Pappi sanoi: "Koittakaa käyttäytyä apinat."

Pastori kiisti nimittäneensä kantelijaa "elämää suuremmaksi hinttariksi", mutta myönsi sanoneensa "miltä tuntuu olla pieni arjen elämän Hitler".

Rovasti käytti siunaustilaisuudessa outoja symboleja ja eleitä.

Käräjäoikeus tuomitsi pastorin törkeästä rattijuopumuksesta.

Huutamista, äkkipikaisuutta, asioiden valmistelun jättämistä viime tippaan, uhkailua, turvattomuuden tunteen tuottamista ja aggressiivista kielenkäyttöä.

Muun muassa tällaisia asioita tuli ilmi, kun Yle selvitti, millaisia pappeja koskevia kurinpidollisia tapauksia Suomen evankelis-luterilaisen kirkon tuomiokapituleissa on käsitelty neljän viime vuoden aikana. Asiakirjoja tietopyynnössä kertyi yhteensä lähes 60.

Vastaavaa, yhtä kattavaa selvitystä ei ole tiettävästi tehty viime vuosina. Suomessa evankelis-luterilaista kirkkoa pyöritetään kirkollisverolla, jota kerätään sen jäseniltä valtion ja kunnallisen verotuksen yhteydessä. Vuodenvaihteessa useampi kuin kaksi kolmesta suomalaisesta kuului kirkkoon ja rahoitti näin kirkon toimintaa.

Ei siis ole aivan yhdentekevää, mitä kirkon sisällä tapahtuu.

Tästä on kyse Yle pyysi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon yhdeksältä tuomiokapitulilta lainvoimaiset päätökset koskien kurinpidollisia toimenpiteitä.

Kurinpidollisia toimia koskevat päätökset pyydettiin ajanjaksolta 1.1.2016–31.12.2019.

Asiakirjoja kertyi yhteensä 60.

Tapauksista 47 johti tuomiokapitulissa jonkinlaiseen toimenpiteeseen.

Sosiaalietiikan professori Jaana Hallamaa tutustui Ylen pyynnöstä asiakirjoista tehtyyn koosteeseen.

Tuomiokapitulien käsittelemät kurinpidollisia toimia koskevat asiat vaihtelivat selvityksessä laidasta laitaan: osa asiakirjoista koski pappien käytöstä, osa samaa sukupuolta olevien parien vihkimistä ja vakavimmat tapaukset pappien tekemiä rikoksia.

Kirkko hoitaa Suomessa monia yhteiskunnalle tärkeitä tehtäviä ja on siten tiiviisti kytköksissä sen toimintaan. Senkään takia ei ole aivan yhdentekevää, mitä kirkon sisällä tapahtuu. Ronnie Holmberg / Yle

Pettyneitä seurakuntalaisia

Evankelis-luterilaisessa kirkossa piispan johtaman tuomiokapitulin keskeinen tehtävä on päättää, kuka vihitään papiksi ja ketä ei.

Se myös valvoo ja kaitsee pappeja. Tämä tarkoittaa, että tuomiokapitulilla on oikeus ja velvollisuus ottaa kantaa tapauksiin, jotka koskevat viranhoitoa. Kantaa on kuitenkin otettava myös sellaisiin asioihin, jotka tapahtuvat työn ulkopuolella.

Ylen selvityksessä tuomiokapitulien käsittelemistä kurinpidollisista tapauksista monet koskivat papin tai kirkkoherran epäasiallista käytöstä juuri viranhoidossa tai vapaa-ajalla.

Osa tapauksista kuulostaa suorastaan koomisilta.

Eräässä kantelussa esimerkiksi todetaan kirkkoherran näyttäneen julkisesti "keskisormimerkkiä" kahteen kertaan. Kirkkoherra myönsi tapahtuneen, mutta totesi olleensa paikalla yksityishenkilönä, ei papin tunnuksin. Tuomiokapitulin ratkaisu kyseisessä tapauksessa oli kiinnittää kirkkoherran huomiota pappisviran haltijan käyttäytymisvelvollisuuksiin.

Ylen selvityksen mukaan tuomiokapitulit ovat käsitelleet viime vuosina neljää pappien saamaa rikostuomiota ja yhtä rikosepäilyä. Se on varsin vähän, kun huomioi, että kirkossa työskentelee parituhatta pappia. Ronnie Holmberg / Yle

Helsingin yliopiston sosiaalietiikan professori Jaana Hallamaa tutustui Ylen pyynnöstä kanteluihin ja tuomiokapitulien ratkaisuihin. Hän nostaa esiin, että monissa seurakuntalaisten tekemissä kanteluissa oltiin tavalla tai toisella pettyneitä papin toimintaan.

