Що потрібно для того, щоб ринок запрацював, а відносини між споживачем та постачальниками стали прозорими та цивілізованими

За чотири роки реформування газового ринку на ньому відбулися величезні зміни. Сьогодні газом вільно торгують сотні продавців та імпортерів, є сотні постачальників. Обирай прийнятну ціну та умови оплати - і купуй вільно! Але не всі можуть реалізувати це право вибору, а тим більше, - реалізувати його швидко та без перепон.

Чи позитивно сприйняв зміни побутовий споживач? Однозначно - ні. Люди не відчули реформи, а побачили у ній лише підвищення ціни газу. Так, ціна зросла, політики отримали негатив від прийнятих рішень. Проте, навіть передумов для формування конкурентного роздрібного ринку газу так і не склалося. Одна із основних причин – ціни на газ для населення продовжував встановлювати уряд в рамках так званих спеціальних обов’язків на рівні нижчому, ніж ринкові ціни. Очевидно, що жоден розумний підприємець не піде на ринок, на якому він може отримати лише збиток. Але часи змінюються - ціна газу на європейському ринку суттєво знизились, прийшов новий уряд, з’явилися передумови для того, щоб відпустити ціни на газ для населення «у вільне плавання», а також - надія на появу справжнього конкурентного ринку. Але «вільне плавання» - це не лише свобода, але й вміння плавати та дотримуватися правил.

Та чи готові ми до цього? Чи правила «газоплавання» не втоплять людей у проблемах боргів за газ, так і не давши їм можливості скористатися всіма перевагами вільного конкурентного ринку? Про шляхи вирішення проблеми розповідає Тетяна Бойко, координатор житлово-комунальних та енергетичних програм «Громадянської мережі ОПОРА».

Коли ринок не готовий

Протягом кількох останніх років основною причиною для стримування запровадження повноцінного роздрібного ринку газу в Україні були високі ціни на природний газ на європейських ринках. Саме тому уряд через свої постанови обмежував ціни для окремих категорій споживачів (у кінцевому рахунку для населення, не зважаючи на те, що формально це було і для теплокомуненерго) та покладав спеціальні обов’язки на окремих суб’єктів ринку (Нафтогаз, Укргазвидобування та газзбути) продавати/постачати газ цим споживачам за регульованими цінами. Хоча інші постачальники і мали право продавати газ населенню, але їм це було просто не цікаво, адже ціна для решти ринку була значно вищою. Проте, навесні 2019 року європейські ціни на газ почали знижуватися. І це мало б означати, що на ринок побутових споживачів повинні зайти нові постачальники. Але цього практично не відбулося. Чому? Очевидно, що проблема не лише в самій ціні. І можна очікувати, що навіть після 1 січня 2020 року, - відколи уряд не буде встановлювати ціну на газ для населення, нових гравців у цьому сегменті ринку не побільшає, а, відповідно, не буде конкуренції між постачальниками, ніякого зниження ціни на газ, покращення сервісу тощо. Ніяких переваг конкурентного ринку, про який зазвичай розповідають, споживач не отримає.

Без зміни “правил гри” відміна регульованих цін призведе лише до посилення монополії газзбутів та ще більшого зростання ціни. Споживачі просто не зможуть перейти до інших постачальників з причини реальних чи віртуальних боргів за газ. А якщо споживачу нікуди подітися від газзбуту, то йому будуть «малювати» будь-яку ціну, і він буде змушений її платити.

Вільний конкурентний ринок – це не анархія та вседозволеність. Насамперед, це - базові принципи та чіткі правила, які дають рівні можливості та захищають від зловживань.

За принципами та правилами

Усе повинно починатися з надання споживачу права вибору постачальника та забезпечення захисту його прав від протиправних дій постачальника. Щоб цього досягти, потрібно керуватися чіткими базовими принципами та прописати правила: хто, як та в які терміни відповідає за зміну постачальника; вичерпний перелік випадків, коли споживачу обґрунтовано обмежується право переходу до іншого постачальника; прості та зручні інструменти та процедури для вибору та зміни постачальника тощо. І хоча формально правила зміни постачальника сьогодні існують, вони абсолютно не відповідають тим ефективним моделям, які напрацьовані протягом десятиліть на інших ринках та довели свою ефективність. Тож нижче про необхідні зміни процедури зміни постачальника.

