Livsmedelsarbetareförbundet skriver om den blockad de utfärdat mot Ingeborgs bageri i ett försök att tvinga det lilla familjeägda företaget att teckna kollektivavtal.

I insändaren skriver man med hög svansföring om kollektivavtal som lösningen på all världens problem. Det skapar sund konkurrens, räddar arbeten och skapar ordning och reda på arbetsmarknaden. Verkligheten talar dock ett annat språk – då fackets användning av kollektivavtal som ett medel för att artificiellt pressa upp löner stänger människor ute från arbetsmarknaden och hämmar Sveriges välstånd.

Detta är emellertid den mildare delen av problematiken. Värre är de metoder som man använder för att få sin vilja igenom. För visst stämmer det, som Livs skriver, att man har laglig rätt att agera som man gör. Huruvida man har moralen på sin sida är däremot mer tveksamt.

Ahmed och Sema Mehdi som driver Ingeborgs bageri har gång på gång förklarat att man ännu inte har råd med den kostnad som kollektivavtal skulle innebära. För detta uppvisar facket noll sympati – och hotar istället med att trappa upp striden genom att strypa bageriets leveranser. På frågan gällande vilka andra åtgärder som kan bli aktuella svarar man helt sonika: ”Vi ger oss inte förrän vi har ett avtal påskrivet.”

Oavsett om man generellt ställer sig övervägande positiv eller negativ till facket måste man kunna se situationen i Linköping för vad den verkligen är: Ett stort och resursstarkt fackförbund utsätter ett litet bageri med endast två anställda för organiserade trakasserier.

För facket verkar detta vara en ren principfråga som handlar om att till varje pris gå vinnande ur striden – men för dessa enskilda personer är det en fråga om ens dagliga levebröd.

Det är dags att se över proportionalitetskrav på stridsåtgärder och skydda den individuella kontraktsrätten.

Till dess att detta genomförs är dock vår starka uppmaning till Livs: Rannsaka er själva, inse vem som är boven i dramat och lämna Ingeborgs bageri ifred!