"En orm." Så beskriver Leif GW Persson MP-språkröret i intervjun. "Jag hade väl hoppats att han kommit över det", skriver Gustav Fridolin i ett mejl till Expressen. Gustav Fridolin svarar på GW:s kritik i ett mejl till Expressen: "Någon stjärnreporter har jag aldrig hoppats på att bli. Men jag var en gång med och gjorde ett reportage om vad vi och några brottsoffer tyckte var ett etiskt övertramp i en av Perssons böcker. Det gillade han inte, har jag förstått. Snart dök det upp en inte särskilt sympatisk Fridolin i hans böcker. Jag hade väl hoppats att han kommit över det, trodde nästan det när han för något år sedan ägnade en spalt till att berömma en av mina böcker. Själv känner jag Persson som en ofta klok och viktig röst i den svenska samhällsdebatten" skriver Gustav Fridolin i mejlet.

"När jag skriver själv så läser jag inget. Risken är att man springer på något som är för jävla bra och då blir man knäckt. "Döden på eftermiddagen", "På spaning efter en tid som flytt" och Richard Fords "Kanada" är tre sådana böcker".

"Jag tänker mycket på vad jag ska äta och dricka, och var. Den här 5:2-dieten gör dock att jag bara kan satsa fem sjundedelar på den biten, det vill säga 71 procent".

"I våras trodde jag inte att jag skulle kunna jobba med "Veckans brott" på grund av höften. Men det är roligt, jag kan detta. Camilla Kvartoft är en framgångssaga, hon är skitbra. Hon är min arbetskamrat men har också blivit en jävligt god vän."

"Så är års är min fritid identisk med jakt. Min hustru säger "Ajöss, vi ses till våren". När jag var liten var jakten som att leka indian och vita, en förflyttning till en roligare verklighet. Som äldre har det blivit ett sätt att hålla sig undan".

"I bland oroar jag mig för mina barn. Som när min dotter Hedda bodde i Hollywood i flera år. Det är en miljö som jag känner och inte uppskattar att hon var i, men hon kom hem ordentligt".

- Eftersom jag är den där typen som går ut fullt och helt - i stort såväl som smått - så satsar jag hundra procent var gång. Detta med undantag för mat och dryck och min 5:2-diret som gör att jag bara kan satsa fem sjundedelar på den biten, det vill säga 71 procent. Totalt 471 procent vilket sammanhänger med min gränslösa optimism och grundläggande dare-devil-inställning.

Så, vi gjorde ett tvärsnitt på GW:s hjärna och bad honom kommentera delarna.

Hur många gånger har man inte undrat hur det ser ut uppe i kontoret på professor Persson.

Goda egenskaper: Snäll och generös, har självironi och är inte långsint.

Familj: Gift med Kim Persson, 57 (civilekonom) och fyra biologiska barn. Patrick (bibliotekarie på Kulturhuset), Malin (jurist och författare), Hedda (har castingföretag), Julia (doktor i internationell politik i Oxford) plus Kims två barn, Klara och August. Åtta barnbarn.

Bor: Lägenhet i Solna och gård med jakträttigheter vid Elghammars gods i Sörmland.

Charlotte är en klippa, utan henne skulle det se bedrövligt ut, säger han. Men just i dag är professorn gramse på hushjälpen.

Flaskorna med Fernet Branca är borta från badrummet och det ska ALLTID stå Fernet Branca, i alla badrum.

- En medicinsk variant. Inte för min del men för gäster på besök, säger Leif GW Persson.

Jag säger att det inte är en stor sak för min del, jag kan kissa utan Fernet.

Leif GW Persson, 70 i vår, springer lätt lätt, upp och ner i trappan i det betagande stenhuset vid sjön i Elghammar utanför Gnesta. Annat var det när vi sågs i början av året, då kunde han knappt gå, var ett enda frustande av smärta från höften.

Opererades i mars

I slutet av mars lade han sig på operationsbordet.

- Det gick alldeles utmärkt, jag var hemma på tre dagar. Privat vårdalternativ, perfekt, tar de bort det ska jag lämna landet, säger Leif GW Persson och vrickar sig tillrätta i favoritfåtöljen i biblioteket.

Så snackar en sann sosse.

- Ja jo, men du var inte med på den gamla statliga tiden när man skulle dela rum med snoriga ungar samtidigt som du lyssnade till de glada skriken från personalens kafferum.

Apropå valet så förutspådde du utgången i en krönika en månad innan valet, och det blev nästan prick så. Är du synsk nu också?

