Lähes 300 vauvaa päivässä Vuonna 1947 syntyi eniten suomalaisia Suomessa, yhteensä 108 168

Syntyneistä naisia oli 52 500 ja miehiä 55 668

Vuonna 1947 syntyneitä on elossa noin 76 900

Maaliskuussa 1947 syntyneitä oli 10 163

Yksittäisen kuukauden suurin vauvabuumi koettiin jo hieman aiemmin, sillä syyskuussa 1945 syntyi 12 681 suomalaista

Vuonna 1945 syntyi yhteensä 95 758 ja vuonna 1946 kaikkiaan 106 075 suomalaista Lähde: Tilastokeskus, Väestömuutokset 1945-1947

Otetaanpa vauhtia Suomen suurimman ikäluokan syntymiseen edellisvuodesta. Vuonna 1946 elämä alkoi asettua uusiin uomiin, kun rankat sodan vuodet olivat takana. Mannerheim vaihtui Paasikiveksi ja Suomen osalta Pariisin rauhanneuvottelut saatiin päätökseen.

Avustuksia tuli yhä Ruotsista lasten ruokintaan ja lehdet kirjoittivat kuinka Suomi maksoi ajallaan sotavelkansa puolivuotiserän.

Moni tarvike oli vielä kortilla, mutta yksi juhlan aihe oli ensimmäisen kahvilastin saapuminen Turun satamaan. Hyvästi voikukanjuuret ja muut korvikkeet!

Amerikkalaisia telttoja ja makuupusseja on tullut myyntiin ainakin tamperelaisen Osuusliike Voiman Aleksanterinkadun myymälään.

Juhannusaatto osui sunnuntaille ja huvitilaisuuksia riitti monelle päivälle. Omat tutut haitarinsoittajat ja muut pelimannit vastasivat tahdista. Levyjäkin toki oli, kenellä oli levysoitin saattoi soitella Henry Theeliä tai Vili Vesterisen ja Onni Laihasen lurituksia. Olavi Virta ja Tapio Rautavaara tekivät vasta ensimmäisiä äänikiekkojaan.

Oli kelpo kesäsää. Maaliskuussa vuonna 1947 syntyi 10 163 suomalaista.

Uuden elämän alku näkyi kauppojenkin hyllyillä. Vuonna 1946 tamperelaisen Osuusliike Tuotannon taloustavaraosastolta saattoi jo ostaa kaikkea kivaa uuteen kotiin. Pekka Kyytinen / Museoviraston kuvakokoelmat

Veikko ja Antti lähtivät omille teilleen Nokialta

Kevään aikana 70 vuotta täyttävät Veikko Räntilä ja Antti Salonen kävivät samaa Nokian Emäkosken keskikoulua. Koulun jälkeen molemmat jatkoivat omille teilleen, eivätkä ole sen jälkeen kuulleet tosistaan.

No, tässä tulee kuulumiset: Räntilä lähti haahuilemaan Tampereen yliopistoon, eli opiskelemaan noin kymmentä ainetta ja valmistui valtio-oppi pääaineena yhteiskuntatieteiden maisteriksi. Hän teki työuransa ammattiyhdistysten, SAK:n opistoissa ja jäi eläkkeelle JHL-opiston rehtorin tehtävistä.

Meidän sukupolvi on samaistunut tähän hyvinvointivaltioajatukseen, se on yksi ylpeyden lähde, sanoo Veikko Räntilä. Jussi Mansikka / Yle

– Olen aina pyrkinyt olemaan kansalaisaktiivi ja riennoissa mukana. Sitten minulla on ollut jonkun verran työyhteisökosultointia näihin päiviin saakka. Nytkin on yksi mentorointi suunnitteilla.

Antti Salonen opiskeli sähköalalle pitkän linjan kautta: ammattikoulun ja teknisen opiston kautta insinööriksi. Antti Salonen on yhä töissä.

Onko 70-vuotias vanhus?

– No ei varmaan ole, vaan täynnä poweria! Tässä mennään 20 000 askelta päivässä, nauraa Antti Salonen Espoon Tapiolassa kauppakeskus Ainoan rakennustyömaalla.

Antti tekee kolmipäiväistä työviikkoa sähkötöiden valvojana SRV:llä.

–Jaksan hyvin. Tai sanotaan sillä tavalla, että kun tehtiin Tampereelle Torni-hotellia, niin kyllä minun piti kymmenennessä kerroksessa pysähtyä katsomaan, mitä ne pojat tekee. Ei mennyt ihan kerralla ylös.

Ylpeät hyvinvointivaltion rakentajat

Veikko Räntilä ja Antti Salonen ovat Suomen rakentamisen sukupolvea.

– Kyllä se on ollut optimismin aikaa ja rakentamisen aikaa. Ihan fyysisesti Suomea rakennettiin, niin kouluja, rakennuksia, sairaaloita, asuntoja kuin teitäkin. Myös luotiin hyvinvointivaltion instituutiot ja käytännöt, Veikko Räntilä muistuttaa.

