Toista kertaa peruskoululaisille tehdyt kansalliset liikuntatestit osoittivat, että kyykkyyn pääseminen, suorassa istuminen ja punnertaminen on isolle osalle lapsista liian vaikeaa. Tulevaisuuden toivojen työ- ja toimintakyky näyttää huolestuttavalta.

Markkinointikielellä asian voisi ilmaista näin: liikunta ja urheilu ovat täysin ylivertaisia tuotteita.

Liikunnan harrastajat elävät pidempään ja terveempänä kuin ne, joita eivät aktiiviset jumppa- ja hikituokiot kiinnosta. Säännöllinen liikunta parantaa oppimistuloksia ja ehkäisee masennusta. Urheilun sosiaalinen ulottuvuus parantaa elämänlaatua ja suojaa harrastajaa syrjäytymiseltä. Paljon lapsena liikkuvilla on todennäköisesti korkeampi koulutustaso ja parempi palkka. Liikunnalla on myös välittömiä myönteisiä vaikutuksia: urheilun jälkeen nouseva mielihyvän tunne saattaa jopa koukuttaa.

Lista liikunnan hyödyistä on lähes loputon, ja vaikutukset on todistettu lukemattomissa tieteellisissä tutkimuksissa.

Liikuntaväki on kuitenkin ollut surkea myymään huipputuotettaan niille, jotka eivät ole itse kokeneet tuotteen ylivertaisuutta. Epäonnistumisen tunteet koululiikuntatunneilla, liikunnallisen elämäntavan tyrkyttäminen ja liikkumattomien syyllistäminen ovat vain jäävuoren huippu kokemuksista, jotka saavat ihmisiä karttamaan liikuntaa.

Liikunnan pitäisi olla hauskaa. Juha Kemppainen / Yle

Toinen ongelma on yhteiskunnan valtaisa muutos viime vuosikymmeninä. Teknologian ja palvelujen kehittyminen sekä yhteiskunnan vaurastuminen ovat vähentäneet arjen aktiivisuutta radikaalisti. Koulussa ja työpaikoilla vietetään aikaa istuen tolkuttoman paljon. Edes seuroissa säännöllisesti urheilevat eivät välttämättä liiku terveytensä kannalta riittävästi, kun normaali arki on niin passiivista.

Ihmiset eivät yksinkertaisesti liiku tarpeeksi. Liikunta-alan ihmiset eivät ole onnistuneet innostamaan lahkonsa ulkopuolisia mukaan, vaikka liikunnan hyödyt ja liikkumattomuuden haitat ovat yleisessä tiedossa. Ylivertainen tuote ei tee kauppaansa.

Liian vaikeat kyykyt

Yksilön ja yhteiskunnan kannalta olisi tärkeää, että kauppa alkaisi käydä.

Liikkumattomuuden tuottamista ongelmista on rummutettu jo parikymmentä vuotta. Väestötutkimuksissa on selvinnyt, että suomalaiset liikkuvat niin vähän, että passiivisuudesta aiheutuvat sairaudet maksavat yhteiskunnalle miljardeja.

Läpi 2000-luvun lasten kanssa tekemisissä olleet ovat välittäneet huolensa tulevaisuuden toivojen liikunnallisesta toimintakyvystä. Koko väestön kattava tutkimustieto aiheesta on kuitenkin puuttunut.

Viime vuonna ensimmäistä kertaa toteutetut peruskoululaisten Move-mittaukset (siirryt toiseen palveluun) paikkasivat tämän aukon. Jyväskylän yliopiston monitieteellinen asiantuntijaryhmä kasasi maailmalla käytetyistä mittauksista suomalaisen mallin, jossa yritetään muun muassa mennä kyykkyyn, heittää ja ottaa kiinni palloa sekä tehdä etunojapunnerruksia.

Syksyllä 2016 testit suoritti 45 000 viides- ja kahdeksasluokkalaista, viime syksynä vajaat 60 000 nuorta. Kävi ilmi, että fyysisen toimintakyvyn mittaamiseen käytettyjen liikkeiden suorittaminen aiheutti tuhansille lapsille vakavia vaikeuksia. Myös kestävyyskunto on useilla hälyttävän heikolla tasolla.

– Tulokset ovat huolestuttavia. Merkittävä osa lapsista sijoittui mittauksissa alimpaan viitearvoryhmään. Tätä kehitystä tulisi saada muutettua, Valtion liikuntaneuvoston pääsihteeri Minna Paajanen sanoo.

Paajanen edistää mittaustulosten tiedonkeräämistä ja yrittää auttaa yhteiskuntaa hyödyntämään tuloksia. Move-mittaukset ovatkin tuoneet yhteiskunnalliseen keskusteluun uuden työkalun. Testit osoittavat, että koulun portaiden kapuaminen, koulumatkojen kulkeminen omin lihasvoimin tai tasapainon säilyttäminen erilaisilla alustoilla on monelle lapselle liian haastavaa.

– Kyse on isosta yhteiskunnallisesta asiasta: Miten meidän lapsemme voivat ja kuinka pystyisimme paremmin tukemaan heitä, Paajanen selittää.

