Den rödgröna regeringen kör gasen i botten för att bekämpa klimathotet. Vi har därför fått en rad skattehöjningar på fossila bränslen. Trots detta fortsätter utsläppen att öka. Vad som däremot minskar är tjockleken på landsbygdsbornas plånböcker.

Nyligen meddelade finansminister Magdalena Andersson (S) att en höjning av reseavdragen skulle underlätta för dem som drabbas hårdast av de höjda skatterna. Ett deklarationsmässigt plåster på såren alltså. Räcker det för att överbrygga de skillnader som uppstår i klimatkampens spår? Knappast.

Samtidigt som storstadsborna cyklar runt med rena samveten på sina skattesubventionerade elcyklar får landsbygden ta smällen när klimatångesten övergår i panikattacker.

Vi ska absolut sträva efter att nå målen om en bättre miljö. Klimathotet får inte underskattas. Men politikerna får heller inte underskatta svårigheterna med att bekämpa användningen av fossila bränslen i en värld där många människor fortfarande är helt beroende av bilen.

Det går inte att tvinga människor till alternativ som är omöjliga. För få människor i Dalarna är det ett realistiskt alternativt att ta lådcykeln till mataffären (ens om cykelbanan är plogad). De flesta barnfamiljer behöver bilen för att klara hämtningar och lämningar på förskolan. De flesta Borlängebor skulle nog mer än gärna köra runt i en elbil, driftskostnaden per mil är ju klart lägre, men få har en halv miljon kronor över för att köpa en.

Att reformera reseavdragen så att de går till människor i landsbygd i stället för storstadsregionerna är i sig ingen tokig idé. Men det måste också följas av sans och balans när det gäller drivmedelsskatterna. Detta saknas i dag.

Den rödgröna regeringen hör larmklockorna ringa, men lyssnar bara på ena örat. De vill fortsätta höja bensinskatterna genom en kraftig årlig indexering och totalt 15 miljarder kronor i nya miljöskatter.

Jag menar att i det här läget bör vi varken sänka eller höja skatterna mer utan i stället sträva efter att bibehålla dagens (höga) pris. Möjligen kan man också överväga en mekanism för att kompensera för det flyktiga oljepriset. Likaså bör villkoren för kollektivt resande i hela landet bevaras. Dagens incitament räcker för att få många av de människor som ska till att köpa ny bil att välja en elektrisk.

Den svenska medvetenheten när det gäller klimathotet är en styrka. Men regeringen bör lära av Frankrikes president Emmanuel Macron, som även han med rätta hyllas för sin klimatpolitik.

För Macron gick för hårt fram och möttes därför av ett uppror mot drivmedelsskatterna, framför allt från landsbygdsbefolkningen. Det bakslaget kommer att försena andra viktiga reformer på miljöområdet.

MP:s språkrör Isabella Lövin pratar ofta om att hela svenska folket måste enas för att påverka klimatet. Problemet med enighet är bara att den lika gärna kan komma i skepnad av den franska proteströrelsen "gula västarna".

Ania Johansson