Suonpää: Kuplassani olen turvassa

Jos kuplan sisällä voi hengittää pelkäämättä, siinä ei ole mitään pahaa.

Taas on Suomen kansa käpertynyt omiin kupliinsa, kerrotaan. Samanmieliset keskustelevat toisten vähintään yhtä samanmielisten kanssa omissa kuppikunnissaan, somekuplat vääristävät mediakuvaa, punaviherkupla maailmankuvaa ja kirkkokuplassa todellisuuskäsityskin hämärtyy. Dialogia ei enää käy kukaan, kun jokainen kupla on oma ääripäänsä.

Nyt pitäisi jokaisen puhkaista kuplansa ja ryömiä ulos koloistaan, on monessa kolumnissa ja somepäivityksessä vaadittu. Mutta minä viihdyn tässä omassa kuplassani. Kuplassa olen turvassa. Minun kuplassani minut hyväksytään ihmisenä, minua arvostetaan ja niin mielipiteilleni kuin uskonnollisuudellenikin on tilaa. Ihonvärilleni, sukupuolelleni ja seksuaalisuudellenihan nyt on joka tapauksessa tilaa kaikkialla.

Näissä kuplissa ei todellisuudessa ole kyse siitä, ettemmekö näkisi, mitä toiset ihmiset ovat tai ymmärtäisi heidän ajatuksiaan. Kuplassa on kyse turvallisuudesta. Ei kukaan halua ravintolassakaan istua pöytään, jossa joku uhkaa väkivallalla. Miksi muutenkaan pitäisi olla sellaisten ihmisten seurassa, jotka eivät hyväksy minua ihmisenä tai lukea lehtiä, joissa minua solvataan?

Tämä on parhaita mahdollisia kuplia. Tällaisessa kuplassa haluan lasteni kasvavan.

Minä yritän parhaani mukaan pysyä kuplassani, jossa minun ei tarvitse pelätä tappouhkauksia eikä minua yritetä nitistää vihapuheella. Se onkin aika helppoa, tämä valkoihoisen heteroseksuaalin miehen kupla kun on melko tilava. Kuplassani minun on hyvä olla. Silloin kun niistä toisista kuplista yritetään tunkeutua tähän minun kuplaani, kun minua solvataan tai läheisiäni uhataan väkivallalla, minä pelkään. Monelle naiselle ja ulkomaalaissyntyiselle väkivallan uhka on vielä paljon suurempi kuin minulle. Tuntuu aivan käsittämättömältä, kun heitäkin kannustetaan ulos turvallisuuskuplistaan ja dialogiin uhkailijoiden kanssa.

Kuplia tarvitaan, esimerkiksi sellaista monikulttuurisuuskuplaa, millainen Itä-Helsingin Vesalan koulu on. Koulun oppilaista lähes puolet tulee perheistä, joissa vähintään toinen vanhemmista on ulkomaalaistaustainen – ja koulussa on tehty paljon työtä rasismia vastaan. Vesalan koulu on siis punaviherkupla, jossa jokaista oppilasta syntyperään, äidinkieleen tai uskontoon katsomatta kohdellaan ihmisenä, saman arvoisena muiden kanssa. Tämä on parhaita mahdollisia kuplia. Tällaisessa kuplassa haluan lasteni kasvavan.

Eikä kuplassakaan ulkopuoliselta maailmalta ja niiltä toisenlaisilta mielipiteiltä välty. Tänäänkin on se toinen kupla kokoontunut koulun ulkopuolelle lietsomaan vihaa ja pelottelemaan lapsia – vain, koska koulussa oli ramadanin alkaessa koulussa pidetyssä aamunavauksessa luettu muutama säe Koraania. Sen toisen kuplan mielenosoittajat syyttivät muslimioppilaita islamisteiksi ja vertasivat ulkomaalaissyntyisiä apinaan. En halua ”noita toisia” tänne minun kuplaani – enkä missään tapauksessa yritä opettaa lapsiani käymään minkäänlaista dialogia heidän kanssaan. Kuplani tehtävä on suojella heitä vihalta, rasismilta ja väkivallalta.

Jos kuplan sisällä voi hengittää vapaammin, pelkäämättä, ei siinä kuplassa ole mitään pahaa.

Jaa tämä artikkeli:

Tilaa Kirkko ja kaupungin viikoittainen juttukooste

Kommentoi