Mies hurahti ja päätti ostaa vanhan asuntovaunun Yhdysvalloista. Toive Amerikan unelmasta aloitti kahden ja puolen vuoden ostosseikkailun. Oliko hommassa lopulta mitään järkeä?

Pitääkö kaikessa tekemisessä aina olla järkeä?

Sitä pohdin, kun mieleeni jäi kytemään keskustelu ystävän kanssa. Hän hehkutti kokemustaan amerikkalaisen Airstream-asuntovaunun erinomaisuudesta. Viattomasta keskustelusta syntynyt kipinä johti lopulta pitkäjänteiseen urakkaan.

Huippuvarusteltu jo 1970-luvulla

Shoppailussa alkuun pääsy tarkoitti monen illan istumista netin ääressä.

Etsinnässä ongelmaksi tuli vaunun pituus. Amerikassa kun kaikki on suurta, olivat useat asuntovaunut liian pitkiä Suomen liikenteeseen. Pituudeksi oli rajattava maksimissaan 25 jalkaa eli noin 7,5 metriä.

Netin ääressä vietetyt tunnit toivat tulosta. Lopulta mielenkiintoinen yksilö löytyi Floridasta. Miamin pohjoispuolella asuva pariskunta oli ostanut asuntovaunun uutena 1973. Isännän kuoltua oli perikunta päättänyt pistää myyntiin vanhempiensa Airstream Trade Wind -asuntovaunun.

Se alkoi kutkuttaa ostomielessä. Airstream-asuntovaunu on legendaarinen peli. Ensimmäiset vaunut valmistuivat Yhdysvalloissa 1930-luvulla. Asuntovaunussa oli jo 1970-luvulla kunnon varustelu, johon kuuluivat muun muassa vessa, suihku, uuni, hella, jääkaappi ja ilmastointi.

Apumies ajoi tarkastusmatkalle

Hankaluus tuli siinä, miten hoidetaan ostaminen. Floridan-matka ei mahtunut ohjelmaan.

Sattuma astui peliin.

Olin tehnyt jo kaavailuja mahdollisen vaunun laivauksen varalta erään amerikkalaisen huolintaliikkeen kanssan. Sen työntekijän ystävällä oli aikaa ja haluja ajaa 150 mailia tarkastamaan vanhaa asuntovaunua.

Lupasin vaivasta pienen korvauksen.

Tarkastimme aikavyöhykkeet ja kaavailimme vierailun ajankohdan. Kun sovittu aika koitti, soitin Suomesta amerikkalaiselle apumiehelleni. Hän seisoi jo Floridassa jyhkeän asuntovaunun vieressä.

– Katso sieltä, toimiiko se? Näyttääkö pahalta? Miltä pohja näyttää, tykitin kysymyksiä.

Tältä asuntovaunun sisätilat näyttivät ostohetkellä. Matti Kauvo / Yle

Lukuisten kysymysten ja vastausten jälkeen kaupat syntyivät puhelimitse. Airstream-asuntovaunun matka Yhdysvaltain Jacksonvillen kautta kohti Suomea saattoi alkaa. Huolintaliike Miamissa toimi tehokkaasti.

Parin viikon jälkeen asuntovaunu matkasikin jo kohti Helsingin Vuosaarta.

"Ei tämä olekaan hassumpi"

Vaunun ensimmäinen etappi Euroopassa oli Amsterdam, jossa asuntovaunu siirtyi Suomeen tulevaan laivaan - ei kuitenkaan ongelmitta. Pieni viivytys matkalle tuli, koska ahtaajat Suomessa olivat lakossa. Vaunu pysähtyi Amsterdamiin.

Onneksi kuitenkin kohta tuli aika lähteä Vuosaaren satamaan hakemaan ostosta.

Kun näin vaunun sataman laiturilla, ensimmäinen tunne oli lievä järkytys: mitä olen taas mennyt ostamaan. Toinen ajatus armahti kuitenkin nopeasti: eihän tämä olekaan hassumpi.

Kuljetus verstaalle onnistui hyvin. Vihdoin pääsin tutkimaan tarkemmin 1970-luvun amerikkalaista ihmettä. Olin jo netissä olleista kuvista huomannut telinakselien olevan keskipisteen takapuolella. Tämä tarkoitti, että vaunussa oli liikaa aisapainoa, joka painaa auton vetokoukkua alaspäin. EU määrää suurimmaksi aisapainoksi 150 kiloa.

Se ei tahtia haitannut, koska alkuperäiset jarrut toimivat sähköllä, joten olin päättänyt ne muutenkin hylätä. Näin ollen tilasin uudet akselit täkäläisin jarruin ja niihin yhteensopivan vetopään.

Etsinnän jälkeen akseleita tekevä firma löytyi Nurmijärveltä. Uusia akseleita odotellessa tein millin tarkkuudella mittauksia oikean paikan löytämiseksi.

Uusien akselien asennuksessa kiinnitys muuttui vaunun etuosaan. Näin myös aisapaino saatiin lain sallimaksi.

Reikäisiä möykkyjä putosi rakenteista

Kun kunnostaa vuosimallin 1973 asuntovaunua, joka on ollut käytössä Floridan lämmössä ja kosteudessa, on iso mahdollisuus tuntemattomien eliöiden oleiluun vaunun rakenteissa.