- Nej, det var inte så svårt. Men det är ett knepigt läge detta. Det är inte bra att ge kommunisterna allt de pekar på och Jimmie Åkesson är inte dum på det sättet, han kan ställa till problem på allvar. Den där Fridolin är en orm, men det lär väl visa sig.

Orm? Det får du utveckla. Har du träffat Gustav Fridolin?

- Det kan du ge dig fan på att jag har, det är därför jag vet att det inte är en bra människa. En riktig liten orm.

- Jag tänker inte utveckla detta av hänsyn till andra än Gustav Fridolin. Men det går tillbaka till tiden när han skulle bli nåt slags stjärnreporter på TV4. Jag har aldrig i mänsklig mening träffat en mer hänsynslös och dålig journalist. Och det där är egenskaper som naturligtvis går igen i annat.

- Stefan Löfven däremot är en hederlig människa. Därmed inte sagt att han kommer att klara detta. Men han är en hygglig karl.

Är det så du delar in människor, ormar och hyggliga karlar?

- Ja, det är inte oviktigt. Jag har ingen radar, det kan ta en stund att upptäcka vilken typ det handlar om. Somliga är "grumpy, but good at heart", liksom vissa ormar kan vara ganska charmerande. Två bekanta berättade för ett tag sen att de röstade på SD och då sa jag att de inte behövde komma hem till oss mer. Vår dotter är ihop med en gambiansk man. Mitt yngsta barnbarn Jocelyn har en engelsk pappa hon är rödfnasig och ser ut som en ung Winston Churchill, minus cigarren. Högst förtjusande allihopa.

- Men det var det som gjorde att jag till och med blev förtjust i Reinfeldt, för att han sa som han gjorde om invandringen.

- Världens förmögenhetsfördelning har aldrig varit så asymmetrisk som nu. Enkelt uttryckt kan man säga att en procent av jordens befolkning sitter på 99 procent av dess tillgångar. Det är givetvis åt helvete.

"Generös mot alla jävlar"

Är det inte lättare att tycka så när man sitter med bena upplagda på en pall i ett vackert gammalt stenhus och tillhör den där procenten?

- Jo, jag tillhör väl snarare en promille av jordens befolkning, som har samma förmögenhet. Det är ingen konst att vara vänlig då. Men jag är generös mot alla jävlar, det ska du veta. Jag ger tio procent av allt jag tjänar efter skatt till välgörande ändamål. Jag skulle kunna sitta här och skramla med mina guldslantar och fundera på om jag ska köpa ännu en låda fint vin, men så gör jag inte. Det är där jag skiljer ut mig i positiv mening.

- Det handlar inte om att försöka köpa sig fri från något, jag har gnott ihop varenda öre själv. Det är väl jag bland författarna som har betalat skatt på den här nivån. Liza Marklund bor utomlands och Henning Mankell är skriven i Moçambique.

- Jag betalar åtminstone ett par daghem varje år på mina skatter.

Och mer ska det bli. Hur går det med inspelningarna av "Backstrom" i Hollywood, hörde jag rätt om att filmbolaget Fox var på besök?

- Ja, jag träffade dem förra veckan, det var mycket trevligt, och jag ska åka över så fort jag får tid. Inspelningarna av första säsongen befinner sig i slutskedet och premiären är satt till januari. Blir det fler säsonger så "är jag hemma", blir det inte det så får jag nöja mig med de pengar jag redan har tjänat, och eftersom det är mer än vad en normal löntagare tjänar under ett helt liv, så kan jag förlika mig med tanken.

Kämpa GW.

- Va?

Äsch, det var inget. Du skriver på en ny roman också. Berätta!

- Det är lite segt, men det är det i början. Jag låter aldrig en käft läsa under tiden jag skriver, inte ens hustrun får läsa en rad och förlaget får inte flytta ett kommatecken. En gång var det en tomte som gjorde en ändring utan att fråga. Honom blev jag galen på och sa till förlaget "han kommer aldrig mer att finnas i min närhet".

- När jag är klar brukar jag låta den ligga i en månad innan jag gör några oftast marginella ändringar och skyfflar i väg till förlaget. Sen blir det årets mest sålda bok, det är historiskt.

Så säger alla.

- Ja, men alla de andra som säger att de säljer en massa böcker kan du bara skita i, för det är påhitt. De bästa författarna säljer nästan inga böcker alls, det är sorgligt och orättvist, men fakta. Stieg Larssons böcker har sålt i 75 miljoner ex, det finns ingen annan svensk som är i närheten med tre böcker, och jag förstår den succén.

- Jag förstår till och med varför Läckberg är så populär. Det är samma princip som gör att ungar älskar att stoppa i sig smågodis. Det är socialporr, vuxensåpa, "Hollywoodfruar" fast i Fjällbacka. När fan hade de ihjäl någon i Fjällbacka? Eller i Ystad? Där dör folk som flugor. Och på Sandhamn och Gotland. De väljer platser där de själva har bott, de lata jävlarna, så att de inte behöver göra nån research.

