Ennen Jasper Pääkköstä ja Joonas Suotamoa muutkin suomalaiset ja suomensukuiset ponnistivat kuuluisaksi meren takana. Yksi Suomessa unholaan jääneistä on näyttelijä Albert Salmi. Salmen tytär pitää yllä isänsä muistoa Yhdysvalloissa eikä tahdo korostaa tämän traagista loppua.

Tästä on kyse Suomalaistaustainen Albert Salmi syntyi New Yorkissa 1927.

Hän opiskeli aikansa tunnetussa Actors Studiossa ja menestyi teatterinäyttelijänä.

Salmi olisi saanut Oscar-ehdokkuuden roolistaan elokuvassa Karamazovin veljekset, mutta kieltäytyi.

Tytär Lizanne Salmi Hansen muistaa yhä Salmen rakastettuna isänä ja hienona näyttelijänä tämän traagisesta lopusta huolimatta.

HOLLYWOOD:

Albert Salmi on, ainakin omien tietojensa mukaan, maailman ainoa merkittävä suomalaistaustainen näyttelijä. Hänet voi nähdä viikoittain näyttelemässä uudessa "Petrocelli"-sarjassa.

Elokuvista ja sarjoista tuttu Albert Salmi ei ole supertähti, ja tuskin tulee koskaan olemaankaan. Mutta Suomessa hän on sankari.

Vuoden 1974 Boca Raton News -lehti (siirryt toiseen palveluun) jatkaa vastaavin sanoin näyttelijä Albert Salmen suomensukuisuudella hehkuttamista. Salmi syntyi ja kasvoi omien sanojensa mukaan "suomalais-getossa" New Yorkin Brooklynissa.

16 vuotta myöhemmin vuonna 1990 Helsingin Sanomat kertoi, miten "western-näyttelijä" Albert Salmi löytyi kuolleena Spokanessa, Washingtonissa (siirryt toiseen palveluun). Myös vaimo Roberta Pollock löytyi kuolleena.

Salmi oli ampunut ensin vaimonsa ja sitten itsensä.

Sisäänpäinkääntynyt isä, joka osasi olla sosiaalinen

Vaikka näyttelijän loppu oli traaginen, hänen elämänsä vaikutti olevan täynnä ihmisiä, jotka hurmaantuivat Salmen seurasta.

Erityisesti Salmen huomiosta nauttivat hänen tyttärensä, jotka seurasivat isäänsä tv-uran edetessä.

– Minulla oli upea lapsuus, ja Albert oli ihana isä.

Yksi Salmen tyttäristä, Lizanne Salmi Hansen, vastaa kysymyksiin vuolaasti. Hän asuu yhä Spokanessa, Washingtonissa. Samalla paikkakunnalla, missä hänen vanhempansa kuolivat.

Albert Salmi tytär Lizanne sylissään. Lizanne Salmi Hansen muistelee isänsä ujoutta ja pitää sitä osasyynä siihen, ettei Salmi hakeutunut parrasvaloihin. Lizanne Salmi Hansenin arkisto

Salmi Hansenin mukaan hänen vanhempansa olivat erittäin rakastuneita, ja lapset kasvoivat idyllisessä talossa Brentwoodissa, Kaliforniassa.

Perhe asui myös kahden vuoden ajan Tucsonissa Arizonassa Hilton-hotellissa, sillä tuona aikana Salmi oli kuvaamassa Petrocelli-nimistä draamasarjaa.

– Isä oli usein töissä syntymäpäivänäni syyskuussa, ja soitti minulle aina toivottaakseen hyvää syntymäpäivää. Hän sanoi, että syntymäpäiväni toi hänelle onnea, ja oli surullinen, että se meni häneltä sivusuun, Salmi Hansen muistelee.

Albert Salmen promootiokuva sarjasta Petrocelli (1974–1976). AOP

Tytär kertoo, että Albert-isä oli ujo ja introvertti – kunnes sai muutaman drinkin.

