טוביה טננבום ראה כבר כמעט הכל. אחרי שחרש כעיתונאי את ישראל, גרמניה וארה”ב ופרסם את רשמיו בספרים מצליחים, החליט ביחד עם אשתו איזי המשמשת כצלמת ומפיקה לחפש יעד חדש ושונה. “אחרי הספר האחרון על גרמניה (‘שלום, פליטים!’), ישבתי עם המו”ל שלי וחשבנו על הצעד הבא”, הוא מספר בראיון מיוחד ל’מידה’ במהלך ביקורו בארץ לרגל שבוע הספר. “בדרך כלל הוא זה שהיה מעלה רעיונות אבל הפעם אני הצעתי לכתוב על בריטניה. תמיד אהבתי את התרבות האנגלית, אני חובב תיאטרון והייתי מבקר הרבה בלונדון, וכמובן מכיר את השפה”.

הרעיון היה לכתוב ספר על הברקזיט ואולי קצת על תיאטרון, אבל דווקא בממלכה המנומסת חיכתה לסופר הוותיק הפתעה. “התחלתי את המסע באירלנד, נפגשתי שם עם פעיל פוליטי וביקשתי ממנו לספר על המדינה. הדבר הראשון שהוא אמר לי: מה שמאחד את כולנו זה שאנחנו לא אוהבים יהודים”, מספר טננבום על המפגש הראשוני עם האנטישמיות הבריטית. “הייתי קצת בהלם אבל חשבתי שזה מקרה יוצא דופן. אחר כך ראיינתי את ראש העיר והוא סיפר שהם מניפים את הדגל הפלסטיני בבניין העירייה במשך חודש כל שנה, וכמה זה חשוב שיש תנועה כמו חמאס שמייצגת את העם. שאלתי אותו אם לא מפריע לו שבחמאס קוראים לרצח ישראלים והוא אמר: “זה מה שהם אומרים, אבל זה לא מה שהם עושים”. השבתי לו שלמיטב ידעתי זה בהחלט מה שהם עושים”.

מהר מאוד התבררה התמונה: אף אחד בבריטניה לא מדבר על הברקזיט, והנושא הכמעט יחיד שמעניין את כולם זה הפלסטינים. “אחרי אירלנד הגענו לבלפסט. לקחנו סיור של תיירים בעיר ואני רואה בכל הרחובות דגלי פלסטין. נכנסתי לחנות וראיתי שם חולצות עם סיסמאות בעד עזה. זה היה מוזר מאוד, והבנתי שיש פה משהו שצריך לחקור”.

I've taken the liberty of adding English subtitles to part of the video produced by @tenenbom that was distributed by @SussexFriend Key message: "We support Palestinians because they’re against the Jews..Hitler didn’t kill enough Jews" sums up rationale of most ‘anti-Zionists’ pic.twitter.com/GxDWoi7Rtm — Confront the Hate ❌ (@Cant_fool_me) April 14, 2019

תופעה אחרת שהתגלתה בפני טננבום במהרה היא העובדה שבין שלל הארגונים והפעילים המקדמים את המטרה הפלסטינית בבריטניה ישנם מעט מאוד פלסטינים, אם בכלל. “בין כל ארגוני הסולידריות, בכל ההפגנות והכנסים שהייתי בהם ראיתי רק מוסלמי אחד, שמכר ספרי קוראן בדוכן. רוב הפעילים למען פלסטין בכלל לא יודעים איפה היא נמצאת”.

למה דווקא פלסטין?

“זו שנאה עמוקה בת אלפי שנים, והנושא הפלסטיני הוא פשוט אחד מהגלגולים הנוכחיים שלה. פגשתי למשל צעיר אנגלי, ילד שרק סיים אוניברסיטה וסיפר שהנשוא שהכי חשוב לו מבחינה בינלאומית זה פלסטין. “רק לפני כמה ימים היהודים רצחו 40 ילדים ביום אחד”, הוא טען. כששאלתי אותו האם יש עוד מקרים של אי־צדק שמדירים שינה מעיניו כמו למשל בטיבט, בסוריה או בתימן הוא אמר: “אני לא יודע כלום על הנושאים האלה, מעולם לא חשבתי על זה”. כלומר, ‘פלסטין’ עבור הבריטים זו צורת מחשבה. לא צריך באמת לדעת או לבדוק מה קורה שם, אפשר פשוט להגיד שאתה בעד פלסטין ולסמן וי ברשימה”.

זו תופעה שמתחזקת דווקא בשנים האחרונות

“ככל שאנחנו מתרחקים מהשואה הבושה של האומות האירופאיות נעלמת והנושא של פלסטין נותן להם תירוץ נוח להגיד – אנחנו לא שונאים יהודים, אנחנו פשוט נגד ישראל. כשאני מדבר למשל עם שמאלני בישראל הוא עוד מנסה להסביר ולהביא הוכחות מההיסטוריה, באנגליה לא צריך הוכחה. מבחינתם ישראל היא השטן וזו עובדה”.