Arvelu ei ollut ihan turha. Pohjan lämpöeristeiden uusimisen yhteydessä putosi päälleni monenkokoisia kovettuneita möykkyjä, jotka olivat täynnä reikiä. Mitään elossa olevaa ei onneksi löytynyt.

Työt alustan kanssa jatkuivat. Asuntovaunusta oli koko sisusta poistettu ja lattia purettu, huomasin töitä olevan enemmänkin. Olihan vaunussa käyty suihkussa jo noin 40 vuoden ajan, joten löytyi myös korjattavia ruostevaurioita.

Vaihtoon menivät myös kaikki kolme lattian alla olevaa vesisäilöä: harmaa pesuallas, musta vessanallas ja puhdasvesisäiliö. Ison uurastuksen jälkeen kaikki alkoi näyttää hyvältä. Pohja sai uudet paremmat eristeet, ruostevauriot korjattiin ja lattian uusinnan yhteydessä mukavuutta lisättiin vielä lattialämmityksellä.

Remontin jälkeen asuntovaunun ilme muuttui nykyaikaisemmaksi. Matti Kauvo / Yle

Jo ostaessa tiesi, että sähkö- ja kaasujärjestelmät on muutettava suomalaisten määräysten mukaisiksi. Sähkötöissä päästiinkin vähän helpommalla, koska vanhat alkuperäiset johdot kelpasivat. Kaikki muu sähköihin liittyvä piti vaihtaa, sillä amerikkalainen 120 voltin järjestelmä ei toimi suomalaisessa 230 voltin järjestelmässä.

Kaikki kaasulaitteet ja -putket uusittiin. Vanha tekniikka oli jo aikansa palvellut, eikä kaikilta osin täyttänyt enää määräyksiä. Ammattilaiset tekivät sekä sähkö- että kaasutyöt. Pohdintaa aiheutti uuden hellan, uunin ja jääkaapin löytäminen.

Asuntovaunun keittiö ennen... Matti Kauvo / Yle

Seikkailu netissä tuotti jälleen tulosta. Saksan hintataso on kotimaan markkinoita halvempi, joten tilaus suuntautui sinne.

...ja nyt Matti Kauvo / Yle

Varaosia löytyy useilta yrityksiltä

Tilaustenteko jatkui, sillä yksityiskohtaisempi asuntovaunun tarkastelu toi esille myös puutteita ulko- ja sisävaloissa. Onneksi Airstream-asuntovaunuun saa osia usealtakin eri toimittajalta. Tilauksen ja tullauksen jälkeen valtameren takaa tullut paketti sisälsi uusia valoja, tiivisteitä sekä juuri tähän vaunuun tarkoitetun erikoisen puhdasvesisäiliön. Muut kaksi säiliötä löytyi Suomesta.

Koska asuntovaunu on tehty alumiinista ja se on koottu niittaamalla, oli tilauksessa myös erikoisia vetoniittejä sekä laite, jolla vetoniitit saa muotoiltua alkuperäistä vastaavaan pyöreään muotoon.

Yhden ikkunankin tiiviste meni vaihtoon.

Asuntovaunun kiillotettu pinta pääsi arvoonsa uudessa valaistuksessa. Matti Kauvo / Yle

Asuntovaunun sisäosat irtokaappeineen saivat täydellisen höyrypesun. Myös avattavat sohvat pestiin. Niihin hankittiin uudet pehmusteet ja kankaat.

Tässä vaiheessa aikaa oli kulunut jo reilut kaksi vuotta. Asuntovaunu oli teknisesti ja sisustukseltaan kunnossa, mutta jotain vielä puuttui.

Amerikassa on tyylinä kiillottaa alumiinista valmistettu vanha vaunu. Piti pyrkiä samaan. Välineinä käytin normaalia auton kiillotukseen tarkoitettua hiomakonetta ja Cyclo-merkkistä epäkeskokiillotinta, joka löytyi edullisesti netin kautta Ruotsista.

Aloittaessa en onneksi tiennyt, että seison vaunun vieressä seuraavat neljä viikkoa lähes joka päivä. Alumiinin kiillottaminen vaatii kärsivällisyyttä, sillä hiontajälki jälki jää helposti pintaan näkyviin.

Vaunu kiinnostaa kaikkialla

Vihdoin pääsimme koeajolle.

Ensimmäiset matkat valmiin kiiltävän asuntovaunun kanssa herättivät mielenkiintoa, missä sitten pysähdyimmekin.

Ihmisillä on aina runsaasti kysymyksiä. Oletko itse tehnyt vaunun? Mistä olet sen saanut? Onko se uusi?

Mieleen on jäänyt kokemus Ylöjärveltä, jonka keskustassa oli iltatapahtuma. Se oli kerännyt suuren joukon ihmisiä aukiolle.

Yleisö ei nähnyt tielle, josta saavuimme paikalle. Ajoimme joukon takaa, kun meidät lopulta huomattiin. Pian puolet joukosta huomasi meidät ja kääntyi katsomaan vaunua. Silloin jo muutama peukkukin nousi ylös.

Toisen reissun teimme Helsinkiin Rastilan leirintäalueelle. Sen viikon aikana Amerikan ihme pääsi kymmeniin valokuviin ja sain esitellä vaunua lukuisia kertoja.

Se tuntui hyvältä.

Toimittaja Matti Kauvon kiinnostus erikoisiin kulkuvälineisiin sai alkunsa jo 1980-luvulla hänen hankkimastaan 1963 Jaguar E-Typen autosta.