– Erityisesti hautajaisissa ihmiset ovat niin herkillä ja hauraita, että kaikki ajattelematon ja taitamaton käytös tuntuu todella loukkaavalta.

Tämä käy ilmi esimerkiksi kantelussa, jossa vainajan äiti ja sisarukset kokivat, ettei siunaustilaisuuden toimittanut pappi huomioinut heitä tilaisuudessa. Omaiset ottivat yhteyttä pappiin keskustellakseen asiasta.

Keskustelutilaisuudessa perattiin hautajaisiin liittyneitä väärinkäsityksiä, ja pappi koki keskustelun sujuneen hyvin. Omaisten poistuessa paikalta pappi kuitenkin teki jotain, mikä johti lopulta kanteluun tuomiokapitulille.

Kantelijoiden mukaan pappi oli tapaamisen lopuksi kysynyt, voisivatko he halata. Kantelijat kertoivat, että halauksen yhteydessä pappi oli sanonut heille "koittakaa käyttäytyä apinat".

Tuomiokapitulille lähettämässään selvityksessä pappi kertoi oman versionsa tapahtumista.

Hänen mukaansa yksi omaisista oli tapaamisen lopuksi todennut, etteivät he aina ole näin tiukkoja, ja naurahtanut, että huumoriakin löytyy. Pappi koki, että hän voi tilanteessa "keventää hieman tunnelmaa", ja puhui mielestään omaisten kanssa samaan sävyyn sanoessaan:

– Emmeköhän me apinat voida vielä halata ja koetetaan käyttäytyä kunnolla.

Päätöksessään tuomiokapituli totesi papin toimineen epäasiallisesti asettaessaan sanansa siten, että omaiset olivat voineet luulla, että heitä kutsuttiin apinoiksi.

Jo ennen tuomiokapitulin käsittelyä seurakunnan kirkkoherra oli antanut papille kirjallisen varoituksen, ja tuomiokapituli päätti vain kiinnittää pastorin huomiota papille asetettuun asianmukaiseen toiminta- ja käyttäytymisvelvoitteeseen.

Valtaistuinpeliä kirkon sisällä

Toinen teema, joka aineistosta nousee esiin, ovat riidat seurakunnan sisällä. Johtamiseen ja esimiestyöskentelyyn liittyviä kanteluita on aineistossa useita.

– On omavaltaisia johtajia, jotka eivät kerta kaikkiaan osaa toimia työntekijöiden esimiehenä, ja ehkä työntekijöissäkin on henkilöitä, joilla on jyrkkiä mielipiteitä, niin tulee konflikteja, Hallamaa pohtii.

Kirkkoherra saattaa joutua hankauksiin myös paikallisten kirkkoneuvoston ja -valtuuston jäsenten sekä luottamushenkilöiden kanssa.

– Se paljastaa, että kirkko on paikallisyhteisö, jossa kirkon työntekijätkin osallistuvat kaikkiin paikkakunnan kähinöihin. Vertautuu kunnallispolitiikkaan, Hallamaa sanoo.

Ylen selvityksessä paljastui useita tapauksia, jotka kumpuavat seurakunnan sisäisistä ristiriidoista. Ronnie Holmberg / Yle

Eräässä riitatilanteessa tuomiokapituliin oli saapunut kanteluita kirkkoherrasta sekä seurakunnan työntekijöiltä että kirkkovaltuuston jäseniltä. Kantelijat olivat muun muassa tyytymättömiä kirkkoherran tapaan johtaa ja väittivät, ettei tämä ollut kohdellut tasapuolisesti kaikkia kappalaisen tehtävää hakeneita.

Tuomiokapituli kuitenkin katsoi päätöksessään, että "asiatonta käyttäytymistä näyttäisi ilmenneen sekä kirkkoherralla että henkilökuntaan kuuluvilla". Se totesi, että runsaista yhteydenotoista päätellen seurakunnassa ei ollut valmiuksia ratkaista ristiriitatilanteita itsenäisesti. Niinpä työyhteisölle päätettiin järjestää tapaamisia ulkopuolisten asiantuntijoiden tuella.

Osa ristiriitatapauksista on johtanut lopulta jopa irtisanomisiin. Asiakirjoista ilmenee, että joidenkin seurakuntien kohdalla tulehtunut tilanne on saattanut jatkua useiden vuosien ajan. Tätä Hallamaa ihmettelee.

