Fortumin suurimmat omistajat 1. Valtioneuvoston kanslia 50,76% 2. Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen 0,8% 3. Kela 0,79% 4. Kurikan kaupunki 0,7% 5. Valtion eläkerahasto 0,52% 6. Työeläkevakuutusyhtiö Elo 0,51% 7. Työeläkevakuutusyhtiö Varma 0,32% 8. KEVA 0,29% 9. Sr Nordea Pro Suomi 0,24% 10. Schweizerische Nationalbank 0,22%

Oppositio läksytti elinkeinoministeri Mika Lintilää (kesk.) eduskunnassa valtion enemmistöomistaman Fortumin verosuunnittelusta. Omistajaohjauksesta vastaava ministeri Lintilä joutui kiemurtelemaan ja toisteli, että kyseessä on yleinen käytäntö.

Ministeri kiisti aggressiivisen verosuunnittelun.

Asian nosti torstain kyselytunnilla esille vasemmistoliiton Paavo Arhinmäki, joka viittasi Iltalehden tuoreeseen uutiseen, jonka mukaan energiayhtiö Fortumin tulos Suomessa on romahtanut, kun verrataan vuosia 2005 ja 2017. Fortumin verotettava tulos Irlannissa oli viime vuonna suurempi kuin Suomessa, vaikka Fortumilla ei ole Irlannissa energialiiketoimintaa. Fortum ilmoittaa silti maksavansa veronsa siihen maahan, jossa sen liiketoiminta sijaitsee ja tulos syntyy.

Ahrinmäki syytti kyselytunnilla Fortumin käyttävän aggressiivisessa verosuunnittelussaan hyväkseen EU:n veroparatiisivaltioita ja kärsijöinä ovat Suomen valtio ja kansa.

Ministeri Lintilä kiisti heti, että Irlanti olisi veroparatiisiyhtiö, koska se ei ole EU:n 17 maan mustalla listalla, johon lukeutuvat sellaiset maat kuin Arabiemiraatit, Amerikan Samoa, Bahrain, Barbados, Grenada, Guam, Etelä-Korea, Macao, Marshallin saaret, Mongolia, Namibia, Palau, Panama, St. Lucia, Samoa, Trinidad ja Tobago sekä Tunisia.

Myöskään Fortum ei näe yhtäkään EU-maata veroparatiisina. Silti Irlanti tiedetään maaksi, joka verottaa yrityksiä minimaalisen vähän ja esimerkiksi Finnwatch laskee sen veroparatiisiksi Hollannin, Belgian ja Luxemburgin ohella.

EU-komissio on todennut Irlannin, Luxemburgin, Belgian ja Hollannin myöntäneen suuryrityksille sääntöjen vastaisia veroetuuksia. EU on tarttunut veronkierron torjuntaan, jonka osalta on vireillä lakihankkeita. EU valvoo valtiontukia ja komissio on tutkinut jäsenvaltioiden veropäätöskäytäntöjä kesäkuusta 2013.

Lintilän mukaan Fortumilla on omistus‑ ja rahoitusjärjestelyjen osalta Irlannissa yksikkö, joka vastaa rahoituspuolesta.

–Se periaatteessa turvaa sitä, että tämä varsinainen liiketoiminta on turvattu tämän rahoituksen osalta. Se on täysin kansainvälinen järjestely. On hyvin mahdollista, että jos tämä yksikkö olisi ollut Suomessa, niin Fortumin maksama vero Suomeen olisi ollut pienempi kuin se on tällä hetkellä ollut. Eli kyllä Fortum maksaa veronsa Suomeen niiltä osin kuin toimintaa Suomessa on, Lintilä vastasi Arhinmäelle, joka hämmästeli, ettei hallitus näe ongelmaa siinä, että ”Irlanti esimerkiksi dumppaa yhteisöveroa saadakseen yrityksiä siirtymään sinne ja maksamaan sinne veroja”.

Arhinmäki huomautti jopa EU-komission halunneen puuttua muun muassa Irlannin, Alankomaiden, Belgian, Luxemburgin toimintaan.

