Sotesta on käynnistynyt suurempi myrsky kuin osasin odottaa, mutta onneksi asia-argumenttien arviointiin on vielä runsaasti aikaa.

Hämmentävän paljon aikaa on käytetty keskustelemaan siitä, miksi valitsin tämän ajankohdan tai “miksen ole puhunut asiasta kolmeen vuoteen”.

Jokainen ajankohta ennen kuin laki on hyväksytty on tarkastelijasta riippuen hyvä tai huono. Joka tapauksessa silloin on ainoa ajankohta vaikuttaa lakiin.

Esimerkiksi työttömyysturvan aktiivimalli hyväksyttiin joulukuussa 2017, mutta SAK järjesti siihen liittyvän mielenilmauksen helmikuussa 2018. Tämä vaikuttamistapa on demokratiassa aivan yhtä sallittu, muttei välttämättä yhtä hedelmällinen.

Parlamentaarinen demokratia toimii silloin, kun eduskunta käy aitoa mielipiteenvaihtoa. Se edellyttää sitä, että perehdytään siihen mistä ollaan päättämässä. Mihin eduskuntaa muuten tarvitaan? Lain hyväksymisen aika on myöhemmin. Valinnanvapauslaki ei ole vielä eduskunnassa.

Halusin keskiviikkona herätellä asiasta julkista keskustelua, koska aihe on vakava. Jos aihe ei olisi vakava, keskustelua ei olisi syntynyt.

Olen pahoitellut aiheesta syntynyttä hankalaa tilannetta eduskuntaryhmän kollegoilleni. Olen toiminut asiassa itsenäisesti, kannan siitä vastuun ja annan tukeni kokoomuksen ministeriryhmälle ja johdolle. Ymmärrän myös sen, että kollegat eivät ymmärrä, miksi asetin heidät hankalaan tilanteeseen. Tänään on luottamuslauseäänestys eduskunnassa ja äänestän hallituksen luottamuksen puolesta.

Silti väitteet siitä, etten olisi puhunut näistä aiheista kolmeen vuoteen eivät pidä paikkaansa. Esimerkiksi Osmo Soininvaara on useasti blogeissaan viitannut sote-näkemyksiini. Jotenkin hän on saanut ne selville, vaikkei hän istu kokoomuksen ryhmäkokouksissa. Olen puhunut mallin haasteista ryhmässä, seminaareissa ja haastatteluissa. Kävimme sotesta myös laajaa keskustelua kokoomuksen puheenjohtajakampanjan yhteydessä. Tein jo silloin kantani selväksi.

Hallituspuolueen kansanedustajana on korkea kynnys lähteä revittelemään kriittisiä ajatuksia julkisuudessa. Varsinkin, kun puhutaan tämän kokoluokan uudistuksesta. Nyt nähdään seuraukset. Asia tuskin olisi oleellisesti eri, jos malli olisi ollut näin pitkällä jo syksyllä ja olisin tehnyt laskelmat silloin.

Arvioin myös, että EU-tuomioistuimen Slovakia-päätöksen jälkeen valinnanvapauslain asema on muuttunut merkittävällä tavalla. Eduskunta joutuu arvioimaan kokonaisuutta uudessa tilanteessa, jossa valinnanvapauden tosiasiallinen toteutuminen ei ole välttämättä riippuvainen siitä, hyväksyykö eduskunta lain.

Mitä tulee kompromisseihin – koko elämä on kompromisseja ja erityisesti politiikka koalitiohallituksessa on sitä. Kompromissi tarkoittaa kuitenkin määritelmällisesti sitä, että annetaan jotain, jotta saadaan jotain. Jos annetaan, muttei saada, sille on suomeksi yksi sana: tappio.

Monella on perustellut odotukset siitä, että mallia saadaan tulevaisuudessa säädettyä parempaan suuntaan. Kunnioitan sitä. Aion myös käydä lakipaketin huolellisesti läpi eduskuntakäsittelyn aikana.

Kokoomuslaisia yhdistää positiivinen suhtautuminen markkinatalouteen, vaatimus vastuullisesta talouspolitiikasta, ihmisten suuremmasta päätäntävallasta omiin asioihin ja alhaisemmista veroista. Kokoomuksella on kaikki edellytykset tavoitella pääministeripuolueen asemaa. Hyvä ei mene keskustelusta rikki, vaan vahvistuu.