Igår skrev författaren Jan Guillou en längre krönika i Aftonbladet. Där han – av anslaget att döma – i en anda av ”en gång för alla” gjorde upp med vad han uppenbart har intalat sig själv är argumenten för ett svenskt medlemskap i Nato.

Jan Guillous högst säregna sätt att debattera kännetecknas av en originell kombination av mästrande överlägsenhet och missuppfattningar. Det är som någon som sitter bakochfram på en mycket hög häst.