Sommaren har tillfälligt kommit av sig och när jag kom hem från London var temperaturen +5°C med frisk nordlig vind och drivande regn. Trots detta tilltar oron i landets förorter och bilbränderna har kommit igång på allvar. Man frågar sig hur det skall bli under sommarens värmeböljor? Nyligen drabbades Klockaretorpet i Norrköping av omfattande bilbränder. Klockaretorpet var ett av de populära flyttmålen när SMHI utlokaliserades 1974. Jag kunde ha hamnat där men hade ”otur” i lottdragningen och sedan föll det sig att familjen hamnade i England där den fortfarande finns. Ingen i familjen har beklagat detta.

Situationen i ”utsatta” svenska förorter blir alltmer bekymmersam och dessa har gradvis förvandlats till ”no go-areas” dit snart inte ens polis vågar sig längre. Kriminella gäng har allt mer tagit över och svenska lagar och förordningar slutar gradvis att gälla. I vilken utsträckning som den stora invandringen under de senaste decennierna bidragit till detta är oklart med den har i alla fall inte underlättat situationen. Bostadsbristen är lika stor som arbetsbristen. Ingen behöver dåligt utbildad arbetskraft när datorer och robotar sköter det mesta.

Att uppmuntra till invandring från världens mest outvecklade och primitiva länder är inte bara ett stort problem för den svenska befolkningen utan lika orätt mot de stackars migranterna som har ytterst små möjligheter att finna sig tillrätta i ett Sverige som inte behöver outbildad arbetskraft utan snarare motsatsen. Detta vägrar man dock att officiellt erkänna eftersom det enligt gällande uppfattning inte får finnas några skillnader på folk och folk. Något sådant får inte ens tänkas än mindre yttras. Emellertid vad landet behöver är inte i första hand fåraherdar från Somalia eller månggiftesfamiljer från Mellanöstern utan kinesiska civilingenjörer och indiska datorexperter.

Det som dock är mest förvånande i Sverige är att det sociala förfallet i landet ännu inte har blivit en huvudfråga för landets politiker och dess etablissemang. Dessa håller sig borta från de nergångna områdena. För att veta hur illa ställt det är får man vända sig till utländska media eller lyssna på varningsropen från internet. För det ”upplysta” etablissemanget är det istället de globala frågorna, eller utmaningarna som man numera säger, som gäller. Sverige skall ta ledningen att rädda ”klimatet” och den globala miljön, och inget är idag viktigare än att under två år få in Sverige i FNs säkerhetsråd. När vår förre statsministern med miljöpartiets hjälp öppnade de sista dammluckorna skapade detta en nära nog orgiastisk entusiasm över att Sverige nu inte bara skulle ta ledningen i att rädda jordens klimat utan även frälsa hela mänskligheten från fattigdom och elände. Den svenska välfärden var precis som det dukade bordet hos bröderna Grimm. Välfärdsmyndigheterna bara knäppte till med fingrarna och vips var det ändå lika fullt nästa morgon. Fanns inte skattepengar hade man löpande räkning och var statskassan tom kunde man ju låna räntefritt.

Den fråga som mer och mer tränger sig på är när skall etablissemanget vakna upp och inse att man måste komma tillbaka till verkligheten efter decennier av alltmer orealistiska drömmar och visioner? Här bör man följa det kloka orden av den tidigare tyske förbundskanslern Helmut Schmidt ”Hat man Visionen soll man zum Arzt gehen” det vill säga har man visioner skall man gå till doktorn.



Lennart Bengtsson är meteorolog och klimatforskare med lång internationell tjänstgöring, främst i Storbritannien och Tyskland. Vid sidan av ett aktivt vetenskapligt arbete har han ett allmänt och engagerat intresse i centrala samhällsfrågor.