– Juhlissa hän joi, ja oli sitten hyvin avoin ja hyvin hauska! Hänellä oli ihastuttava huumorintaju, Salmi Hansen kertoo.

Salmi Hansenin ajan kultaamista perhemuistoista on vaikea löytää sitä Albert Salmea, joka päätti uransa veritekoon.

Syitä siihen on etsittävä henkilöltä, joka on tutkinut Salmen elämää todennäköisesti enemmän kuin kukaan muu.

Suomenkielinen lapsi yhdysvaltalaistui

Kun kirjailija Sandra Grabman aikanaan etsi elämäkertaa pitämästään näyttelijästä, Albert Salmesta, hän ei tyrmistyksekseen löytänyt yhtäkään nidettä.

Korjatakseen epäkohdan Grabman päätti kirjoittaa elämäkerran itse.

Grabman kertoo, että Salmi tosiaan syntyi vuonna 1927 Yhdysvalloissa, mutta hänen vanhempansa Ida Josefina Friman ja Svante Salmi olivat suomalaisia siirtolaisia. Friman oli kotoisin Tampereelta, kun taas Svante Salmen taustoista Grabman tietää vain sen, että tämä oli ollut Suomessa tukkimies.

– Albert Salmi oli hyvin onnellinen siitä, että hänen vanhempansa olivat sataprosenttisen suomalaisia. Hän puhui vain suomea lapsuudessaan, ja 6-vuotiaana koulua aloittaessaan puhui yhä vain äidinkieltään. Hän joutui opettelemaan englantia ennen koulun aloittamista, Grabman kertoo.

Vasemmalta oikealle: Gregory Peck, Stephen Boyd, Albert Salmi, Lee Van Cleef ja Henry Silva elokuvassa The Bravados (1958). AOP

Salmi piipahti Suomessakin muutaman kerran elämänsä aikana. Tiettävästi ensi kerta oli hänen armeija-aikanaan 1940-luvulla, kun hän käytti vapaitaan livahtaakseen Suomi-vierailulle, vaikka se ei ollut luvallista.

– Vuonna 1986 hän otti vastaan roolin Renny Harlinin elokuvassa Born American (Suomessa nimellä Jäätävä polte), sillä se kuvattiin Suomessa. Hänen Friman-sukulaisensa ottivat hänet avosylin vastaan, Grabman kertoo.

Myös Salmi Hansen vahvistaa, että Albert-isä oli tosiaan kova Suomi-poika koko elämänsä ajan. Lapsilleen hän ei kuitenkaan opettanut äidinkieltään.

– Se kuulosti hyvin vaikealta kieleltä, Salmi Hansen pohtii.

Salmi (oik.) vuoden 1956 elokuvassa Bang the Drum Slowly. AOP

Suomalaisia on kautta aikojen kiinnostanut täkäläisten menestys Atlantin takana. Moni suomalainen on ihastellut Taina Elgin, Suomen ainoaksi Hollywood-tähdeksi tituleeratun näyttelijän ja tanssijan uraa. Myös Maila Nurmi eli Vampira, kauhuelokuvien kulttisuosioon noussut kuuluttajahahmo, lienee suurelle yleisölle sangen tuttu.

Tuorempina suomalaisina Hollywoodissa on nähty Jasper Pääkkönen, joka näyttelee Spike Leen ohjaamassa BlacKkKlansmanissa, sekä Joonas Suotamo, Tähtien Sota -maailmasta tutun Chewbaccan näyttelijä.

Lisäksi suomalaisjuuria on bongailtu milloin Matt Damonista (siirryt toiseen palveluun) (Aamulehti), milloin David Lynchistä.

Miksi Albert Salmi tuntuu painuneen unholaan?

Parrasvaloja välttelevä näyttelijä

Vaikka Salmi oli sosiaalisissa tilanteissa verrattain sulava, hänen luontainen sisäänpäinkääntyvyytensä heijastui roolityöhön: elokuvissa Salmi esitti pitkälti sivuosia.

