Suurmoskeijahanke kaatui jo ennen kaupunginvaltuuston käsiteltäväksi pääsyään. Yllättävää tuo ei toki ole: suunnitelmalla oli alusta saakka enemmän vastustajia kuin puoltajia. Suurimmaksi kynnyskysymykseksi näyttää julkisessa keskustelussa nousseen ulkomaalaisen rahoituksen suuri rooli ja pelko siitä, miten se altistaisi moskeijan mahdolliselle ulkoapäin tulevalle ideologiselle vaikuttamiselle.

Kysymys on haastava ja jotain, mitä olen itsekin pähkäillyt. Bahrainista tulevan rahoituksen alkuperä olisi käytännössä Saudi-Arabiassa. Maan wahhabilainen uskonnontulkinta on äärikonservatiivisuudessaan yhtä älytön kuin se on surullisenkuuluisa, joten huoli on ymmärrettävä. Olen itsekin pyytänyt hankkeen vetäjiltä vastauksia erinäisiin selventäviin kysymyksiin. Osaan on vastattu, osaan ei.

Ilmeisesti nekään tahot, jotka näitä keskusteluja ovat virallisella tasolla käyneet, eivät ole olleet tyytyväisiä niihin vastauksiin, joita heille on suotu. Haluaisin kuitenkin muistuttaa, ettei minkään fundamentalisti-ideologian leviäminen Suomeen ole meidän muslimienkaan toiveissa. Käytännössä esimerkiksi kaikki tänne pakolaisina päätyneet muslimit ovat paenneet juuri sitä ja sen varjolla harjoitettavaa politiikkaa.

Jopa muslimiyhteisön sisällä on ollut erimielisyyksiä rahoituskysymyksestä. Fakta kuitenkin on, että ei moiseen rakennusurakkaan pelkästään yhteisön omin varainkeräyksin tulla koskaan pääsemään. Ihan niinkuin ei päästäisi minkään muunkaan uskonnon kohdalla Suomessa. Ei esimerkiksi katolisia kirkkoja tai synagogia olisi suomalaisin varoin pystyyn saatu.

Valtuustokollegojen kanssa tästä asiasta on keskusteltu koko syksy. Myös suurin osa heistä on ilmaissut huolensa ulkomaalaisen rahoituksen suuresta osuudesta, mutta sitäkin enemmän ollaan huolissaan moskeijan vuosittaisista, 6-7 miljoonan euron käyttökustannuksista.

Pitkän tähtäimen kova kysymys onkin tämä: kuka tuon tulee kustantamaan ja miten? Vaikka nuo luvatut 110-140 miljoonaa euroa tulisivat tilille heti tänään, niin kyllä nekin rahat jossain vaiheessa loppuvat. Rakennus sen sijaan ei tulisi menemään minnekään, eikä sen toiminnassa pitämisestä tyhjin taskuin selviydytä. Juuri tuota pitkän tähtäimen kestävää ratkaisua tässä nyt kipeästi kaivataan. Suurmoskeijahankkeen kritisoimiseen on siis ihan legitiimejäkin perusteita – ei sen vastustaminen kaikkien kohdalla pelkkää rasismia ja islamofobiaa ole.

Muslimina, helsinkiläisenä ja kaupunginvaltuutettuna olen kuitenkin sitä mieltä, että kyllä muslimeilla pitäisi oma tehtäväänsä rakennettu; sen toimivuus mielessä suunniteltu rukoushuone. Eli moskeija.

Mahdollisuuden tähän takaavat jo perustuslaki ja yhdenvertaisuuslainsäädäntö. Moskeija mahtuu Helsinkiin siinä missä synagoga, valtakunnansalit, temppelit tai sen kymmenet kirkot. Uskon mös vahvasti, että tämä vahvistaisi muslimien tunnetta yhteenkuuluvaisuudesta muun Suomen kanssa.

Kävimme Facebook-seuraajieni kanssa aiheesta keskustelua viimeviikkoisessa Keskiviikon kyselytunnissa . Suurmoskeijan sijaan kysymyksenä oli se, hyväksyisivätkö he minkäänlaisen moskeijan rakentamista Helsinkiin. Ylivoimainen enemmistö vastasi kieltävästi. Yksi eniten käytetty argumentti oli siinä, että ”onhan niitä moskeijoita jo nyt useita kymmeniä”.

