Det är tisdagen den 26 november 2013. SVT ska sända min och Jenny Küttims dokumentär Kvinnan bakom Thomas Quick och jag sitter i Veckans brott-studion för att vara med i en debatt som ska sändas efter dokumentären. I boken Mannen som slutade ljuga har jag avslöjat att Quickutredningarna styrdes av pseudovetenskapliga idéer från Quicks terapi. Denna kväll ska 1,3 miljoner svenskar få se smygbandade intervjuer med några som var med i den troende gruppen runt den falska seriemördaren.

Sture Bergwall har nyligen friats från det sista av de åtta morden efter en fem år lång resnings­process. Elva åklagare och femton hovrättsdomare har i resningsansökningar, förklaringar och beslut bekräftat allt som Hannes Råstam avslöjade om Quickutredningarna. Till och med justitieministern talar om skandal. Men det finns en hög jurist som fortfarande tror att Bergwall är en mördare. Han heter Göran Lambertz och är domare i Högsta domstolen.

Lambertz väntar i kulisserna medan Camilla Kvartoft intervjuar Sture Bergwall, som fått permission från Säter och kommit till Stockholm. Han kallar Lambertz för »rättshaverist«. När Bergwall gått ut tar den gänglige Lambertz hans plats vid studiobordet. Kvartoft frågar om vår dokumentär förändrat hans syn på trovärdigheten i Quicks erkännanden. »Nej, det har den inte«, svarar Lambertz på klingande östgötska. Han talar lugnt och har ganska ljus röst. »Det som Dan Josefsson har missat, det är att domarna mot Sture Bergwall inte alls bygger på några bortträngda minnen. Domarna bygger på hans erkännanden, men också på bevisning i målen, framför allt uppgifter som han kunde om morden, information som han kunde lämna som han inte kunde ha fått från någon annan än sig själv.« Sedan säger han att det fortfarande finns »massor av bevis« mot Bergwall.