Hänen leipälajinsa oli teatterinäytteleminen, jossa hän viihtyi parhaiten. Salmi opiskeli kuuluisassa Actors Studiossa Lee Strasbergin johdolla.

Se saattaa olla yksi syy siihen, ettei Salmi ole ollut erityisesti valokeilassa Suomessa.

– Strasberg opetti opiskelijoilleen, että "elokuvat eivät ole taidetta", vihjaten, että vain näyttämöllä esiintyminen on todellista taidetta. Salmi uskoi sitä hetken, mutta kokemuksen karttuessa näyttämöltä, elokuvista ja televisiosta hän oppi, että näyttelijä voi olla luova välineestä huolimatta, Grabman kertoo.

Albert Salmi ja Peggy McCay näytelmässä The Failures Fourth Street Theater-teatterissa, New Yorkissa vuonna 1959. Roy Schatt / AOP

Salmi teki mittavan määrän erityisesti televisio- ja teatterirooleja. Sivuosaesittäjistä Grabman vertaisi häntä esimerkiksi Dallas-sarjasta tuttuun George Kennedyyn tai Tuulen Viemää -elokuvassa esiintyneeseen Thomas Mitcheliin.

Salmi Hansenin mukaan hänen isänsä ei ollut lainkaan kiinnostunut itsensä markkinoimisesta. Näyttelijä suorastaan kavahti itsensä esiin tuomista ja pysytteli mieluummin yksityisyytensä piirissä.

Grabman vahvistaa Salmi Hansenin ajatukset.

– Salmi viihtyi sivurooleissa enemmän kuin tähtirooleissa. Sen ja suuren kokonsa vuoksi hänet usein roolitettiin konnaksi. Hän piti näitä rooleja, jotka olivat aivan hänen oman luonteensa vastaisia, paljon kiinnostavampina kuin "hyviksen" rooleja, Grabman kertoo.

Tuntematon suuruus

– Bongasin lapsena Salmen nimen aika monesta 1960-luvun tv-sarjasta, toteaa Veijo Hietala, filosofian tohtori, mediatutkija ja suomalaisen elokuva- ja televisiotutkimuksen asiantuntija Turun yliopistosta.

Ensimmäinen tv-sukupolvi, jota Hietalakin edustaa, muistanee Salmen nimen esimerkiksi Virginialaisen ja Bonanzan lopputeksteistä. Suomalainen sukunimi lännensarjoissa lienee pompannut monen katsojan silmään.

– Hän oli usein enemmän tai vähemmän konnan roolissa, mutta hän oli niissä kuitenkin näkyvä hahmo, Hietala muistelee.

Grabman kertoo, että Seura-lehti kirjoitteli Salmesta 1980-luvulla, kun tämä oli kuvaamassa elokuvaa Jäätävä polte Suomessa. Grabmanin kirjan mukaan Seuran toimittaja seurasi kuvauksia ja koki, että Salmi oli ainoa näyttelijöistä, jolta roolityö tuli luonnostaan.

Siinä missä muut tekivät virheitä ja tarvitsivat uusia otoksia, Salmen herrasmiesmäinen rooli oli kuin hänelle tehty.

Albert Salmi räätäli Vilho Räsäsen liikkeessä Hollywoodin Sunset Boulevardilla. Ohjelman nimi on Rauno Pankolan maailma 5: Suomalaisia maailman turuilla 2, ja se on vuodelta 1963. Video: Yle.

Tosin Salmen hahmoon kuului myös täysi takinkääntö ja toisen elokuvan hahmon väkivaltainen raiskaus. Silloin tuottaja Markus Selin oli todennut toimittajalle, että todellinen näytteleminen alkoi tästä – todellinen Albert Salmi ei kykenisi vastaavaan.

Seura-lehti seurasi Salmea myös kuvausten ulkopuolella Suomessa. Tuolloin hän vieraili vaimonsa kanssa suomalaisten sukulaisten ja tuttujen luona, ja hän kävi luonnollisesti myös saunassa.

