Miksi energiavirasto roimasti korotti sähköverkkoyhtiöille sallitun sijoitetun pääoman tuoton, vaikka korot ovat laskeneet? Tämä kysymys nousi päällimmäisenä esiin, kun eilen perehdyin sähkösiirron sääntelyn saloihin. Tälle vuodelle sijoitetun pääoman kohtuulliseksi tuotoksi arvioidaan noin kuusi prosenttia. Viime vuonna vastaava tuotto oli runsaat kolme prosenttia, joten tämä korotus pitkälti selittänee ilmoitettuja hinnankorotuksia. Ilman laskentatavan muutosta sallittu tuotto olisi päinvastoin laskenut prosenttiyksiköllä kahteen prosenttiin. Muutosta on vaikea perustella järkisyillä.

Korkeiden hinnankorotusten takana ei siten näytä olevan ainoastaan, kuten ensin ajattelin, että Suomessa on valittu huono sääntelymalli. Energiavirasto on muuttanut ehtoja selkeästi valvottavien hyödyksi.

Korko laskenut, ”kohtuullinen” tuotto ylös

Energiavirasto käyttää oppikirjan mukaisesti oman pääoman tuottovaatimuksen arvioinnin perusteen tunnettua CAPM kaavaa, lisättynä erillisellä kompensaatiolla sijoituksen huonosta likviditeetistä

Oman pääoman kustannus= riskitön korko + beta*markkinariskipreemio + likvidittömyyspreemio

Vieraalle pääomalle vastaava kaava on:

Vieraan pääoman kustannus= riskitön korko + luottoriskipreemio

Kokonaiskustannus on näistä painotettu keskiarvo, jossa oman pääoman osuudeksi lasketaan 60 %:ia.

Riskittömänä korkona on aikaisemmin käytetty Suomen valtion 10 vuoden velkakirjojen korkoa, jota on tarkistettu vuosittain edellisen vuoden toukokuun tason mukaan. 2015 toukokuussa tämä korko oli laskenut lähes prosenttiyksiköllä edellisvuodesta, joten käyttämällä vanhaa laskentatapaa vuodelle 2016 verkkoyhtiöille sallittu sijoitetun pääoman tuotto olisi pudonnut vuoden 2015 3,12 prosentista runsaaseen kahteen prosenttiin. Näin ei kuitenkaan tapahtunut. Nyt sallittua tuotto on nostettu noin 6 prosenttiin.

Energiaviraston lahjoitusta verkkoyhtiölle on vaikeata ymmärtää. Näyttää siltä, että kun sallittu tuotto johtuen markkinakorkojen laskusta oli putoamassa liian matalaksi, tätä haluttiin korjata. Tämä on sangen outoa, koska kaavan idea nimenomaan on, että kohtuullinen tuottovaatimus heijastaa markkinaolosuhteita. Jos korkotaso on alhainen, niin pääoman kustannus on vastaavasti alhainen.

Riskitöntä korkoa manipuloitu + 2%

Tuottoa nostettiin korvaamalla edellisen vuoden 10 vuoden korkojen tasoa 10 vuoden keskiarvolla. Tämä korottaa arviota riskittömästä korosta kahdella prosenttiyksiköllä. Tämä on selkeästi huonompi arvio tämän hetken tuottovaatimuksesta, kun aikaisemmin käytetty.

Ainoa järkevä perustelu muutokselle on, että halutaan pienentää vaihtelua vuotuisessa tuotossa. Kuitenkin uusi laskentatapa on tämän suhteen epäsymmetrinen valvottavien yhtiöiden hyödyksi. Jos korot nousevat yli 10 vuoden keskiarvon, silloin käytetään kyllä edellisvuoden korkotasoa.

Riskipreemiota yliarvioitu +1 %

Toinen kustannusta kasvattava muutos on, että beta-kerrointa on nostettu 0,537:stä 0,828:an. Tämä nostaa oman pääoman tuottoa noin puolellatoista prosenttiyksiköllä, kun markkinariskipreemiota on arvioitu 5 prosentiksi. Kokonaistuotto nousee siten vajaalla prosenttiyksiköllä.

Koska keskimääräisen pörssiyhtiön beta määritelmällisesti on 1, uuden betan mukaan verkkojakeluyhtiöiden riskitaso olisi lähes keskimääräisen yhtiön tasoa. Kun kyseessä on monopoliyhtiö jonka voittoa määrää viranomaisten arvio kohtuullisesta tuotosta riskitason pitäisi kaiken järjen mukaan olla selkeästi keskivertoyritystä pienempi. Siten vanha beta-arvio kuulostaa paljon järkevämmältä kuin uusi.

Markkinariskipreemiota on vaikeata täsmälleen arvioida, mutta 5 % on kohtuullisesti linjassa yleisesti käytettyjen arvioiden kanssa, ja se on pysynyt muuttumattomana.

Myös luottoriskipreemiota on hivenen tarkistettu ylöspäin (1% -> 1,4%). Tätä nyt jotenkuten voidaan perustella sillä, että riskipreemiot ovat finanssikriisin jälkeen yleisesti kohonneet.

Tuottoa siirretty etupainotteisemmaksi +1%

Kolmas merkittävä muutos on, että on siirrytty määrittelemään nimellistuottoa reaalituoton sijaan. Aikaisemmin jakeluyhtiöiden sijoitettua pääomaa korotettiin vuosittain rakennuskustannusindeksin nousun mukaan jolloin sallitut voitot vuosittain kasvavat. Sallitusta tuotosta vähennettiin odotettuna inflaationa prosentti. Indeksikorotusta sijoitettuun pääoman on poistettu, eikä sallitusta tuotosta enää poisteta prosentti.

Tämän muutoksen välitön vaikutus on, että sallittu pääoman tuotto nousee prosenttiyksiköllä. Tämä antaa yhtiöille välittömästi mahdollisuuden nostaa hintojaan. Kun indeksitarkistuksia ei enää tehdä, sallitut voitot tulevina vuosina kuitenkin kasvavat hitaammin. Tulevaisuudessa yrityksillä on tältä osin vähemmän mahdollisuuksia nostaa hintoja. Jos rakennuskustannusten nousu tulevaisuudessa ylittää aikaisemmin oletetun prosenttiyksikön tältä osin kaavamuutos pitkällä tähtäimellä heikentää verkkoyhtiöiden kannattavuutta. Tämä tietysti sillä ehdolla, että laskentatapaa ei uudelleen muuteta.

Eli oudoilla muutoksilla riskittömään korkoon tuottoa on nostettu kahdella prosenttiyksiköllä ja yritysten markkinariskiarvioihin (betaan) prosenttiyksiköllä. Lisäksi siirtymällä reaalituottoajattelusta nimellistuottoajatteluun on nostettu välitöntä tuottoa prosenttiyksiköllä (joskin pidemmällä tähtäimellä muutoksen vaikutus on päinvastaiseen suuntaan). Yhteensä neljä prosenttia lisätuottoa, eli sallittu pääoman tuotto on kolminkertaistunut. Ei ihmettä, että yhtiöt näkevät mahdollisuuksia roimasti korottaa hintojaan.