Alueelliset erot perusopetuksen resursseissa ovat huolestuttavia, sanovat opettajien ja rehtorien etujärjestöt.

Yle vertaili kuntia kahdeksan koulutuksen arvostuksesta kertovan mittarin avulla. Esimerkiksi ryhmäkoot ja oppilaiden määrä suhteessa opettajiin vaihtelivat samantyyppisten kuntienkin kesken yllättävän paljon.

Jokaisessa luokassa on oppilaita, jotka tarvitsevat kärryillä pysyäkseen yksilöllistä tukea. Jaakko Salo

Kouluissa työskentelevien mukaan isot vaihtelut kertovat siitä, että eri kouluissa opettajilla on enemmän tai vähemmän aikaa antaa oppilasta kohden. Suomen Rehtorien puheenjohtaja Antti Ikosen mukaan kouluissa on "jättiryhmiä", joiden toimivuudesta rehtorit ovat huolestuneita.

Myös Opetusalan ammattijärjestön näkökulmasta erot ovat suuria ja kertovat epätasa-arvosta.

– Kaikki oppilaat kärsivät siitä, jos he eivät saa yksilöllistä opetusta, mutta ensimmäisenä kärsivät ne, joilla on kaikkein vaikeinta. Jokaisessa luokassa on oppilaita, jotka tarvitsevat kärryillä pysyäkseen yksilöllistä tukea. Näiden oppilaiden osuus on Suomessa kasvanut jatkuvasti, muistuttaa OAJ:n erityisasiantuntija Jaakko Salo.

"Jos oppilaita on enemmän, tulisi opettajiakin olla"

Suomen Rehtorien puheenjohtaja on joensuulaisen Rantakylän alakoulun rehtori Antti Ikonen. Heikki Haapalainen / Yle

Suomessa ei ole ylärajaa yleisopetuksen ryhmäkoolle eikä oppilaiden määrälle suhteessa opettajiin. Antti Ikosen mielestä jonkinlaista perälautaa voitaisiin kuitenkin harkita. Koska suuret opetusryhmät joissakin tapauksissa kuitenkin toimivat, raja voisi liittyä opettajamitoitukseen.

– Se voisi olla opetuksen järjestäjää koskeva ja olla suuruusluokkaa yksi opettaja enintään kahtakymmentä oppilasta kohden.

OAJ ajoi pitkään ryhmäkokoihin ylärajaa. Hekin ovat kuitenkin viime vuosina kääntäneet katsetta opettajamitoitukseen eli oppilaiden määrään suhteessa oppilaisiin.

OAJ:n mallin mukaan yhtä opettajaa kohden voisi olla alaluokilla enintään 18 oppilasta ja 3.–9.-luokilla enintään 20 oppilasta. Lisäksi erityisen tuen tarpeen oppilaat laskettaisiin kahtena oppilaana ja tehostetun tuen tarpeen oppilaat ja vieraskielisen opetuksen oppilaat 1,5 oppilaana. Tämän lisäksi on vielä mitoitettu erityisopetus ja opinto-ohjaus.

Ja pikemminkin niin että lisätään mieluummin opettajien kuin ylityötuntien määrää. Jouni Välijärvi

Ylen Koulukoneessa kunnat ovat kertoneet opettajien määrän henkilötyövuosina, minkä vuoksi OAJ:n malli mittaa samaa asiaa eri mittarilla eivätkä ne ole vertailtavissa.

– Lähdemme siitä, että suhdeluvun tulisi aidosti toteutua opetuksessa, opettajien antamien oppituntien ja oppilaiden oppituntien välillä. Yksi opettaja opettaisi siis enintään 20 oppilasta. Jos oppilaita olisi enemmän, tulisi opettajiakin olla, OAJ:n erityisasiantuntija Jaakko Salo sanoo.

Samansuuntaista linjaa olisi valmis harkitsemaan myös Jyväskylän yliopiston koulutuksen tutkimuslaitoksen professori Jouni Välijärvi.

– Ja pikemminkin niin, että lisätään mieluummin opettajien kuin ylityötuntien määrää, hän pohtii.

"Meillä on 47 oppilaan opetusryhmä, se kuulostaa aika karulta"

Perinteisten opetusryhmien murtuminen on yksi syy, miksi nykyään puhutaan mieluummin opettajien määrästä kuin ryhmien koosta. Suomen kouluissa on käynnissä iso opettamisen mullistus, jossa luokkien välisiä rajoja puretaan niin fyysisesti kuin henkisesti. Isossa opetusryhmässä voi olla useita opettajia ja se voi toimia erinomaisesti.

