Vissa politiska beslut verkar för befängda och illa tajmade för att vara sanna. Ett sådant är när Göteborgs Stad nu, mitt i eskalerande klimatkris, väljer att chockhöja priset för periodkorten i kollektivtrafiken. Låt oss vara tydliga: Sänkt pris på kollektivtrafiken skulle inte på något vis vara nog för att uppnå den omställning av våra produktions-, konsumtions- och transportmönster förutan vilken de värsta klimatprognoserna slår in, men att höja priset är helt klart ett steg i fel riktning.

Våra politiska företrädare säger sig ha insett allvaret i klimatkrisen. Göteborgs Stad räknar med stigande vattennivåer, tar fram klimatstrategiska planer och skulle säkert gärna bjuda in Greta Thunberg att mingla på Börsen. Kommunen säger sig planera skydd mot skyfall och översvämningar och andra klimatanpassningar.

Vi kommuninvånare kan till och med få hjälpsamma tips via kommunens hemsida om hur vi kan minska vår klimatpåverkan. Ett av tipsen är, förnuftigt och förutsägbart nog, att lämna bilen hemma och åka kollektivt. I praktiken väljer alltså stadens styrande att i detta läge i stället dra tillbaka den subvention som funnits i många år och höja priset för periodkorten, som står för det viktiga vardagsåkandet och jobbpendlandet, med 135 kronor i ett enda slag.

Därmed främjas den mestadels fossilberoende och överlag resursvansinniga privatbilismen i Göteborg. De koldioxidutsläpp som staden har lovat att minska riskerar i stället att öka. Detta trots att vi enligt FN:s klimatpanel har mindre än tio år på oss att agera om vi ska ha en chans att nå Parisavtalets mål.

Det är oklart vem som vinner på prishöjningen, förutom oljebolagen givetvis. Desto tydligare är vilka som förlorar på den. Västtrafik räknar med att förlora stort, då prishöjningen är så häftig att bolaget räknar med att tjuvåkandet ökar.

Vår gemensamma framtid förlorar stort genom ökade utsläpp i ett läge där minskade utsläpp i förlängningen är en förutsättning för fortsatt liv. Göteborgare med låga inkomster och små resurser får en kännbart försämrad tillgång till staden. I verkligheten kommer en del familjer att behöva inskränka sin rörlighet genom att dela på ett månadskort, avstå från månadskort under semestern, behöva köpa enstaka biljetter och därmed betala mer per resa eller behöva tjuvåka, med dunkande hjärta, på span efter kontrollanternas vita kepsar.

Kommunfullmäktiges ordförande Axel Josefsson (M) förnekar inte att vissa inte längre kommer att ha råd med månadskortet i en intervju, men han verkade inte tycka inte att det är ett problem: ”Då väljer man att gå eller cykla och det tycker jag är bra sätt att transportera sig” (GöteborgDirekt 19/12-18). Den sortens glättiga världsfrånvändhet borde kanske förtjäna ett eget pris.

Prishöjningen kan inte betraktas som något annat än ett mycket välriktat slag mot två värden som Göteborg jämt och ständigt påstår sig värna: Den sociala rättvisan och vår förmåga att klara klimatkrisen. Detta i en situation när andra storstäder går mot prissänkt och till och med avgiftsfri kollektivtrafik.

Är denna höjning på 135 kronor allt avgörande?

Naturligtvis inte. Men den är ett skrämmande tecken på att stadens politiska ledning, vars uppgift det är att säkra Göteborgs framtid, inte prioriterar klimatmålen och det vittnar om en omdömeslöshet som är häpnadsväckande.

Prishöjningen är en stark signal om att vår politiska ledning inte är att lita på när det kommer till behovet av radikal omställning för överlevnads skull – det är helt uppenbart något vi måste ta i våra egna händer. Vi uppmanar alla goda krafter i Göteborg att motarbeta prishöjningen. Vi välkomnar alla som tröttnat på politikernas tomma ord och själva vill agera för klimaträttvisa att gå med i Extinction Rebellion – i morgon måndag kommer vi att synas och märkas på spårvagnarna. Till Göteborgs kommunstyrelse finns väl inte mycket mer att säga än: E’ ni goa eller?

Elvira Ljungberg

Jacob Oscarson

Aktiva i Extinction Rebellion Göteborg