Számos kórházat és szakrendelőt ellenőrzött az Állami Számvevőszék, amely ezután arra jutott: pénzügyi szempontból hatalmas a káosz az intézményeknél.

Anarchia. Botrány. Ez a két szó, ami először eszembe jut

– nyilatkozta Domokos László, az Állami Számvevőszék elnöke a Magyar Időknek az egészségügyi intézmények gazdálkodásáról. Domokos a kormánypárti lapban hosszan sorolta, milyen problémákat tártak fel ezen a területen, és egy percig nem titkolta felháborodását.

Találtak olyan kórházat, ahol szinte minden fontos terméket és szolgáltatást úgy vett meg az intézmény vezetősége, hogy nem folytatott le közbeszerzést, vagyis a vásárlásoknál minden lehetséges jogszabályt figyelmen kívül hagytak.

S zámos olyan kórház is akadt, ahol nem vezettek hiteles leltárt bizonyos eszközökről, így gyakorlatilag nem tudták megmondani, hogy adott pillanatban mekkora a készletük, s miből mennyi fogy.

Néhol az elszámolások egyszerűen átláthatatlanok voltak.

De kaotikus viszonyokat találtak egyes szakrendelőknél is.

Számos esetben hamis nyilatkozatokat tettek az intézményvezetők a gazdálkodásról, így esély sem volt arra, hogy kiderüljön, mekkora vagyonnal gazdálkodtak, és a forrásokat mire fordították.

Az ÁSZ megállapítása szerint rendszerszintű, hogy az összességében több millió embert ellátó szakrendelők vezetői nem tartják be a legalapvetőbb gazdálkodási szabályokat sem.

Néhol elképzelhetetlen pénzügyi viszonyok uralkodnak az egészségügyben.

Ráadásul a korrupció ellen védelmet nyújtó kontrollrendszereket gyakorlatilag egyik ellenőrzött egészségügyi intézményben sem alakították ki megfelelően.

Domokos László a vécépapír példáján mutatta be, mennyire átláthatatlan viszonyok uralkodnak az intézményekben, és emiatt nem is lehet tudni, hogy „valójában mennyi pénz kell az egészségügynek". Az ÁSZ-elnök így írta le a vécépapír-helyzetet:

A kórház vásárol hatalmas mennyiségben vécépapírt, de fel sem merül, hogy ezt közbeszerzési eljárásban tegye.

Valahogyan kiválasztja a beszállítót, amelyik – a szabálytalan beszerzés miatt – minden bizonnyal jóval áron felül szállítja le az árut az intézménynek.

A kórháznál a megérkező mennyiséget elfelejtik felvenni a leltárba, aztán amikor a beteg bemegy az illemhelyre, felháborodva tapasztalja, hogy nincs guriga. Teszem hozzá, teljesen jogosan.

Leltár, nyilvántartás hiányában viszont senki nem tudja, mi lett a nagy mennyiségű vécépapír sorsa: lehet, hogy az összeset kitették a mosdókba és elfogyott, így többre lenne szükség, de az is előfordulhat, hogy egy részét ellopták.

Mivel az egész folyamat teljesen szabálytalan, sajnos a lopás lehetősége mellett felmerül a korrupcióé is.

A kórház újra rendel vécépapírt, a szállító pedig újra szállít, holott szinte biztos lehet benne, hogy csak később, az állami konszolidáció idején kapja meg a pénzt, a kórház ugyanis elköltötte, amit az államtól kapott.

A szállító ezzel nyilván számol, beépíti a késedelmet az árba. S megteheti, mert nincs közbeszerzés, szabálytalan az egész folyamat.

Domokos László azt mondta, hogy a szakrendelők ellenőrzésekor csupán két olyan intézményt találtak – mindkettőt a fővárosban –, ahol minden megfelelően ment, a szabályokat betartották, ők ki is jöttek a keretükből. Olyan kórház is akadt, ahol „nagyjából" szabályszerűen mentek a dolgok. Domokos szerint itt nem kell leváltani a vezetőket, a többi helyen viszont „be kell avatkozni".

„Lehet, hogy az ottani vezető egyébként kiváló orvos, remekül ért a gyógyításhoz és nincs párja a műtőben. De akkor csak azzal foglalkozzon, a pénzügyekkel, a logisztikával ne törődjön, azokat vigye valaki más" – mondta Domokos.

(Borítókép: Balogh Zoltán / MTI)