Juhana Vartiainen vastasi minulle twitterissä: Elän Osmo toivossa, että kuulen sinulta elämäni aikana vielä yhden myönteisen kommentin Kokoomuksesta!

Minua on syytetty myös siitä, että suhtaudun kokoomukseen liian suopeasti.

Minäkin toivoisin, että kokoomus antaisi vaihteeksi aihetta myönteiseen kommenttiin. Kovin on puolue mennyt ikävään suuntaan alettuaan flirttailla yhteistyöstä perussuomalaisten kanssa. On aika luonnollista, että vihreät älähtävät sellaisesta.

Sorry, Juhana! Sinulta on ehkä menemässä jo toiseen kertaan puolue alta. Tätä kuitenkaan en todellakaan toivo.

Sivistysporvareiden lopullinen tappio kokoomuksen sisällä olisi tietysti hyvä asia Vihreiden kannatukselle, mutta huono asia Suomelle ja vihreiden tavoitteille.

Olisi kuitenkin välttämätöntä, että kokoomus ja vihreät pystyisivät tarvittaessa yhteistyöhön keskenään. Suomessa ei käytännössä voi muodostaa hallitusta ilman, että jompikumpi, vihreät tai perussuomalaiset, ovat siinä mukana. Jos vihreät eivät mahtuisi samaan hallitukseen kokoomuksen kanssa, kokoomuksen ainoa vaihtoehto olisi yhteistyö perussuomalaisten kanssa.

Olisi todella typerää vihreiltä pakottaa kokoomus tähän.

Vihreiden ja kokoomuksen olisi muutenkin hyvä opetella sietämään toisiaan, sillä näitä puolueita – ainakin merkittävää osaa kummastakin – yhdistää eteenpäin katsova urbaani ajatusmaailma. Keskusta ja demarit ovat molemmat ”ennen kaikki oli paremmin” -puolueita. Ne edustavat taantuvia alueita ja väistyviä ammattiryhmiä, mikä tekee niistä kaiken uuden vastustajia, kun taas valtaosa vihreistä on eteenpäin katsovia uudistajia. Keskustalaisten ja demarien kanssa on hyvä vastustaa ikäviä asioita, mutta vaikea edistää hyviä asioita.

Helsinkiä on johdettu pitkään kokoomuksen ja vihreiden yhteistyöllä. Se on Helsingissä varsin tuloksellista. Isompia ja pienempiä erimielisyyksiä on toki ollut. Ne ovat yleensä päätyneet vihreiden voittoon, joten älkäämme murehtiko niistäkään. Aika usein on kuitenkin voitettu yhdessä. Merkittävin yhteistyön hedelmä on ollut Helsingin asuntotuotannon voimakas lisääminen ja kaavoituksen kääntäminen yhdyskuntarakennetta eheyttävään suuntaan. Muissa puolueissa on enemmän niitä, joiden mielestä asuntoja pitää kyllä rakentaa, mutta ne pitää sijoittaa muualle.

Syvä ryppy rakkauteen tuli kuitenkin, kun kokoomus halusi kaataa kaupunkilaisten rahoja 1,4 miljardia euroa autoilun edistämiseen. Summa on valtava. Sen eteen jokaisen helsinkiläisen pitäisi olla valmis uhraamaan yhden kuukauden bruttopalkkansa, vähän enemmän jopa. Tästäkin on nyt päästy yli, ainakin toivon niin.

Hallituspohja voi vaihtua nopeastikin

Voi olla, että aivan lähitulevaisuudessa keskustalta menee hermot, jos kannatuksen syöksyminen alaspäin jatkuu. Viikon sisällä tulee taas yksi kannustusmittaus. Keskusta on neuvottomassa ja hätääntyneessä tilanteessa, mikä tekee siitä todella harmillisen hallituskumppanin.

Jos keskusta näkee parhaaksi vetäytyä hallituksesta, tai muut kyllästyvät sen panikointiin, jäljellä on toinen toistaan huonompia vaihtoehtoja. Niistä ehkä vähiten huono olisi keskustan vaihtaminen kokoomukseen hallituksessa. Jos keskusta sinnittelee hallituksessa niin kauan, että ehtivät vaihtaa puheenjohtajakseen Annikka Saarikon, puolueen tilanne ja työskentelytapa voi tietysti olla kokonaan toinen.

Tai sanotaan se vähän suoremmin. Jos keskusta lähtee hallituksesta, kokoomus on seuraavassa hallituksessa. Jos se ei ole siellä vihreiden kanssa, se on siellä perussuomalaisten kanssa. Kumman haluatte?

Helsinkiläiset vihreät voisivat kertoa, miten kokoomuksen kanssa tulee toimia.

= = = =

Tämä kirjoitus perustuu vain omiin ajatuksiini, enkä ole keskustellut siitä kenenkään toisen kanssa.