"Munaton kusipää. En olisi sinusta uskonut."

Sami Kieksi oli juuri herännyt krapulaisena hotellihuoneessa Tampereella ja avannut puhelimensa. Sosiaalinen media tulvi viestejä, joiden mukaan hän olisi hakannut tyttöystävänsä.

– Joku oli laittanut liikkeelle huhun, jossa väitettiin, että hakkaan silloista tyttöystävääni. Asiasta meuhkasi sosiaalisessa mediassa reilu 70 000 ihmistä.

Elettiin loppukesää vuonna 2016. Kieksi oli riidellyt kovaäänisesti tyttöystävänsä kanssa edellisenä iltana hotellin käytävällä. Riidassa oli ollut mukana myös kolmas osapuoli, joka oli Kieksin mukaan tarkoituksella tallentanut riidan ja ladannut tallenteen nettiin. Siinä kuului, kuinka tyttöystävä itki.

– Nettiin oli laitettu myös kuvia itkevästä tyttöystävästäni. Tallenteella ei kuitenkaan ollut mitään sellaista, josta olisi voinut päätellä, että olisin lyönyt häntä. Oli aikamoinen herätys, kun minut oli leimattu naistenhakkaajaksi ennen kuin olin itse edes avannut suutani.

Asiasta meuhkasi sosiaalisessa mediassa reilu 70 000 ihmistä. Sami Kieksi

Tilanne oli absurdi, koska Kieksi oli toiminut pitkään useiden Facebook-ryhmien ylläpitäjänä ja pyrkinyt kitkemään kiusaamista sosiaalisessa mediassa. Hän pohti hetken, mitä tekisi. Sitten hän päätti tehdä saman tien livelähetyksen itse perustamaansa Facebook-ryhmään, jossa asiaa puitiin eniten. Ryhmässä oli noin 70 000 jäsentä. Kieksi selvitti videolla riidan kulun.

– Joillekin se meni jakeluun ja osa nautti aiheutuneesta paskamyrskystä. Jotkut alkoivat lähetellä nettivinkkejä poliisille tapahtuneesta.

Kieksi vastaili ihmisten kysymyksiin, mutta jupakka sai siitä vain lisää tuulta alleen. Hän huomasi, että siipien katkominen huhuilta oli sosiaalisessa mediassa mahdotonta. Yhdellä ihmisellä ei ollut mitään mahdollisuuksia sellaista vyöryä vastaan, vaikka monet myös puolustivat häntä.

Yleinen mielipide oli jo muodostunut.

Viestejä nuorilta

Kieksi oli nuorille tuttu nimi. Hän bloggasi itse perustamassaan Blogbookissa omasta taustastaan koulukiusattuna, ja monet tunsivat hänet myös Ylilauta-keskustelufoorumista, jonka toiminnassa hän oli mukana noin vuoden.

Ylilautaa pidettiin ns. törkytehtaana, sillä sen jäsenet esiintyivät anonyymeina ja keskustelu oli välillä raakaa.

– Aistin Ylilaudan käyttäjäkunnassa paljon samaa ahdistusta, jota itselläni oli ollut nuorena. Ylilauta on kuin viemäri tai vessan seinä, jossa saa heittää aivot kunnolla narikkaan.

Kieksin mielestä Ylilauta ei ollut sen pahempi ympäristö kuin esimerkiksi Facebook. Hänen mielestään foorumille täytyi luoda kuva ylläpidosta, joka ottaa vastuuta. Hän ja Ylilaudan perustaja loivat Facebookiin julkiset profiilit, joissa esiintyivät omilla kasvoillaan ja nimillään. Kieksi alkoi saada viestejä nuorilta, joilla oli elämässään pahoja ongelmia.

– Joukossa oli seksuaalisesti hyväksikäytettyjä tyttöjä, koulukiusattuja, väkivaltaa ja perheväkivaltaa kokeneita. Aloin miettiä, että olisi hyvä, jos heillä olisi oma yhteisö.