- Bäckström är verksam i Solna, där begås det ju ett antal anständiga mord varje år. Alldeles tillräckligt för att hålla Bäckström på fötter. Det arselhålet. Bäckström fixar jag inte att skriva oftare än var tredje år, han plockar fram det sämsta hos mig, han är förskräcklig.

Nya romanen

Skulle du kunna skriva med en kvinnlig huvudperson?

- Ja, det håller jag på med nu, faktiskt. Jag kan inte prata om det, men titeln är "Bombmakaren och hans kvinna", en historia i terroristmiljö. Jag kan skriva om vad fan som helst och det ska jag göra om jag får leva. Jag kan nämligen skriva, till skillnad från nästan alla andra.

- "Den som dödar draken" tog 31 dagar från idé till att den var klar. "Grisfesten" gick också snabbt, eftersom jag var förbannad. Biografin "Gustavs grabb" var i viss mån enkel att skriva eftersom jag hade berättelsen i mig. Nu funderar jag på att skriva om mitt yrkesliv framöver.

Sanningen om Geijer-affären, en gång för alla?

- Just den tänker jag skita i, det var ett trauma för mig, en livskrishistoria som jag känner att jag har avverkat. Men man har ju träffat en del folk genom karriären och livet, ormar och hyggligt folk...

Ooop, låter som om en och annan ska hålla i hatten.

- Nej. Egenvärde att hänga ut någon finns det bara i det läget då en person har fått väldigt mycket makt och missbrukar makten. Att hänga ut någon som "tack för senast", finns det inget egenvärde i.

- Jag har skrivit tre böcker som inte har kommit ut också. En var en roman om en ballongfararassistent, assistenten till kapten Victor Rolla. Jag skrev den för 30 år sen, men den blev liggande av olika skäl. För något år sen körde jag den i papperstuggen. För att mina ungar inte skulle drabbas av girighet efter mitt frånfälle.

Menar du det?

- Ja. Jag gjorde mig dessutom av med en dokumentär bok om Stureplansmorden och en ren brottsroman. Problemet med den sistnämnda var att det gick att känna igen huvudpersonen och jag insåg att det skulle bli jobbigt för de anhöriga till offret.

- Så den sänkte jag också.

- I en ekonomisk mening har jag eldat upp tiotals miljoner kronor, kanske hundra miljoner.

- Vill du ha en halstablett?

- Du har väldigt bastanta små händer, har du tänkt på det?

- Du är stark kan jag tänka mig. Taggad på något sätt. Lite okvinnligt, men okej.

- Min engelska dotter har cashmerejumper, pärlhalsband och kjol, hon är inte som du.

Hon som jobbar på college i Oxford?

- Ja, på Merton College, Julia. Hon är akademiker och sitter i styrelsen. Jag är mycket stolt över alla mina döttrar (Malin, 45, Hedda, 40, Julia, 33, och styvdotter Klara, 32).

- Malin ska du inte jävlas med, hon kan bli skogstokig. Man kan ju fråga sig var hon har fått det i från... det har hon från sin pappa. Hon tar inte skit från någon, det har jag sagt till dem tidigt, ingen av mina fyra döttrar brister på den punkten.

När de har och har haft det tufft känslomässigt, kommer de till dig då också?

- Njae, då har de säkert oftare gått till sina mammor. Anledningen i så fall skulle vara emotionella historier och det är jag inte någon höjdare på.

Med i manspanel

Du sitter ju i Manspanelen i Expressens söndagsbilaga!

- Jojo, men det är skillnad, där är det ett avstånd. Det här är ens eget blod. I nära och kära-frågor tar de det hellre med mamma. Vid praktikaliteter däremot, speciellt sådana som handlar om pengar, kommer de till mig. Alla mina ungar har fått lägenheter.

- Däremot har mina barn aldrig gjort något nummer av att de är mina barn. I bland råkar de ut för saker, att folk snackar om mig utan att veta. Det kan vara pinsamma situationer. Malin hade någon lärare som uttryckte sig om mig, efteråt gick hon fram och bad honom utveckla. "Känner du GW eller? Ja, det är min pappa".

- Min hustru Kim är likadan, håller sig undan. Hon ringer till krogen och ska beställa bord och kommer tillbaka och säger att det är fullt. "Vad i helvete!", säger jag, och ringer själv. Då är det inte fullt längre. Rättvist? Nej, men så är det.

Du är den sorten alltså, som kör "Ser ni inte vem jag är"?