Борг за газ - не перешкода для зміни постачальника

Сьогодні не можна змінити постачальника, якщо є заборгованість за використані послуги. Це не повинно бути причиною для відмови у зміні постачальника. Очевидно, що наявність заборгованості псує платіжну історію споживача, і може негативно вплинути на рішення нового постачальника. Але чи брати на себе ризик отримати недобросовісного клієнта - вирішує новий постачальник. Це як у випадку з банківським кредитом. Людина має право взяти кредит у банку, навіть не погасивши борг в іншому банку. Звісно, кредитний комітет нового банку може не погодитися видати кредит споживачу з поганою кредитною історією, але попередній банк ніяк не може вплинути на це рішення.

Новий постачальник - драйвер усіх процесів

Споживачу, який хоче змінити постачальника, достатньо лише звернутися до потенційного постачальника газу та в будь-який визначений спосіб зафіксувати своє бажання змінити постачальника. Саме так рекомендує робити Рада європейських регуляторів енергетики (CEER). А вже новий постачальник виконає всі процедури, які необхідні для зміни постачальника, і буде за них відповідати. І це очевидно, бо саме він хоче отримати собі нового клієнта. Так працює нормальний бізнес. Споживачу буде не потрібно бігати в трикутнику «старий постачальник – новий постачальник – облгаз» та дізнаватися про все нові та нові причини, чому він не може отримати газ на більш вигідних для нього умовах.

Від споживача достатньо звернення до нового постачальника (письмово надіслану поштою чи написано безпосередньо в центрі обслуговування або надіслати через спеціальну програму у смартфоні чи комп’ютері). Після отримання такого звернення, новий постачальник опрацює і протягом однієї доби повідомить про своє рішення споживача у зручний для споживача спосіб.

Причинами для відмови потенційного постачальника надавати послуги споживачу, який має намір укласти з ним договір про газопостачання можуть бути лише:

- технічні причини, які повинні бути чітко визначені законодавчо, наприклад, споживач не приєднаний до газорозподільної мережі чи від’єднаний від неї;

- інші причини, які потенційний постачальник може не обґрунтовувати, наприклад, наявність фінансової заборгованості. Це ж вільний ринок і кожен має право обирати, - як споживач, так і постачальник.

Якщо ж постачальник повідомив, що готовий стати постачальником для цього споживача, то з цього дня розпочинається безпосередньо процедура зміни постачальника.

Чітко визначені терміни процедури зміни постачальника

Кожен етап процедури зміни постачальника повинен бути чітко регламентований і тривати не більше трьох тижні. Але це максимальний термін, який встановлено законом та відповідає європейській практиці. Впоратися можна й швидше. Швидкість і буде тим, чим конкуруватимуть між собою постачальники.

Є кілька варіантів визначення дати зміни постачальника:

постачальники і споживачі за домовленістю визначають точну дату зміни постачальника (Австрія, Німеччина, Франція, Великобританія, Португалія);

сам споживач обирає дату зміни постачальника, зручну для нього (Чехія, Данія, Угорщина, Нідерланди, Румунія)

дата зміни постачальника встановлена у законодавстві (Естонія, Болгарія, Литва, Хорватія, Словаччина, Іспанія).

Точка відліку початку процесу також різна в країнах ЄС:

з моменту підписання договору з новим постачальником (Данія, Франція, Швеція);

з моменту направлення запиту споживача до нового постачальника про бажання змінити постачальника (Литва, Люксембург, Румунія, Хорватія);

з моменту передачі інформації новим постачальником Оператору ГРМ (Бельгія, Німеччина, Італія, Австрія, Нідерланди, Іспанія, Словаччина).

