Vaikka olisi hyvä, että Helsinki saisi Suomen sisällä hyviä kilpailijoita ja voisi kasvaa vähän hitaammin, toistaiseksi Helsingin seudun kuntien on otettava vastaan kasvava väestö. Erityisvastuu tästä on Helsingin kaupungilla – yhdyskuntarakenteen vuoksi. Jos seudun kuntien kesken olisi mahdollista sopia järkevästä yhdyskuntarakenteesta, olisi mahdollista purkaa väestönkasvua vastuullisesti muihinkin kuntiin, mutta toistaiseksi tämä merkitsisi vain yhdyskuntarakenteen hajoamista, lisääntyvää liikennetarvetta ja huonoa palvelutasoa.

Helsinkiä on moitittu liian hitaasta kaavoittamisesta. Viimeksi moitittiin eilen A-studiossa. Koko Suomi kuulemma kärsii siitä, ettei Helsinki päästä ihmisiä työpaikkojen äärelle työttömyysalueilta.

Helsingin väestönkasvu on ollut viime vuosina noin 8500 asukasta vuodessa. Tämä tarkoittaa noin Porin kokoisen kaupungin rakentamista kymmenessä vuodessa. Tämä ei ole aivan halpaa. Helsinki on asettanut investointikaton, 435 M€ vuodessa, mikä estää tehokkaasti nopeuttamasta asuintotuotantoa. Luulen, että Porin infrastruktuurin ja kunnallisten palvelurakennusten arvo on yli 4,35 miljardia.

Koko seutu kasvaa noin 17 000 asukkaalla vuodessa eli 200 000 asukkaalla 12 vuodessa.

Kuitenkin, niin kauan kun asuntojen hinta Helsingissä on näin tolkuttoman korkea, Helsingin pitäisi pystyä rahoittamaan huomattava osa väestön kasvusta maapolitiikalla, siis maanluovutustuloilla ja yksityistä maata kaavoitettaessa arvonnousun leikkaamisilla.

Moni on vaatinut maan hinnan alentamiseksi varastoon tehtäviä kaavoja. Valtioneuvosto näytti vaativan kahden miljoonan neliön reserviä. Kaavoittajan tussi ei paljon maksa, mutta tontin saattaminen rakennuskelpoiseksi maksaa noin 500 €/kerrosneliö. Kaksi miljoonaa varastossa olevaa kemmiä maksaisi siis miljardin.

Minne rakennetaan ja mitä?

Ihmiset ovat erilaisia, ja hyvä niin. Hyvässä kaupungissa on kysyntää vastaavasti tilaa erilaisille asumismuodoille. Kysyntää on tarjontaan nähden paljon kantakaupunkimaisista kerrostaloasunnoista (ratikka ja hissi -konsepti) ja hyvin sijaitsevista omakotialueista. Syrjäisiä kerrostaloalueita ei tarvita eikä pidä myöskään rakentaa, koska niihin sisältyy vahva slummiutumisen riski.

Huonosti sijaitsevan omakotitontin saa vielä myydyksi, mutta miksi rakentaa huonosti sijaitsevia, kun voi rakentaa hyvin sijaitsevia? Sijainti on tärkeä myös omakotiasukkaalle. Sen näkee, kun vertaa omakotitonttien hintoja vaikkapa Oulunkylässä. Talon rakentaminen hyvälle ja huonolle paikalla maksaa yhtä paljon. Siksi on haaskausta rakentaa niitä huonoille paikoille.

Maan valmistus on tiettävästi lopetettu (paitsi esimerkiksi Jätkäsaaressa), mutta hyvien sijaintien rakentamista ei tarvitse lopettaa. Helsingin seudulta puuttuu idea kaupunkirakenteesta, ja siitä kärsimme kaikki.

Itse esimerkiksi olen hyvin tykästynyt kunnolliseen puutarhakaupunkikonseptiin. En voi ymmärtää, miksi kehyskunnat eivät toteuta sitä.

Lisää seuraavissa postauksissa.