Hyvä lukijani,





Guggenheim on taas ajankohtainen asia.





Hankkeesta on käyty pitkä vääntö ja hyvin erityyppisin perustein hanketta on joko kannatettu tai vastustettu. Vuosien mittaan museohankkeesta on tullut surullinen populismin kohde, jota yhä enenevissä määrin sekä vastustetaan ett ä kannatetaan mielikuvaperustein tai ideologisista syist ä . T ä t ä populismia on esiintynyt taidekent ä ll ä , virkamiehiss ä ja poliitikoissa.





Itse olen sit ä mielt ä , ett ä l ä ht ö kohtaisesti uusiin suuriin taidehankkeisiin olisi hyv ä suhtautua positiivisesti. Niit ä toteutetaan maassamme harvoin.













Minusta t ä rkein asia on museon sis ä lt ö . T ä m ä n suhteen en ole kuullut viel ä ainoatakaan syv ä llist ä puheenvuoroa puolesta tai vastaan. Sen sijaan olen n ä hnyt ala-arvoista roiskintaa ” Taiteen McDonaldsista ” tai toisaalta sis ä ll ö t ö nt ä ylistyst ä ” Bilbaon ihmeest ä”





On mielest ä ni heikkoa hankkeenvetoa, ettei Guggenheim Helsinki -sivuilla ole edes kunnollisia linkkej ä Guggenheim -museoihin, saati mink ää n valtakunnan aavisteluja tulevasta taiteellisesta sis ä ll ö st ä — tai linjasta.





Taidehankkeen suotuisalle etenemiselle olisi hyv ä ksi, ett ä tulevista sis ä ll ö ist ä keskusteltaisiin, niill ä spekuloitaisiin, niist ä v ä itelt ä isiin ja muualla maailmassa olevien Guggenheim-museoiden n ä yttely-, tutkimus-, ja opetustoimintaa esitelt ä isiin kattavasti. T ä m ä vaatisi suomalaisella kuvataidekent ä ll ä luottamusta nauttivan taiteellisen johtajan hankkeelle ja n ä kyvi ä sis ä lt ö ihin liittyvi ä ulostuloja.





Suosittelen l ä mpim ä sti tutustumaan Guggenheimiin verkossa. Guggenheimilla on laaja, l ä hes 1700 teosta ja yli 575 taiteilijaa kattava online-galleria, josta voi saada hajua, mist ä on kyse. N ä yttelytoiminta on mielest ä ni todella korkeatasoista, kiinnostavaa ja monia noista n ä yttelyist ä n ä kisin mielell ä ni Suomessa. Esimerkiksi t ä ll ä hetkell ä China after 1989 -n ä yttely New Yorkin museossa vaikuttaa erityisen kiinnostavalta.





Samaan hengenvetoon totean, ettei Helsingin alueen taidemuseoiden tarvitse p ä tk ää k ää n h ä vet ä Guggenheimin rinnalla, p ä invastoin. Esimerkiksi Kiasman raikas n ä yttelytoiminta tuo Helsingiss ä todellisen sparraajan, haastajan ja h ä rn ää j ä n Guggenheimille. Rohkeudessa ja taiteellisessa riskinotossa Guggenheimilla n ä ytt ä isi olevan rutkasti opittavaa.





Guggenheimia on vastustettu ” rahareik ä n ä” . Se, ett ä yksityistä rahaa (olkoonkin, että mukana on myös valtionyhtiöitä) on saatu ker ä tty ä hanketta varten jo nyt 66 miljoonaa euroa ja rapiat osoittaa, ett ä elinkeinoel ä m ä ja s ää ti ö t n ä kev ä t hankeen mielekk ää n ä ja ett ä hankkeen taloudellinen johtaminen on onnistunutta. Siksi tuntuisi jotenkin omituiselta, ett ä Helsingin kaupunki ja Suomen valtio edelleen ajattelisivat, ett ä hanke on taloudellisesti ep ä varmalla pohjalla.





Huomionarvoista on my ö s, ett ä monet p ää kaupunkiseudun taidemuseoiden johtajista n ä kee hankkeen kannatettavana. Guggenheim toisi lis ää k ä vij ö it ä koko Helsingin taidekirjoon.





Mitk ä ovat Guggenheimin todelliset riskit? N ä en niit ä neljä.





Ensimm ä inen riski liittyy k ä vij ä m ää riin ja sit ä kautta talouteen. T ä m ä nhetkinen k ä vij ä m ää r ä tavoite, 500 000 – 550 000 vuosittaista k ä vij ää , on kunnianhimoinen. Vertailun vuoksi Ateneumissa oli vuonna 2015 yhteens ä 262 959 k ä vij ää . EU:n ja Ven ä j ä n kire ä t suhteet vaikuttavat siihen, ettei ven ä l ä ismatkailijoiden virta, joka museon menestykselliselle toiminnalle tarvittaisiin, ole selvi ö .





Toinen riski liittyy arvoihin ja se riski on er ää ll ä tavoin jo realisoitunut. Toivon, ettei tapaus Guggenheimin my ö t ä suomalaista kulttuuripolitiikkaa aleta tehd ä sokean talousvetoisesti vaan kiinnostavat, taiteelliset sis ä ll ö t edell ä . Guggenheim-keskustelu on valitettavasti liikkunut l ä hinn ä museon elinkeinotavoitteiden ymp ä rill ä .





Kolmas — ja pahin riski on epäonnistunut, jatkuvasti varman päälle pelattu näyttelytoiminta. Sillä se aktivoisi nopeasti nuo kaksi edellistä riskiä.





Neljäs riski on se, että muutenkin onnetonta kulttuuribudjettia leikataan Guggenheimin vuoksi. on se, että muutenkin onnetonta kulttuuribudjettia leikataan Guggenheimin vuoksi.