–Mutta te olette sitä mieltä, että se on ihan ok, että valtion enemmistöomisteinen yritys käyttää yritysjärjestelyjä, jotta se voi välttää suomalaista yhteisöveroa ja maksaa alemmalla verokannalla Irlantiin, Arhinmäki pauhasi eduskunnassa.

–Fortumin suurin omistaja on Suomen valtio mutta toiseksi suurin omistaja on hallintarekisterit. Näillehän tämä on varsinainen gangster’s paradise. Ensin siirretään yhteisövero Irlantiin, jotta voidaan maksaa isompia osinkoja, ja sen jälkeen osingot vielä piilotetaan hallintarekistereihin.

Ensi viikolla on Fortumin yhtiökokous. Arhinmäki tiedusteli, aikooko ministeri marssia yhtiökokoukseen ”lyömään nyrkkiä pöytään ja vaatimaan, että veronkierto saa loppua”. Lintilä vastasi vakuuttaen käytännön olevan kansainvälisesti yleinen rahoituspuolella

– Fortum maksaa veronsa siihen maahan, josta tulos syntyy. Tällä perusteella siltä osalta, joka rahoitustoiminnasta tulee, Fortum maksaa Irlantiin veron, Lintilä sanoi.

– En ole menossa yhtiökokoukseen tekemään mitään muutoksia heidän operatiiviseen järjestelyynsä, jonka he ovat tehneet. Tässä julkisuudessa on verrattu vuosia 2005, 2017. Fortum on totaalisesti eri yhtiö, jos vertaillaan vuosia 2005, 2017. Sieltä on eriytetty esimerkiksi Neste Oil erilleen, eli tämä vertailu ontuu erittäin pahasti.

Lintilän Fortumille antamaa tukea hämmästeli myös Satu Hassi (vihr.).

– Olisi kiinnostavaa tietää, suhtautuuko hallitus noin yleisesti passiivisesti siihen, että EU:n päätöksenteossa tukittaisiin näitä verokikkailuporsaanreikiä.

Lisäksi ottaisin esille sen, että Finnwatch-järjestö arvioi pari vuotta sitten, että Suomi menetti kaivosyhtiöiden aggressiivisen verosuunnittelun vuoksi vähintään 49 miljoonan euron verotulot vuosina 2011—2014. Aikooko elinkeinoministeri puuttua tähän?

Lintilä korosti vastauksessaan, että Fortumilla on erilliset rahoitusyhtiöt liiketoiminnallisista syistä, ei verotuksellisista syistä ja vakuutteli moneen kertaan, että käytäntö on erittäin yleinen. Hänen mukaansa kyse on siitä, että emoyhtiö suojataan riskeiltä.

Tässä vaiheessa hämmästelijöiden joukkoon liittyi myös Timo Harakka (sd.).

– On hävytöntä, että valtion omistama yhtiö pimittää valtion verotuloja. Vielä ihmeellisempää on, että ministeri Mika Lintilä puolustelee Fortumin verojärjestelyjä. Jos hallitus haluaa olla vähääkään uskottava aggressiivisen verosuunnittelun suitsimisessa, se ei voi sallia, että Fortum ohjaa huomattavat voitot Irlantiin ja Belgiaan, jossa sillä on kokonaista viisi työntekijää. Mitä liiketoimintaa tämä tällainen on olevinaan? Harakka kyseli.

Harakka muistutti, että Fortumin aggressiivinen verosuunnittelu on vienyt Suomen valtion verotuloja 100 miljoonaa euroa joka vuosi. Lisäksi Ruotsissa Fortumille määrättiin 150 miljoonan euron sakot. Harakka kysyi, onko ”todella niin, että Fortumin vahingonteko ja verojen välttely saa jatkua vuodesta toiseen”.

–Kuten sanoin, kyse on täysin liiketoiminnallisesta syystä, ei aggressiivisesta verotuksellisesta syystä. Lähtökohta on se, että tämä rahoituksellinen toiminta tehdään nimenomaan Fortumin emoyhtiön riskien vähentämiseksi. Ja kuten olen toistanut täällä useamman kerran, tämä on erittäin yleinen kansainvälinen käytäntö suurissa yhtiöissä.