Der gik 18 dage, fra EU formelt indledte forhandlinger med USA om den transatlantiske frihandelsaftale TTIP, til EU-Kommissionens generalsekretær Catherine Day tog et nært forestående EU-forbud mod hormonforstyrrende stoffer af bordet på grund af bl.a. »de potentielle konsekvenser for den kemiske industri og international handel«.

Forud var gået ni måneders intens lobbyisme fra den amerikanske og europæiske kemiindustri samt det amerikanske handelskammer for at forhindre reglerne af hensyn til angiveligt »dramatiske« økonomiske konsekvenser for industrien og netop den kommende frihandelsaftale.

Læs også: Industrilobby bremser EU-forbud mod hormonforstyrrende stoffer

Den giftige sag om amerikansk lobbyisme og pression både før og efter TTIP-forhandlingernes start afsløres af organisationerne Corporate Europe Observatory (CEO) og Pesticide Action Network (PAN), som i samarbejde med den franske journalist Stéphane Horel har fået aktindsigt i et stort antal e-mails og interne dokumenter om sagsforløbet.

Nu ventes et EU-udspil for de sundheds- og miljøskadelige kemiske stoffer først i 2017 – og ikke i form af de regler, som kommissionens miljødirektorat oprindeligt havde brugt år på at udarbejde, men blot en evaluering af fordele og ulemper ved et eventuelt forbud.

Skulle ’løfte standarder’

Kemiindustriens heftige lobbyisme har spændt ben for en reguleringsproces, der har været undervejs siden 2009. Dengang vedtog EU’s Ministerråd og Europa-Parlamentet i fællesskab en lov, der lagde op til, at hormonforstyrrende stoffer i pesticider kun kan tillades, hvis det er bevist, at de ikke er skadelige for mennesker, dyr og miljø.

At EU-Kommissionen faktisk har bøjet sig for det amerikanske pres samt pres fra europæiske kemikoncerner ses som en stærk belastning af de fortsatte forhandlinger om den transatlantiske frihandelsaftale.

Her har såvel EU-Kommissionen som mange EU-landes regeringer igen og igen forsikret, at aftalen ikke vil stille sig i vejen for en stadig mere ambitiøs miljø- og sundhedspolitik.

Adspurgt af Information om ikke en TTIP-aftale efter lobbyistpres kan føre til sænkede standarder i EU og Danmark, sagde f.eks. den danske handelsminister Mogens Jensen (S) i januar i år:

»Det vil jeg godt fuldstændig afvise, at der kan blive tale om.«

»Aftalen skal bruges til offensivt at løfte standarder,« sagde ministeren.

Den aktuelle afsløring dokumenterer det modsatte, mener CEO.

»At få forsinket enhver regulering af hormonforstyrrende stoffer er af afgørende vigtighed for industrien. Det giver dem muligheden for at bruge de igangværende handelsforhandlinger mellem EU og USA til helt at slippe for lovgivning om hormonforstyrrende stoffer,« siger Nina Holland, kampagnemedarbejder hos CEO.

Læs også: Mogens Jensen om TTIP-aftale: En progressiv løftestang til hele verden

Information har søgt at få en ny kommentar fra Mogens Jensen til afsløringerne, men han er i valgkamp og har ikke har ønsket at kommentere denne sag.

21 EU-lande med Sverige i spidsen og Danmark blandt deltagerne har nu anlagt sag mod EU-Kommissionen ved EU-Domstolen for at svigte sit ansvar. Man henviser bl.a. til sundhedsomkostningerne for samfundet ved den fortsatte brug og spredning i miljøet af de hormonforstyrrende stoffer. En videnskabelig undersøgelse offentliggjort i Journal of Clinical Endocrinology and Metabolism i marts skønner omkostningerne til mindst 1,2 milliarder kr. om året i EU

Forsigtighed vs. frihandel

Lobbyismesporet kan følges tilbage til efteråret 2012 og begynder i virkeligheden i EU-kommissionen selv.

EU’s miljødirektorat har på det tidspunkt fået udarbejdet en stor videnskabelig rapport, Kortenkamp-rapporten, der konkluderer, at der er så meget, man ikke ved om farligheden af de enkelte forbindelser i den store gruppe af hormonforstyrrende stoffer, at der ikke er videnskabeligt grundlag for at definere ’sikre niveauer’ for udsættelse for stofferne.

Denne vurdering understøtter det centrale punkt i loven fra 2009: Hormonforstyrrende stoffer, der ikke er dokumenteret ufarlige, skal ikke tillades.

Dette forsigtighedsprincip er imidlertid i klar modstrid med den amerikanske tilgang, hvor nye stoffer skal gennem en konkret risikovurdering, der kan ende med afvisning, men også med accept af eksponering af mennesker op til en vis grænse, som man med den foreliggende viden måtte anse for ’sikker’.

