Matinkylän vanhan ostarin kohtalo oli viimeksi eilen Länsiväylän otsikoissa. Vuonna 1976 rakennetun ostoskeskuksen tilalle kerrotaan nyt tulevan kolme asuinkerrostaloa, mutta viimeistä vahvistusta odotetaan Espoon valtuustolta.

Henri Urho, 47, pyörittää ostoskeskuksen yhteydessä olevaa Kirpputori Ankkurinappia suuressa epätietoisuudessa. Vaikka ostarin purkaminen on jatkuvasti tapetilla ja vanhan ostarin kohtalo on ollut epäselvä jo vuosien ajan, ei Urhokaan tiedä koska purkaminen todella tapahtuu.

Purku-uutiset ovat jopa haitanneet liiketoimintaa, Urho sanoo. Uutisen pyöriessä paikallismedioissa, potentiaaliset pöytävuokraajat ovat jopa kyselleet, voiko Ankkurinapista vuokrata pöytää viikoksi, vai meneekö paikka vasaran alle sillä aikaa.

”Purkua odotellessa emme aio lähteä täältä kulumallakaan pois”, Urho vakuuttaa.

Kirppistoimintaa kaikenlaisille myyjille

Urho hankki kirpputorin tammikuussa 2016, kun hänen vanha yhteistyökumppaninsa tarjosi bisnestä hänelle. Urholla on taustaa erilaisten tavaroiden osto- ja myyntitoiminnasta, joten siirtymä kirpputorin pitäjäksi oli luonnollinen, kun tilaisuus tuli.

”Ankkurinapissa myyntipöytiä varaa vaikka mimmoiset ihmiset, että ihan laidasta laitaan. En ole ihan varma, ovatko myyjät tästä läheltä vai ympäri Espoota”, Urho sanoo.

Yksi tavallinen myyjätyyppi käyttää hyväkseen Ankkurinapin kokonaismyyntipalvelua. Hän varaa myyntipöydän ja toimittaa tavarat Ankkurinappiin ja jättää kaiken muun henkilökunnan hoidettavaksi. Pöydän ylläpito, hinnoittelu ja tietenkin rahastus kuuluu palveluun. 40-60 euron pöytämaksun lisäksi Ankkurinnappi ottaa 50% myyntikomissiota kokonaispalvelua käyttäviltä myyjiltä.

Ankkurinapista voi varata myyntipöydän myös ilman erillistä kynnysrahaa. Tällöin myyjä vastaa itse tavaroidensa esillepanosta ja pöydän ylläpitämisestä. Tällaisten myyjien kohdalla Ankkurinappi pidättää 35% myynnistä komissiona.

Kirpputoria käytetään usein myös vanhan tavaran hävittämiseen. Urhon mukaan moni myyjä ilmoittaakin pöytävarauksen päätyttyä, että jäljellejääneet tavarat voi lahjoittaa hyväntekeväisyyteen. Useimmiten tämä tarkoittaa Fidan lähetystoreja, Urho sanoo.

Naisten vaatteet myyvät fiksusti aseteltuna

”Naisten vaateostokset pyörittävät kirpputoreja. Miesten vaatteille olisi hirveä kysyntä, mutta veikkaan useimpien miesten käyttävän vaatteensa niin loppuun, ettei niitä kehtaa enää myydä”, Urho vinkkaa tuleville myyjille.

Myös tuotevalikoimaa on hyvä miettiä ennalta. Talven jälkeen saattaa tuntua hyvältä idealta hankkiutua vanhoista suksista ja talvivaatteista eroon, mutta kuka ostaa kesähelteillä talviurheiluvarusteita?

Eniten harmaita hiuksia henkilökunnalle aiheuttavat ne asiakkaat, jotka eivät ymmärrä itsepalvelukirpputorien ideaa. ”Yli 90% siitä tavarasta mitä me täällä myymme, ei ole meidän omaa. Siksi emme voi alkaa tinkaamaan niiden hinnasta.”

Toinen tyypillinen riesa on tuotteet, joista puuttuu hintalappu. Tällaisia tuotteita Ankkurinappi yksiselitteisesti ei myy. ”Tällä yritetään välttää hintalappujen tahallista repimistä ja sen jälkeistä tinkaamista. Ei meidän myyjämme voi tietää jokaisen tuotteen hintaa, jos siinä ei ole hintalappua”, Urho kertoo.

Erikoisin tuote sopi biologian tunnille

Erikoisempien ja hintavampien kohteiden kanssa on hyvä keskustella henkilökunnan kanssa. Urho esitteli tiskin takana pilkistävää, myynnissä olevaa videotykkiä. Erikoisin kaupan tullut esine kuitenkin tuli vanhalta gynekologilta.

”Kuolinpesän mukana tuli paljon 1900-luvun alun saksalaista lääkärikirjallisuutta ja naisen lonkkaluu. Vähän sen jälkeen minulta kyseltiin pääkalloja, johon totesin, että minun pitäisi kaivaa ensi kerralla syvemmältä.”

Lonkkaluun myyntihintaa tai ostajaa Urho ei suostunut paljastamaan.