Arvoisa lukija, tiedätkö, missä on syy vasemmiston alennustilaan? Kaikkialla muualla paitsi vasemmistopuolueissa itsessään. Ennen kaikkea syy on tyhmissä äänestäjissä. Tämä viisaus käy ilmi Kansan Uutisissa julkaistusta valtiotieteilijä Mika Ojakankaan pitkästä haastattelusta. Ojakangas luettelee joukon syitä, miksi vasemmistolla menee huonosti. Juuri mikään niistä ei liity siihen, mitä vasemmistopuolueet ovat tehneet tai jättäneet tekemättä.

Ojakankaan mielestä suurin ongelma on se, että työläiset on huijattu äänestämään omaa etuaan vastaan. Ojakankaalla on myös ratkaisuehdotus. Vasemmiston on käännettävä viestinsä ”kansan kielelle”. Hänen mielestään ”sellaisella asiantuntijavaltaisella, älykkäällä johtamistyylillä, joka vetoaa esimerkiksi [Ojakankaaseen itseensä], ei kykene mobilisoimaan työläisiä.”

Kansankielelle käännettynä vasemmiston on siis tyhmistettävä sanomaansa niin, että yksinkertaiset työläisetkin sen ymmärtävät. Sanoma on muutettava selkokielelle ja huudettava tyhmän duunarin korvaan.

Muut Ojakankaan huomiot ovat yhtä erikoisia. Syypää Suomen vasemmiston ongelmiin löytyy milloin Reaganista, milloin oikeistolaiseksi muuttuneesta Yleisradiosta. Hän siteeraa Aristotelesta taloustieteellisenä auktoriteettina. Marksilainen sanavarasto proletaareineen ja porvareineen pitäisi Ojakankaan mielestä palauttaa käyttöön. Omistava luokka ja pääoma pitäisi taas nähdä vastustajina. Muinaisjäänne Jeremy Corbyn on muka tulevaisuuden mies.

Olen vahvasti sitä mieltä, että Suomi ansaitsee kunnollisen vasemmiston. Vasemmiston, joka kannattaa tulojen uudelleenjakoa, ajaa köyhän asiaa, edistää tasa-arvoa ja on sosiaalisesti liberaali, mutta samaan aikaan taloudellisesti lukutaitoinen. Jaan jossakin määrin huolen perinteisen työväenliikkeen korvautumisesta oikeistopopulismilla.

Ojakankaan reseptit veisivät kuitenkin vasemmistoa täsmälleen väärään suuntaan. Uskon, että taustalla on (akateemisen muumiomarksilaisuuden lisäksi) ainakin suureksi osaksi virheellinen diagnoosi siitä, että kaikki on äänestäjien typeryyden syytä.

Siksi esitän muutamia vaihtoehtoisia selityksiä vasemmiston huonoon tilanteeseen. Ne perustuvat tyhmän äänestäjän hypoteesin sijasta ajatukseen fiksusta äänestäjästä. Entä jos vasemmiston huono menestys perustuukin äänestäjien oikeaan, eikä väärään analyysiin?

Ehkä äänestäjät ovat huomanneet, että vasemmisto on lakannut ajamasta köyhän asiaa ja taantunut pelkäksi edunvalvontaliikkeeksi. Onko yhtään suomalaiseen yhteiskuntaan pesiytynyttä erioikeutta, monopolia tai keskiluokan tulonsiirtoa jota vasemmisto ei puolustaisi? Olivatpa kysymyksessä yliopisto-opiskelijoiden etuoikeudet, ay-liike, kolmikanta, Postin, Yleisradion tai Veikkauksen monopolit, ansiosidonnaiset sosiaalietuudet, vasemmisto tukee kaikkia refleksinomaisesti välittämättä lainkaan siitä, että nämä hyödyttävät hyväosaisia köyhien kustannuksella.

Vasemmisto asettuu myös aina tuottajan puolelle köyhää kuluttajaa vastaan. Julkisen sektorin työntekijöiden asema huolettaa enemmän kuin palvelujen käyttäjien. Valinnanvapaus on kirosana, tuotannon julkinen omistus on pääasia. Tärkeintä on se miten ja kuka palvelut tuottaa, ei se millaista palvelua kansalaiset saavat. Vasemmistoliiton puheenjohtajaehdokas nähtiin jo tukiaisia ja kallista ruokaa ajavalla traktorimarssillakin. Voiko työväen etujen ajamisesta enää kauemmaksi ajautua?

Tai sitten äänestäjät havaitsivat, ettei vasemmistolla ole mitään ajatuksia siitä, miten Suomen talouden ongelmat pitäisi ratkaista. Vasemmiston politiikkavaihtoehto näyttää olevan, että paisutetaan julkista sektoria loputtomasti, ei uudisteta mitään, eikä edes ajatella sitä, miten julkiset menot rahoitetaan pitkällä aikavälillä. Tätä markkinoidaan sitten ”elvytyksenä”.

Toinen ehdotettu vaihtoehto on se, että ei tehdä mitään ja toivotaan, että joku innovoisi jotain hienoa vietäväksi maailmalle. Sitten paheksutaan, kun yritykset maksavat osinkoa, eivätkä investoi rahojaan kannattamattomasti, sen sijaan että mietittäisiin miksei kannattavia investointikohteita ole.

Ja nämä ovat niitä järkevimpiä ajatuksia. Pahimmillaan on näyttänyt siltä, että vasemmiston talousajattelu on eksynyt patomäkeläiseen tai ”jälkikeynesiläiseen” fantasiamaailmaan. Ehkä äänestäjät eivät pitäneet tätä uskottavana.

Ehkä työttömät äänestäjät päättelivät, että heidän asiansa ei kiinnosta vasemmistoa. Vasemmisto vastustaa työmarkkinoiden uudistamista, ihan sama vaikka 200 000 ihmistä on työttömänä. Ehkä harras toive uusista innovaatioista, ”kysyntälaman” voivottelu ja loputon jänkkääminen naapurimaiden työvoimakustannuksista ei työttömien äänestäjien mielestä sittenkään muodosta uskottavaa työllisyyspolitiikkaa.

En tiedä olenko väärässä ja Ojakangas oikeassa. Kaikki voi tietysti johtua siitä, että äänestäjät äänestävät omaa etuaan vastaan. Viimeaikaiset gallup-luvut voivat tarkoittaa, että viestiä ei tarvitsekaan muuttaa. Mutta toivoisin, että vasemmistopuolueissa edes mietittäisiin päinvastaista mahdollisuutta. Sitä, että vika ei ole äänestäjissä, vaan tarjotussa politiikassa.

Tämä kirjoitus on toivottavasti osa vasemmistoa käsittelevää vähintään kaksiosaista sarjaa. Pääsiäisloman jälkeen yritän ehtiä kirjoittaa Timo Harakan ajatuksista. Nehän ovat ensimmäisiä ajatuksia, joita SDP:stä on kuultu pitkään aikaan.

Blogit Liberan blogiin kirjoittavat eri alojen asiantuntijat tai muuten vain mielenkiintoiset henkilöt. Blogit ovat kirjoittajiensa mielipiteitä, eivätkä välttämättä edusta Liberan virallista kantaa.