Pekgul: ”Känns som att sitta i husarrest”

"Det bästa vore om mitt ansikte glöms bort, det skulle göra min vardag lättare" Pekgul

Publicerad

Nalin Pekgul räds inte att ta debatten om radikalisering, kvinnors rätt till det offentliga rummet eller hedersförtryck.

Men det har ett högt pris.

Nu undviker hon centrum. Hon har utsatts för hotfulla situationer och när debatten blåser som hårdast lämnar hon inte hemmet.

– Att ta debatten begränsar ens frihet, man får vara beredd på att man kan bli hotad. Men det är inte synd om mig. Jag vet vad jag har gett mig in på.



ANNONS

ANNONS

Utanför fönstret i en lånad lägenhet i Tensta tränger solen igenom det grå molntäcket.

– Jag är nog den enda som gillar grått regnväder, för då är inte så många andra ute, säger Nalin Pekgul, (S) före detta riksdagsledamot.

Det var hon som 2009 startade en ”talibanprotest” och gick ut i kort kjol i Tensta efter att unga kvinnor vittnat om att de inte vågade gå klädda så i området. 2010 startade hon en fikagrupp för att kvinnor skulle ta plats i det offentliga rummet.

Hon är en stark röst i debatten om radikalisering, var en av de första att uttala sig om före detta bostadsminister Mehmet Kaplans (MP) kontakter med islamister och tar ständigt debatten om hedersförtryck.

Hotfulla situationer har gjort henne försiktig

– Vreden som väcks mot mig brukar handla om att jag skulle svartmåla området och förstöra islams rykte.

Sedan ett år tillbaka undviker hon centrum. Personer har skrikit efter henne och hon har känt sig otrygg. Lägenheten vi träffas i är lånad. Inga bilder på henne är tagna i det egna hemmet. Nalin Pekgul håller hårt på säkerheten. Hennes eget hem är förberett och organiserat om något skulle hända henne. Hotfulla situationer har gjort henne försiktig – men inte rädd.

– Det är inte synd om mig jag vet vad jag har gett mig in på.

”I perioder känns det som att jag sitter i husarrest”

När debatten blåser som värst går Nalin Pekgul inte till affären själv. Hon vet vad som väntar – glåpord som skriks efter henne. I stället handlar grannar åt henne.

– I perioder känns det som att jag sitter i husarrest. Även när andra deltar i debatter om islamism och kvinnoförtryck så riktas hat mot mig för att jag brukar uttala mig om det.

Ändå fortsätter hon att ta debatten.

ANNONS

”Jag är beredd att ta riskerna oavsett vad det innebär”

– När islamisterna flyttar fram sina positioner så ska inte kvinnor finnas i centrum. Hur ska jag kunna acceptera det? Jag skulle inte kunna leva med att inte säga något när jag ser intoleransen och förtrycket breda ut sig.

– Jag är beredd att ta riskerna oavsett vad det innebär. Jag är medveten om att jag utmanar starka krafter. Stödet från familjen gör att jag orkar.

Mitt i har tidigare berättat om andra som höjt sina röster i debatten om kvinnors rätt till offentliga rum men som sedan känt sig tvingade att flytta från Järva, bland andra Zeliha Dagli från Husby.

LÄS ÄVEN: Åsa Regnér (S) ”Självklart oacceptabelt

Men Nalin Pekgul vill inte flytta.

– Jag har bott här i 37 år, jag har flytt en gång tidigare i mitt liv och vill inte göra det igen. Här har jag alla mina minnen och här tänker jag stanna, säger hon.

Hon tycker att hennes kamp har lönat sig.

– Efter 25 år pratar vi nu om hedersförtryck, även om jag blir förbannad när man blandar ihop hedersförtryck med islam. Det finns hedersförtryck både bland kristna och muslimer.

”Det viktigaste är bilden av samhället som vi visar barnen – att både män och kvinnor tar plats i offentliga rummen.”

Hon upplever också att det blivit tystare från islamistiska fundamentalister när problemen i området med radikalisering har uppmärksammats.

– Jag var en misslyckad politiker, jag fick inte gehör för frågor som jag ville lyfta. Nu kan jag påverka mer och bidra med kunskap genom mina artiklar. Det går lite i snigelfart, jag skulle önska att det gick fortare.

Läs mer: Pekgul om männens centrum: Inte acceptabelt

Och hon har inga tankar på att ge upp.

– Bara för jag just nu inte kan ta plats i det offentliga rummet så vill jag uppmana andra: Gå ut och sätt er på kaféer. Det viktigaste är bilden av samhället som vi visar barnen – att både män och kvinnor tar plats i offentliga rummen.

LÄS ÄVEN

Åsa Regnér: Självklart oacceptabelt

Imam: Det har inget med religion att göra

Larm: Ökat förtryck mot tjejer

Forskare: Det är ett växande problem