האם זו תופעה שנפוצה יותר בשמאל הבריטי?

“אני חושב שזה משהו שטבוע בכלל הציבור. זה בולט יותר בשמאל ובמפלגת הלייבור כי שם מדברים על זה באופן חופשי, אבל התחושה נמצאת בכל מקום. כולם מדברים על האנטישמיות של ג’רמי קורבין מנהיג הלייבור, אבל עדיין בסקרים הוא מקבל סביב 40%, יותר מהמפלגה השמרנית. לא מדובר במפלגה קיצונית אלא מפלגת שמאל-מרכז שכמעט חצי מהאוכלוסייה מוכנה להצביע לה”.

ואיך מגיבים היהודים במדינה?

“כשהייתי באירלנד למשל שאלתי את הרבנים שם והם אמרו שזה מקום טוב ליהודים. במנצ’סטר יש קהילה יהודית גדולה ויש הרבה מקרים שחוטפים לילדים כיפות או זורקים עליהם אבנים, אבל הם מסרבים לראות את זה. הם חיים בעולם שלהם ומספרים לעצמם סיפורים שהכל טוב ויפה”.

לב המאפלייה

בין האנשים הרבים שפגש טננבום במסעותיו ברחבי האי הבריטי היה גם ג’רמי קורבין הידוע לשמצה כתומך בארגוני טרור, מכחיש שואה ובאופן כללי מוביל קו אנטי-ישראלי מובהק. אך למרות התדמית המפחידה, טננבום מספר שהופתע לפגוש במציאות אדם שונה לחלוטין. “הוא דמות שמקרינה חום ושלווה, יש לו כריזמה וחוש הומור, כמעט דמות אבהית. זה דבר שלא ציפיתי לראות אצל אדם כזה”.

כדי לנסות לפצח את סוד הקסם של קורבין, חדר טננבום אל לב המאפלייה ופגש את אחד מיועציו הקרובים ובכיר המפלגה פיטר וילסמן, שנודע בעצמו בעבר בשל שורה של התבטאויות בעייתיות נגד יהודים. וילסמן כמובן הרעיף שבחים על קורבין אותו תיאר כ”אדם מיוחד”, אך דברים אחרים שאמר במפגש הובילו לסערה גדולה בממלכה.

“בשיחה שלי איתו הוא טען שמתנהל צייד מכשפות נגד הלייבור שמאורגן על ידי השגרירות הישראלית, שמפעילה מרגל בתוך המפלגה”, מספר טננבום ומוסיף: “הוא האשים גם את ישראל שארגנה את עצומות ההנהגה היהודית נגד האנטישמיות בלייבור וטען שיש יהודים עשירים שמשפיעים על התקשורת”. לאחר שההקלטה הושמעה בתחנת רדיו מקומית, התעוררה מהומה במפלגה שהחליטה להשעות את חברו הטוב של קורבין: “כל התקשורת רעשה, וראיינו אותי המון פעמים על הסיפור הזה”.

ומה אומרים היהודים הבריטים על הסכנה של קורבין?

“הרבה מנהיגים יהודים שרציתי לראיין פשוט סירבו, אבל גם אלה שכן התראיינו לא הסכימו להגיד לציטוט שקורבין אנטישמי. דיברתי למשל עם פעיל בארגון יהודי שאמנם אמר כי מדובר ללא ספק באדם אנטישמי, אבל הוא פחד שאצטט אותו כי חשש לעבודה שלו”.

בשיא הסערה סביב קורבין לפני כשנה, גדעון לוי כתב עליו ב’הארץ’ שמדובר ב”דמות מופת”

“גדעון לוי יהיה מוכן לכבס כל אדם כל עוד הוא נגד ישראל אבל אני מבין אותו. זה מה שהוא צריך לכתוב כי אחרת לא יהיה לו קהל. כש’הארץ’ אומר את זה אני לא מופתע, אבל כשיהודי בריטי שעשוי לשלם מחיר כבד במקרה שקורבין יעלה לשלטון לא יכול לאזור אומץ כדי להילחם בתופעה – זה מדהים”.

במהלך העבודה על הספר שצפוי לראות אור בגרמניה בראשית השנה הבאה, בכל זאת חקר טננבום גם את הנושא החם ביותר בממלכה בימים אלה, המשבר הפוליטי העמוק סביב תהליך עזיבת האיחוד האירופי, וגם כאן המסקנות היו עגומות. “מה שמעניין בברקזיט זה שמרבית האזרחים הבריטיים אמרו במשאל העם שהם רוצים לצאת מהאיחוד, אבל הממשלה באה ואומרת שהיא לא מוכנה”, הוא מספר. “כל הפוליטיקאים שמגדירים את עצמם כליברלים עכשיו באים וטוענים שאלה שהצביעו בעד הברקזיט לא יודעים מה הם עשו או שהם פשוט טיפשים. השרים וחברי הפרלמנט חושבים שהתפקיד שלהם זה להציל את האנשים מעצמם, בדיוק מה שדיקטטורים תמיד אמרו”.