I en mail fra oktober 2012 opfordrer EU’s handelsdirektorat de europæiske pesticidproducenters organisation, European Crop Protection Association, til sammen med de amerikanske organisationer at formulere forslag til, hvad en kommende handelsaftale med USA skal indeholde om harmoniseret regulering af kemiske stoffer.

Mailen påpeger »de enorme økonomiske gevinster«, der kan opnås ved at fjerne lovmæssige barrierer mellem EU og USA på dette område.

Den 3. december 2012 sender ECPA’s amerikanske partnere – CropLife America (CLA) og American Chemistry Council (ACC) – så et brev til den amerikanske miljøstyrelse og det amerikanske handelsministerium om EU-Kommissionens planlagte regulering af hormonforstyrrende stoffer.

»En EU-vedtagelse af regler, der adskiller sig mærkbart fra den amerikanske miljøstyrelses program for hormonforstyrrende stoffer, vil sandsynligvis skabe lige netop den type lovgivningsmæssige barrierer, som en mulig frihandelsaftale mellem USA og EU skulle designes til at håndtere,« hedder det.

Følgelig appellerer kemiorganisationerne til den amerikanske regering om »direkte at rejse« problemet over for EU og EU’s medlemslande.

Intern splid i kommissionen

Samtidig med denne industriindsats arbejder kræfter internt i EU-Kommissionen på at undergrave det arbejde, kommissionens miljødirektorat er i fuld gang med.

Parallelt med at handelsdirektoratet opfordrer kemiindustrien til at gå på banen, inviterer kommissionens generaldirektorat for sundhed således EU’s agentur for fødevaresikkerhed, EFSA, til at give sin egen, konkurrerende vurdering af, hvordan de hormonforstyrrende stoffer bør reguleres.

Ifølge Corporate Europe Observatory sker dette i første omgang, uden at miljødirektoratet får det at vide.

Ifølge journalist Stephane Horel, der mere end nogen har kulegravet denne sag, har otte ud af 18 personer i EFSA’s nedsatte arbejdsgruppe interessekonflikter, bl.a. i form af bånd til kemiindustrien. Kun fire af de 18 har selv foretaget videnskabelig forskning i hormonforstyrrende stoffer.

De frigivne dokumenter viser, at EFSA i februar 2013 er på vej til en konklusion om, at hormonforstyrrende stoffer kan anskues som andre kemiske stoffer og derfor myndighedsbehandles efter samme opskrift, dvs. med konkrete risikovurderinger – grundlæggende som amerikanerne gør det.

Megen postyr i EFSA-gruppen giver det derfor, da WHO og FN’s Miljøprogram UNEP den 19. februar 2013 offentliggør en stor videnskabelig rapport, der identificerer over 800 hormonforstyrrende stoffer og fastslår, at for flertallet eksisterer der ikke data, som gør konkrete risikovurderinger mulige, hvorfor det for de hormonforstyrrende stoffer ikke er meningsfuldt at definere sikre tærskelværdier.

I en intern mail fra et anonymiseret medlem af EFSA-gruppen kalder vedkommende WHO-UNEP-rapporten »god« og »afbalanceret«.

»Denne rapport repræsenterer den bedste videnskabelige viden og vurdering af spørgsmålet om hormonforstyrrende stoffer, som den videnskabelige verden kan levere i dag,« noterer mail-skriveren.

Netop derfor er det »nærmest flovt at sammenligne vores nuværende rapportudkast med WHO-UNEP-rapporten,« fordi »vi forsøger at underspille eller ligefrem undvige« de særlige forhold ved de hormonlignende stoffer, som WHO-UNEP sætter fokus på.

I en anden intern mail noterer EFSA-medarbejderen Bernard Bottex, at den foreløbige EFSA-konklusion om, at de hormonlignende stoffer skal myndighedsbehandles som de fleste andre kemiske stoffer, »placerer os isoleret fra resten af verden og kan være svær at forsvare i betragtning af de identificerede usikkerheder og manglende data og metoder«.

Men da EFSA’s endelige vurdering offentliggøres den 20. marts 2013, er konklusionen på dette punkt uændret: Man behøver ikke anvende forsigtighedsprincippet.

Konsekvenserne for handel

I foråret 2013 foreligger der altså to konkurrerende vurderinger af, hvordan man bør regulere de farlige stoffer, afspejlende den interne strid i EU-Kommissionen mellem miljødirektoratet på den ene side og sundheds-, handels- og erhvervsdirektoraterne på den anden.

Midt i denne strid går lobbyisterne i offensiven for at skubbe udfaldet i deres retning og vælte forbuddet.

