Monet autoilijat ja kansanedustajat eivät narise turhasta: yksityisestä parkkibisneksestä tullut niin hurjaa bisnestä, ettei moraalia enää tunneta, kirjoittaa Marko Lempinen.

Yksityisen pysäköinninvalvonnan valvonta pettää – jopa hälytysajossa olleet poliisiautot saaneet valvontamaksuja!

Arjessa harva asia ärsyttää yhtä vietävästi kuin parkkisakko. Tai valvontamaksu, mikä on oikea termi yksityisten pysäköinninvalvontayritysten jakamien ”lappusten” kohdalla. Sakkojahan voivat määrätä vain lakisääteistä tehtävää suorittavat tahot, kuten kunnalliset pysäköinninvalvojat.

Mieluummin hivelisi nokkosta käsissään kuin noukkisi sen lappusen tuulilasin pyyhkijöiden alta taskun pohjalle.

Turhaan sakkoja ei kuitenkaan yleensä kirjata, oikeastaan ani harvoin. Syyllisen autoilija löytää lähes poikkeuksetta peiliin katsomalla. Kuitenkin ihmismieli on siitä pirullinen, että näilläkin hetkillä se hakee usein ensi alkuun syyllistä itsensä ulkopuolelta – tavallisesti sakon antajan moraalista.

Ei silti välttämättä aina edes turhaan.

Moraali on nimittäin seikka, jonka monet kuluttajat kokevat IS:n selvityksen perusteella kadonneen parkkipaikoilta kuin tuhka tuuleen.

Alan markkinat ovat kuluvalla vuosikymmenellä kuumentuneet merkittävästi alan yksityisten valvontayritysten vallattua niistä valtaosan itselleen.

Tunnelmat parkkipaikoilla ovat ajoittain kärjistyneet. Kyse on laajasta ilmiöstä, ja se herättää valtavasti tunteita – paitsi autoilijoissa myös päättäjissä.

Kansanedustaja Kimmo Kiljunen (sd) ja 121 muuta kansanedustajaa jättivät hiljattain lakialoitteen ”yksityisen pysäköinninvalvonnan ongelmien ja ristiriitaisten laintulkintojen korjaamiseksi”. Kiljunen tähdensi, että pysäköinninvalvonnan olisi syytä olla julkinen tehtävä.

– Olennaisinta on se, että pysäköinninvalvonnan pääasiallisena motiivina tulisi olla sen valvonta eikä rahanteko, aloitteessa alleviivataan.

Kiljusella ja kumppaneilla on pointtinsa – yksityisessä pysäköinninvalvonnassa todella riittää epäkohtia, kuten esimerkiksi kohtuusharkinnan puuttuminen. Asiasta on tärkeää keskustella.

Ongelma vain, että itse lakialoite on jo lähtökohtaisesti pielessä.

Yhteiskuntamme päättäjät eivät lakialoitteen perusteella ymmärrä sitä, mihin yksityinen pysäköinninvalvonta perustuu. Aloite kompastelee jo siinä, että sillä pyritään rajoittamaan kiinteistönomistajien ja -haltijoiden oikeutta määrätä kiinteistöjensä käytöstä. Tällainen laki olisi ilmeisessä ristiriidassa perustuslain kanssa.

Toinen miinus on se, että aloitteella pyritään muuttamaan pysäköinninvalvontalakia, vaikka se koskettaa nimenomaan julkista pysäköinninvalvontaa, kuntia ja poliisia. Eli lakia muuttamalla ei vielä saataisi yksityistä pysäköinninvalvontaa ruotuun. Poliisi on tässä asiassa tarkasti tutkalla.

– Olisi syytä tarkkaan pohtia, onko yksityistä pysäköinninvalvontaa järkevää suitsia lainsäädännöllä. Siinä on nähtävissä kahdenlaisia ongelmia: ensimmäinen on yksityiselle alueelle suuntautuva luvaton pysäköinti, toinen on paikoin villiä länttä muistuttaa yksityinen pysäköinninvalvonta, rikostarkastaja Konsta Arvelin Poliisihallituksesta näkee.

Vaikka lakialoitteessa puurot ja vellit ovat sekoittuneet, tosiasioita ei silti saa unohtaa. Moraalittomuus leimaa yksityistä pysäköinninvalvontaa, eikä savua ilman tulta.

Vuonna 2013 pysäköinninvalvonnan kunnallisten toimijoiden liikevaihdot olivat yhteensä noin 12 miljoonaa euroa, kotimaisten yksityisyritysten noin 43 miljoonaa ja ulkomaalaisomisteisten yritysten noin 14 miljoonaa euroa.

Vuonna 2018 vastaavat luvut olivat jo 23, 31 ja 71 miljoonaa euroa.

Nykyään mitä kirjavimmat kiinteistönomistajat haluavat piha- tai tiealueensa parkkipaikat valvonnan alle, kuka mistäkin syystä. Koska kunnalliset pysäköinninvalvojat eivät ehtisi valvoa kunnolla esimerkiksi taloyhtiöiden pihoja, nämä ovat palkanneet yksityisyritykset asialle.

Seuraavaksi törmäyskurssille ovatkin sitten ajautuneet autoilijoiden moraalikäsitys ja yksityisfirmojen bisnesvainu.

IS:n jututtamista pettyneistä autoilijoista monet kokevat, että yksityisten pysäköinninvalvontayhtiöiden toiminnassa ei huomioida edes tekniikan pettämisen saati selvästi todistettavan inhimillisen erehdyksen mahdollisuutta, ja lisäksi moni näkee niiden perimistyylissä jo selvää pelottelun makua.

Hiiret saavat hyppiä pöydillä, koska kukaan ei tunnu valvovan yksityisten pysäköinninvalvojien toimintaa. Kun ei ole uskottavaa valvontaa, moraali pettää herkästi. Ja kun moraali pettää, bisnes pyörii usein paremmin – ainakin aikansa.

Valvontaa nähdään vasta oikeudessa, jossa autoilijoiden ja yksityisten parkkifirmojen kiistoja puidaan säännöllisesti. Riita-asioissa oikeus ei kuitenkaan käytännössä voi ottaa kantaa moraalikysymyksiin, vaan sen on nojattava ainoastaan kylmiin, asianomistajien toimittamiin faktoihin. Silloin jo vaivaisen minuutin myöhästyminen parkkipaikalla voi muodostua kohtalokkaaksi, vaikka se olisi tuomarinkin mielestä yleisen oikeustajun vastaista.

Ymmärrän yksityisiä pysäköinninvalvojia hyvin siinä, että ne ovat kyllästyneet kuuntelemaan autoilijoiden mitä uskomattomimpia selityksiä.

Ymmärrän vielä paremmin lakialoitteen jättäneitä kansanedustajia, joiden mielestä yksityisessä pysäköinninvalvonnassa olennaista ei enää ole itse valvonta vaan rahanteko. Sellaiseen tulkintaan päätyy herkästi kummallisia esimerkkitapauksia tutkailemalla.

Uskomatonta kyllä, että edes hälytystehtävissä olevat poliisiautot eivät ole poliisin itsensä mukaan välttyneet yksityisfirmojen valvontamaksuilta. Niitä on lätkäisty joidenkin kerrostaloyhtiöiden rappukäytävien eteen vaivihkaa pysäköityihin ”Maijoihin” sillä aikaa, kun niiden poliisipartiot ovat olleet suorittamassa kotihälytystehtäviä.

Luulisi, että joku tolkku olisi kerjätessäkin.