Erityisen muistettava oli hänen vierailunsa Helsingin Vaskiniemen Sauna-seurassa. Albert nautti kuumasta saunasta mutta oli aika yllättynyt, kun naispuolinen pesijä kuurasi hänet lopuksi, puhtaaksi kuin pikkuvauva.

– Hän itse totesi hyväluontoisesti: "Siinä makasin, kuin kissa pedillä", Grabman kirjoittaa elämäkerrassa.

Lappiin Salmi ihastui niin paljon, että esitti yksinpuhelun Shakespearin näytelmästä keskellä lunta siellä vieraillessaan. Rovaniemeläisessä kodassa vieraillessaan Salmi oli todennut: "Olen vieraillut monessa paikassa, mutta tätä voisin kutsua kodikseni."

Tiettävästi Salmen seuramiesmäisyys puri myös täkäläisiin. Toimittaja Risto Karlsson oli raportoinut, että Salmen charmi vangitsi näyttelijä Ritva Valkaman tyystin, mutta niin kävi kaikille.

Salmi oli viimeisen päälle hyvää seuraa.

Kahdesti sivuutettu Oscar-ehdokkuus

Tarjouksia elokuvarooleihin alkoi satelemaan Salmen esiinnyttyä Broadway-versiossa näytelmästä Bussipysäkki. Siinä Salmi esitti lehmipoika Bo Deckeriä niin vakuuttavasti, että ansaitsi suorituksestaan useita alan palkintoja (siirryt toiseen palveluun) (NY Times).

Myöhemmin Salmi haki Marilyn Monroen vastanäyttelijäksi elokuvan filmiversioon, mutta hänen tilalleen valittiin Don Murray.

Veijo Hietalan mukaan Salmen suurin elokuvarooli oli ilman muuta elokuvassa Karamazovin veljekset vuonna 1958. Siinä hän näytteli Pavel Smerdjakovin, isä-Karamazovin aviottoman pojan roolin.

Albert Salmi Smerdjakovin roolissa elokuvassa Karamazovin veljekset vuodelta 1958. AOP

Erityisesti tämän roolin muistaa Lasse Ranta, elokuvaharrastaja ja Kansallisen audiovisuaalisen instituutin aluesarjan hoitaja Keski-Suomen alueella.

– Hänellä oli tietynlainen rentous, vapautuneisuus. Hänen roolityönsä Karamazovin veljeksissä on hieman moraalisesti häilyvä tyyppi, jota hän tulkitsee hyvin oivallisesti, Ranta analysoi.

Kuten Hietalalle, myös Rannalle Salmi oli jo ennestään tuttu nimenomaan televisiosarjoista. Ranta arvioi, että Salmen tunneskaala liikkui näytellessä hyvin ahdistuneista rooleista vapautuneisiin, humoristisiin ja jopa traagisiin suorituksiin.

– Hyvän perusnäyttelijän elementit olivat jo kasassa. Ehkä sitten voidaan spekuloida, miten hyvä hän olisi ollut ja millainen status hänellä voisi olla elokuvahistoriassa, jos olisi käynyt toisin.

Juuri Smerdjakovin roolista Salmelle nimittäin tarjottiin Oscar-ehdokkuutta.

Hän kieltäytyi siitä.

Audrey Hepburn (vas.), Audie Murphy, Albert Salmi ja John Saxon westernissä The Unforgiven vuodelta 1960. AOP

Syynä asialle oli Karamazovin veljekset -elokuvan ohjaajan, Richard Brooksin neuvo. Hän oli henkilökohtaisesti neuvonut Salmea torjumaan Oscar-ehdokkuuden.

– Arvaukseni on, että näyttelijät tyypillisesti alkoivat pyytämään korkeampaa palkkaa, kun voittivat Oscarin. Ohjaaja on kenties ajatellut, etteivät tuotantoyhtiöt maksaisi niin paljoa sellaiselle, joka on filmiteollisuudessa uusi kasvo, Grabman pohtii.

Albert Salmi itse katui myöhemmin ohjaajan neuvojen kuuntelemista.

