Kauhavan vastanottokeskus perustettiin entisen lentosotakoulun tiloihin syksyllä 2015 ja ensimmäiset turvapaikanhakijat saapuivat kaupunkiin syyskuun lopulla.

Perustamishetkellä Kauhavan VOK oli Etelä-Pohjanmaan ensimmäinen vastaanottokeskus.

Syksyllä ja talvella 2015-2016 Kauhavan vastaanottokeskuksesta uutisoitiin alueella laajasti. Tämä uutisointi ja vastaanottokeskuksesta kantautunut positiivinen tekemisen vire olivat asioita, jotka kiinnittivät myös Siirtolaisuusinstituutin tutkijoiden huomion.

Yksi tutkijoita kiinnostava seikka oli vastaanottokeskukseen turvapaikanhakijoiden työllistymistä tukemaan perustettu Osuuskunta Mamulandia.

– Ajatuksemme oli, että olisimme seuranneet ja dokumentoineet sen toimintaa, kulkeneet vierellä, sanoo hankkeen vastuullinen johtaja, erikoistutkija Markku Mattila. Osuuskunta Mamulandia kuitenkin lakkautettiin syksyllä 2016, mikä muutti hiukan tutkimuksen suuntaa.

Siirtolaisuusinstituutin tutkimus ”Onneen ei ole oikotietä tässä maassa” on nyt valmistunut. Se on seurannut Kauhavan vastaanottokeskuksen ja kauhavalaisten yhteiseloa helmikuulle 2017 asti.

Mamulandia - Kauhavan vastaanottokeskuksen ja sen julkaiseman lehden yhteinen logo. Kaisa-Marja Kokko

Mitä tahansa tekemistä

Vastaanottokeskuksessa ollaan, koska on pakko olla. Markku Mattilan mukaan ensimmäisiä vastaanottokeskuksia perustettiin Suomeen 1990-luvun alussa. Tuolloin ajatus oli, että niissä viivytään vain viikkoja.

– Nyt tilanne on se, että niissä vietetään jopa kolme vuotta.

Markku Mattilan mukaan kotouttaminen ja aktivointi on tärkeää, vaikka asukkaiden mahdollisesta luvasta jäädä Suomeen ei olisikaan vielä tietoa.

Kauhavalla arkista toimintaa pyrittiin tutkimuksen aikana järjestämään vastaanottokeskukseen.

– Mamulandia pyrki työllistämään, parlamentti oli asukasneuvostomainen kokeilu ja mielekästä tekemistä tarjoava. Oma pesula pyöri (siirryt toiseen palveluun), oli oma leipomo, ja tämä kaikki siksi, että on muutakin tekemistä kuin että istut ja odotat, Mattila sanoo.

Mattila mainitsee myös metallialan peruskurssin, jolle osallistui viitisenkymmentä vastaanottokeskuksen asukasta.

– Nyt kaikki kotouttamistoimenpiteet alkavat, kun ihminen muuttaa kuntaan. Mutta, jos meillä on henkilöitä, jotka asuvat laitosmaisessa ympäristössä vuosia, niin kyllä heitä olisi syytä alkaa kotouttaa jo silloin. Huolimatta siitä, saavatko he jäädä Suomeen vai eivät, Mattila sanoo.

Tutkimuksessa Kauhavan VOKin asukkaat toivat esille sen, että mikä tahansa mielekäs tekeminen olisi ensiarvoisen tärkeä ja arkea helpottava asia sen sijaan, että aikaa vietetään huoneissa ja vastaanottokeskuskessa järjestetään pakollista työtoimintaa sekä kielen opetusta vain muutama tunti viikossa.

Vastaanottokeskuksen lapset pääsivät kouluun heti keskuksen toiminnan alettua. Isto Janhunen / Yle

Peruspalveluita ja turvallisuutta – ruokahuollosta kähinää

Vastavalmistuneessa tutkimuksessa todetaan, että perustehtävässään eli välttämättömien peruspalveluiden ja turvallisen elinympäristön takaamisessa Kauhavan vastaanottokeskus on onnistunut hyvin.

Asukkaiden todetaan kuitenkin olleen pettyneitä vastaanottokeskuksen ruoan makuun ja koostumukseen. Se myös haluttaisiin valmistaa itse.

– Lähimmät vertailukelpoiset tutkimustulokset koskivat vankiloita. On todettu, että kun jokapäiväisten hyödykkeiden saatavuus on rajoitettu, ruoasta ja syömisestä tulee asiaansa isompi asia. Symbolinen, ja jollain tavalla valta-asia, Mattila sanoo.

Kauhavan vastaanottokeskuksessa käyty keskustelu ruokahuollosta nousi myös uutisiin.

Yhteiskeittiössä valmistettu ruoka on vastaanottokeskuksessa kaikille samaa, vaikka turvapaikanhakijat ja heidän ruokakulttuurinsa ovat erilaisia. Mattila ehdottaakin, että asukkaat otettaisiin itse mukaan huolehtimaan ruokahuollosta.

