Itsestään kirjoittaminen ei ole yleensä erityisen tyylikästä saati kiinnostavaa. Joskus asiat kuitenkin ymmärtää kunnolla vasta kun ne sattuvat omalle kohdalle. Rohkenenkin tällä kertaa kertoa lyhyesti loma-asioistani siinä toivossa, että ne valaisevat suomalaisia vuosilomakäytäntöjä yleisemmin.

Olen työskennellyt aika pitkään valtion palveluksessa. Itse asiassa pidempään kuin uskoinkaan. Virastossa, jonka palveluksessa vielä äskettäin olin, tehtiin selvitys virkamiesten palvelusvuosista. Tai ehkä selvitys koski vain minua, en ole ihan varma. En ollut täydentänyt nimikirjaani oikeastaan koskaan. (Virastoslangia tuntemattomille: nimikirja on eräänlainen virkamiehen virallinen CV).

Selvitystä varten jouduin hankkimaan erilaisia todistuksia vanhoilta julkisen sektorin työnantajiltani. Lähetin asiakirjat asianomaiselle virkamiehelle. Muutamaa viikkoa myöhemmin posti toi yllätyksen. Viraston johtajan ja oman esimieheni allekirjoittamassa päätöksessä kerrottiin, että lomaan oikeuttavia palvelusvuosia on kertynyt peräti 17. Asiakirja on tässä:

Todellinen ikäni tietenkin paljastuu palvelusvuosien määrästä, mutta menköön. Hyvät naiset, en olekaan 27-vuotias. Kiinnostavampaa on se, mitä valtio tarjoaa vastineeksi uskollisesta palveluksesta. Ikälisät ovat menneisyyttä, joten palkankorotuksia ei ole luvassa. Sen sijaan palkallista vapaa-aikaa tarjotaan aika uskomattomia määriä.

Koska olen ylittänyt 15 palvelusvuoden rajan, vuosilomaoikeuteni on 38 päivää vuodessa. Luit oikein, yli 7 viikkoa. Mutta ei tässä kaikki: minulla on myös mahdollisuus vaihtaa lomarahoja vapaiksi 14 päivää vuodessa lisää. Jos siis olisin jäänyt valtion palvelukseen, minulla olisi lomaa 52 päivää vuodessa, koska lomarahan vaihtaminen vapaaksi on aika houkuttelevaa.

Valtio kannustaisi siis minua 40 vuoden iässä siirtymään käytännössä nelipäiväiselle viikolle. En ollut Suomen merkittävin enkä taatusti tuottavin virkamies. Olen kuitenkin melko varma siitä, että olen urani tuottavimmassa vaiheessa. Joitakin taitoja on pakosta kertynyt, eikä koulutus ole vielä ehtinyt kokonaan unohtua. Minun kaltaisiani virkamiehiä pitäisi kannustaa tekemään enemmän, ei vähemmän töitä. Sen sijaan järjestelmä lahjoo minua lomailemaan 10 viikkoa vuodessa tai jättämään maanantait väliin.

Tässä ei ole kerta kaikkiaan mitään järkeä. Jopa järjestelmä, jossa työntekijän palkkaa nostettaisiin automaattisesti palvelusvuosien mukaan olisi viisaampi. Se ei sentään kannustaisi olemaan jatkuvasti lomalla. Toinen asia, jonka järkevyyttä olen alkanut epäillä, on siirtyminen ajatuspajasektorille. Täällä loma on tuntematon käsite. Nytkin livahdin kirjoittamaan tätä juttua Helsinki Cupin ottelutauolla kapakkaan hataran verukkeen turvin. Matsi alkaa, pakko mennä.

Blogit Liberan blogiin kirjoittavat eri alojen asiantuntijat tai muuten vain mielenkiintoiset henkilöt. Blogit ovat kirjoittajiensa mielipiteitä, eivätkä välttämättä edusta Liberan virallista kantaa.