Tästä huomaa, kuinka huonosti äänekkäimmin mielipiteitään julkituovat ihmiset aiheensa oikeasti tuntevat. Kunnollisia moskeijoita ei ole Helsingissä ainoatakaan. Nykyiset ovat pieniä ja toimivat joko kerrostalohuoneistoissa, kellareissa tai muissa vastaavissa hätäratkaisuissa. Helsingin kasvavaa muslimiyhteisöä ne eivät palvele millään lailla.

Ensinnäkin niiden kapasiteetti on täysin riittämätön. Ne myös omalta osaltaan ylläpitävät eri taustaisten muslimien segregoitumista vain omiin etnisiin ryhmiinsä, koska nykytilanteessa kaikki käytännössä rukoilevat tilanpuutteen vuoksi vain ”omiensa” kanssa.

Tilojen toimimattomuus ja riittämättömyys tulee erityisesti esiin juhlapyhinä ja varsinaisen uskonnonharjoituksen ulkopuolisissa toiminnoissa; esimerkiksi kerhotoiminnassa. Suurimpia juhlapyhiä varten joudutaan vuokraamaan mm. halleja ja liikuntasaleja, jotta kaikki pääsisivät osallisiksi noista ilonhetkistä.

Vaikka en ”suurmoskeija”- nimityksestä pidäkään (voiko jotain noin uhkaavan kuuloista olla pelkäämättäkään?), niin se ratkaisisi mm. nämä ongelmat, kun kaikki palvelut löytyisivät saman katon alta. Lisäksi se auttasi hälventämään ennakkoluuloja kun kenellä tahansa olisi vapaa pääsy sinne ja sen yhteydessä oleviin monitoimi- ja kulttuuritiloihin. Matalan kynnyksen kohtaamispaikka ihan kaikkia taustoja edustaville – keksiikö kukaan tehokkaampaa tapaa lisätä keskinäistä tuntemusta ja ymmärrystä? Nimenomaan tuntemattoman pelosta ne ennakkoluulot kasvavat.

Kuinka moni kantasuomalainen olisi kiinnostunut tutustumaan moskeijaan ja näkemään, mitä siellä oikeasti tapahtuu, mutta kokee kynnyksen nykyisellään liian korkeaksi? Ja kuinka moni edes tietäisi, mistä niitä moskeijoita löytyy?

Olen myös samoilla linjoilla suurmoskeijahankkeeseen kriittisesti suhtautuvan Atte Kalevan kanssa siitä, että yhtä isoa moskeijaa olisi esimerkiksi siellä saarnattavan uskonnon suhteen helpompi ”valvoa” kuin useampaa pientä ja ”piilossa” toimivaa. Tätäkin silmälläpitäen hankkeen puhenaisen Pia Jardin julkisuudessa esittelemät suunnitelmat siitä, että saarnakielenä käytettäisiin suomea ja että saarnojen livestriimaustakin pohditaan nimenomaan vahvistavat tuota joka suunnasta peräänkuulutettua läpinäkyvyyttä ja avoimuutta.

Itse en näe mitään syytä, miksi Helsinkiin ei mahtuisi vaikka viittä moskeijaa. Suomen muslimiasutuksen historia alkaa kuitenkin jo 1800-luvulla Suomeen tuolloin saapuneista tataareista. He ovat paitsi uranuurtajia, myös integroitumisen asiantuntijoita, eikä suurella yleisöllä tunnu olevan mitään heitä vastaan. Suuri osa jopa yllättyy kuulleessaan heistä tai siitä, että he taistelivat Suomen sotien rintamilla siinä missä muutkin suomalaiset.

Heillä on Järvenpäässä oma moskeijansa, jota he ovat ylläpitäneet jo vuosikymmeniä, ilman mitään ongelmia. Emme me muutkaan mistään tuota kummemmasta haaveile.

Suurmoskeijahankkeen vetäjillä on nyt siis paikallaan alkaa miettiä suunnitelmaa B. Luovutaanko koko suurmoskeijaunelmasta? Tuleeko sen tilalle suunnitelma pienemmästä/ pienemmistä moskeijoista? Aletaanko uutta rakennuspaikkaa etsiä jostain Helsingin ympäryskunnista? Toivon todella, että näin ei käy: suurin osa muslimiyhteisöstä asuu nyt ja tulee asumaan myös tulevaisuudessa täällä pääkaupungissa.

Muslimiväestö kasvaa. Ja sen myötä myös heidän osallisuutensa, näkyvyytensä ja vaikuttavuutensa politiikassa. Uskonkin,että jossain vaiheessa Helsinki tulee havahtumaan siihen, että veronmaksajia ne ovat muslimitkin. Ehkäpä tällöin myös kaupungin halukkuusi heidän tarpeidensa huomioonottamiseen tulee kasvamaan?