– Voi sanoa, että meidän sukupolvi on samaistunut tähän hyvinvointivaltioajatukseen, se on yksi ylpeyden lähde.

Meidän ikäluokalle yhteiskunnalliset saavutukset ovat olleet tärkeämpiä. Veikko Räntilä

Elintaso on noussut, niin ettei saman päivänä voi edes kuvitella mikä oli tilanne kun miehemme alkoivat katsella maailmaa kotipesän reunalta.

– Kyllä se on monikymmenkertaistunut, miettii Antti Salonen.

– Nyt on auto tai kaksi melkein jokaisella perheellä. Matkoilla pystytään käymään. Silloin minun nuoruudessa oli Tampere jo vähän pitkän matkan takana, Keto-Seppälän linja-autoilla mentiin seisomapaikoilla. Autot olivat niin täysiä, Nokialla, Suoniemen Korvolassa varttunut mies muistelee.

– Oppikouluun oli vaikea päästä, eikä sitä työläisperheistä meidänkään kylältä kovin pitkälle koulutettu, vain muutama kaveri oli ylioppilas.

Leikkaukset leijuvat hyvinvoinnin yllä

Veikko Räntilä seuraa hyvinvointiyhteiskunnan tilaa hieman huolestuneena..

– Liturgiatasolla kaikki puolueet ovat sitä mieltä, että hyvinvointivaltiosta pidetään kiinni. Mutta kyllä hallituksessa oltiin valmiita kuitenkin hyvinvointipalvelujen leikkaamiseen, eikä esimerkiksi miljardien yritystukiin kajottu, Räntilä arvostelee.

Hänen mielestään nuoremmat sukupolvet ottavat hyvinvoinnin annettuna.

– Nuoremmilla ei ole samalla tavalla mielenkiintoa laajoihin asioihin, vaan enemmänkin pohtivat sellaisia kysymyksiä kuin sukupuoli-identiteetin tuska ja elämäntavan tuska. Meidän ikäluokalle yhteiskunnalliset saavutukset ovat olleet tärkeämpiä, Veikko Räntilä analysoi.

Nuoret vanhat elävät vielä noin 16 vuotta

Annetaanpa suurin ikäluokka vielä Tampereen yliopiston gerontologian professorin, Marja Jylhän arvioitaviksi. Ovatko 70-vuotiaat vanhoja?

– Tänään 70 vuotta täyttävät ovat eri joukkoa kuin parikymmentä vuotta sitten samaan ikään ehtineet. Koulutus, terveys ja toimintakyky ovat parempia.

Eliniän pidetessä suvussa voi olla elossa kaksikin eläkkeellä olevaa sukupolvea.

– Monella seitsemänkymppisellä on ainakin toinen vanhemmista, yleensä äiti, elossa.

Professori Marja Jylhän mielestä 70-vuotias ei ole vanha. Jussi Mansikka / Yle

Edellä olevista syistä johtuen Tampereen yliopiston gerontologian professori Marja Jylhä ei suostu sanomaan 70-vuotiaita vanhoiksi.

– He eivät ole vanhoja, mutta eivät ihan nuoriakaan. Tutkijana voisi sanoa, että he ovat nuoria vanhoja.

Jylhän arvion mukaan 70-vuotispäivänä ihmisellä on edessä noin 16 elinvuotta lisää.

– Monilla enemmän, toisilla vähemmän. Varmastikin on niin, että yhä harvempi seitsemänkymmentävuotiaista on asettunut tänä päivänä vanhan rooliin.

Ihmisarvo ei ole tuottavuuskysymys

70-vuotiaat eivät ole yhtenäinen ryhmä, kuten ei mikään muukaan ikäluokka. Joukossa on ihmisiä, jotka haluaisivat vielä tehdä töitä, mutta ei kaikki.

Marja Jylhän mielestä niihin, joilla on kykyä ja työhaluja, työnantajien pitäisi suhtautua ennakkoluulottomasti.

He eivät ole vanhoja, mutta eivät ihan nuoriakaan. Tutkijana voisi sanoa, että he ovat nuoria vanhoja. Marja Jylhä

– Nuoremmat ovat vahvempia ja nopeampia, mutta iäkkämpi on kokeneempi, tietäväisempi ja harkintakykyisempi.

Huoltosuhdekeskustelussa on Marja Jylhän mielestä ikävä jako tuottaviin ja elätettäviin ikäluokkiin. Jako perustuu työssäkäyntiin. Vapaaehtoistyötä, omaisten hoitamista tai vaikka ukin ja mummin apua lastenlasten hoidossa ei oteta huomioon.

– Jos se laskettaisiin, niin huomattaisiin, että ainakin 70-vuotiaat ja vielä vanhemmatkin ovat tosiasiassa tuottavia, mutta itse en pidä siitä, että ihmisen arvoa lasketaan tällä tavalla.

Hyvää 70-vuotispäivää kaikille asianosaisille!