Under sex års tid har forskare vid Folkhälsomyndigheten, Statens veterinärmedicinska anstalt och Uppsala universitet samlat in och analyserat saliv och blod från fladdermöss i södra och mellersta Sverige.

Ingen av de 452 analyserade fladdermössen hade påvisbart rabiesvirus i saliven, men 14 av dem hade rabiesspecifika antikroppar i blodet, vilket visar att de var eller nyligen hade varit infekterade av viruset.

Samtliga fladdermöss med antikroppar tillhörde arten vattenfladdermöss och hade infångats i antingen Skåne eller Småland. Risken för smitta anses som ”ytterst liten”, även om den inte helt kan förbises.

Bra att veta

– Det här innebär ingen fara för allmänheten. Vanliga människor blir ju inte bitna, men det är bra att känna till om en forskare eller om ett barn hittar en fladdermus och råkar bli biten, åtminstone i Skåne eller Småland. I så fall bör man uppsöka läkarvård och få behandling, säger Åke Lundkvist, professor i virologi vid Uppsala universitet och en av forskarna bakom studien.

År 1985 avled en fladdermusforskare i Finland och 2003 dog en forskare i England efter att ha blivit biten av samma fladdermusart som bär på viruset här i Sverige.

Den aktuella virustypen, European Bat Lyssa Virus (EBLV), är ett rabiesliknande virus av samma typ som tidigare har påträffats i Danmark, Norge och Finland.

Alla dör

Rabies är ett av världens mest fruktade virus. För personer som smittats och börjat utveckla symtom slutar infektionen alltid med döden.

– Rabies är lite märkligt så till vida att om man får behandling före symtom så blir 100 procent friska, men om man får symtom så dör 100 procent. Det finns liksom inget mellanting, säger Åke Lundkvist.

Sverige har varit fritt från rabies sedan 1896.

– Det här innebär att vi inte längre är det, även om jag inte vet huruvida det här fyndet påverkar den klassifikationen. Men oavsett så har vi inte rabies bland hundar och katter som många andra länder, vilket är betydligt allvarligare, säger Åke Lundkvist.