Salmi kirjoitti tapauksesta käsinkirjoitetuissa, keskenjääneissä muistelmissaan seuraavasti:

"[Richard Brooks] kertoi minulle, että MGM aikoi laittaa minut Oscar-ehdokkaaksi sivuosakategoriassa. Hän sanoi kiivaasti, ettei minun pidä suostua, koska se olisi ammatillinen kuolinsuudelma. Kuuntelin häntä. En uskonut hänen puheitaan, mutta tilanteen sattuessa todellakin harkitsisin hänen neuvojaan. Loppujen lopuksi hänellä oli paljon enemmän kokemusta Hollywoodista kuin minulla."

Myöhemmin Salmi jatkoi:

"MGM soitti kysyäkseen, hyväksyisinkö Oscar-ehdokkuuden parhaasta sivuosasta. Olin yhä hyvin New York- ja teatterikeskeinen, joten kerroin soittajalle, etten pitänyt reiluna tulla nimetyksi yhdestä elokuvasta. Sanoin, että minusta Oscar pitäisi antaa näyttelijöille, jotka ovat tehneet laajan ja korkealaatuisen työuran, ja ettei yksi elokuva tee Oscar-voittajaa. Soittaja kiitti ajastani ja sulki puhelun.

En kuullut enää Oscarista. Olin taas ollut tyhmä. Montako kertaa näyttelijä voi tuhota itsensä?"

Isku toisensa perään

Karamazovin veljeksiä voidaan pitää Salmen elokuvauran huippukohtana. Seuraavina vuosikymmeninä hänen nimensä komeili valtavassa määrässä tv-rooleja, mutta mukaan mahtui myös muutama elokuvasivuosa. Ne olivat pitkälti lännenelokuvissa, kuten The Bravados (1958), Leppymättömät (1960) ja Häväisty (1964) (siirryt toiseen palveluun) (IMDB).

Albert Salmi ja myöhemmin Tähtien Sodan Lando Calrissianin roolista tunnetuksi tullut Billy Dee Williams elokuvassa The Take vuonna 1974. AOP

Vuosien saatossa näyttelijän elämään alkoi kuitenkin hiipiä varjoja. Asiat yksi toisensa jälkeen alkoivat musertua sekä perhe-elämässä että Salmen uran suhteen.

Salmi oli ollut elämänsä aikana kymmenissä elokuvissa ja sadoissa tv-rooleissa. Nyt rooleja ei enää tippunut samaan tahtiin kuin ennen.

Salmen viimeiseksi elokuvarooliksi jäi sivuosa Renny Harlinin Jäätävässä poltteessa.

Grabmanin mukaan Salmi alkoi kärsiä kliinisestä masennuksesta.

Vuoden 1990 alussa Salmelle diagnosoitiin syöpä.

Kenties viimeinen niitti oli, että Salmen vaimo Roberta Pollock oli hakenut avioeroa.

– Kukaan meistä ei pystynyt ennakoimaan lopun tapahtumia. Varmaankin siksi, että isä oli taitava näyttelijä, Salmi Hansen sanoo.

Albert Salmen ja Roberta Pollockin avioliittoon ilmestyi säröjä erityisesti molempien elämän loppua kohden. Lizanne Salmi Hansen kertoo, että Albert-isä ei vaikuttanut vihaiselta vaimonsa eropyynnöstä, vaan lähinnä tuntui tyytyivän kohtaloonsa. Lizanne Salmi Hansenin perhearkisto

Hän kertoo, että vaikka vanhempien avioliitto oli perustuksiltaan hyvä, loppuvuosina Salmen vaimo oli alkanut pelkäämään miestään.

Pollock oli palkannut itselleen turvamiehen, kun taas jo aikuisikään ehtineet tyttäret eivät täysin ymmärtäneet äidin pelkoja. Myöhemmin Pollock tosin irtisanoi turvamiehensä.