– Vaikuttaa siltä, että asioihin puuttumiskynnyksen ylittymiseen vaaditaan näyttöä todella paljon ja pitkältä ajalta. Taustalla on pitkälle levinnyt konflikti, johon olisi pitänyt puuttua aikaisemmin.

Hän myös kyseenalaistaa tuomiokapitulien päätösten merkityksen riitatilanteissa.

– Näyttää siltä, että tuomiokapituli tekee päätöksen ja katsoo, että asia on loppuunkäsitelty ja voimme unohtaa tämän. Eiväthän asiat kuitenkaan unohdu. Monista tapauksista näkee, että taustalla on vaikeita, monta vuotta jatkuneita kiistoja, työyhteisökonflikteja ja muitakin vaikeita ristiriitoja.

Tuomiokapitulin merkitys ja maallinen oikeus

Tuomiokapitulien päätökset eivät ole tuomioita eivätkä enää edes rangaistuksia.

Kurinpitomenettelyä koskevat säädökset, joiden perusteella voitiin antaa hallinnollisia rangaistuksia, kumottiin kesäkuussa 2013. Tuomiokapituli voi kuitenkin antaa papille esimerkiksi varoituksen. Kovimmissa tapauksissa se voi määrätä papin menettämään virkansa, joko lopullisesti tai määräajaksi.

Ylen kokoamassa aineistossa kahdessa tapauksessa pappi irtisanottiin virastaan kokonaan. Kolmessa tapauksessa pappi pidätettiin virastaan määräajaksi. Pääosa tuomiokapitulien toimenpiteistä onkin varoituksia tai ohjeistuksen antamista kuten kehotus kiinnittää huomiota asialliseen käyttäytymiseen.

Jaana Hallamaa pohtiikin, mikä lopulta on tuomiokapitulin tehtävä tänä päivänä.

Hänestä vaikuttaa siltä, että tuomiokapituli on nykyään hybridilaitos, jonka toimintaa määrittelevät monet historialliset ajattelutavat. Lisäksi tuomiokapitulin alle on Hallamaan mielestä koottu useiden eri instituutioiden tehtäviä ja nämä tehtävät ovat osittain ristiriidassa keskenään.

– Monet päätökset eivät ole oikein johtaneet mihinkään. Kanteluiden taustalla olevat ongelmat ovat voineet jäädä käsittelemättä. Se saa kysymään, onko tuomiokapituli käytönnässä elin, joka päätöksillään neutraloi kaikki vaikeudet pois. Lakaisee ne maton alle.

– Tuomiokapitulien linjat myös vaihtelevat, ja nousee kysymys, mikä on se hyvä, jota tässä koetetaan edistää.

Hallamaa oli piispa Teemu Laajasalon vastaehdokas kaksi vuotta sitten pidetyssä Helsingin hiippakunnan piispanvaalissa. Tämän jälkeen Hallamaa on arvostellut esimerkiksi Suomen Kuvalehdessä (siirryt toiseen palveluun) muun muassa sitä, etteivät piispat kirkon johtajina ole ottaneet kantaa Laajasalon rikostuomioon.

Laajasalo tuomittiin maaliskuussa 2019 Helsingin käräjäoikeudessa tuottamuksellisesta kirjanpitorikoksesta 20 päiväsakkoon. Tänä keväänä hovioikeus korotti tuomiota syyttäjän vaatimaksi 35 päiväsakoksi. Asia liittyy Laajasalon aiempaan yritystoimintaan. Laajasalo toimi valtaosan tekojen tapahtuma-ajasta Helsingin Kallion seurakunnan kirkkoherrana.

Myös tuomiokapituli joutui käsittelemään Laajasalon saamaa sakkorangaistusta. Se katsoi, että tuomio ei anna aihetta toimenpiteisiin muun muassa siksi, että rikos ei liittynyt pappisviran hoitamiseen. Tuomiokapituli totesi, että teko oli tapahtunut ennen piispan viran vastaanottamista eikä siten liittynyt myöskään piispan viran hoitoon.

Pappeihin kohdistuu vaatimus myös esikuvana olemisesta. Usein nuo paineet ulottuvat papin kaavun lisäksi vapaa-ajalle. Ronnie Holmberg / Yle

Ylen aineistossa on neljä seurakunnan työntekijän saamaa rikostuomiota ja yksi rikosepäily. Kenties vähäisin tapauksista on pastorin saama tuomio törkeästä rattijuopumuksesta, toisessa ääripäässä viime kesänä julki tullut helsinkiläispastori Harri Kekäläisen tekemä törkeä kavallus.