– Suomalainen perinne on ollut tässä suhteessa vähän toisenlainen. Meillä on ajateltu stereotyyppisesti, että on opettaja ja hänen ryhmänsä, Välijärvi sanoo.

Myös vanhemmissa vanhat rutiinit ovat tiukassa. Niinpä kun Ikaalisten kaupungissa otettiin käyttöön viime syksynä uusi Valkean ruusun alakoulu, jossa luokkatilat pystyi erottamaan toisistaan vain väliverholla, osa koululaisten vanhemmista huolestui.

Valkeassa ruusussa kahden opettajan tiimi vetää enimmillään 47 lapsen opetusryhmää. Yleensä mukana on myös koulunkäyntiavustaja ja joillakin tunneilla myös erityisopettaja.

– Jos sanotaan, että meillä on 47 oppilaan opetusryhmä, se kuulostaa aika karulta. Mutta tästä on tullut lähinnä positiivista palautetta, vakuuttaa vs. sivistysjohtaja Tapio Ala-Rautalahti.

Tämä malli vaatii paljon suunnittelua ja opettajien yhteistä aikaa. Tapio Ala-Rautalahti

Ikaalisten soveltaman yhteisopettajuusmallin ideana on antaa eri oppilaille entistä parempi mahdollisuus edetä omaan tahtiin. Opettajat työskentelevät tiiminä, jolloin he saavat tukea toisiltaan.

Ala-Rautalahden mukaan kaupungissa on myös kouluja, joissa tiimiopetus ei ole käytössä. Niinpä Valkean ruusun opettajilla on mahdollista vaihtaa työkierrolla työpaikkaa. Mutta kun halukkaita lähtijöitä viimeksi kysyttiin, yksikään ei ilmoittautunut.

– Tämä malli vaatii paljon suunnittelua ja opettajien yhteistä aikaa. Mutta käsittääkseni sitä on pystytty järjestämään.

Professori Jouni Välijärven mukaan yhteisopettajuuden lisääntyminen on kouluissa "monessa mielessä suositeltava" kehityssuunta. Kuten Ikaalisissa, yhteisopettajuutta on hyödynnetty myös muualla tyypillisesti alakouluissa. Välijärvi kertoo tyypillisen esimerkin ympäristössä, jossa malli usein toimii.

– Jos alakoulussa on kolme rinnakkaista luokkaa, niin opetus voidaan esimerkiksi matematiikassa järjestää uudelleen siten, että erityistä tukea vaativat lapset voivat opiskella pienessä ryhmässä ja kahdelle muulle opettajalle jätetään isompi joukko. Kun koulujen koot ovat kasvaneet, tällaiseen on syntynyt lisää edellytyksiä.

Opettajien pätevyys on Suomessa huipputasoa

Jos opettajien määrä huolestuttaakin kouluissa työskenteleviä, on yksi asia, jossa tilanne on kaikkien osapuolten mielestä hyvin. Ylen vertailun perusteella vain 4 prosentilla opettajista ei ole kelpoisuutta siihen aineeseen, jota hän opettaa.

Lähinnä ongelmia on yksittäisissä maaseutukunnissa ja erityisopetuksessa, jossa kelpoisten opettajien saaminen voi olla vaikeaa myös kaupungeissa. Kaiken kaikkiaan opettajien pätevyys on Suomessa kansainvälisesti verrattuna huipputasoa.

– Toisaalta tavoitetasoksi ei voikaan asettaa mitään muuta kuin sata prosenttia. Ei jokin 90 prosentin kelpoisuusaste lohduta yhtään oppilasta, jonka opettajalla ei ole kelpoisuutta. Se on oppilaan oikeusturvan näkökulmasta huono asia, OAJ:n Jaakko Salo sanoo.

On kohtalokasta, jos pääsee syntymään kierre, jossa ihmiset eivät enää halua opettajiksi. Antti Ikonen

OAJ:n ja Suomen Rehtoreiden mukaan Suomessakin kannattaisi havahtua seuraamaan Ruotsin tilannetta, jossa on ajauduttu pulaan pätevistä opettajista. Ruotsissa opettajan ammatin vetovoima on paljon huonompi kuin Suomessa. Kun meillä vain pieni osa hakijoista pääsee opettajakoulutukseen, Ruotsissa aloituspaikat eivät aina edes täyty.

– On tosi kohtalokasta, jos pääsee syntymään sellainen kierre, jossa ihmiset eivät enää halua opettajiksi, Suomen Rehtorien Antti Ikonen sanoo.