У більшості держав - членів ЄС попередній постачальник виставляє остаточний рахунок споживачу після зміни постачальника. Споживач повинен одержати рахунок не пізніше 6 тижнів після зміни постачальника. Зазвичай у європейців це займає 5,3 тижнів.

Для збільшення натисніть на картинку

Інформування споживачів та необхідна інфраструктура

Поширеною в Європі є практика створення інформаційних платформ і дата-хабів, які дають повну інформацію про наявних постачальників, їх цінові пропозиції та забезпечують обмін інформацією між учасниками ринку. Це сприяє швидкій процедурі зміни постачальника та забезпечує як постачальників, так і споживачів всією необхідною інформацією.

Такі платформи створюються на підставі вимог законодавства або у співпраці між постачальниками. Є безліч корисних інструментів для споживачів.

Наприклад, Comparison Tool дає можливість споживачу порівняти ціни на газ у різних постачальників.

На таких ресурсах інформація має бути легкою для сприйняття споживачів. Там вони, зокрема, зможуть легко порівняти ціни, обрати постачальника та подати відповідний запит на зміну.

Інформація про споживачів (історію його споживання, платежів і показів лічильника тощо) повинна міститися в електронному сховищі DataHub. Воно власне і забезпечує накопичення, збереження та доступ як споживачів, так і постачальників до всіє інформації, яка необхідна як при зміні постачальника, так і при надані послуг постачальником.

Описані принципи та правила необхідно щонайшвидше впровадити в Україні. І основну роботу має виконати енергетичний Регулятор – НКРЕКП. Якщо цього не зробити, то просте механічне скасування спеціальних обов’язків або їх припинення з 1 січня дуже боляче вдарить по населенню - споживачі залишаться «кріпаками» газзбутів.

Досвід інших

Впорядкувати законодавство для того, щоб ринок справді запрацював, а відносини між споживачем та постачальниками стали прозорими та цивілізованими – це неважко. Ось кілька прикладів, як механізм працює в країнах ЄС.

Литва

Споживач, який бажає змінити постачальника, повинен надати новому постачальнику повідомлення про заміну постачальника за визначеною формою. Після одержання від споживача повідомлення про зміну постачальника, новий постачальник доповнює його інформацією про дату набуття чинності нового договору постачання газу, підписує письмово або електронними засобами. Далі не пізніше, ніж за 3 тижні до очікуваної дати набуття чинності нового договору постачання газу надає його оператору газорозподільної системи та діючому постачальнику, з яким споживач припиняє договір постачання газу. Новий постачальник разом з повідомленнями про зміну постачальника подає оператору газорозподільної системи запит на використання газорозподільної системи для розподілу газу новим споживачам у порядку, встановленому оператором для використання газорозподільної системи

Франція

Будь-який споживач газу самостійно чи через свого представника може обрати постачальника газу. Спершу споживач укладає договір постачання з новим постачальником. Далі Постачальник робить запит через електронні системи Оператора ГРМ. Запит про зміну постачальника не приймається в таких випадках:

- надана інформація містить суперечності або є недостатньою для обробки запиту,

- договір з новим постачальником недійсний для відповідного клієнта

- інша заявка обробляється для того ж клієнта,

- шахрайські маніпуляції з лічильником з боку постачальника є предметом скарги або поточної процедури.

У випадку одержання Оператором ГРМ електронного запиту про перевірку вузла обліку, необхідні перевірки здійснюються в режимі реального часу. Оператор ГРМ фіксує зміну постачальника відповідно до запиту, якщо вона є повною, і повідомляє номер запиту новому постачальнику. Разом із реєстрацією зміни постачальника, Оператор ГРМ електронними засобами інформує колишнього постачальника про необхідну зміну та очікувану дату зміни постачальника.

Матеріал підготовлено в рамках партнерського проекту ProГаз,

за підтримки Федерації роботодавців нафтогазової галузі

Юрий Тарасовский

Якщо Ви помітили орфографічну помилку, виділіть її мишкою і натисніть Ctrl+Enter.