Joukossa ollut rikosepäily taas koski epäilyä seksuaalisesta ahdistelusta seurakunnan rippileirillä. Tuomiokapituli pidätti pastorin virantoimituksesta poliisin esitutkinnan ja oikeuskäsittelyn ajaksi. Käräjäoikeus kuitenkin hylkäsi kaikki syytteet. Esimerkiksi Kirkko ja kaupunki -lehti (siirryt toiseen palveluun) on kirjoittanut tapauksesta.

Vaikka varsinaisia rikostuomioita on aineistossa suhteellisen vähän, löytyy myös tapauksia, jotka koettelevat ainakin hyvän moraalin rajoja, jos eivät aivan lakia.

Eräs tuomiokapituli oli saanut käsiteltäväkseen kantelun eläkkeellä olevasta pastorista, joka suoritti kirkollisia toimituksia ja pyysi niistä korvausta.

Eläkkeellä olevat papit voivat kyllä suorittaa kirkollisia toimituksia, mutta kirkkojärjestyksessä ja kirkon palkkauslaissa todetaan kirkollisten toimitusten olevan aina maksuttomia.

Kyseinen pastori oli kuitenkin pyytänyt 250–300 euron arvoisia kulukorvauksia. Pastorin mukaan korvaukseen oli laskettu mukaan matkakorvaus ja toimituspalkkio. Pastori oli tulkinnut kirkollisiksi toimituksiksi esimerkiksi kuolevan henkilön kanssa käydyt keskustelut, ehtoollisen vieton ja hartaushetken.

Tuomiokapituli kuitenkin totesi päätöksessään, ettei näitä voida katsoa kirkollisiksi toimituskeskusteluiksi. Kohtuullisen matkakorvauksen se olisi sallinut, mutta katsoi pastorin pyytäneen kohtuuttoman suuria korvauksia. Tuomiokapituli päätti antaa jo eläkkeellä olevalle pastorille kirjallisen varoituksen.

Jääkö jotain piiloon?

Professori Hallamaa pohtii, pystytäänkö seurakunnan sisällä oleviin ongelmiin todella puuttumaan ja millä tavoin.

– Ne ovat usein työyhteisön vaikeuksia tai ihmisten henkilökohtaisia vaikeuksia. Onhan siellä varmaan joitain roistojakin joukossa, mutta miten niihin päästäisiin käsiksi.

Helsingin yliopiston professori Jaana Hallamaa kysyy, mikä on tuomiokapitulin rooli tänä päivänä. Hän toteaa, että Ylen keräämässä aineistossa monet päätökset eivät tunnu johtavan mihinkään. Ronnie Holmberg / Yle

Evankelis-luterilaisen kirkon käsittelemät asiat vaikuttavat aineiston perusteella kokonaisuutena varsin pieniltä.

– Pienen paikkakunnan nokkamies ja kirkkoherra ovat riidoissa keskenään, sitten on erilaisia taloudellisia eturistiriitoja, työyhteisökärhämöintiä, alkoholiongelmaa, seksuaalisten rajojen ylittämistä, Hallamaa summaa.

Maailmalla on uutisoitu paljon esimerkiksi katolisen kirkon sisällä paljastuneista seksuaalisista hyväksikäyttötapauksista. Suomessakin uutisoitiin vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen piirissä paljastuneista lasten seksuaalisista hyväksikäytöistä muutama vuosi sitten. Lestadiolaisuus on yksi evankelis-luterilaisen kirkon sisällä olevista herätysliikkeistä.

– Suljetuissa yhteisöissä, joissa on korkeat ideologiset ihanteet, ei yleensä haluta tunnustaa, että omassa keskuudessa voi olla väärinkäytöksiä. Ja sitten kun niitä tulee esiin, niitä ei käsitellä pohjia myöten, vaan ne mitätöidään, Hallamaa toteaa.

– Voi kysyä, onko evankelis-luterilaisessa kirkossa vaikkapa seksuaalista häirintää, joka ei tule esiin. Pelkään, että on.

20.4.2020 kello 11.40 juttuun tarkennettu, ettei yhtä kattavaa selvitystä ole tiettävästi tehty viime vuosina.

Lue seuraavaksi:

Pastori risti kätensä ja rukoili apua, sitten näki tilillään puoli miljoonaa – ilo loppui lyhyeen, kun ovelle ilmestyi rikospoliisi

Tasa-arvoinen avioliittolaki täytti kolme vuotta, sateenkaaripapeista meneillään neljä oikeusjuttua – arkkipiispa Luoma: "Määrä tuntuu aika vähäiseltä"