TV 2 har talt med en 40-årig kvinde, der for nylig var indlagt på intensiv afdeling med covid-19.

For få dage siden var Christina Ørnbjærg Jensen meget, meget bange.

Hun lå på intensiv afdeling på Rigshospitalet med sygdommen covid-19 i kroppen.

Det var svært at tro på for en 40-årig kvinde, som normalt er sund og rask. Hun havde ikke været indlagt, siden hun som tre-årig døjede med en halsbetændelse. Hun har heller ikke andre sygdomme, der ville putte hende i risikogruppen.

Men nu lå hun der alligevel. Lagt ned af den sygdom, der i øjeblikket lægger en stor del af verdens lande ned, og som hver time trækker nye overskrifter i medierne om antallet af indlagte og døde .

Kunne kun se tegnefilm

Det var også de nyheder fra fjernsynet på enestuen på Rigshospitalet, der fik Christina Ørnbjærg Jensen til at trykke sluk på fjernbetjeningen:

- Jeg var jo virkelig bange. Også fordi at man ikke kan undgå at se nyhederne, som har siddet i mine tanker. Det var især på grund af historierne om flere dødsfald og flere indlagte. Til sidst tændte jeg kun tv’et for at se tegnefilm. Jeg så Ramasjang for at få tankerne væk, siger hun til TV 2.

Først lå Christina Ørnbjærg Jensen i et intensivt rum på Rigshospitalet, der var delt op med en skillevæg. På den anden side af skillevæggen lå en ældre patient, som var i respirator. Foto: Christina Ørnbjærg Jensen

Der er nu gået 29 dage, siden hun fik de første symptomer på at være smittet med coronavirus.

De første symptomer kom en weekend, hvor hun var på arbejde som sosu-assistent. Fra det ene øjeblik til det andet fik hun feber. Hun tog hjem og meldte sig syg dagen efter.

Var tæt på respirator

Siden kom der også hoste og svimmelhed. Og hun fik svært ved at trække vejret. Hun blev også svimmel.

- Jeg besvimede også. Lige pludselig lå jeg bare på gulvet, og jeg troede, at det var fordi, jeg ikke fik drukket nok, siger Christina Ørnbjærg Jensen.

Siden blev hun indlagt. Først på Bispebjerg Hospital i København, men efterfølgende blev hun rykket til Rigshospitalet, hvor der ifølge lægerne var flere yngre patienter indlagt.

Senere blev Christina Ørnbjærg Jensen indlagt på en intensiv enestue på Rigshospitalet. Gennem ruden ser man den sluse, som sundhedspersonalet skal igennem, inden de kommer ind til patienten. Foto: Christina Ørnbjærg Jensen

Hun var så dårlig, at hun blev indlagt på intensiv, hvor hun fik ilt. Hun kom ikke i respirator, men hun fik at vide, at det var tæt på. Så meget ilt krævede sygdommen af hendes kredsløb.

Hele forløbet overraskede Christina Ørnbjærg Jensen. Hun havde jo også hørt meldingerne om, at det primært var ældre, der blev ramt.

- Den her virus er ligesom russisk roulette. Det handler om tid og sted, og alle kan være uheldige, siger hun nu.

Maratonløber i respirator bag væggen

Hun var indlagt i ni dage, og i fem af dagene var hun i intensiv behandling. Under de sidste dages indlæggelse lå hun isoleret på en enestue på Rigshospitalet, hvor personalet skulle gennem en sluse med to døre for at tilse hende. Ved fodenden stod fjernsynet, og bag det var der en grå dør ind til en anden stue.

Af personalet fik hun at vide, at der bag den grå dør lå et ungt menneske på 29 år. Han havde ifølge personalet gennemført flere maratonløb, men var nu så iltfattig på grund af covid-19, at de måtte give ham respirator.

Bag fjernsynet og den grå dør lå endnu en patient med covid-19. Ifølge Christina Ørnbjærg Jensen var det en ung mand i slutningen af 20'erne, som siden fik brug for respirator. Foto: Christina Ørnbjærg Jensen

Kigger man på alderen på de indlagte i Danmark, så er det primært patienter over 40. Her ser man også den største gruppe af smittede personer.

I dag har Christina Ørnbjærg Jensen det heldigvis bedre, og er kommet hjem til sin lejlighed i Københavns nordvestkvarter.

Christina Ørnbjærg Jensen opfordrer andre til at tage sygdommen alvorligt Foto: Christina Ørnbjærg Jensen

Da det var værst, svingede hun mellem et behov på 10 og 15 liter ilt per minut. 15 liter er det, man inden for hospitalsvæsenet kalder “højdosis”. Det blev siden reduceret til to liter, og den sidste nat på Rigshospitalet sov hun uden ilttilførsel.

Hun kunne dog stadig mærke sygdommen, da hun kom hjem efter sin indlæggelse sidste onsdag:

- Jeg kunne kun tage tre skridt op ad trapperne, før jeg måtte holde en pause og hive efter vejret, siger hun.

Nu kæmper hun med den sidste hoste, som forhåbentlig forlader kroppen snart.

Efter 29 dages sygdom har hun en klar opfordring til dem, der ikke tager det alvorligt. Og det er ganske enkelt, at man skal tage det alvorligt:

- Vær sammen hver for sig. Det er ligesom det, der ser ud til at virke.