Det her er meget uvidenskabeligt, men jeg tror, at hvis man lavede en ord-matrix over de fora og facebook-grupper, som Dansk Folkepartis kernetropper ofte besøger, så ville ordet “pamper” være et af de mest brugte.



Dansk Folkeparti er som de fleste af de højrepopulistiske bevægelser, der har præget Europa de seneste årtier, vokset ud af en afsky mod etablissementet. Ud over selve spørgsmålet om indvandring er kernen i bevægelsen en vrede mod systemer og magthavere, der ikke forstår de frustrationer og de vilkår, menigmand må kæmpe med.

Når en af Dansk Folkepartis allermest fremtrædende profiler – alle tiders største danske stemmesluger ved et valg til Europaparlamentet, Morten Messerschmidt – bliver snuppet i uretmæssigt at have ført kampagne for offentlige midler, så siger det sig selv, at det er et problem.

Særligt når det sker dernede i EU-systemet, som Dansk Folkeparti i årevis har anklaget for at være et dyrt, omrejsende cirkus for verdensfjerne bureaukrater.

Sagen lægger desuden til et i forvejen voksende problem for Dansk Folkepartis leder Kristian Thulesen Dahl. Opbakningen til partiet har i meningsmålingerne generelt været sivende, senest i en måling fra Metroxpress med en tilbagegang på seks mandater i forhold til valget (der, skal det bemærkes, var et rekordvalg for Dansk Folkeparti). Men hvad værre er, så har Thulesen Dahl siden valget ved flere lejligheder været under beskydning for at have mistet følingen med folket.

Centralt for kritikken er naturligvis, at det viste sig, at hverken Dansk Folkeparti eller Venstre kunne levere på løftet om færre asylansøgere, før Sverige (af alle lande) og EU (af alle organisationer) begyndte at handle. Det har både banet vejen for endnu mere højrenationale partier som Nye Borgerlige og anklager om “vælgerbedrag” og “magelighed” fra normalt ligesindede venner i Trykkefrihedsselskabet og det reaktionært kristne Tidehvervsmiljø, der ellers på mange måder var med til at forme DF i 00’erne.

Fænomenet er mere omfattende end som så, og andre eksempler kunne være sagen fra sidste års finanslov om en forringet boligsikring for de ældste medborgere og senest beslutningen om at genindføre et kontanthjælpsloft. Ved begge lejligheder flød medierne over med ‘helt almindelige’ DF-vælgere, der tordnede mod DF-toppen.