- Nej, det har jag har aldrig behövt, jag går bara rakt in. Men att jag använder mitt namn ser jag inget konstigt i, jag heter ju faktiskt så. 95 av 100 människor jag träffar på är jävligt hyggliga. Jag tror att de har fattat att jag är "grumpy, but good at heart".

- Det är ganska trevligt att vara populär.

När vi sågs senast var du lite tjurig angående "Veckans Brott" och sa att SVT skulle leta ersättare. Var det bara för att spela svår?

- Nej, det var ju för att jag inte kunde gå! Jag kunde inte bli inrullad i studion i rullstol. Men i somras gjorde jag 180 grader och tackade ja till två säsonger. Vi har 1,5 miljoner tittare i snitt varje vecka, nästan lika många tittare på tisdagar som Skavlan har på fredagar. Det är beundransvärt att SVT vill göra den här typen av program bland alla tokiga kockar, mystiska hantverkare och dokusåpor, jag klarar inte skiten.

Paradise hotel

Har du sett "Paradise hotel"?

- Ja, just det. Ett antal ungdomspsykopater som för säkerhets skull är på fyllan. Som utnyttjas grovt och som kommer att bli märkta för livet av det där jävla programmet. Jag har blivit erbjuden att vara med i varenda program, men tackar nej till allt. "Robinson", "På Spåret", "Lets Dance", "Stjärnorna på Slottet"...

Men DET skulle väl passa dig. Sitta och puttra på middagar och dricka vin.

- I helvete heller. Jag är med i program som har att göra med det jag kan, brott och jakt.

När Anders Borg fick lämna som finansminister blev du glad, ty nu kan ni jaga tillsammans oftare.

- Ja, han bor här borta, i en gammal stuga som han har byggt om. Vi brukar träffa honom och hans fru. Det är en bra pojk ska du veta, långt ifrån dum i huvudet.

Vi går ut i hösten, gården som Leif GW Persson arrenderar består av flera hus och marken är på 2000 hektar, varav han själv har jakträtt på 1300.

Vi ska få se Jägarbaren, där de glada kamraterna brukar summera och samlas efter passen i skogen.

Ett hundratal troféer tronar på väggarna, en träskulptur av Olof Palme på bordet och fotografier här och där.

Carl XVI Gustaf skålar

På en av bilderna sitter hans majestät Carl XVI Gustaf vid det långa träbordet i Leif GW Perssons bar och skålar.

På en annan hukar Aje Philipssons son stolt bakom en fälld älg.

- Det kan du ge dig fan på, svarar GW på frågan om det är många som hör av sig och vill jaga på hans marker.

- En gång träffade jag Clark Olofsson, han hade just muckat från finkan, han sa "Du jagar va? Jag tänkte att jag kunde hänga med en dag". Haha, hade Clark Olofsson visat sig med vapen här hade jag sprungit.

Författaren plockar undan de urdruckna flaskorna på bordet, kvar efter senaste rundan med "finanshöjdarna", då det sköts gäss.

Leif GW Persson är inne i sin drickperiod, men eftersom han fastar enligt 5:2-dieten är det vit dag i dag, vilket borgar för att det kan blir några sidor på boken.

- Jag kan inte dricka när jag skriver, inte ens korta texter. Hemingway sa att det inte var problem så länge man var nykter när man redigerar sin egen text. Men för mig funkar det inte. Jag har aldrig skrivit på fyllan, däremot sitter jag på krogen och får en massa idéer som jag skriver ner. Ju fullare desto bättre idéer. Dagen efter när jag tar fram lapparna ser jag för det första inte vad det står och när jag så småningom lyckas uttolka, så är det helt obegripligt.

- Anledningen till att jag krökar som jag gör den här delen av året, är för att få tyst i huvudet. Det är nåt slags överjag som jag vill sänka.

Vad är det som skriker i skallen?

- All möjlig skit, jag får ingen ro. Drar jag i mig några supar får jag frid, det är som att svepa in själen i en sammetsfilt.

- Jag fixar inte att kröka som förr, men jag dricker oftast för mycket. Vodka och vin eller vodka och champagne. Om jag äter sill kan jag ta en öl, men bara några klunkar för att skölja ner vodkan.

Han ser hungrig ut.

- Om jag hade fått äta i dag hade jag stekt fläsk, tagit ett par supar och lagt mig för att vila middag.

- Nu får jag försöka få saker uträttade i stället.

FOTNOT: Henning Mankell säger till Expressen att han aldrig varit skriven i Moçambique och alltid betalat skatt i Sverige.

Missa inga nyheter – ladda ner Expressens app för iOS eller Android.