az A Párthoz több szálon kapcsolódó Testrablók is, amely inkább a játékosabb, izgágább, táncolhatóbb végéről fogja meg a műfajt, ez pedig kifejezetten az előnyére válik: én például már hónapok óta képtelen vagyok kiverni a fejemből azt, hogy BE-SZÁN-TÁS, meg hogy ajjaj, őrültek háza, ajjaj, recseg a váza, amit egyáltalán nem bánok. Egyszerre és felváltva rikoltozó nőket hallgatni amúgy is mindig fantasztikus élmény, úgy meg aztán pláne, ha magyarul csinálják. (SZSZCS)

42. 40 days – We know (2016)

A 40 Days számának lassú folydogálásába a dream pop nihilizmusa és annak érzése ivódott bele, hogy bár annyira nem rossz itt, tulajdonképpen valahol máshol mindig éppen jobb lenne. Úszunk együtt a könnyű és tökéletes gitártémával, az éteri énekkel és a sistergő pszichedelikus rockkal – a hullámok alól pedig felfejtődik, hogy nincsenek terveink és céljaink, de nem is kellenek, mert hát a végén úgyis mindig lesz valami. (GE)

41. Fran Palermo – Yellow Man (2016)

A Fran Palermo az évtized egyik legizgalmasabb és legnagyobb figyelmet kapó zenekara. Maga a produkció tulajdonképpen a zenekarvezető, Henri Gonzo szólóprojektje, akiről az Index pár éve még dokumentumfilmet is forgatott. Sok évnyi utcazenélés után az évtized során nyújtózkodtak az indie, a folk és a krautrock irányába is, elég sok számot ki lehetne emelni a munkásságukból, azonban a Yellow Man a maga táncolós húzásával és a gazdag hangszerelésével jól mutatja be az együttest. A listára egyébként még a Monsoon című szám is felkerült tőlük. (KA)

A lista folytatódik, csak lapozni kell hozzá itt lenn

↓ ↓ ↓

