Välj sida:

Juholt lämnar politiken: "Vill inte bli ihågkommen som den sista vänstersossen" 1 1

”Partivänner. Vår uppgift är att vara ett samhällskritiskt parti, alltid i opposition mot ofrihet och ojämlikhet.” Till stående ovationer klev den nyvalde partiledaren upp på scenen inför den socialdemokratiska kongressen i Stockholm den 26 mars 2011. I medvetandet fanns inte tillstymmelse till aning om vilken turbulent period som skulle följa, som tillslut, knappt ett år senare, skulle bidra till att han tvingades ta beslutet att avgå.

45 månader senare meddelar Håkan Juholt Dagens ETC att han tänker lämna riksdagen. Sin vana trogen har han tänkt ut detaljerna i sin medietaktik själv. Lokalmedierna i Oskarshamn, där han tidigare har arbetat som journalist, blir först med nyheten. En kompis till sonen på Nyheter 24 får också förhandsinformation, och Dagens ETC får som enda tidning en längre intervju. När nyheten är ute har Juholt som plan att stänga av telefonen.

– Fasen vad skönt det känns att tänka på att många kommer bli så förbannade över att jag valt just er att prata med, säger Håkan Juholt när han visar oss runt i de riksdagskorridorer som han gjort sig bekväm i under sina 21 år i riksdagen.

Varför slutar du?

– Jag känner att jag har ett väldigt starkt stöd. Jag slog mitt tidigare personvalsrekord i det senaste valet med 5 240 personröster. Men jag väljer att sluta av två orsaker. Dels handlar det om min privata situation. För mig är det inte det politiska uppdraget ett kontorsuppdrag, utan jag vill gå all in. Mina barn är utflugna, min mor dog i somras, min hustru bor i Stockholm och mina band till Oskarshamn, till familjen, är brutna. För det andra är den politiska utvecklingen sådan att jag, som drivs så starkt av ideologiska frågor och en stark vilja till samhällsförändring, inte kan vänja mig vid att politik ska förminskas till administration och byråkrati.

Varför väljer du att ge oss beskedet just nu?

– Jag kommer lämna riksdagen när det här riksdagsåret är slut. Att jag ger beskedet nu beror på att det redan har kommit väldigt många förfrågningar inför möten nästa höst. Jag måste kunna ge besked angående dem.

Du har alltså inget emot att din avgång kommer ses som en kritik mot nutida svensk socialdemokrati?

– Jag kommer vara socialdemokrat livet ut. Under min tid i riksdagen har Socialdemokraterna alltid kunnat göra upp med andra partier. Vi är ett samarbetsparti. Men den ideologiska kursen för partiet behöver vara glasklar. När människor upplever att det inte är någon större skillnad mellan S och de borgerliga partierna växer extremismen, då kommer framgångarna för SD som ett brev på posten. Min utgångspunkt är att skiljelinjen i svensk politik inte går mellan SD och andra partier, utan mellan Socialdemokraterna och de borgerliga partierna, där SD ingår. Där ligger konfliktlinjen i svensk politik.

Har högerfalangen inom S tagit ett alltför starkt grepp om partiet?

– Jag vill inte dela in partiet i falanger. Vi har aldrig haft ambitionen att tycka likadant och därmed ligga på 5 procent. Vår ambition har varit att få 35–40 procent och samlas i en större kompromiss. Men jag känner mig orolig över att allt för många ställer sig frågan vart socialdemokratin är på väg. Jag är glad varje dag att Stefan Löfven är ordförande. Men när alltför många upplever att det inte finns någon större skillnad mellan S och de borgerliga partierna sjunker förtroendet för oss.

Varför har då särarten försvunnit?

– Det kan bland annat bero på dåligt självförtroende. Det borde svensk socialdemokrati inte ha. Det är en av de mest framgångsrika politiska rörelserna i världshistorien. Men vi har i flera årtionden nu levt med en nyliberal dagordning, där marknadslösningar ses som de enda lösningarna. Socialdemokratin ska vara tydlig med att säga att vi har en annan väg framåt.

Kan du försöka konkretisera? Varför har gränsen mellan socialdemokratin och andra partier suddats ut?

– Det första skälet är dåligt självförtroende. Det andra är en falsk föreställning om att medelklassen inte är solidarisk, att medelklassen istället skulle vara egoistisk. Det tredje skälet är årtionden av ideologisk utbildning inom partiet. Jag är övertygad om att idén bakom social­demokratin – ett solidariskt samhälle som skiljer sig från ett borgerligt samhälle – omfattar så oerhört många fler än oss socialdemokrater. Att många fler vill se ett samhälle där vi medborgare inte bara är reducerade till kunder på en marknad. Detta är socialdemokratins paradgren, inte frågor på decimalen.

Din relation till socialdemokratin känns lite som en olycklig kärleksrelation, har jag tolkat dig fel?

– Din fråga är väldigt vacker. Jag känner en reservationslös kärlek till socialdemokratin, till rörelsen, till de socialdemokratiska värderingarna. Social­demokratin är så mycket större än de som för tillfället har makten i Stockholm.

Läs vidare på nästa sida