Vaalirahoituksen salat tulivat tutuiksi Jorma Heikkiselle jo 1970-luvulla.

Nuorille vuokrataloja rakennuttaneen Nuorisosäätiön ex-asiamiehen Jorma Heikkisen mukaan vaalirahoitus-järjestelmä on perustunut ”rakenteellisen korruption” varaan. PASI LIESIMAA

Nuorisosäätiön tuomittu ex-toimitusjohtaja ja asiamies Jorma Heikkinen on ”bisnesmies”, joka omien sanojensa mukaan joutui mahdottomaan paikkaan.

Hän ajautui ensimmäisen kerran tekemisiin vaalirahoituksen kanssa 1970-80-luvuilla työskennellessään hallintojohtajana Suomen Vakuutusyhtiöiden Keskusliitossa, joka sittemmin yhdistyi muiden toimijoiden kanssa Finanssialan keskusliitoksi.

Heikkisen mukaan keskusliitto toimi maksumiehenä niin kosteilla lounailla kun isommissakin hankinnoissa. Mersut ja Kekkosen leipälapiot vaihtoivat omistajaa, ja puolueiden kirjanpito pysyi ruodussa.

– Keskusliiton tehtävä oli pitää poliittiset kontaktit yllä, ja yksi tärkeä tekijä oli ainainen vaalirahoitus. Se ei ollut koskaan keskusliiton miehelle miellyttävä tehtävä, mutta tehtävä, joka oli hoidettava. Hallintojohtajan tehtävänä oli kuitata laskut, Heikkinen sanoo.

”Kahvirahojen” lisäksi keskusliitto ohjaili elinkeinoelämän patruunoiden ohjeistuksen mukaan jättimäisiä tukisummia.

– Eteläranta päätti, että vakuutusbranssi maksaa vaikka miljoona markkaa jokaiselle puolueelle ja pankit maksavat toisen miljoonan. Se koordinoitiin Etelärannassa ja mulle joka olin hallintojohtaja, sanottiin, että hoida se. Minä panin kepulle, demareille ja niin edelleen, rahat menemään. Ne rahat kerättiin sitten vakuutusyhtiöiltä, Heikkinen kertoo.

Puolueille ei maksettu rahaa turhaan.

Sitä vastaan Vakuutusyhtiöiden keskusliitto pääsi vaikuttamaan vakuutusasioita koskevaan lainsäädäntöön. Näin varmistettiin muun muassa vapaaehtoisten eläkevakuutusten verovapaus ja ratkottiin ongelmat kiinteistöjen arvostusten suhteen. Rahalla ovet olivat auki vallan kamareihin.

Vakuutusyhtiöaikanaan Heikkinen toimi myös ”ovenavaajana” poliitikoille yhtiöiden suuntaan. Heikkinen kertoo esimerkin ajalta ennen vuoden 1991 eduskuntavaaleja.

– Esko Aho soitti minulle, että sähän tunnet Pohjolan kymppikerroksen vuorineuvoksen, että mennään nyt vuorineuvosta tapaamaan. Mentiin kymppikerrokseen, olin ovenavaajana ja Esko neuvotteli kai näistä vaalirahoista, koska vaalit olivat tulossa. Kun lähdimme Pohjolan ovista ulos, muistan, että Esko sanoi, että nyt tulee porvarihallitus.

”Matti oli tarkka”

Vuonna 1998 keskustan

Matti Vanhasen

luotsaama keskustataustainen Nuorisosäätiö palkkasi Heikkisen asiamiehekseen. Heikkinen oli ehtinyt toimia säätiön hallituksessa jo yli kymmenen vuotta, joten hän tiesi mitä oli odotettavissa: kiinteistöbisneksen lisäksi säätiö tukisi keskustalaisia.

Vanhanen on kiistänyt tienneensä omien vaalikampanjoidensa rahojen alkuperää, mukaanlukien Nuorisosäätiöstä tulleet rahat. Heikkinen ei tätä usko. Asiamies Heikkisen mukaan Vanhanen oli erittäin tarkka esimies, oli kyse säätiön varojen jakamisesta tai kiinteistöistä.

– Matti perehtyi kaikkiin rakennushankkeisiin. Paperia oli metrin kokoinen pino, jota kävimme läpi Lepsämässä. Istuimme monta tuntia ja Merja (Vanhasen silloinen puoliso) teki ruokaa.

Sittemmin kaksikon välit ovat viilenneet.

– Matin kanssa olemme tavanneet vain oikeudenkäynnissä. Sanoimme päivää ihan korrektisti.

Nuorisosäätiön aikana Heikkinen näki, miten toimii puoluevetoinen systeemi, jota hän nimittää rakenteelliseksi korruptioksi.

– Nuorisosäätiön tapauksessa se oli järjestetty siten, että Antti Kaikkonen oli säätiön hallituksen puheenjohtaja, Jukka Vihriälä RAY:n hallituksen puheenjohtaja, Matti Vanhanen oli pääministeri ja Teuvo Ijäs oli valtion asuntorahaston ylijohtaja. Kaikilla merkki kepu.

Yllätyskäänne

Heikkinen jäi eläkkeelle vuonna 2007.

– Ajattelin, että nyt pääsen tästä eroon. Ei tarvitse ikimaailmassa enää miettiä vaalitukia, ei ostaa kirjoja tai haalia mitään kipsipäitä tai tauluja.

Pari vuotta myöhemmin julkisuuteen levisi tieto, että RAY:n tukema Nuorisosäätiö on tukenut keskustapoliitikkoja. Vaalirahakohussa jaettiin tuomioita tammikuussa Helsingin käräjäoikeudessa.

Heikkisen mielestä hänestä tehtiin syntipukki.

– Kolme tyyppiä – RAY:n Jukka Vihriälä, Kaikkonen ja minä – pantiin kepinnokkaan vuosikymmeniä jatkuneiden käytäntöjen lopettamiseksi ja muut päästettiin menemään, hän kuvailee.

Vuoden ehdollisesta tuomiosta ja noin 40 000 euron sakoista huolimatta Heikkinen ei myönnä olevansa katkera.

– Tein 50 000 ihmiselle asunnon. Kyllä se riittää minulle.