Vielä 50 vuotta sitten julkinen suuteleminen saattoi meillä Suomessakin houkutella virkavallan paikalle. Näin tapahtui muun muassa Jyväskylässä kesällä 1966 (siirryt toiseen palveluun), kun poliisi pidätti yliopiston aulassa julkisesti suudelleen pariskunnan.

Enää poliisi ei pussailuun puutu, mutta paheksuvia katseita julkiset suutelijat voivat edelleen saada osakseen. On oikeastaan aika kummallista, kuinka negatiivisia tunteita (siirryt toiseen palveluun) niinkin mukava ja tutkitustikin hyödyllinen toiminta (siirryt toiseen palveluun) kuin pussailu kanssaihmisissä herättää.

Evoluutiobiologian dosentti Markus J. Rantala tuntee ilmiön ja löytää sille myös selityksen.

– Suuteleminen yhdistetään seksuaalisuuteen, ja ihmiselle on lajina tyypillistä se, että ihminen ei parittele julkisesti.

Ihmisen taipumus seksuaalisen toiminnan peittelemiseen on Rantalan mukaan universaali.

– Alastomuutta on kyllä tavattu monissa kulttuureissa, mutta siilloinkin seksuaalinen käyttäytyminen pyritään salaamaan muilta.

Westermarck-ilmiö selittää häveliäisyyden alkuperää

Rantala uskoo, että niin sanottu Westermarck-ilmiö (siirryt toiseen palveluun) voi osaltaan selittää sitä, miksi julkinen seksuaalinen käyttäytyminen aiheuttaa ihmisissä inhon tunnetta ja miksi sitä myös niin kovasti pyritään rajoittamaan.

Westermarck-ilmiöllä tarkoitetaan Edward Westermarckin kehittämää teoriaa, jonka mukaan ihmiset eivät tunne luontaista sukupuolista vetoa kasvukumppaneihinsa. Westermarck arveli, että kyseessä on biologisen evoluution tuottama vaisto, jonka tarkoituksena on estää sisäsiittoisuutta ja insestiä.

Myös taipumuksemme seksuaalisuuden salaamiseen voi nähdä johtuvan siitä, että pyrimme välttämään sisäsiittoisuutta.

– Koska seksin harrastaminen lähisukulaisten kanssa on haitallista, meille on kehittynyt voimakas psykologinen adaptaatio, niin että kaikki seksuaalisuus näiden henkilöiden läsnä ollessa aiheuttaa vastenmielisyyttä, Rantala selittää.

Niinpä jo pelkkä ajatus siitä, että omat lapset näkevät seksiä, aiheuttaa vanhemmissa voimakasta vastenmielisyyden tunnetta. Tämän vuoksi julkisilla paikoilla halutaan rajoittaa alastomuutta ja seksin näyttämistä.

Toisinaan seksuaalisuuteen liityvä häveliäisyys johtaa Rantalan mukaan varsin erikoisiin tilanteisiin.

– Suomessa murha kielletään laissa, mutta mediassa nähdään jatkuvasti elokuvia, joissa murhataan ihmisiä. Sen sijaan parittelu on laissa sallittua, mutta sen esittämistä mediassa säännellään, vaikka mitkään tutkimukset eivät osoita, että seksin näkeminen tai alastomuus vahingoittaisi lasta.

Salaseksi säilyttää yhteiskuntarauhan

Westermarck-ilmiö ei ole ainut seksuaalista käyttäytymistä ja sen peittelemistä selittävä tekijä. Seksuaalisuuteen vaikuttavat monet kulttuuriset ja psykologiset tekijät – ja kuten muutkin eläimet, myös ihmiset pyrkivät monin tavoin säätelemään lajitovereidensa seksuaalista käyttäytymistä omaksi edukseen.

Suuteleminen yhdistetään seksuaalisuuteen, ja ihmiselle on lajina tyypillistä se, että ihminen ei parittele julkisesti. Markus J. Rantala

Toisinaan seksuaaliset teot saattavat aiheuttaa ympräristössä hyvinkin tunteellisia reaktioita. Siksi jo yhteiskuntarauhankin vuoksi seksiä kannattaa harrastaa piilossa muiden katseilta.

– Monet eläimet pyrkivät parittelemaan mahdollisimman nopeasti, koska parittelun aikana yksilöt ovat alttiita erilaisille vaaroille. Ihmisillä se vaara ei ole saalista vaaniva leijona vaan toinen ihmislajin yksilö, kuten mustasukkainen aviomies tai kilpakosija, Rantala kuvailee.

Seksiin liittyvät valta-asemat näkyvät myös esimerkiksi simpanssien käyttäytymisessä: vaikka ne yleensä harrastavat seksiä julkisesti, osa seksitapauksista pyritään salaamaan.

– Kun alempiarvoiset urokset parittelevat naaraiden kanssa, ne pyrkivät salaamaan sen johtajauroksilta, jotta johtaja ei puutu peliin ja anna alempiarvoiselle urokselle selkään.

Seksuaalisuuden salaamisessa on kulttuurieroja

Vaikka taipumus seksuaalisuuden salaamiseen on universaali, eri kulttuureissa on kuitenkin paljonkin variaatiota siinä, kuinka tiukasti seksuaalisuuden julkiseen näyttämiseen suhtaudutaan.

Suomessa julkinen suuteleminen ei ainakaan enää nykypäivänä tuo poliisia paikalle, mutta esimerkiksi Saudi Arabiassa se on laissa kiellettyä. MyöskäänThaimaassa, Kiinassa, Japanissa, Indonesiassa, Intiassa tai Egyptissä julkista pussailua ei katsota hyvällä.

Kiinassa julkinen suutelu ei yleensä ole soveliasta. Tässä pussaillaan ystävänpäivän kunniaksi. EPA/ Lee

Syyt kulttuurieroihin ovat nekin moninaisia, mutta yksi selitys voi Rantalan mukaan löytyä järjestettyjen avioliittojen yleisyydestä: usein maissa, joissa on järjestettyjä avioliittoja, on myös vanhoillisempi suhtautuminen seksuaalisuuteen ja niissä pyritään voimakkaammin rajoittamaan yhteisön jäsenten seksuaalisuutta.

Erityisesti valvonta kohdistuu naisiin, joista avioliiton myötä tulee osa miehen perhettä. Miehen suvun intressien mukaista on vahtia, että nainen ei tuo vieraita geenejä perheen kasvatettavaksi ja elätettäväksi.

– Järjestetyissä avioliitoissa miehet eivät voi luottaa naisten uskollisuuteen samalla tavalla kuin kulttuureissa, joissa avioliitto perustuu rakkauteen. Siksi erityisesti naisten käyttäytymistä ja pukeutumista pyritään kontrolloimaan, Rantala perustelee.

Suomessa suhtautuminen seksuaalisuuteen ja sen julkiseen esittämiseen on viimeisten vuosikymmenten aikana vapautunut. Rantalan mukaan se voi hyvinkin todennäköisesti johtua siitä, että meillä mennään useammin rakkaudesta naimisiin.

– Meidän ei tarvitse vahtia kumppanin ja muiden ihmisten seksuaalisuutta yhtä voimakkaasti kuin järjestetyissä avioliitoissa. Ulkopuolelta tuleva seksuaalisuus ei ole uhka, koska rakkaus pitää suhteen koossa.