Nima Zamanis fem år som socialarbejder har nuanceret hans syn på indvandrermiljøer og parallelsamfund

– Selv om jeg er venstreorienteret, er jeg ikke blind for de elementer, der forstyrrer eller direkte forhindrer integrationen. Inden jeg begyndte at arbejde som social-/retshjælpsarbejder, først i Gellerup ved Aarhus, siden i Københavns Nordvestkvarter, var jeg – ligesom jeg oplever, min egen venstrefløj er det – naiv og måske tilmed hykler i spørgsmålet om problemerne i de fremmedsprogede miljøer. Men der er problemer. Store problemer. Og vi gør det kun værre ved ikke at tale om det.

Nima Zamani er cand. jur., blogger på Ekstra Bladet, tilrettelægger for ’Geetisk Råd’ på P1, vært på Radio24syv og pt. socialarbejder i København NV. Hans forældre flygtede fra Iran, men han er født i Danmark og føler sig pæredansk.

Mange klarer sig godt

– Som altid, når jeg tager hul på disse problemer, understreger jeg, at rigtig mange flygtninge og indvandrere klarer sig godt og har arbejdet målrettet for at blive integreret. Men der er et stort mindretal, vi som samfund har tabt på gulvet, og som vores berøringsangst forhindrer, at vi tager hånd om og stiller krav til, siger Nima Zamani.

– Jeg forstår fuldt ud, at dybt traumatiseret forældre kan have svært ved at opdrage deres børn, men selv mennesker med krigs-traumer skal ikke bare placeres på bistandshjælp eller pension. Det hjælper ingen i forhold til integrationen – slet ikke deres børn.

Zamani har flere steder skrevet og talt om bl.a. de utilpassede unge, der uden faste rammer driver omkring og laver ballade og kriminalitet. Det har gjort ham ildeset, dels på venstrefløjen, dels i de muslimske miljøer.

– Hvis man taler imod de højreorienterede i Danmark, er man landsforræder. Taler man imod de venstre-orienteredes officielle holdninger om integration, er man racist, og som brun – en kokosnød eller bare whitewashed. Venstrefløjen og brune, kendte forbilleder i samfundet bruger krudtet på at skabe glasbilleder. De nægter at være med til at nuancere dem eller gøre noget ved problemerne, for problemerne eksisterer officielt ikke. Det er ikke bare hyklerisk – det er snak mod bedrevidende.

Hård social kontrol

Selv om Nima først selv fornægtede problemerne og tog al kritik af de muslimske miljøer personligt, viste årene i Gellerup og Nordvest ham, at kriminalitet, social kontrol og undertrykkelse er hverdag.

– Jeg forstår godt, at når man har været fattig i hjemlandet og klaret sig ved fiflerier, ligger det ligefor at fortsætte i det nye land. Men det er ikke o.k. eller integrations-fremmende at f.eks. oplære sine børn i sociale bedragerier.

Se også: Konkrete tal

– Det er heller ikke o.k., at man med Koranen i hånden kører hård social kontrol og undertrykkelse mod ikke mindst kvinderne. Det forhindrer både drengene og pigerne i at blive ordentlig integreret. For nogle er Gud eller Allah åbenlyst ikke et spørgsmål om tro, men om magt.

Usolidarisk

Zamani finder det usolidarisk af venstrefløjen, at man ikke officielt vil hjælpe til med at løse de massive problemer, som flere og flere brune danskere giver udtryk for.

– Det er nemt at afskrive os som whitewashed - eller Yahya Hassan som tosse, selv om vi hver på vores måde har fat i problemerne. F.eks. sad jeg med en far, der ville have hjælp til at få stoppet, at sønnen skulle betale SU tilbage. Efter en lang snak viste det sig, at sønnen boede hjemme, men havde modtaget udeboende-SU for en uddannelse, han tilsyneladende ikke gik på, og at det desuden var faderen, der fik pengene. Faderen fandt til sidst ud af, at da sønnen var over 18, kunne han risikere at bringe ham i fedtefadet, så han gik, og jeg så ham aldrig igen.

Se også: Jeg bliver højreorienteret af at arbejde med socialt udsatte

– Vi må simpelt hen tale om disse ting. Det skal for alt i verden ikke blæses ud af proportioner. Men vi gør integrationen, dem, det handler om, og os selv som samfund en bjørnetjeneste ved at forsøge at tie det ihjel, mener Nima Zamani.