Visioni ryhmästä oli, että siellä voisi löytää kavereita, hälventää huolia ja nauraa hauskoille meemeille. Sami Kieksi

Syntyi Facebook-ryhmä nimeltä Kolmelta aamuyöstä, 3AM.

– Visioni ryhmästä oli, että siellä voisi löytää kavereita, hälventää huolia ja nauraa hauskoille meemeille. Meemit ovat mielestäni hyvää kuvataideterapiaa.

Sitä Kieksikin olisi nuorena kaivannut.

Julius Konttinen / Selviytyjät

Päässä naksahti

Koulussa kiusaaminen oli aluksi henkistä eli nimittelyä ja nälvimistä. Se alkoi, kun Kieksi joutui käymään neljännen luokan uudestaan.

– Viidennelle jatkaneet luokkatoverit nimittelivät laiskaksi, ja pian tämän oppivat myös muut oppilaat. Minua alettiin pitämään huonompana kuin muut.

Ajan kuluessa kiusaaminen alkoi muuttua fyysiseksi. Ensin sitä tapahtui koulumatkoilla. Kieksiä tönittiin ja heiteltiin lumipalloilla. Sitten töniminen alkoi myös koulun välitunneilla ja koulun käytävillä. Kieksin tavaroita varastettiin ja heiteltiin pitkin käytäviä.

Eräänä päivänä Kieksillä keitti pahan kerran yli. Hän itse kuvaa tilannetta niin, että "päässä naksahti".

– Tönäisin yhtä kiusaajistani päin naulakkoa. Hän löi tönäisyn voimasta pahasti päänsä ja pyörtyi. Sisälleni oli patoutunut vihaa ja valkoista raivoa. Olin kyllästynyt olemaan vain se kiltti ja hiljainen oppilas, joka joutuu kestämään kaiken vääryyden.

Hetken ajan tuntui hyvältä. Kieksi kertoo, että hän tunsi itsensä voittamattomaksi.

– Endorfiinin tuoma tunne valtasi koko kehon. Ympärilläni ollut apinalauma hiljeni. Ajattelin vain, että nyt tämä paska loppuu. Kuka on seuraava?

Sitten Kieksi katsoi maassa makaavaa poikaa, joka ei noussutkaan ylös.

Tönäisin yhtä kiusaajistani päin naulakkoa. Hän löi tönäisyn voimasta pahasti päänsä ja pyörtyi. Sami Kieksi

Kieksi huolestui, oliko tehnyt jotain peruuttamatonta. Poika vietiin terveydenhoitajan vastaanotolle. Kieksi puolestaan lähti rehtorin puhutteluun.

– Rehtori ihmetteli, miten niin rauhallinen ja kiltti poika oli päätynyt tällaiseen tekoon. Säikähdin tilannetta itsekin, ja menin katsomaan kiusaajaani terveydenhoitajalle. Onneksi hän tuli kuntoon, ja saimme asian tämän jälkeen sovittua.

Kieksi sanoo, että kiusaaminen oli tehnyt hänestä aran pojan, jolla oli huono itsetunto. Kun hän vaihtoi koulua, hän oli helppo uhri uusille kiusaajille.

– Siellä kiusaaminen oli heti fyysistä. Ensin uitettiin päätä vessanpöntössä, sitten otettiin porukalla jaloista kiinni ja juoksutettiin päin rautatolppaa haarat levällään. Kipu alapäässä oli melkoisen suuri. Välillä minut pistettiin konttaamaan paljain käsin lumihangessa, kun muut pomppivat selkäni päällä niin että keuhkoista lähtivät ilmat pihalle.

Kieksi päätti, että kiusaamiselle on tultava loppu.

Kamppailulajeista voimaa

Hän alkoi harrastaa kahta itsepuolustuslajia, jotta pystyisi puolustamaan itseään ja saisi lisää fyysistä voimaa. Kamppailulajien avulla Kieksi sai myös pidettyä päänsä kasassa.

