Den som i Dalarna verkligen vill förstå Socialdemokratiska Arbetarepartiets tillkortakommanden, dess självbild och själ bör bege sig till Borlänge.

Där har arbetarekommunen haft den politiska makten sedan demokratins införande. Borlänge styr och ställer i partidistriktet på ett sätt som ofta är frustrerande för övriga arbetarekommuner i Dalarna.

Låt mig peka på ett illustrativt exempel: När länets finaste politiska hedersuppdrag blev ledigt 2002, det som landstingsfullmäktiges ordförande, fick en person som aldrig haft någon politisk befattning över huvudtaget ta över.

I Borlänge arbetarekommuns ögon hade han emellertid varit centralt placerad: Han hade varit kommundirektör i Borlänge - och det var toppen i arbetarekommunen som såg till att det blev rätt person på rätt plats.

"Jag fick frågan av Kenneth Persson i ett sent skede, när valberedningen i stort sett pratat färdigt", berättade Bengt Lindström (S) (DT 030526).

Så går det till.

Det är också där, i själva maktcentrum, det svider mest när någon redovisar regeringskompetensen i de stora S-styrda dalakommunerna och i det S-styrda landstinget. Särskilt om någon vågar knysta något om färdigheter som den ikoniske Peter Hultqvist inte visat sig besitta.

Det var antagligen någon av de hårt prövade kommunekonomerna i Borlänge som skrev de lättade raderna i årsbokslutet för 2009: "För första gången på tio år redovisar verksamheten ett överskott. Senast det hände var 1998."

När Hultqvist 2006 lyfte från Borlänge till högre höjder (uppdraget som länsordförande i S har han naturligtvis kvar) hade han alltså som kommunalråd åtta års konstanta driftsunderskott för kommunen på meritlistan. Åtta år. I rad.

I åtta år förmådde Hultqvist Borlänge att anta S förslag till driftsbudget för kommunen och sedan övertrasserade han den vartenda år.

Dagens kommunstyrelseordförande, Jan Bohman (S), har aldrig hållit en driftsbudget sedan han tillträdde och för 2015 säger mig mina källor att budgetprognosen pekar på minus 80 Mkr.

Man kan ju tycka att det är S i Borlänge som är svaret skyldigt vad gäller att redovisa ekonomiska framtidsplaner och deras genomförande men så är det inte för S i Borlänge.

Arbetarekommunen skriver i Dala-Demokraten (150520) under rubriken "Hur ska det betalas, Runnberg?". Själv svarar arbetarekommunen på samma fråga att det ska ske med lån och genom att tulla på reserverna.

I DD anser Kenneth Persson att det är jag som ska specificera "vilka undersköterskor, vårdbiträden, sjuksköterskor eller läkare vi skall spara in på?".

Tänk, det trodde jag länet hade Ingalill Persson (S) till, men det har jag tydligen fått om bockfoten.

Arbetarekommunens ordförande liknar mig också vid Horn-Per i texten.

Min rekommendation till Ingalill Persson är att hon inte tar några som helst intryck av Kenneth Perssons ekonomiska ideal. Borlänge har ett av landets största skuldberg och fick förra mandatperioden begära utökad kredit hos Kommuninvest eftersom kommunkoncernen slog i lånetaket.

I dag är skattesatsen i Borlänge näst högst i Sveriges värsta högskattelän (bara Smedjebacken (S) ligger sämre till). Men det har inte lett till bättre välfärd i Borlänge.

En familj med en metallare och en kommunalare med 30000 respektive 25000 kronor i lön skulle tjäna 18540 kronor om året på att flytta från Borlänge till Västerås, bara i lägre skatter. Arbetarfamiljen kanske skulle vilja göra något annat för sina pengar? En semesterresa?

Skolorna har, trots att Borlängeborna betalar in sisådär 200 Mkr mer i skatt än de hade behövt om de bott i en snittkommun i Sverige, stadigt legat bland de 25 sämsta skolkommunerna i landet enligt lärarfacket.

Det är också välkänt att Borlänge i Almegas ranking 2013 av valfriheten i Sveriges kommuner placerade sig på plats 290. Det finns 290 kommuner i landet.

Arbetarekommunens krav på besked från mig publicerades samma dag som Bohman luftade sina tankar på att det kan bli aktuellt att göra det ännu dyrare att bo i Borlänge jämfört med andra kommuner.

Att DT-läsarna får klart för sig detta är inte roligt för arbetarekommunen. Det är inte så konstigt att en ledande socialdemokrat i Borlänge i sociala medier skriver att jag inte borde jämföra med andra kommuner.

Det verkar deppigt i arbetarekommunen. Dels förutspår Kenneth Persson nu DD:s (S) snara hädanfärd. Dels skriver den där irriterande Horn-Per förskräckliga ledartexter om den egentliga regeringskompetensen i staden och landstinget.

Men den där uppgiften att vara Horn-Per för arbetarekommunen är en roll jag trivs finfint i, Kenneth Persson.

Jag ser det som ett kall, rent av.