Hotellet är Sverige, och gästen kommer från Rwanda. Hotellet har varit ett utanförskapsområde i de södra delarna av Eskilstuna men kommer med till visshet gränsande sannolikhet bli Kumla, Hall, Tidaholm eller någon annan anstalt för gästen från Rwanda. Hade jag varit människan som stöpts till att sätta rubriker hos den tredje statsmakten så hade rubriken varit solklar redan nu – ”61-årig svensk dömd till livstid för folkmord”…

Året var 2007 när den rwandiska ”flyktingen” i sitt gamla hemland tydligen dömdes till 30-års fängelse för folkmord, delaktighet i folkmord och anstiftan till folkmord. Sverige vägrade reagera. Sverige valde istället att år 2012 ge den i hemlandet dömde folkmördaren svenskt medborgarskap. Det är som om Sverige hade tagit emot Anders Behring Breivik efter hans illdåd i Oslo och på Utöya, och gett honom det finaste Sverige kan ge den eller dem som sökt sig hit – ett svenskt medborgarskap. Sedan skulle Sverige ha vägrat utlämna massmördaren till Norge, för att sedan på eget bevåg inleda en egen rättsprocess som landar i en svensk livstid och 12-14 år i ett enkelrum med TV, egen dusch och dator.

Allt landar i medborgarskapet. Sverige är alltså ett land som ger medborgarskap till en individ som i hemlandet är dömd för folkmord, för massmord av folk bara för att de hade sina rötter i en annan stam, i ett annat folkslag. En människa som hade dömts till 30-års fängelse i Rwanda blev alltså utan knussel medborgare i Sverige. Så fungerar Sverige.

Vem kan bli medborgare i Sverige? Vilka krav ställer vi på den och de som säger sig vilja bli medborgare i Sverige, en del av gemenskapen som är Sverige? Det kravlösa Sverige kräver inte att den nya medborgaren kan svenska, inte att medborgaren förlikar sig med våra lagar, seder och vår syn på vår omgivning. Vemsomhelst kan bli svensk medborgare, till och med en folkmördare. Det säger inte så lite om hur satans slapphänt detta land är när det handlar om att inkludera. När det gäller exkluderandet är det en annan femma. Där är vi inte alls lika generösa tyvärr…

Det kravlösa Sverige triumferar ännu en gång. En massmördare får bli medborgare istället för utvisad. ”Vi” har varit naiva sade statsministern för några månader sedan. Frågan vi alla bör ställa oss är hur naiva? Hur många ytterligare massmördande folkmördare har ”vi” tagit emot med öppna armar? Hur många andra massmördare från andra länder kommer våra domstolar framöver vara tvungna att hantera och döma bara för att ”vi” har varit så naiva?

Nu kom Sverige ut som en bisarr variant av Hotel Rwanda för rwandiska krigsförbrytare, massmördande folkmördare. Om två, tre eller fem år – hur många syriska, irakiska diton skall vi då processa igenom vårt rättsväsende bara för att vi är naiva idag och var naiva igår…?