







Kirjamaailmassa on tapahtumassa vallankumous, mutta kukaan ei halua tietää siitä. Kustantajien hiljaisuutta ymmärrän, koska heillä on hyvä syy pelätä, että liian varhainen muutosinto kostautuu, etenkin kun e-kirjan tuomaa vallankumousta on ennustettu usein aiemminkin, ja turhaan. Lukijoidenkin välinpitämättömyyttä voin ymmärtää, koska he tietävät hyvin, että heillä valinnan mahdollisuudet vain kasvavat uusien kustannus- ja markkinatapojen myötä.





Mutta kirjailijoiden haluttomuutta seurata sähkökirjojen tuomaa muutosta en ymmärrä. Digitaalinen omakustantaminen nimittäin muuttaa kirjamarkkinoita myös printtituotannosta. Kyse ei voi olla pelkästään kirjailijoiden vastenmielisyydestä sähkökirjan formaattia kohtaan - itsekin inhoan niitä laitteita - vaan syynä täytyy olla perusteeton luottamus siihen, että kustantajat kyllä huolehtivat heistä yli murroksen ja suojaavat heitä siltä.





Kimmo Lehtonen. Murros on niin tuore asia kaikille, totesi Lehtonen, että vasta parin viime vuoden aikana kustannussopimuksiin on ilmaantunut erillinen kohta digiversion oikeuksista. Lehtonen kuitenkin muistutteli, että meidän, jotka haluaisimme kenties julkaista vanhoja teoksiamme e-versioina, tulee muistaa oikeuksiemme koskevan ainoastaan sisältöjä. Vanhan teoksen taitto kansineen kuuluu kustantajalle, joten parasta on tehdä vanhasta tekstiä aivan uusi laitos. Lehtonen mainitsi laitteet ja palvelut, joiden avulla teksti saadaan suht siististi digitoitua silloinkin, kun alkuperäinen käsikirjoitus on päässyt hukkumaan. Pirkkalaiskirjailijoiden herättelijäksi oli 20. helmikuuta pyydetty e-kirjojen murrosta seuraava helsinkiläinen kirjailijaMurros on niin tuore asia kaikille, totesi Lehtonen, että vasta parin viime vuoden aikana kustannussopimuksiin on ilmaantunut erillinen kohta digiversion oikeuksista. Lehtonen kuitenkin muistutteli, että meidän, jotka haluaisimme kenties julkaista vanhoja teoksiamme e-versioina, tulee muistaa oikeuksiemme koskevan ainoastaan sisältöjä. Vanhan teoksen taitto kansineen kuuluu kustantajalle, joten parasta on tehdä vanhasta tekstiä aivan uusi laitos. Lehtonen mainitsi laitteet ja palvelut, joiden avulla teksti saadaan suht siististi digitoitua silloinkin, kun alkuperäinen käsikirjoitus on päässyt hukkumaan.





"Nörtiksi" itsensä tituleerannut Lehtonen puhui e-kirjojen tekijänoikeuksista ja tekniikasta, mutta ennen kaikkea myyntikanavien muutoksesta. Tämä jälkimmäisin aihe on se, mikä muuttaa eniten myös printtikirjojen markkinoita. 2-3 vuoden kuluessa Amazon rantautuu Suomeenkin, arvioi Lehtonen, jolloin vanhojen kustantamojen asema käy heikoksi. Nopein muutos koskee e-kirjoja, joiden osalta printtikustantaminen ei pysty tarjoamaan läheskään yhtä hyviä ansaintaprosentteja kirjailijoille kuin verkkokaupat. Esimerkiksi E-painos antaa tekijöille 75% verottomasta hinnasta, Elisa noin puolet verottomasta hinnasta, ja Applen i-puoti peräti 65-70% verollisesta hinnasta, mikä Applen kieron (=luxemburgilaisen) veropolitiikan ansiosta voi merkitä todellisuudessa 70+15 % voittoa kirjan hinnasta.





Havainnollistaakseen kirjailijan mahdollisuuksia Lehtonen otti esimerkiksi nykytilanteen, jossa tyypillinen suomalainen kustantamo myy printti- ja e-kirjaa molempia 28 eurolla. Kustantajien ja kirjavälityksen otettua osansa (jälkimmäinenkin 40% kertoi yleisö) kirjailijalle jää saman verran käteen kuin jos hän myisi teosta 7 eurolla e-omakustanteena. Ja millaisia määriä kirja myykään jos hinta on 7 eikä 28 euroa?





Hugh Howeyn käynnistämä data-analyysi omakustanteiden myyntimääristä: 7000 omakustanteen myyntitietojen perusteella omakustanteet myyvät paremmin kuin kustantamojen teokset. Vaikka tilastotietojen arvioinnissa olisi jotain kyseenalaista, jo pelkästään se aggressiivisen reaktion määrä mitä Howey on saanut osakseen perinteisiltä kustantamoilta osoittaa vallankumouksen muhivan oikeasti kirjamaailman keskiössä. Toinen esimerkki oli kirjailijakäynnistämä data-analyysi omakustanteiden myyntimääristä: 7000 omakustanteen myyntitietojen perusteella omakustanteet myyvät paremmin kuin kustantamojen teokset. Vaikka tilastotietojen arvioinnissa olisi jotain kyseenalaista, jo pelkästään se aggressiivisen reaktion määrä mitä Howey on saanut osakseen perinteisiltä kustantamoilta osoittaa vallankumouksen muhivan oikeasti kirjamaailman keskiössä.









Pirkkalaisten kuukausitapaamisessa olleet kirjailijat voivat sitten muistaa olleensa historian aitiopaikalla. Hyviä kysymyksiä tilanteesta esitettiin jo paikan päällä: miten pelkästään e-julkaisuina ilmestyneet kirjat huomioidaan apurahoissa? Entä palkinnoissa? Miten monta e-teosta kannattaisi laittaa saataville halvalla tai puoli-ilmaiseksi, jotta lukijakunnan kiinnostus heräisi ja tämä tulisi etsimään lisää samaa klikkauksen päästä löytyvistä verkkokaupoista?



Näitä kysymyksiä ei Suomen kirjailijaliitto sen paremmin kuin muutkaan kotimaiset insituutiot ole halukkaita edes esittämään, saati niihin vastaamaan.



Hugh Howeyn herättämää keskustelua löytyy erityisesti Guardianin verkkosivuilta:



http://www.theguardian.com/books/2014/feb/14/hugh-howey-author-earnings-self-publishing-revolution