- Lasten kunto ja fyysinen toimintakyky kytkeytyvät pitkässä juoksussa siihen, mikä on tulevaisuuden väestön työkyky. Toki liikunta liittyy laajemminkin mielenterveyteen ja hyvinvointikysymyksiin.

Monipuolista harrastamista

Move-mittaustulokset eivät olleet kaikkien lasten kannalta huolestuttavaa luettavaa. Etenkin alakouluikäisten testeissä saatiin roimasti hyviäkin tuloksia. Noin puolet alakouluikäisistä liikkuu terveytensä kannalta hyvin.

Seuroissa harrastaminen on suosittua, mutta nyky-yhteiskunnan arki on kovin passiivista. Petra Haavisto / Yle

– Meillä on tuhansia lapsia, joilla on hyvä toimintakyky. 60–70 prosenttia lapsista on seuroissa ja monet harrastavat montaa eri lajia, Paajanen sanoo.

Lasten liikunta-aktiivisuus kuitenkin romahtaa teini-iässä. Yläkoulua käyvällä nuorella on luonnollisesti muitakin mielenkiinnonkohteita kuin oman kuntonsa miettiminen. Yksi syy myös löytyy drop out -ilmiöstä, jossa yhteen lajiin keskittynyt menettää liikuntainnostuksensa.

– Liikuntakipinää kyllä on, mutta onko se tarpeeksi monipuolista? Ei pitäisi keskittyä vain yhteen lajiin, Paajanen pohtii lasten harrastamista.

Liikunta osaksi arkea, ei vain koulussa

Tähän mennessä lasten liikkumattomuusongelmaa on sysätty pääosin koulujen harteille.

– Liikkuva koulu on ollut hyvä askel. Se on valtakunnallinen ohjelma, jossa mukana on yli 2000 koulua. Tätä on syytäkin jatkaa. Iltapäivätoimintaan meillä jo olemassa paljon tukimuotoja, mutta olisiko niitä syytä kerätä yhteen, näkyvämpään avustusjärjestelmään? Paajanen pohtii koulupäivissä ja niiden yhteydessä piileviä liikuntamahdollisuuksia.

Kouluissa voi liikkua muuallakin kuin liikuntatunneilla. Toni Pitkänen / Yle

Peruskoulu tavoittaa toki kaikki ikäluokkien edustajat, mutta asenteet ja liikuntatavat lähtevät perheistä. Lapset saavat esimerkin liikkumattomuudesta usein vanhemmiltaan. Kouluissa kyetään vaikuttamaan juuri passiivisimpien liikkumisen määrään; kouluajan ulkopuolella he eivät saa välttämättä yhtään liikuntaa.

Viime kädessä kysymys on siitä, että liikunnallisen elämäntavan hyödyt saataisiin iskostettua ihmisten mieliin. Passiiviset ihmiset olisi saatava kokemaan, miten liikkuminen vaikuttaa elämään.

– Liikunta pitäisi saada osaksi ihmisten arkea. On se sitten kävelyä tai pyöräilyä, työpaikkaan liitettyä aktiivisutta tai omaehtoista liikkumista, Paajanen pohtii.

Tiedolla ja toimilla vastustajaa vastaan

Move-mittaukset tuovat tärkeää tietoa lasten tilanteesta. Kuntoa mitattiin pitkään Cooperin testillä, joka on hyvästä syystä vihdoin lakaistu kouluissa maton alle. 12 minuutin juoksukestävyyttä mittaavalla testillä oli kielteinen vaikutus monelle osallistujalle. Se vaikutti huomattavasti myös liikuntanumeroihin, vaikka testin suorittamisessa tärkeää kestävyyskuntoa harjoiteltiin kouluissa tuskin lainkaan.

Move-mittaukset kannustavat parhaassa tapauksessa yksilöistä monipuoliseen liikuntaan ja tuottavat yhteiskunnalle objektiivista tietoa lasten toimintakyvystä, testejä kehittämässä ollut opetusneuvos Matti Pietilä uskoo.

– Olen todella iloinen, että tietoa on. Voimme tehdä siitä johtopäätöksiä ja havahtua tilanteeseen. Meidän on saatava kaikki perheet ja koko yhteiskunta mukaan tähän juttuun.

– Hieman viime vuodesta heikentyneet tulokset osoittavat, että valtiohallinnossa emme vuodessa paljoon pysty. Istuva elämäntapa on vakavasti otettava vastustaja.

Valtion liikuntaneuvoston pääsihteerin Minna Paajasen mielestä vastujaa vastaan tarvittaisiin vielä nykyistä paljon suuremmat tykit.

– Eniten olen huolissani siitä, miten olemme tulleet tähän pisteeseen. Maailma on muuttunut niin paljon. Hyviä toimia on paljon käynnissä, mutta tuntuu siltä, ovatko ne sittenkään riittäviä tähän tilanteeseen?

Kuka myisi liikunnan niille suomalaisille, joiden tutustumispakkaus tuotteeseen on ollut viallinen?