På mit køkkenbord står en orange kaffekværn af mærket Krups. Den har eksisteret så længe, jeg kan erindre (og må derfor være snart 40 år gammel) og har i sin levetid kværnet alt fra legomænd til hold kæft-bolsjer. Jeg ved det, fordi jeg selv som barn i mine forældres hjem har testet kværnen med alt, hvad min dengang seksårige, destruktionslystne hjerne kunne hitte på. Pointen er, at den fortsat lever, og at den sandsynligvis, når tiden kommer, kan overdrages til mine børn, der så kan fortsætte anekdoten om dengang, der blev lavet rigtige maskiner, hvor kvalitet og levetid var stolte parametre for enhver produktionsvirksomhed. For sådan er det tilsyneladende ikke mere. Kvaliteten bliver ringere, produkterne holder i stadigt kortere tid, og vi forbrugere må derfor konstant købe nyt – eller?

»Det er svært at svare entydigt ja eller nej til det spørgsmål,« lyder det indledningsvist fra Tim Cooper, professor med speciale i bæredygtighed ved Nottingham Trent University. Han forklarer, at der ikke findes tilstrækkelig dokumentation til at kunne konkludere, at produkter overordnet set holder kortere tid end tidligere.

»Der eksisterer jo eksempelvis ingen data, der fortæller hvor lang tid en sweater i dag holder sammenlignet med for 20, 30 eller 40 år siden. Alligevel vil jeg sige, at der er stærke indicier for, at det forholder sig sådan, at produkter af enhver art generelt har en kortere og kortere levetid.«

Selv om Tim Cooper ikke kan konkludere, at det altid forholder sig sådan, findes der studier af enkelte produktgrupper, der understøtter påstanden om, at levetiden falder. Eksempelvis har man undersøgt støvsugere og fundet ud af, at de for 20 år siden holdt i gennemsnit mere end ti år. I dag er holdbarheden fire til seks år.

»Men i virkeligheden er det ikke så interessant, hvor lang tid et produkt kan holde, men mere hvornår det vil blive skiftet ud,« siger Tim Cooper, der har skrevet bogen Longer Lasting Products, der blandt andet handler om forbrugsmentalitet og forbrugsmønstre.

Forbrugerne kræver nyt

For mere end noget andet er det forbrugernes fokus på pris og hang til nyt, der driver produktionen og den hurtigere produktudskiftning af alt fra tøj til elektronik, mener Tim Cooper.

»Industrien bliver jo ikke motiveret til at producere dyrere og bedre varer, hvis kunden altid kigger på prisen først. Derfor skal der en ske en mentalitetsændring hos forbrugerne, ligesom det er vigtigt, at forbrugerne oplyses om de korrekte og reelle udgifter ved en vare, når der eksempelvis tages højde for en hurtigere udskiftning,« siger han.

Den betragtning er Mickey Zwinchy Hauschild, leder af Institut for Miljø på Danmarks Tekniske Universitet, DTU, enig i. Han kender heller ikke til systematisk dokumentation, der påviser, at produkter i dag lever kortere end tidligere, men er »overbevidst om«, at det forholder sig sådan.

»Og en stor del af forklaringen har med forbrugernes adfærd at gøre. Hvis folk eksempelvis smider deres tøj ud efter tre gange vask, skal industrien så producere noget, der holder længere?« spørger Mickey Zwichy Hauschild.

Nej, mener Tim Cooper, der peger på, at såvel industrien som forbrugerne skal hjælpes til at skabe en mere bæredygtig produktion og ditto forbrug

»Vi må ændre vores måde at tænke på, så vi får større fokus på, hvad det egentlig er, vi forbruger. Vi skal tænke mere over, hvor materialerne til alt det billige bras kommer fra. Og så skal vi hjælpe industrien til at finde løsninger i stedet for bare at pege fingre af dem,« siger han.