– Loppua kohti heidän suhteensa ei enää ollut hyvä, ja he tuntuivat elävän toisistaan erillistä elämää. Äiti oli onneton ja halusi eron. Olin jo 27 enkä asunut enää kotona, mutta uskon, että he tappelivat kontrollista: siitä, kuka saa johtaa asioita, Salmi Hansen kertoo.

Huhtikuussa 1990 Albert Salmi ja tämän vaimo löydettiin kuolleena kotoaan. Poliisin mukaan Salmi oli ilmeisesti ensin ampunut 55-vuotiaan vaimonsa ja surmannut sitten itsensä (siirryt toiseen palveluun) (HS).

Kansallisaarteista pidetään kiinni

– Minä olin kauhistunut ja surullinen koko tapauksesta. Se oli shokeeraavaa, Lizanne Salmi Hansen toteaa.

– Rakastin heitä molempia ja toivoisin, että he olisivat yhä täällä.

Salmi Hansen asuu yhä Spokanessa perheensä kanssa ja päivittää Facebook-fanisivua (siirryt toiseen palveluun) isästään. Vaikka hän muistaa vanhempiensa traagisen lopun, hän toivoo, ettei hänen isäänsä muistettaisi ainoastaan loppuelämänsä tapahtumista.

– Luulen, että hänestä tuntui hirveältä tekonsa jälkeen, koska se ei kerta kaikkiaan ollut hänen tapaistaan, Salmi Hansen sanoo.

Salmi Hansenin sisko, Jennifer LaRue, on puhunut julkisesti hyvinkin kriittisesti erityisesti äidistään. Vuonna 2011 LaRue kertoi The Spokesman Review (siirryt toiseen palveluun)-lehdelle, että molemmilla vanhemmilla oli osansa tapahtuneessa, mutta kertoi kokeneensa kaltoinkohtelua erityisesti äitinsä käsissä.

Isäänsä Albert Salmea LaRue piti viimeisen päälle kilttinä miehenä.

Lizanne Salmi Hansenilla on lapsuudesta hyviä muistoja isänsä Albert Salmen kanssa. Hän piti Salmea hyvänä ja hauskana isänä. Lizanne Salmi Hansenin perhearkisto

Salmen ja tämän vaimon kuolema noteerattiin aikanaan ainakin Helsingin Sanomissa (siirryt toiseen palveluun) – sen verran hänen muistonsa arveltiin kiinnostavan suomalaisiakin.

Mediatutkija Veijo Hietala kummastelee, miksi selvästi Suomi-rakkaana profiloitunutta Salmea ei käyty uransa aikana haastattelemassa rapakon takana useammin.

– En muista, että olisin koskaan lukenut mitään lehtijuttua hänestä ainakaan Suomessa. Tänä päivänä joku toimittaja lähtisi välittömästi haastattelemaan häntä kun huomaisi, että tällainen tyyppi on näinkin useissa rooleissa, Hietala pohtii.

Salmen suurin ura jäi tallentamattomaksi teatterilavoille ja katsojien muistoihin. Siksi voi vain arvuutella, millainen elokuvaura hänellä olisi ollut ilman Oscar-kieltäytymistä.

Keski-Suomen elokuvakeskuksen aluesarjan hoitaja Lasse Ranta ajattelee, että Salmi ansaitsisi ehdottomasti enemmän mainintoja ja julkisuutta. Suomensukuisia kun ei Hollywoodissa kuitenkaan loppujen lopuksi ole ainakaan liian montaa.

– Vahva kantani on, että omista kansallisaarteista niin sanotusti pidetään kiinni, Ranta toteaa.

Salmi Hansen toivoo, ettei hänen isänsä muisto perustuisi traagiseen kuolemaan, vaan hänen uraansa ja perhekeskeisyyteen.

– Haluan pitää isäni muistoa elossa Facebook-sivujen kautta. Haluan, että hänet muistetaan loistavana isänä ja näyttelijänä.

Korjaus 23.8.2018 klo 19:13: Sandra Grabmanin etunimi korjattu virheellisestä muodosta Sandy.

Lisäys 24.8.2018 klo 08:58: Lisätty kappale "Tuntematon suuruus"