Takových pokusů už bylo více: získat moc nad Internetem. Vyrvat jeho správu z rukou těch orgánů, které se o něj starají dnes, a „odklonit ji“ někam jinam, kde bude „více pod palcem“.

Například v letech 2003 a 2005 se o něco takového snažil Světový summit o informační společnosti (WSIS, World Summit on Information Society). Jeho faktickým cílem bylo převzít pravomoci dnešního ICANNu (Internet Corporation For Assigned Names and Numbers) a svěřit je Mezinárodní telekomunikační unii (ITU, International Telecommunication Union), která je odborným orgánem OSN pro informační a komunikační technologie. Vše s argumentem, že na činnosti ICANNu se doopravdy podílí jen některé země světa, zatímco ostatní na něj nemají žádný praktický vliv. Nakonec k tomu sice nedošlo, aby bylo to „docela o fous“.

Dnes se zdá, že je na obzoru další velký a vážný pokus o „odklonění“ vlády nad Internetem, a to opět směrem k Mezinárodní telekomunikační unii (ITU). Jen konkrétní mechanismus bude jiný: od 3. do 14. prosince 2012 se v Dubaji koná Světová konference o mezinárodních telekomunikacích (WCIT-12, World Conference on International Telecommunications), kterou pořádá právě Mezinárodní telekomunikační unie, a která bude projednávat a schvalovat nový Mezinárodní telekomunikační řád (ITR, International Telecommunication Regulations). Ten dosavadní vznikl již v roce 1988, kdy datové komunikace a Internet byly (oproti dnešku) ještě v plenkách. Nový řád, o jehož podobě se jedná již od roku 1998, pochopitelně už musí nějak reflektovat současnou situaci – a problém je právě v tom, jakým způsobem ji chce reflektovat.

Kdo a co navrhuje?

Přesnější podoba návrhů ale „není příliš veřejná“, a seznámit se lze hlavně s tím, co „uniklo“ na veřejnost přes specializovaný „únikový“ server WCITleaks. Na druhou stranu rád kvituji, že konkrétně naše Ministerstvo průmyslu a obchodu, které má danou problematiku ve své gesci, v červenci tohoto roku uspořádalo veřejnou konzultaci k přípravě nové verze Mezinárodního telekomunikačního řádu, a v rámci ní poskytlo i to, co tehdy mělo k dispozici. A samo přitom konstatovalo, že:

Návrh nového Řádu stále ještě není ukončen, jeho podoba se formuje velice těžce na přípravných pracovních skupinách ITU. V průběhu již proběhlých jednání se potvrdilo, že existuje zásadní rozpor mezi přístupem západního světa, počítaje v něj i Českou republiku, a blokem zemí, především arabských a afrických, podporovaných Společenstvím nezávislých států v čele s Ruskou federací, k řadě záležitostí, především v otázkách přístupu k internetu.

Tento zásadní rozpor, jak se zdá, v poslední době dále graduje. Přitom posiluje zejména ta strana, která volá po zásadních změnách: kromě bloku afrických a arabských zemí (s podporou Ruska), které vykazovaly obdobné snahy již dříve, se nyní hovoří zejména o Číně, jako o dalším významném a silném hráči, který také cítí, že má na celosvětový Internet malý vliv.

A co že by mělo být podstatou změny, kterou tito hráči chtějí vyvolat? Na první pohled relativně logická věc: „zahrnutí“ Internetu pod telekomunikace. Ze služeb poskytovaných v rámci Internetu by se tak staly telekomunikační služby, a z internetové infrastruktury telekomunikační infrastruktura.

Jenže právě to by rázem přineslo velmi zásadní dopady: na Internet by se začalo vztahovat prakticky vše, co se dnes vztahuje na tradiční telekomunikace. Od nejrůznějších forem regulace, včetně cenové, přes boj se spamem a bezpečností v online světě, rozhodování o tom, jaký druh provozu je přípustný a kdo a jak má či nemá právo se připojit, až po převzetí celého systému distribuce IP adres a systému DNS. Včetně zcela nového způsobu peeringu (propojování sítí a celých AS), na technických ale i ekonomických principech obvyklých pro propojování telekomunikačních sítí, včetně poplatků za terminaci internetového provozu (jak to např. navrhuje organizace ETNO, zastupující velké telco operátory).

Odsud je už jen krůček k možnosti snáze zasahovat i do obsahu a služeb poskytovaných po Internetu, k odpojování uživatelů od Internetu, blokování toho či onoho, sledování všeho atd.

Přesnější kontury toho, o co usilují země jako Čína, Rusko a arabské a africké země (ale jistě i mnohé další), dnes stále nejsou zcela jasné a zřejmě se stále průběžně „upravují“ co do taktiky i samotných cílů. Ale vzhledem k celkovému trendu, jehož jsme bohužel v poslední době svědky, není příliš těžké si domyslet, o co a komu zde jde.

Kampaň Stop the Net Grab

Že tentokráte jde opět „do tuhého“, dokazují už jen reakce na očekávaný vývoj. A na rozdíl od dřívějška dokáží dát dohromady i takové hráče, kteří obvykle nemají k sobě dvakrát blízko. Třeba jako u kampaně Stop the Net Grab (v překladu něco jako: „Zastavte uchvácení sítě“), kterou iniciovala Mezinárodní konfederace odborových svazů (ITUC, International Trade Union Confederation) spolu s organizací GreenPeace, a spustila 12. listopadu 2012 za účasti bývalého šéfa ICANNu Paula Twomeyho, a s podporou Vinta Cerfa (po videu). Následně tuto kampaň podpořily i takové subjekty, jako je organizace NRO (Number Resource Organization), zastřešující tzv. RIRy (Regional Internet Registry, zajišťující mj. distribuci IP adres).