Den beskyldes allerede for at være i strid med indtil flere dele af EU’s miljølovgivning. Og nu rejses der tvivl om lovligheden af endnu et hjørne af regeringens landbrugspakke.

Når landbruget som følge af pakken får lov til at gøde mere, så indebærer det nemlig ifølge regeringens egen miljørapport »en risiko for negativ påvirkning« af de såkaldte Natura 2000-områder, der nyder en særlig beskyttelse af hensyn til truede og sjældne plante- og dyrearter.

Og hvis det er rigtigt, er landbrugspakken formentlig i strid med EU’s habitatdirektiv. Det vurderer Ellen Margrethe Basse, professor i miljøret ved Aarhus Universitet.

»Staten skal ifølge direktivet tilvejebringe den bedst mulige naturvidenskabelige viden om, hvordan tiltaget vil påvirke de beskyttede arter i det enkelte Natura 2000-område.

Og hvis der er en vis sandsynlighed for, at den øgede belastning kan påvirke området væsentligt, så har Danmark en pligt til straks at afværge sådanne skader.

På grund af forsigtighedsprincippet har myndighederne bevisbyrden for, at der er sikret en generel beskyttelse mod den sandsynlige forringelse og forstyrrelse,« siger Ellen Margrethe Basse.

En lignende udlægning af direktivet finder man på Miljø- og Fødevareministeriets egen hjemmeside. Her står der, at »hvis planen eller projektet kan skade området, eller der er tvivl herom, kan planen eller projektet ikke vedtages.«

Frivillige indsatser

For at »begrænse risikoen« for skadevirkninger fra de øgede gødningsmængder indeholder landbrugspakken det, regeringen kalder »frivillige kollektive kvælstofreducerende indsatser« i form af »yderligere vådområder, minivådområder og skovrejsning.«

Konkret betyder det, at en landmand mod betaling eksempelvis vil kunne tilbyde staten at plante skov på sin jord og derved mindske udledningen af kvælstof. Men det er altså vel at mærke en frivillig ordning. Og det er ikke godt nok ifølge EU-retten, forklarer Ellen Margrethe Basse. For i habitatdirektivet står der, at det er medlemsstaternes ansvar at træffe »passende foranstaltninger« for at beskytte områderne.

»Når man laver sådan en frivillig ordning, så er det jo ikke staten, der træffer nogle foranstaltninger, sådan som man ellers skal ifølge direktivet. I stedet overlader staten det til landmændene, hvorvidt de er interesserede i at træffe nogle foranstaltninger ud fra økonomiske hensyn. Og det er ikke i overensstemmelse med habitatdirektivet og EU-domstolens praksis, som er meget streng,« siger Ellen Margrethe Basse.

I Danmark findes 252 Natura 2000-områder, der tilsammen udgør otte procent af landarealet og 18 procent af havarealet. Af disse vil omkring 20 områder ifølge regeringens miljørapport, der er udarbejdet af NaturErhvervsstyrelsen, få en »midlertidig merudledning« af kvælstof i 2016.

Ifølge rapporten vil merudledningen dog for størstedelen af områderne være på mindre end en procent af den samlede belastning, og vurderes derfor »næppe at kunne få en målbar effekt på arter eller naturtyper.« To områder vil dog få en større udledning, heriblandt Holsteinborg Nor ved Skælskør Fjord, hvor merudledningen kan blive op til seks procent, »hvilket potentielt kan have en negativ effekt,« som »vil blive søgt modvirket« gennem »målrettede afværgeforanstaltninger.«

Minister afviser

I Danmarks Naturfredningsforening tvivler man på, at merudledningen for størstedelen af områderne vil begrænse sig til en procent. Det skyldes, at regeringen i sin rapport har medregnet reduktioner i kvælstofudledningen, der ikke sker som følge af landbrugspakken, men af andre årsager.

Men selv hvis beregningerne skulle være retvisende, er påvirkningen problematisk, siger Bo Håkansson, der er naturpolitisk medarbejder i Danmarks Naturfredningsforening og forfatter til organisationens høringssvar til landbrugspakken.

»Vi er i forvejen langt fra at opfylde vores forpligtelser, så en procent ekstra er en procent længere fra målet. Vi ruller simpelthen baglæns,« siger han.

Miljø- og fødevareminister Eva Kjer Hansen (V) afviser kritikken.

»Jeg mener jo, vi overholder alle de forpligtelser, vi har, også med hensyn til de områder, der har brug for beskyttelse. Men vi skal jo følge op og undersøge, om der er en belastning nogle steder,« siger hun.

– Det, I peger på som afværgeforanstaltninger for at undgå at skade Natura 2000-områder, er frivillige foranstaltninger, hvor landmænd skal rejse skov eller lave vådområder. Frivilligheden gør vel, at der er en usikkerhed?

»Men det ligger i sagens natur, at der skal ske denne beskyttelse og den indsats, og jeg tror på, at vi kan gøre det på frivillig basis. Hvis det viser sig ikke at holde stik, så står der i aftalen, at så mødes parterne igen, og så drøfter vi, hvad vi så gør.«

– Siger EU-Kommissionen, at det ser ud som om, I med landbrugspakken opfylder habitatdirektivet?

»Vi har en rigtig god dialog med Kommissionen, og den er på ingen måde afsluttet.«

– Siger du dermed, at Kommissionen ikke har sagt god for jeres plan, som den ligger?

»Det har Kommissionen sådan set ikke haft nogen anledning til at gøre. Vi fortsætter dialogen.«