Kun jokapäiväisten hyödykkeiden saatavuus on rajoitettu, ruoasta ja syömisestä tulee asiaansa isompi asia. Markku Mattila

Ateriointi on myös sosiaalinen tilanne – ja tärkeä arkirutiini. Tässä onkin tulevaisuuden ja tulevien mahdollisten vastaanottokeskusten toiminnan kannalta yksi tärkeä huomioitava seikka.

– Vastaanottokeskuksessa on aika vähän mitään tekemistä. Yksi tekemisen luonnollinen väylä olisi ruoan tekeminen. Varsinkin perheitten kesken se olisi arkirutiini, Mattila sanoo.

Kritiikkiä saivat myös terveyspalvelut, joiden moitittiin joissain tapauksissa toimivan liian hitaasti tai vajavaisesti.

Vastaanottokeskuksella on velvollisuus taata välttämättömät terveyspalvelut asukkaille, mutta rajanveto sen suhteen, mikä luokitellaan välttämättömäksi voi olla vaikeaa, etenkin jos henkilö asuu vastaanottokeskuksessa vuosia. Esimerkiksi psyykkisen hoidon tarpeet tulisi kyetä tunnistamaan ja asukkaat ohjata asianmukaisen hoidon piiriin, Mattila muistuttaa.

Lapsille rutiinit ja aikuisille omaa aikaa

Vastaanottokeskuksen oppivelvollisuusikäiset lapset ohjattiin Kauhavalla kouluun ja pienemmille järjestettiin omaa toimintaa. Toiminnasta huolehtivat vastaanottokeskuksen asukkaat itse. Lasten saaminen koulutyön alkuun katsottiin tärkeäksi kotoutumiselle.

– Tässä on kaksi asiaa: toinen on se, että saadaan lapsille rutiineita ja opetusta, ja toinen se, että kun lapset ovat kotoa poissa, vanhemmille saadaan omaa aikaa. Perhemajoitustilat ovat ahtaat eikä niissä ole mahdollisuutta yksityisyyteen, Markku Mattila toteaa.

Vaikka asioita pyritään monesti mittaamaan rahassa, liittyy kotouttamis- ja aktivointitoimintaan seikkoja, joita ei voi rahassa mitata.

– Jos suomen kielen opetusta lisätään, se maksaa. Mutta jos on 2-3 vuotta tehokkaassa opetuksessa, niin meillä on henkilö, joka osaa kieltä jollain tavalla. Olipa päätös sitten mikä tahansa, pitäisi nähdä suomalaiselle kulttuurille voittona, että meidän kieli leviää, Mattila sanoo.

Vastaanottokeskuksen tulemista vastustava mielenosoitus syyskuussa 2015. Elina Kaakinen / Yle

Yhteiseloa kuntalaisten kanssa

Vastaanottokeskus jakoi kauhavalaisten mielipiteitä perustamisvaiheessa syksyllä 2015. Alkukuohunnan jälkeen tilanne kuitenkin rauhoittui, tutkimus toteaa.

– Asiasta puhuttiin kansalaistilaisuuksissa ja esimerkiksi valtuustossa. Pikku hiljaa mielipiteet alkoivat lientyä ja ensimmäiset kuohut sulivat pois, Mattila sanoo.

– Nyt on ihmisiä, jotka haluavat olla VOKin kanssa yhteistoiminnassa ja yhteistyössä, ja on ihmisiä, jotka eivät ole heidän kanssaan missään tekemisissä, mutta sietävät tilanteen, että VOK on.

Vastaanottokeskuksen tulemiseen kuntaan eivät kuntalaiset voi vaikuttaa, jos kyse on yksityisten toimijoiden toiminnasta. Kauhavan vastaanottokeskus on Suomen Punaisen Ristin toimintaa. Merkitystä on kuitenkin sillä, miten yhteiselo alkaa sujua.

– Ainakin VOKissa asuville sillä on suuri merkitys. Heidän maailmansa on suppea, he ovat vieraassa maailmassa ja heillä ei ole juuri kontakteja ulkomaailmaan.

Vastaanottokeskuksen arkea aloiteltiin Kauhavalla syksyllä 2015. Pasi Takkunen / Yle

20 kuntapaikkaa Kauhavalla

Sitä, miten Kauhavan vastaanottokeskuksen asukkaita aktivoimaan pyrkinyt toiminta tai vuorovaikutus kaupunkilaisten kanssa tulee vaikuttamaan jatkossa, jos asukkaat saavat pysyvän luvan jäädä Suomeen, ei tiedä. Mattila arvioi kuitenkin, että ensimmäinen hypoteesi asiaa mahdollisesti tutkittaessa olisi, että vaikutusta on ollut.

Vastaanottokeskuksella on ollut vaikutuksensa myös kauhavalaisiin.

– Kauhavallahan ei ole koskaan ollut kuntasijoitettuja pakolaisia ja VOK tuli lähes väkisin. Nyt, kun tehtiin uusi maahanmuuttostrategia, Kauhava tarjoaa 20 kuntapaikkaa joka vuosi. Asukkaat valitaan Kauhavan VOKin asukkaista, Mattila sanoo.

Kauhavan vastaanottokeskuksen palveluiden piirissä oli helmikuussa 2017 noin 330 turvapaikanhakijaa. Onneen ei ole oikotietä tässä maassa -tutkimus (2017) on Siirtolaisuusinstituutin julkaisuja.