Samtidig skal vi gøre op med den politiske kongstanke om, at uden øget produktivitet ingen vækst, siger Tim Cooper. Han kan ikke se, hvorfor der ikke skulle være både økonomi og arbejdspladser i at tænke bæredygtigt: »Der er lavet alt for lidt research omkring de samfundsøkonomiske aspekter af en bæredygtig produktion og et bæredygtigt forbrug. For hvad sker der, hvis vi sætter større fokus på at reparere og upgradere vores produkter i stedet for at købe nyt hele tiden? Altså ud over at de nok blive kede af det i Kina og andre steder, der lever af at producere tonsvis at billigere produkter.«

Dematerialisering nødvendig

Et øget fokus på produkters design og materialer er grundtanken bag det tyske Wuppertal Institut for klima, miljø og energi, der har som erklæret formål at vise, hvordan omstillingen til et bæredygtigt samfund kan ske. Og en væsentlig del af det svar er et meget mindre forbrug. Ifølge instituttets mangeårige leder, Friedrich Schmidt-Bleek, er det nødvendigt med en dematerialisering af særligt den vestlige verdens forbrug, hvis kloden skal kunne bære alle de ni mia. indbyggere, der vil være i 2050.

»Det er blevet almindeligt accepteret, at bæredygtighed er betinget af, at den vestlige verden nedbringer forbruget med en faktor ti,« skriver Friedrich Schmidt-Bleek på instituttets hjemmeside.

Et mindre forbrug handler mere om, den måde produkter produceres, end om at vi skal have ti gange færre produkter mellem hænderne. Sagen er nemlig, at det er processen bag et produkt, der slider mest på naturen: »I dag er det sådan, at 95 procent af alle de ressourcer, der bruges på et produkt, bruges inden produktet når markedet.«

Derfor er det essentielt at designe produkterne, så de dels slider mindst muligt på naturressourcerne, når de skabes, dels at de kan genanvendes uden, at materialerne går tabt eller ender som affald til afbrænding.

Samme tanke gør sig gældende i det såkaldte ‘vugge til vugge’ princip, som en lang række virksomheder i verden allerede har givet sig i kast med. Her er udfordringen at designe et givent produkt, så alle materialer – i hvert fald i teorien – kan genanvendes, uden at de mister værdi. På den måde skal produkter opfattes som næring til nye produkter i lukkede kredsløb. Det siger Jasper Steinhausen, der arbejder med industrimiljø og bæredygtighed i konsulentvirksomheden COWI. I 2012 igangsatte virksomheden et større samarbejde med Region Midtjylland og mere end 40 forskellige virksomheder. Meningen er, at virksomhederne dels ved at bytte materialer med hinanden dels ved at designe deres produkter rigtigt kan genanvende alle ressourcer og dermed skabe nye produkter uden at slide unødvendigt på naturens ressourcer. »På den måde kan man forholde sig til, hvordan man producerer og forbruger, så materialerne, når produktet er udtjent, kan genanvendes til at skabe nye produkter,« siger Jasper Steinhausen fra COWI.

Lej dine ting

Jesper Steinhausen er enig i, at det galoperende forbrug handler om, at vi lever i en virkelighed, hvor forbrugerne hele tiden vil have nyt. Både fordi modeluner skifter, og fordi vores produkter konstant skal kunne noget mere og fungere bedre.

»Når vi kan konstatere, at hastigheden, hvormed forandringerne sker i omverdenen, er stigende, så er det vigtigt at tænke i, hvordan materialerne kan indgå i et lukket kredsløb, så man i det mindste ikke starter forfra, hver gang et produkt skal genskabes. På den måde undgår vi at miste værdien af materialerne,« siger han.

Tim Cooper er enig i, at der skal være langt større fokus på materialerne, og at det ikke nødvendigvis er vigtigt, at produktet kan holde i en evighed, men derimod at materialerne kan genanvendes uden spild.

Han så derfor gerne, at EU stillede større krav til producenterne om både holdbarhed og kvalitet, men eksempelvis også om at virksomhederne tvinges til at tage ansvar for deres produkter – også når de er udtjent.

»På samme måde som EU sætter stadigt højere krav til energieffektivitet, kunne lovgiverne gøre det samme i forhold til udnyttelsen af materialer og råstoffer,« mener han.

Og det kunne åbne for nye løsninger, hvor forbrugerne ikke nødvendigvis køber de produkter, de skal bruge, men i stedet lejer eller leaser dem. Så kan virksomhederne producere på en måde, så det giver mening for dem at tage produktet tilbage og upgradere eller genanvende det:

»Løsningen på vores forbrug kunne være et system, hvor reparationer og service er inkluderet i prisen. Måske igennem leje eller leasing, så det i virkeligheden er produktets funktion, man betaler for, og ikke selve produktet.«