Ulkomaalaistaustaisiin kohdistuvien viharikosten yleisyydessä on suuria alueellisia eroja. Varsinkin itäisen Suomen maakunnat korostuvat rikosilmoitusten määrässä.

Tämän jutun lopusta voit katsoa, minkä verran uhrin etniseen tai kansalliseen taustaan liittyviä viharikoksia on ilmoitettu sinun kotikunnastasi.

Tavallinen esimerkki viharikoksesta on pahoinpitely, jonka motiivi on epäluulo tai vihamielisyys uhrin etnistä taustaa kohtaan. Muita tyypillisiä tapauksia ovat kunnianloukkaukset ja vahingonteot. Kiihottamiset kansanryhmää vastaan ovat harvinaisempia.

Suurin osa viharikosten uhreista on Suomen kansalaisia, jotka ovat enimmäkseen ulkomaalaistaustaisia tai romaneita. Rikoksia kohdistuu myös suomalaistaustaiseen valtaväestöön, mutta harvemmin. Ulkomaalaisista ryhmistä rikoksia kohdistuu muun muassa irakilaisiin, afganistanilaisiin, venäläisiin ja somaleihin.

Viime vuosina ulkomaalaistaustaisiin kohdistuvat viharikokset ovat vähentyneet – varsinkin, jos ne suhteutetaan maahanmuuttajien määrään. Viharikoksen määrittelystä voit lukea tarkemmin Poliisiammattikorkeakoulun raportista (siirryt toiseen palveluun).

Tuore vertailu: Kolme maakuntaa erottui muista

Rasistisia viharikoksia ei tapahdu suhteellisesti eniten siellä, missä maahanmuuttajia asuu eniten. Ulkomaalaisten määrään suhteutettuna ilmoituksia kirjattiin vuosina 2008–2017 eniten Pohjois-Karjalassa, Keski-Pohjanmaalla ja Kainuussa. Ne ovat kaikki alueita, joissa ulkomaalaistaustaisia on asunut verrattain vähän.

Maakunnittaisen vertailun mukaan esimerkiksi Pohjois-Karjalasta on kirjattu ulkomaalaistaustaisten määrään suhteutettuna moninkertaisesti enemmän viharikoksia kuin muualta maasta keskimäärin.

Vertailu julkaistiin maanantaina osana työ- ja elinkeinoministeriön kotouttamisraporttia (siirryt toiseen palveluun). Se perustuu Poliisiammattikorkeakoulun keräämään tilastoon.

Yle vertaili etniseen tai kansalliseen taustaan perustuvia rikoksia hieman tarkemmin eli kunnittain vuosilta 2009–2018.

Kuntavertailussa nousevat esille Lieksan, Iisalmen ja Siilinjärven kaltaiset itäsuomalaiset paikkakunnat. Niistä kaikista ilmoitettiin viharikosepäilyjä selvästi muuta maata enemmän, kun määrä suhteutetaan väkilukuun tai ulkomaalaistaustaisten määrään.

Pienten kuntien tapauksessa kannattaa muistaa, että yksittäiset tapahtumasarjat saattavat korostua tilastossa kohtuuttoman paljon. Yksittäisten kuntien välisiä eroja voi selittää myös erilainen ilmoituskynnys.

Monia listan kärjessä olevia kuntia yhdistää kuitenkin paikkakunnalla asuvien ulkomaalaisten pieni määrä ja toisaalta kunnassa toiminut vastaanottokeskus.

Esimerkiksi Siilinjärvellä (siirryt toiseen palveluun) ja Forssassa jännitteet leimahtivat lyhytaikaisesti vuosina 2015–2016. Tuolloin Suomeen tuli kymmeniätuhansia turvapaikanhakijoita ja kuntiin perustettiin vastaanottokeskukset. Sittemmin rikosilmoitukset ovat vähentyneet kummallakin paikkakunnalla selvästi.

Lieksan rikossuma ajoittuu 2010-luvun alkuun

Lieksan kyseenalainen menestys selittyy varsinkin 2010-luvun alun roturistiriidoilla. Maahanmuuttajien kohtaama häirintä oli näkyvää ja johti myös oikeustuomioihin. Sen jälkeen viharikokset ovat Lieksassa harvinaistuneet, joskaan eivät yhtä selvästi kuin monilla muilla paikkakunnilla.

Varsinkin 2010-luvun alussa Lieksan ulkomaalaisista harvinaisen suuri osa oli somaleja. Somalit ovat yleensäkin kertoneet kokevansa uhkailua ja häirintää (siirryt toiseen palveluun) enemmän kuin maahanmuuttajat keskimäärin. Kaupunki on kärsinyt myös hyvin korkeasta työttömyydestä.

Yleensä viharikoksissa epäilty kuuluu johonkin enemmistöryhmään ja uhri vähemmistöryhmään. Viharikoksia tehdään kuitenkin myös vähemmistöjen kesken ja niin, että uhri kuuluu valtaväestöön. Yleensä vähemmistöjen valtaväestöön kohdistuvia rikoksia ei kuitenkaan tilastoida viharikoksiksi, koska poliisi ei pidä etnisyyteen kohdistuvaa vihaa niissä motiivina.

Katso, miltä alueilta ilmoituksia on eniten

Alla olevasta taulukosta voit katsoa etniseen taustaan kohdistuvien viharikosten määriä kunnittain. Ulkomailla ja tuntemattomassa sijainnissa tehdyt ilmoitukset on jätetty pois. Mukana ei myöskään ole uskontoon tai elämänkatsomukseen perustuvia viharikoksia.

Luvut perustuvat Poliisiammattikorkeakoulun seurantaan vuosilta 2009–2018. Poliisihallituksen antaman ohjeen mukaan poliisi kirjaa rikosepäilyn aina viharikokseksi, kun mikä tahansa tilanteen osapuoli epäilee vihamotiivia. Tämän taulukon luvut kertovat rikosilmoitusten, ei tuomioiden määristä.

Taulukkoa ladataan

Lue myös: Tässäkö menevät sananvapauden rajat? Yle selvitti, miten viranomaiset ovat kohdelleet vihapuheina ilmiannettuja nettikirjoituksia