Det går mange usynlige skiller gjennom samfunnet. Gjennom høy og lav, fattig og rik, gammel og ung. Og det går et skille mellom dem som helt uironisk kan si at de «ikke skjønner hvorfor det er så gøy å se 22 menn løpe etter en ball», og dem som alltid må se på når det går en viktig kamp på tv.

Blant dem som må se de viktige kampene, går det også noe skillelinjer. Du har tippekamp-titterne, og dem som jevnlig drar for å se favorittlaget spille. Og så har du Marius Helgå.