– Klagenemnda har gitt Boligenheten i Oslo kommune medhold i å kaste meg ut fra hjemmet mitt. Jeg har bodd her i Brinken i nesten 25 år. De siste årene i en leilighet på 46 kvadrat som er å regne som en familieleilighet. Jeg bor alene og har ikke krav på en sånn «stor» leilighet. Jeg vil bli tilkjent en annen leilighet, sier hun oppgitt til Dagsavisen.

Dagsavisen snakket med Johanna Engen rett før jul, og da hadde hun fått varsel om utkastelse, og at de ville finne en mindre leilighet.

Men hun håpet at den kommunale mølla ville snu.

Bakgrunn: Johanna: Jeg er bare et tall for kommunen

Ny utvikling i saken: Johanna Engen ble kastet ut av kommunen. Nå kan hun få et pusterom.

SMS

For en ukes tid siden fikk hun en SMS fra Altinn om å logge seg inn og lese et brev fra Oslo kommune.

– Men jeg har ikke kommet inn og fått lest det. Men jeg regnet med hva som var innholdet i brevet, og ringte boligkontoret, og fikk bekreftet at jeg kastes ut, sier hun stille.

– De bekreftet utkastelsen, og la til at de har forståelse for min situasjon. Men regler er regler.

Bekreftelsen fikk hun i brevs form, svart på hvitt, dagen før påske.

I brevet står det: Klager innvilges en ettroms bolig med tidsbestemt leieperiode på sju år.

– Dermed omgår de eget regelverk som sier at mennesker over 60 år og som aldri noensinne kan få lån til å kjøpe egen bolig skal få varig leiekontrakt. Tror jeg har bodd her nærmere 25, sier 68-åringen.

I dag sier normen at en leilighet på tre rom eller mer er familieleilighet. Antall kvadratmeter spiller ingen rolle.

– Hadde jeg hatt en toroms på 50 kvadrat hadde jeg fått bli boende, sier hun.

– I 1936 var kanskje tre rom og 46 kvadratmeter normen for en familieleilighet. Men ikke i 2017. De som får en familieleilighet i den størrelsen flytter etter kort tid, fordi den er for liten, sier hun.

– Noen i systemet må skjønne at de ikke kan plassere gamle damer, narkomane, personer med dobbeltdiagnoser, rus og psykiatri, lidelser og familier med små barn i samme oppgang, sier hun.

Men saken er kjørt, skal vi tro bydelen.

– Vi forholder oss til regelverket og klagenemda. Noe vi er forpliktet til, sier avdelingsdirektør i Bydel Gamle Oslo, Trine Lise Saxesen Granli til Dagsavisen.

Følg Dagsavisen Oslo på Facebook!

Vil bo i bydelen

Johanna Engen vil helst bli boende i bydelen, men vet at uansett hva hun blir tilbudt, vil det være av mye dårligere standard enn det hun har i dag.

– Jeg vet ikke hvor jeg får en ny leilighet. Er kjempefortvilet og datt helt i kjelleren da jeg fikk beskjeden. Må si at dette er en dårlig behandling av gamle folk, sier hun med gråten i halsen.

«Jeg er så sliten og lei meg, bare griner og griner», skriver hun selv på sin egen facebookside, hvor hun har fått mange støtteerklæringer.

Det er også blitt opprettet en egen underskriftskampanje på Facebook til støtte for Johanna Engen.

– På Tøyen står en bygård med store leiligheter tom på tredje året. Meningen var at studentsamskipnaden skulle bruke den til studentboliger, men det ble ikke noe av. Hvor lenge skal denne stå tom? spør hun.

Engen har jobbet et langt liv i lavlønnsyrker, og på deltid.

– Jeg vil aldri få råd til å kjøpe meg noe eget, sier hun.

I 2010 ble Johanna Engen tildelt Brosteinprisen av Kirkens Bymisjon for sitt arbeid mot fattigdom. Hun er styremedlem i Velferdsalliansen og sitter i Excecutiv Committe (EXCO) i EAPN – European Anti Poverty Network som holder til i Brussel.

Les også: Da Johanna Engen troppet opp hos arbeidsministeren på vegne av fattige

– Hjerterått

Rødt-leder Bjørnar Moxnes har engasjert seg i saken, og sendte før jul - på bakgrunn av Dagsavisens sak, fem skriftlige spørsmål til byråd for eldre, helse og sosiale tjenester Inga Marte Thorkildsen (SV).

På spørsmålet om antall rom opp mot bolignes areal svarte byråden:

«Forskriften gir ingen føringer på hvor stort boligareal eller hvor mange rom som er passende. Instruksen gir også få føringer, med unntak av at familier må påregne en viss trangboddhet. (...) Alt i alt er vurderingen av areal opp mot antall rom et område hvor det er stort rom for individuell vurdering av søkerens behov. I Dagsavisens sak uttaler også Gamle Oslos boligkontor at de i tillegg til å vurdere antall rom også ser på hver enkelt sak og enkeltmenneskets behov. Jeg både forventer og har tillit til at bydelene gjør slike individuelle vurderinger for å finne den best mulige løsningen i hver enkelt sak».

– Dette er hjerterått og høl i hue, og jeg kan ikke skjønne at vedtaket er i tråd med forskriften. Noe jeg også vil be byråden om å finne ut av, sier Moxnes, og lover å ta saken videre.

– I forskriften om tildeling av boliger heter det at søkere med «varige behov, blant annet søkere over 60 år, skal gis positive vedtak». Hun er 68, og må få slippe å være en kommunal kasteball, sier Moxnes.

Les også: Erling Borgen om Johanna Engen og fattige før valget i 2011