De europæiske pesticidproducenter ECPA vurderer i et dokument, at industrien vil tabe 22-30 mia. kr. ud over de potentielle »vidtrækkende negative konsekvenser for global handel«.

CropLife America og American Chemistry Council mødes i marts 2013 med EU-Kommissionens generalsekretariat for at »dele vore bekymringer over miljødirektoratets foreslåede regler for hormonforstyrrende stoffer«, der »ikke synes at være forenelige med målsætningen for TTIP-forhandlingerne mellem USA og EU«.

Det amerikanske handelskammer AmCham kalder i en mail til kommissionens erhvervsdirektorat »den videnskabelige litteratur i bedste fald uafklaret« og lufter sin frygt for, at EU træffer sin beslutning »af politiske grunde«.

Endelig argumenterer Amcham, Croplife America, ECPA og andre af kemiindustriens lobbyorganisationer for, at EU først bør gennemføre en såkaldt impact assessment (IA) af de foreslåede reglers positive og negative konsekvenser, herunder de økonomiske konsekvenser for branchen.

Forskere på banen

Sådanne granskninger, som ifølge David Gee, tidligere seniorrådgiver ved Det Europæiske Miljøagentur, typisk har slagside til industriens fordel, tager mindst et år at gennemføre. Så hvis en IA-granskning vedtages, vil en afgørelse om EU’s regulering af de hormonforstyrrende stoffer blive udskudt til et tidspunkt, hvor de forestående TTIP-forhandlinger – start juni 2013 – er vidt fremskredne.

Næste led i kampagnen mod miljødirektoratets udspil er forskeres indtræden på banen. Den 18. juni sender 56 europæiske og amerikanske forskere et brev til Anne Glover, EU-Kommissionens videnskabelige chefrådgiver, hvori de udtrykker deres dybe bekymring over miljødirektoratets forslag, der ikke finder det muligt at definere en sikker tålegrænse for individuelle hormonforstyrrende stoffer. Forskerne skriver, at forslaget ignorerer den bredt accepterede videnskabelige indsigt på området – de støtter i stedet konklusionen fra EFSA, EU’s agentur for fødevaresikkerhed, der i marts pegede på, at individuelle risikovurderinger er mulige.

Offentligheden hører ikke om dette brev før tre uger senere, men det får Anne Glover til straks den 20. juni at sende et brev til kommissionens generalsekretær Catherine Day med kopi til kommissionspræsident Barrosos kontor, hvori den videnskabelige chefrådgiver spørger kritisk til miljødirektoratets dokumentation og fremgangsmåde og udbeder sig en forklaring i lyset af de »meget fremtrædende eksperters (...) stærke kritik«.

Senere er det via aktindsigter kommet frem, at EU-Kommissionen på dette tidspunkt har modtaget yderligere tre forskerhenvendelser, tilsammen repræsenterende hundreder af videnskabelige eksperter, som omvendt advarer i klare vendinger om den stigende trussel mod mennesker og dyr fra hormonforstyrrende stoffer. Der kan være skadelige effekter ved meget lave doser, og derfor kan man næppe definere sikre nedre grænser for påvirkning, påpeger disse grupper forskere, og støtter altså op om forsigtighedsprincippet.

Skudt til hjørne

Men 2. juli skærer Catherine Day igennem og fortæller miljødirektoratet, at sagen er følsom på grund af de stærke uenigheder og »de potentielle konsekvenser for den kemiske industri og international handel«.

Hun peger på, at der foregår et dobbeltarbejde i kommissionen, fordi generaldirektoratet for sundhed – der uden om miljødirektoratet satte vurderingen fra EFSA i gang i efteråret 2012 – også ser på kriterier for de hormonforstyrrende stoffer. Miljødirektoratet skal stoppe sit selvstændige, stort set færdige arbejde og i stedet finde sammen med sundhedsdirektoratet om en fælles pakke.

Denne pakke »skal understøttes af en impact assessment«, skriver Catherine Day og opfylder dermed industriens krav om en langvarig, forsinkende granskning af nye reglers betydning for bl.a. økonomien.

Næsten to år senere, ved indgangen til juni 2015, er situationen den, at den bestilte impact assessment langtfra er færdig, og at den nye kommissionspræsident, Jean-Claude Juncker, har taget styringen af arbejdet fra miljødirektoratet og lagt det over til sundhedsdirektoratet. Vurderingen er, at der næppe foreligger et forslag til EU-kriterier for håndtering af hormonforstyrrende stoffer før i begyndelsen af 2017, næsten otte år efter vedtagelsen af EU-loven om sådanne reglers nødvendighed.

Læs også: Babyprodukter er fyldt med farlige kemikalier