Consiliul Judeţean Suceava a asfaltat, în august – septembrie, drumul din vârful Rarăului până spre satul Chiril, pe motiv că ruta respectivă nu mai văzuse asfalt de vreo douăzeci de ani, iar asfaltarea poate reda traficului o zonă cu un potenţial turistic deosebit u transportatorii de lemn nu se dau însă în lături să care buşteni cu TIR-urile, pe un drum lat de o bandă unde sarcina maximă admisă a maşinilor este de 3,5 tone . In bătaie de joc, limitatoarele de înălţime de la intrarea pe drum au fost „înălţate” pe nişte trunchiuri de copaci

Cea mai cruntă bătaie de joc a celor care transportă ilegal lemne la adresa celor care trebuie să vegheze la circulaţia rutieră corectă şi la starea drumurilor este pe un drum recent asfaltat, care ar fi trebuit să fie un motiv de mândrie pentru întreg judeţul Suceava. Este vorba de un drum lat de o bandă, din satul Chiril al comunei Crucea până sus, aproape de vârful Rarău. Spre sfârşitul verii, cei de la CJ Suceava au făcut eforturi să să finalizeze drumul de la ieşirea din satul Chiril şi până la intersecţia cu drumul judeţean care fusese modernizat din apropiere de vârful Rarău până în Pojorâta, pe la intersecţia cu drumul european.

Cu toate că porţiunea pe celălalt versant de pe Rarău nu a fost modernizată în adevăratul sens al cuvântului, nemaifiind lărgit drumul, nefiind puşi parapeţi metalici pe distanţe de câţiva kilometri şi nici măcar câteva puncte de belvedere, faptul că s-a turnat un covor asfaltic şi s-au făcut marcaje a fost conside-rat, la vremea respectivă, un motiv de bucurie. Pentru a proteja cât de cât investiţia abia finalizată, s-a luat decizia ca pe drumul judeţean din Masivul Rarău spre Chiril să nu se poată deloc circula cu maşini agabari-tice. In acest sens, CJ a şi luat decizia de a pune în două locuri bariere de înălţime. Este vorba de intersecţiile cu drumul modernizat ce face legătura dintre vârful Masivului Rarău şi Pojorâta şi cu drumul ce face legătura spre schitul Chiril.

„Am spus de la bun început că va fi un drum destinat turiştilor. Vrem (TransRarăul) să rămână un drum adresat acestor categorii, fără să fie transport agabaritic. Din acest considerent am montat barierele de înălţime”, a declarat, pe la mijlocul lunii trecute, preşedintele CJ Suceava, Cătălin Nechifor. El chiar conta pe aptul că oricum este un drum îngust şi tot mai mulţi turişti circulă pe Rarău, fiind motivul pentru care crede că investiţia făcută este una bună, iar măsura luată pentru a nu încuraja alte categorii de participanţi în trafic decât turiştii de asemenea este una potrivită.

Smecherii din zonă nu dau însă doi bani pe limitări şi valoarea unei investiţii, iar acest lucru se poate observa lesne din pozele alăturate, realizate în cursul săptămânii trecute pe noul drum spre Chiril. Camioanele ticsite cu lemne sunt cărate în toiul zilei pe drumul proaspăt asfaltat şi nimeni nu ştie nimic, în mod oficial cel puţin. Faptul că drumul este îngust şi neprotejat de parapeţi iar în eventualitatea în care de pe contrasens vine vreo maşină mică sau, mai grav, un alt TIR nu pare să îl preocupe pe şoferul camionului înmatriculat cu numărul SV 11 NDF. Ca el mai sunt şi alţii. Cel mai bun exemplu de “liberă iniţiativă” în a trece de barierele legii este chiar la limitatoarele puse în pe drum, acest lucru fiind lesne de observat din fotografii. „Am montat şi semnalizarea rutieră pentru că este un drum îngust, într-adevăr un drum pe care se circulă cu maxim 30 de kilometri pe oră, cu foarte multe curbe, cu o pantă de coborâre de zece grade. Trebuie circulat cu multă atenţie şi cu respect faţă de ceilalţi participanţi din trafic”, a mai declarat Cătălin Nechifor, la mijlocul lui octombrie, adăugând că vin foarte mulţi turişti şi a concluzionat că asfaltarea „TransRarăului” a fost o investiţie înţeleaptă. Până când mulţimi de turişti vor ocupa drumul dintre Rarău şi Chiril, şmecheraşii din zonă, probabil mână în mână cu ceva autorităţi locale, au înălţat barierele de înălţime cu nişte buşteni, suficient cât să permită unui camion de mare tonaj să treacă cu lemnele furate din Rezervaţia Mixtă „Pietrele Doamnei – Rarău”.

Probabil pentru a nu fi acuzaţi de vandalism, bariera care avea indicatoarele cu limita de înălţime de 2,75 metri şi de masă maximă admisă de 3,5 tone nu a fost nici distrusă şi nici furată, ci înălţată de pe stâlpii de piatră pe alte două trunchiuri de copac, aceştia probabil tăiaţi din codrii Rezervaţiei Mixte „Pietrele Doamnei – Rarău”. Faptul că numai la limita de înălţime spre Chiril a fost această „inovaţie” în semnalizarea rutieră, nu şi la cel din vârful Rarăului, ne duce la concluzia că persoanele cu un alt interes decât cel turistic şi care au sfidat regulile sunt din partea localităţii Crucea, nu Pojorâta. (Cristina RUSTI, Dan PRICOPE)