John Peder Egenæs, generalsekretær i Amnesty i Norge, holdt tale på Rådhusplassen under rosemarkeringen den 25. juli i fjor. Over 200.000 nordmenn deltok, og mottok internasjonal oppmerksomhet for sin nestekjærlighet. Men hvor langt strekker solidariteten seg i møte med romfolk?

Les Egenæs' kommentarer, hvor han peker på hvordan 22. juli må være en dag for å minnes de rammede etter terroren i 2011, men også dagen for å fortsette å bekjempe hat og vold mot alle folkegrupper.

Vi møtte vold med blomster

Mye av det som har hendt i det året som har gått siden terroren i Oslo og på Utøya har gitt flertallet av oss som bor i Norge en styrket tro på vårt demokrati og våre verdier. I utlandet har medier og mennesker sett på blitt imponert. De kan nesten ikke tro at vi mener alvor når vi har møtt vold med blomster og voldsmannen med en rettferdig rettergang av beste merke.

- Vi har god grunn til å være stolte av dette. Vi har også mange gode grunner til å markere årsdagen og hedre de som mistet livet, de som ble skadet, de som mistet sine kjære og de mange som hjalp til og reddet liv. Dette skal vi gjøre 22. juli i år, og sikkert i mange år framover på forskjellige måter, sier Egenæs.

Bedre, ikke verre

Da terroren i Norge var et faktum og 77 mennesker var drept, slo både regjering, medier og på mange måter folket fast at dette skulle gjøre oss bedre, ikke verre. Dette skulle øke samholdet mellom oss som bor her, uavhengig av bakgrunn. Det skulle få oss til å styrke beskyttelsen av de svakeste og mest utsatte. Det skulle få oss til å imøtegå de mørke kreftene som drapsmannen hadde dyrket sine tanker med og som støttet mange av hans ideer.

- Dette løftet har vi holdt i forhold til alt som har med terroren 22. juli å gjøre. Folk klemte hverandre i gatene i dagene etter. Det ble ingen hevntørstige hyl fra folkedypet. Rettssaken skred verdig framover, erindrer Egenæs.

Inkluderer ikke romfolk

Men akkurat i disse dager har vi også sett at medmenneskeligheten kanskje ikke har fått så mye bedre kår. Kommentarspaltene renner over med hatefulle og rasistiske ytringer om romfolk, ikke først og fremst på grunn av noe de gjør, men på grunn av hvem de er. Dette er det motsatte av hva vi lovet hverandre etter 22. juli 2011.

- Det er eksempler både på fordomsfullhet mot hele folkegrupper og på hvordan nettet kan være en pøl av gørr som vi ikke gjør nok for å rense med motstand mot hatet, fortsetter Egenæs.

Mer demokrati for alle

Hvordan skal vi bruke det kommende året til å bekjempe den typen hat og vold 22. juli er det verste, men ikke det eneste eksemplet på?

- Jeg har et håp om at 22. juli, i tillegg til å være dagen da vi minnes de rammede, blir dagen da vi legger planer for å holde løftene fra dagene etter terroren i 2011, sier Egenæs.

- Hvordan skal vi gå enda lenger og jobbe for at ønsket om ’mer demokrati, mer åpenhet’ ikke bare skal gjelde her i Norge men for alle mennesker? Jeg håper kort og godt at 22. juli blir en dag der vi også oppsummerer hva vi har gjort for å bekjempe hat og vold i året som har gått, og tenker gjennom hva vi vil ha gjort om ett år, sier Egenæs.

Les det sterke blogginnlegget av Amnestys tidligere praktikant Ingvild Rygg Rose= engasjement.

Les John Peder Egenæs blogginnlegg fra 2011 Kjære Amnesty-venner her.