– Sain purettua aggressioita ja opin itsehillintää. Fyysinen kiusaaminen väheni, kun porukka tiesi, että pystyin pistämään isompiakin häiriköitä nippuun.

Yläkoulussa Kieksi ajautui huonompiin porukoihin. Suurin syy oli se, että hän pelkäsi kiusaamisen alkavan uudestaan.

– Teimme pieniä rötöstelyjä poikien kesken ja liikuimme porukassa. Osat jopa vaihtuivat hetkeksi toisinpäin ja minusta tuli henkilö, joka hyväksyi kiusaamisen. Olin hiljainen hyväksyjä. Halusin puolustaa heikompia, mutta pelkäsin itse joutuvani uudelleen kiusatuksi.

Osa piti toimintaani huomionhakuna, toiset taas arvostivat sitä. Sami Kieksi

Lopulta Kieksi ymmärsi, että elämä oli lähdössä väärille urille.

– Siinä oli valinnan paikka. Mietin, halusinko keskittyä negatiivisiin vai positiivisiin asioihin. Oli haettava apua.

Vuosia myöhemmin Kieksi halusi ryhtyä auttamaan kiusattuja nuoria omien kokemustensa pohjalta.

Ryhmä jakautui kahtia

Facebookiin perustetun 3AM-ryhmän suosio kasvoi nopeasti. Jäsenpyyntöjä tuli vuorokaudessa jopa tuhat. Kieksi alkoi järjestää myös ryhmän live-tapaamisia eri puolilla maata. Niissä nuoret saivat tavata toisiaan, pitää hauskaa ja jutella huolistaan, jos siltä tuntui.

– Eräälle miehelle ryhmästä tuli niin tärkeä, että hän kulki mukana useassa 3AM-miitissä. Aluksi hän oli erittäin arka eikä juuri puhunut. Hän tapasi näissä miiteissä uusia ihmisiä, sai itsevarmuutta ja tuli paljon rohkeammaksi ihmisten kanssa.

Kieksi kertoo, että ryhmästä ja sen jäsenistä tuli hänelle kuin perhe. Hän teki nuorten tarinoista Ylelle myös Some Deep Story -sarjan, jossa avattiin rankimpia kiusaamiskohtaloita.

Mutta kun 3AM-ryhmän koko kasvoi edelleen, mukaan alkoi tulla myös ikäviä sävyjä.

– Jengi alkoi selvästi jakaantua kahteen osaan. Osa piti toimintaani huomionhakuna, toiset taas arvostivat sitä.

Aleksi Taponen / Yle

Kieksi muutti ryhmän salaiseksi, mutta se ei ollut hyvä veto. Ryhmän jäsenet alkoivat kiusata myös toisiaan.

– Jengi ei enää löytänyt ryhmää hakutuloksista. Se ehkä lisäsi kiusaamista, kun ihmiset ajattelivat, ettei keskustelu näy missään. Siihen puututtiin kyllä paljon, meillä oli parhaimmillaan yli 12 moderaattoria.

Kiusaaminen alkoi kietoutua pikkuhiljaa Kieksin ympärille. Sosiaalisessa mediassa alkoi tulla vastaan Sami Kieksi -feikkiprofiileja. Kieksistä tuli jälleen kiusaamisen uhri.

– Kun estin kiusaajia, he perustivat oman ryhmän, jossa pilkanteko jatkui.

Samaan aikaan Kieksi veti kahta yritystä. Hän kertoo ymmärtäneensä vasta jälkikäteen, kuinka kovassa paineessa eli.

Elämää kuplassa

Vuonna 2016 Kieksi huomasi, että hänellä ei ollut kaikki kunnossa. Hän oli muuttunut. Viina oli alkanut maistua ja unirytmi oli täysin sekaisin. Parisuhteessakin meni huonosti. 3AM-ryhmästä oli tullut hänelle lähes pakkomielle.

