Jag motsätter mig inte goda saker eller framsteg i annat än det ekonomiska men detta tål att granskas. Nämligen har vänsterns ekonomiska framsteg fått kliva åt sidan för ”den goda kampen” att vara goda människor. Att könen ska vara 50/50 i allt och alla, att Pride-flaggorna ska viftas som Sveriges i princip andra nationella flagga, att miljökampen ska matas med smågodis i form av elsparkcyklar och extra ören i bensinskatt. Att detta är nödvändigt för den goda (vänster)människan. Ska man vara moralisk? Vara rädd för att säga ifrån hedersförtrycket för det är en ”högerfråga” eller gynnar SD. För vänstern att relativisera kritiken mot dessa frågor är nämligen att gynna SD, det är nämligen Sveriges största missnöjesparti för allt och alla om någon råkar att ha missat det. Som ju klår även V med väldigt god marginal, ja varför gör inte V bättre ifrån sig? Fast den specifika frågan får vi ta en annan gång

Socialismen kan både ses som en oundviklig samhällsutveckling (Marx) eller som en moralisk utveckling där man vill att en minoritet inte ska tillåtas äga en majoritet av företagen. För sig kan ju även oundviklig samhällsutveckling och moral sammanträffa i ett. I alla fall drivs uppenbarligen inte dagens vänster av någon djup tro på en samhällsutveckling mot socialism (det skulle genast märkas om så vore fallet). Utan den drivs av moral, inte en ekonomisk moral utan en social moral, vilket kan sägas gälla mycket av högern också för den delen. Hur är vi goda människor, hur kan jag visa att jag är en god människa, få uppskattning för att jag tillhör gruppen goda människor? Du säger dig tillhöra de goda värderingarna, dagens mer radikala feminism, enfaldiga klimatkamp eller den berömda anti-rasismen som relativiserar brott och samhällsproblem gällande invandrare. Vi ska frammåt, vi ska bekämpa det gamla, det patriarkala, industriella och rasistiska samhället utan större eftertanke för så ser samhällstrenden ut.

Är de här sakerna inte bra däremot? Jo, delvis men jag fördömer dess mest extrema onyanserade former här. Ska kvinnor värderas lika som män, självklart, ska kvinnor tvingas in i styrelser och dela på sin föräldrapeng pga. deras kön, nej. Ska landsbygden straffskattas för de har långt till jobbet och kärnkraften trots sin effektivitet svartmålas, nej. Ska vi ändå bekämpa klimatförändringar och fortsätta utveckla ny teknik, ja. Ska vi tolera angrepp mot folk pga. deras hudfärg eller religion, nej. Ska vi gosa med islamister som radikaliserar fattiga förortsinvånare som har segregeras, nej. Vad dagens vänster eller kanske etablerade politiker i allmänhet saknar är nyansering. Vissa aspekter av en sak är bra, andra inte. Jämställdhet för samma rättigheter och möjligheter är bra, påtvingad jämställdhet i privatlivet inte, det är en fråga för varje familj att ta ställning till. Är invandrare en god resurs, det kan de absolut vara, Sverige är på många sätt ett bättre land pga. av dem men att låtsas som att invandringen är problemfri och det endast är rasister som är ute för att svartmåla den är fullständigt skrattretande. Tänk på de offer för brott och hedersvåld som fortsätter lida för deras utsatthet enbart skulle ha varit en fantasi påtänkt av en sverigedemokrat.

Varför är det så viktigt att ta ställning för den goda kampen då? Att vara god? Om jag vore mer marxistisk lagd kanske det skulle vara en klassanalys här. Men jag tror mer på en annan vetenskap här, nämligen psykologin. Att människor är flockdjur, som delar upp sig i ”vi och dem” för överlevnads skull, en social överlevnad i detta fall. Ingen vill vara utanför, allra minst i ett konsensusland som Sverige, ingen drömmer om att bli hånad som rasist eller kvinnohatare. Med det sagt är det knappast hela Sveriges befolkning under ett förtryck där alla skrämts in i sina led, där alla egentligen tycker annorlunda. Sådana personer finns ju självklart men många genuint tror på den goda kampen, om verklighetsbilden om kampen mellan den liberala demokratin och kvinnors rättigheter mot de klimatförändringsförnekande rasisterna osv. Socialismen då, är inte den också god, varför kommer den i skymundan? Här kommer klassanalysen, för arbetarklassen har krympt, folk har det bättre och det är medelklassen som sätter agendan i samhället och den agendan är inte ekonomisk, den är social. Människor som redan har det bra har mindre anledningar att stödja radikala samhällsförändringar, särskilt om deras pengar står på spel. Slutssatsen är att den gamla tidens vänster som brydde sig om ekonomiska framsteg mot socialism är en relik och knappt vid liv idag, hör högern jubla, vi har däremot fått ett socialmoraliserande politiskt etablissemang som för min del bortsett från den socialist jag är, är både en skadlig och kontraproduktiv utveckling.

Med vänliga hälsningar / PBjörkh