מתחת לאפס

טננבום נולד בבני ברק למשפחה חרדית ולאחר שירותו בצה”ל עבר לארה”ב שם למד והפך לדמות מובילה בסצנת התיאטרון של ניו־יורק. במשך שנים ארוכות כתב עבור עיתונים ברחבי העולם, אך את פרסומו בישראל קנה לראשונה עם הספר ‘תפוס ת’יהודי!‘ שראה אור בעברית ב-2014. במהלך כתיבת הספר חרש טננבום את ישראל במשך חודשים כאשר הוא מציג את עצמו כעיתונאי גרמני ומצליח להוציא ממרואייניו, בעיקר פעילי שמאל ובכירים פלסטיניים, ציטוטים מדהימים על כוונתם האמיתית ושנאתם לישראל.

תופעה נוספת שנחשפה ב’תפוס ת’יהודי’ לראשונה באופן בלתי אמצעי היא כיצד מדינות אירופה בוחשות בפוליטיקה הפנימית של ישראל באמצעות ארגונים ועמותות שונות, אך נראה כי לא הרבה השתנה מאז. לדברי טננבום, שכאמור חזה מקרוב בתופעה, ההתערבות האירופאית בישראל היא “דבר שלא קורה באף מקום בעולם, זו פשוט בושה וחרפה”.

האם מדינת ישראל פשוט מתעלמת מהעניין?

“הבעיה העיקרית היא שאין מנהיג עם אומץ שישים לזה סוף, ואנחנו עדיין שקועים בפחד אפילו שיש לנו כבר מדינה ויצאנו מהגולה אחרי אלפיים שנה. באיזה זכות בא לפה גרמני או צרפתי, שכל ההיסטוריה של המדינה שלו מלאה בדם, ומספר לנו שהוא הצדיק ואנחנו הפושעים? ההסברה שלנו היא מתחת לאפס”.

הספר אמנם הפך לרב־מכר בהוצאת ‘סלע מאיר’ אך לידתו לא הייתה קלה. “הבאתי את ‘תפוס ת’יהודי’ לכל ההוצאות הגדולות בישראל ואף אחד לא רצה אותו למרות שידעו שיימכר היטב. אחרי שהספר היה במקום הראשון במכירות בגרמניה, אחת מהסוכנות החשובות בארץ אמרה לי: “אני מסכימה לפגוש אותך אבל בבקשה אל תשלח לי את כתב היד בדוא”ל כדי שלא יטנף את המחשב שלי”.

המחסומים שהוצבו בפני טננבום פשוט כי העז להביא את האמת לא היו מוגבלים לישראל. “אפילו הספרים שלי באנגלית מודפסים פה בישראל ונשלחים לארה”ב כי לא הצלחתי לשכנע הוצאות שם שידפיסו אותו, כולן התחמקו בכל מיני תירוצים”, הוא מספר. “גם כשהייתי עכשיו בבריטניה צילמנו את כל המסע כדי לערוך אותו לסרט, אבל אחרי שבטלוויזיה הגרמנית ראו את הבחור הראשון באירלנד ואת ההערות האנטישמיות שלו הם התקפלו”.

איך אתה מסביר את זה?

“אנשים מפחדים מכל מה שנראה אחרת. הרי מדובר בליברלים שיודעים יפה לבקר את כל העולם, אבל ביקורת חריפה מדי עליהם הם לא ירצו לפרסם. יש פחד ויש רצון להשתיק שקיים גם בימין וגם בשמאל, ניסיון להשתיק את כל מי שחושב אחרת”.

ואכן נושאי הפחד וההשתקה משמשים כמנוע עיקרי בעבודתו של טננבום ושלובים היטב לאורך כל ספריו. בשיטת העבודה והכתיבה הייחודית שלו הוא מצליח לסלק את שכבות הצנזורה ולגלות מה אנשים חושבים באמת, אך אפילו עבורו זה הולך ונעשה קשה יותר. “אני מסתובב בהרבה מדינות ואני רואה עולם קיצוני וסהרורי מאי פעם, עם תופעות שחוויתי כילד בעולם החרדי אבל לא חלמתי שאתקל בהם בקרב האליטה האינטלקטואלית במערב. אומרים לך מה להגיד, מה לחשוב ואיך להתנהג. אני כבר לא רואה הבדלים בין הדתי הקיצוני לחילוני המתורבת כביכול”.

במה זה מתבטא?

“אנשים סוגרים את עצמם, מפחדים לדבר ומפחדים להגיד או לדעת את האמת. אנחנו חיים בעולם מטורף שמשתנה כל הזמן, אבל רק דבר אחד עומד על תילו ואפילו מתחזק יותר ויותר: השנאה ליהודים”.