– Aloin eristäytyä. Joinakin päivinä tuntui tuskalliselta nousta sängystä, kun ahdistuksen tunne valtasi koko kehon. Sijoittajani varoitteli minua burnoutin oireista, mutta enhän minä uskonut.

Viimeinen niitti oli naistenhakkaajahuhu. Se musersi Kieksin, ja intohimo omaa, yli 70 000 jäsenen 3AM-Facebook-ryhmää kohtaan sammui.

– Olo oli pettynyt, kun paskaa tuli myös niiltä ihmisiltä, joita olin itse auttanut. Toki oli myös paljon ihmisiä, jotka olivat tukena ja laittoivat todella paljon tsemppaavia viestejä. Ikävä kyllä monella ei ole rohkeutta lähteä puolustamaan julkisesti.

Se oli aika iso matka omaan itseeni. Sami Kieksi

Poliisi katsoi, ettei rikostutkintaa ollut syytä aloittaa. Silloinen tyttöystävä kirjoitti Facebookiin päivityksen, jossa myös hän avasi kiistanalaisen illan kulkua. Hän painotti, ettei missään nimessä halua, että Kieksiä pidettäisiin väkivaltaisena.

Viime kesänä Kieksi sulki 3AM-ryhmän ja päätti ruveta puhtaasti yrittäjäksi. Hän ei usko, että avaa ryhmää enää koskaan. Facebookista löytyy nyt uusi 3AM-ryhmä, mutta Kieksi ei ole enää aktiivisesti mukana sen toiminnassa.

– Raja tuli vastaan. Tuli fiilis, etten voi luottaa oikein keneenkään. Elin siinä kuplassa, että kaikki haluavat vain löytää jotain negatiivista. Vaikka olet hyvällä asialla, niin pakko sieltä on nyt jotain löytää, josta saa skandaalin aikaiseksi.

Iso koulukiertue tulossa

Nyt 27-vuotias Kieksi on ottanut tarkoituksella etäisyyttä sosiaaliseen mediaan. Lisäksi hänellä on ollut aikaa ajatella ja sulatella viimeisten kahden vuoden tapahtumia.

– Se oli aika iso matka omaan itseeni. Olen sisäistänyt, että tämä maailma pyörii myös ilman minua. En ole mikään jumala, joka voi estää kaikki vääryydet.

Kieksi kertoo, että kohun jälkeen meni pitkään ennen kuin hän pystyi aloittamaan naisten tapailun uudestaan.

– Siitä jäi melkoiset traumat. Pelkäsin, että joku laittaisi liikkeelle samanlaisia huhuja, jos näkisi minut naisen kanssa. Opinkin sen, että pidän nykyisen parisuhteeni kaukana sosiaalisesta mediasta.

Pari kuukautta sitten Kieksiin otti yhteyttä kirjailija, joka halusi hänen tarinansa mukaan Selviytyjät-kirjaansa. Kirja julkaistiin reilu viikko sitten.

Yrittäjänä Kieksi aikoo lähteä laajalle koulukiertueelle puhumaan kiusaamisesta ja sen ehkäisemisestä. Tavoitteena on perustaa joukkorahoituskampanja ja käydä ainakin yhdessä koulussa jokaisessa Suomen kunnassa.

Marraskuun lopussa Kieksi oli puhumassa kiusaamisesta Iitin yläkoulussa. Kieksi sanoo, että vaikeuksiin ajautuneilla tai oppimisvaikeuksista kärsivillä nuorilla pitäisi olla koulussa aikuinen, johon luottaa.

– Jos koulu tuomitsee, äkkiä tulee tilanne, että nostat keskisormen pystyyn yhteiskuntaa vastaan ja alat kapinoida. On tosi tärkeää, että koulussa annetaan toivoa ja uskotaan niihinkin oppilaisiin, joilla on huonot arvosanat. Pitää selvittää, mistä johtuu. Itse nostin yhdeksännellä luokalla keskiarvoani melkein kolmella numerolla vain siksi, että joku uskoi minuun.