Brittisk politisk debatt är ibland så njutbar att den skulle kunna upphöjas till stilistisk konst. Debatterna i parlamentet, inte minst. Nästan lika underhållande kan svensk rapportering om valresultaten i samväldet vara. Public servicekanalerna SVT och SR verkar alltid lika uppriktigt förvånade när Tories går till seger och Labour misslyckas. De brittiska partiledare som avgått det senaste dygnet har kallats för ”offer efter jordskredssegern”, och det är snart bara SvD:s ledarsida som kommenterar valresultatet med större förutsägbarhet.

Intresset för det brittiska valet är med rätta stort och det kunde med fördel ha synts i nyhetsflödet långt tidigare. Kanske hade den bestörta förvåningen då varit något mindre. Inte sällan beskrivs det brittiska valsystemet som förklaring till varför de konservativa klarar sig så bra. ”Brittiska valsystemet – snårigt och olikt Sveriges” (svt.se). Enmansvalkretsar gör det också svårare att förutspå valresultat och opinionsinstitutens jobb är att fånga trender för att ha en chans att gissa slutligt utfall.