Pääkaupunkiseudulla on huutava pula pätevistä kasvatusalan ammattilaisista.

Pahin ongelma koskee lastentarhanopettajia ja luokkamuotoista erityisopetusta antavia opettajia. Esimerkiksi Espoon lastentarhanopettajista kuudesosa on vailla muodollista pätevyyttä, Vantaan erityisopettajista joka viides.

Helsingin lastentarhanopettajien puheenjohtaja Kirsi Sutton kertoo, että Helsinkiin tarvittaisiin noin 200 lastentarhanopettajaa, jotta kaikki paikat voisi täyttää pätevillä opettajilla.

Erityisluokanopettajien ja erityislastentarhanopettajien ahdinko johtuu osittain siitä, että työ on muuttunut entistä haastavammaksi.

Tukea tarvitsevien lasten määrä on kasvanut. Silti Helsingin päiväkodeissa erityisryhmien määrä on ennallaan. Samoin resurssit ovat pysyneet samoina – tai niistä on jopa nipistetty.

Esimerkiksi muutama vuosi sitten Helsingin kaupunki muutti niin kutsuttua tilanormia. Ennen päiväkodissa piti olla tilaa yhtä lasta kohden yhdeksän neliömetriä. Nyt riittää kahdeksan.

”Tilat pienenivät, eli päiväkoteihin tuli lisää lapsia ja aikuisia. Tuki pitäisi rakentaa lapsen tarpeiden perusteella, ei sen, mitä on tarjolla”, Sutton sanoo.

Lisäksi lastentarhanopettajia koulutetaan liian vähän. Yliopistot sopivatkin hiljattain opetus- ja kulttuuriministeriön kanssa aloituspaikkojen lisäämisestä.

Pelkona on kuitenkin se, että päteviä tekijöitä ei riitä pääkaupunkiseudulle asti. Korkeat asumiskustannukset eivät houkuttele vastavalmistuneita lastentarhanopettajia maakunnista Helsinkiin.

”Kunta voisi tarjota esimerkiksi palkkaukseen liittyviä porkkanoita ihmisille, jotka tekevät maailman tärkeintä työtä, opettavat ja kasvattavat pieniä lapsia.”

Lastentarhanopettajien mielestä myöskään palkkaus ei vastaa yliopistokoulutusta ja työn haastavuutta.

Opetusalan ammattijärjestö OAJ:n Vantaan pääluottamusmies Sami Markkasen mukaan yleisin syy vantaalaisten lastentarhanopettajien alanvaihtoon on liian matala palkka.

”Palkkauksella voisi houkutella päteviä opettajia niille alueille, joille on vaikeinta palkata henkilökuntaa”, Markkanen pohtii.

Hän viittaa pääkaupunkiseudulla korostuvaan eriarvoisuuteen: jotkut alueet ovat opettajien keskuudessa haluttuja, toiset eivät. Siellä missä on enemmän työttömyyttä ja sosioekonomisia ongelmia, vaaditaan myös opettajilta enemmän.

Suttonin mukaan Helsingin kaupunki jakaa positiivisen diskriminaation määrärahaa niille alueille, missä on tarvetta suuremmalle tuelle. Rahalla on muun muassa lisätty avustajien ja opettajien paikkoja.

Positiivisen diskriminaation määrärahaa ei ole kuitenkaan nostettu vuoden 2012 jälkeen, vaikka lasten määrä on kasvanut.

”Uusille lastentarhanopettajille saattaa tulla yllätyksenä, että työhön sisältyy kurahousujen pukemista.”

Eriarvoistumisen lisäksi pääkaupunkiseudulla haasteita aiheuttaa kansainvälistyminen.

Mitä enemmän päiväkotiryhmässä on eri kieli- ja kulttuuritaustasta tulevia lapsia, sitä haastavampaa suomen kielen oppiminen heille on. Paras oppimisympäristö lapsille olisi vertaisryhmä.

”Opettajat ja hoitajat eivät yksin riitä lapsille kielen malliksi. Heidän pitäisi saada leikkiä suomenkielisten lasten kanssa, jotta kielitaito kehittyisi”, Sutton kertoo.

Sami Markkasen mukaan kansainvälistymisen tuomat muutokset, kuten tuen tarpeen lisääntyminenkin, vaativat poliitikoilta uudenlaisia ratkaisuja.

”Tarvitsemme merkittävää lisäpanostusta kasvatukseen. Ei riitä, että aina jaetaan resursseja uudelleen, vaan niitä resursseja pitää oikeasti lisätä. Kuulostaa ehkä yksinkertaiselta, mutta tämä on hankalaa”, Markkanen sanoo.

Varhaiskasvatus on yksi kuntavaalien tärkeimmistä puheenaiheita. Erityisesti kokoomus on ottanut sen koulutuksen ohella yhdeksi kärkiteemoistaan.

Espoon kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtaja Pia Kauman mielestä rahallisten resurssien lisäämiselle ei ole tarvetta. Hänen mukaansa ainakin vanhemmat ovat tyytyväisiä Espoon varhaiskasvatukseen.

”Jos alkaa näyttää siltä, että päiväkodit eivät pärjää, niin asiaa harkitaan uudestaan.”

Kauman mielestä paras keino lastentarhanopettajien työolojen kohentamiseksi on työtehtävien selkiyttäminen. Päiväkodeissa pitää olla tarpeeksi henkilökuntaa hoitamassa käytännön tehtäviä, jotta opettajille jää aikaa opettamiseen.

”Varsinkin uusille lastentarhanopettajille saattaa tulla yllätyksenä, että työhön sisältyy opettamisen lisäksi esimerkiksi kurahousujen pukemista.”

Kunnat ovat yrittäneet ratkaista ongelmia tarjoamalla opettajille täydennyskoulutusta. Esimerkiksi Vantaalla lastentarhanopettajat ovat voineet kouluttautua erityislastentarhanopettajiksi.

Vantaan kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtaja Lauri Kairan mukaan kelpoisten opettajien puute johtuu lähinnä siitä, että alalle ei kouluteta tarpeeksi työntekijöitä.

”Jos virkamiehemme osoittavat, että varhaiskasvatuksen resursseista on pulaa, niin kyllähän se on otettava vakavasti.”