Statul român e marcat zilele astea de un soi de voioșie a reglementării represive. O permanentă agresiune asupra libertăților civile absolut nejustificată și prostească.

Exemple:

Ignoranța e putere

În primul rând, președintele „lucrului bine făcut” promulgă fără prea multe comentarii așa-numita lege Big Brother. În demersul său, dl Klaus Iohannis, cu complicitatea largă a Parlamentului, nu ține seama că legea este adoptată fără respectarea termenelor și obligațiilor care presupun dezbaterea publică. Pur și simplu ignoră senin opiniile care nu vin din zonele serviciilor secrete. Servim patria!

De ce? „Pentru că trebuie” și pentru că „fuck you all”, de ce nu?

Nu a negat nimeni niciodată faptul că trebuie create instrumente de supraveghere electronică pentru cazurile care intră în sfera penală sau a siguranței naționale însă, câtă vreme asta se întâmplă netransparent, necontrolat și nevalidat de societate, avem voie să fim suspicioși. Incă.

Suntem totuși în epoca post-Snowden și trăim în țara în care agenții secreți sunt, statistic vorbind, peste tot.

Defăimând defăimarea

Pe fondul ăsta, se trezește și dl. Liviu Dragnea să pună pe agenda Parlamentului, un proiect care urmărește să pedepsească „defăimarea socială” a unor persoane sau largi categorii de cetățeni. Un proiect inutil, vag și periculos, care în mâinile unui guvern mai nervos poate aduce o liniște deplină pe și așa destul de firava dezbatere națională.

Dacă nu mă credeți, priviți spre Turcia lui Erdogan. E un festival de arestări acolo. Tot felul de defăimători din jurnalism și nu numai înfundă pușcăriile.

Insist că e inutil pentru că, de la constituție în jos, legislația românească e suficient de condimentată cu interdicții și avertismente.

Iar când inițiatorul proiectului e un domn care se pregătește să își confirme puterea printr-un referendum de partid (la PSD nu sunt alegeri e referendum, insist asupra nuanței) cu 500.000 de oameni, e firesc să te cam sperii. Un faraon cu mustață ne lipsea.

Long story short, NU e nevoie de legea Dragnea.

În care mă declar secui

Și, ca și cum astea n-ar fi fost de ajuns, apare și nou proiect care urmărește să te bage la închisoare dacă aduci ofense însemnelor naționale. Zice așa știrea Mediafax:

Potrivit proiectului, fapta săvârşită în public prin care se exprimă dispreţ pentru însemnele României se va pedepsi cu închisoarea de la 1 an la 3 ani. Fapta săvârşită în public prin care se exprimă dispreţ pentru emblemele sau semnele de care se folosesc autorităţile se va pedepsi cu închisoare de la 6 luni la 2 ani. Proiectul mai prevede că prin dispreţ pentru însemnele României, pentru emblemele sau semnele de care se folosesc autorităţile se va înţelege lipsa de consideraţie sau de stimă, sentimentul prin care se judecă un lucru ca fiind nedemn de atenţie şi defăimarea.

Proiectul este propus de mai mulți parlamentari PSD și UNPR. Teoretic partide de stânga. Practic, exponenți ai conservatorismului românesc. Ăla din teren, real și verificabil, nu delirul clonelor de Tea Party cu diacritice de pe internet.

Dacă aș vrea să defăimez un pic aș vorbi de național-socialism, dar nu o să o fac.

Proiectul are un iz ușor anti-maghiar sau, mai precis, anti-secuiesc. Inițiatorii ar cam vrea să îi trimită la închisoare pe diverși domni de prin administrația locală care mai uită uneori să pună steagul pe primărie.

Din nou avem de-a face cu o reacție disproporționată și stupidă, iar proiectul îi privește pe toți cei care se supun legii române. Adică și pe hipsterul ironic și pe conservatorul închipuit și pe exasperatul care va îndrăzni să scrie iar „M-am săturat de România”.

Din punctul ăsta de vedere, suntem cu toții secui și inabili. Nu știi niciodată când se ofensează un steag.

Poate ar fi fost mai ușor de suportat idei ca astea dacă ar fi venit din partea unor politicieni care pot fi respectați și suspectați de onestitate sau coerență. Nu e cazul.

Sunt cel puțin ipocrite demersuri ca astea când vin dintr-o legislatură vinovată pentru marțea neagră și pentru nenumărate alte tentative de situare deasupra legii a unui cerc restrâns și multicolor politic care a pus mâna pe toate sursele de bani publici.

E de-a dreptul ironic când parte din funcțiile cele mai importante în stat sunt deținute de vinovați de fraudă intelectuală dovediți (sau doar de fraudă pur și simplu) să vezi cum oamenilor de rând li se pun tot mai multe interdicții, devin suspecți, nepatrioți și nedemni de încredere. Ironic, vă spun.

Când am citit știrea despre ofensa adusă simbolurilor, mi-a trecut pentru prima oară prin minte gândul că poate ar trebui să dau foc demonstrativ unui tricolor.

Dar cum singurul steag pe care îl am în casă e unul britanic, nu am să o fac. Îl mai folosesc la concerte. Apoi, bietul tricolor nu e vinovat că de catargul pe care stă s-au legat toți ipocriții patriei.

Dar o ofensă mică cred ca va suporta totuși