Kun puhutaan energia-asioista ja varsinkin uusiutuvasta energiasta, vain harva näkee metsän puilta. Tätä mieltä on St1-yhtiöiden hallituksen puheenjohtaja Mika Anttonen, itsekin yksi uusiutuvan energian pioneereista Suomessa.

”Ihmiset eivät ymmärrä niitä lukuja, joista on kyse”, Anttonen kuvaa.

”Satasen ja sadantuhannen ero kyllä mielletään, mutta ei enää eroa miljoonan ja miljardin eroa, vaikka vaikutus on aivan eri luokkaa. Tämä koskee yhtä hyvin päättäjiä kuin suurta yleisöäkin.”

Uusiutuvaa energiaa on auringosta ja tuulestakin saatavissa yllin kyllin, mutta ongelmana on sen varastointi. Juuri tässä skaalausongelma näyttäytyy raadollisimmillaan.

Anttonen kertoo konkreettisen esimerkin. Hänen yhtiönsä pyysi johtavilta akkuvalmistajilta tarjoukset teollisista energian varastointijärjestelmistä, jolloin hintataso asettui 1 000 euron luokkaan kilowattitunnilta.

”Jos haluaisimme varastoida vain yhden prosentin Suomen sähkönkysynnästä talven varalle, tulisi akkujärjestelmän hinnaksi 850 000 000 000 euroa eli 850 miljardia – satakertaisesti sen mitä Olkiluodon kolmosreaktorin on arvioitu maksavan.”

Sähköautogurun Elon Muskin mukaan akkujärjestelmien hinta laskee vuoteen 2035 mennessä sataan euroon kilowattitunnilta. Edellä kuvatun järjestelmän hinta olisi silti edelleen kymmenen ydinvoimalan luokkaa.

Näiden lukujen valossa on selvää, että nykytekniikalla energian varastointi järkevin kustannuksin ei onnistu. Se olisi kuitenkin välttämätöntä, jotta tuulen ja auringon energia saataisiin kunnolla hyödynnettyä.

”Tutkimus- ja kehityspanostukset pitäisi suunnata juuri energian varastointiin, koska ilman sitä sähköistäminen uusiutuvalla energialla ei onnistu”, Anttonen linjaa.

Sähköistäminen taas on se tekniikka, jonka varaan ilmastonmuutoksen torjunta pitkälti nojaa.

”Mennään uskontojen alueelle. Aihe on tabu.”

Tekniikan avulla pelkästään ilmasto-ongelmia tuskin ratkaistaan. Globaalissa mitassa tärkein taustatekijä on yhäkin väestönkasvu.

”Tästä tärkeimmästä asiasta kuitenkin vaietaan, koska mennään uskontojen alueelle. Aihe on tabu”, Mika Anttonen toteaa.

Ihmiset tarvitsevat energiaa elääkseen, ja länsimaisen elintason tavoittelu lisää energiaintensiivisyyttä entisestään. Siinä missä afrikkalainen tai intialainen käyttää yhden kilowattitunnin, amerikkalainen tuhlaa lähes kymmenen.

Ennusteiden mukaan maapalloa kuormittaa 15–20 vuoden kuluttua 1,5 miljardia ihmistä enemmän kuin nyt.

”Jostakin heidän käyttämänsä energian on tultava. Juuri tämä tekee ilmastonmuutoksen torjunnasta vaikeaa”, Anttonen sanoo.

Muutosta parempaan ei ainakaan vielä näy, vaan ilmakehän hiilidioksidipitoisuus jatkaa tasaista kasvuaan.

Se ylitti 400 ppm:n pysyvästi vuonna 2016 eli on kasvanut noin 45 prosenttia esiteollisesta ajasta. Jos vielä Yhdysvallat suuntaa ilmastohäiriköksi presidenttinsä tahdon mukaisesti, kasvu vielä kiihtynee.

Oman ratkaisemattoman ongelmansa muodostaa myös lentoliikenteen kasvu.

Lentopetroli eli kerosiini on ainoa polttoaine, joka sopii käyttöön lentoliikenteen vaativissa oloissa. Sen tislaus raakaöljystä taas tuottaa runsaasti muita jakeita eli öljytuotteita, joita ei voi heittää hukkaan vaan jotka on käytettävä.

Näin syntyy ikään kuin sivutuotteena moninkertainen hiilidioksidikuorma ilmastolle.

Mistä sitten löytyisivät keinot hiilidioksidin vähentämiseen ilmakehästä ja ilmaston lämpenemisen hillitsemiseen?

Mitään ”silver bulletia” eli yhtä kaiken kattavaa ratkaisua ei Mika Anttosen mukaan ole, vaan ratkaisuja löytyy tekniikan kehityksestä, luonnon omien keinojen ottamisesta käyttöön, ihmisten käyttäytymisen muuttumisesta sekä väestöpolitiikasta.

Paljon julkisuutta saaneeseen hiilen talteenottoon ja varastointiin kaivoksiin tai meriin ei Anttonen usko. Pitäisi ottaa käyttöön luonnon omat keinot.

”Jos ryhdyttäisiin metsittämään Afrikan autioituneita alueita, saataisiin hiilidioksidia sidottua tehokkaasti. 30–40 prosenttia siitä sitoutuu kasvien juuriin eli pysyvästi maaperään.”

Anttosen visio ulottuu vielä tästä eteenpäin eli istutetun metsän hyödyntämiseen myös biopolttoaineiden tuotannossa.

”Esimerkiksi eukalyptusplantaaseilta saataisiin kymmenessä vuodessa raaka-ainetta biopolttoaineille, jotka voitaisiin tuottaa aurinkosähkön avulla täysin päästöttömästi.”

”Näin vähennettäisiin myös länsimaihin kohdistuvia uhkakuvia.”

Visio ei ole aivan ongelmaton, sillä metsittämiseen tarvittava kasteluvesi olisi hankittava meristä ja poistettava siitä suola.

Konsulttiselvitysten mukaan metsänistutuksen hintalappu olisi 40 euron luokkaa sidottua hiilidioksiditonnia kohti.

Hinta on kova, mutta pieni verrattuna vaikkapa hiilidioksidin säästöön sähköautoa käyttämällä. Se maksaa Anttosen mukaan 1 500 euroa tonnilta.

Lisäksi Afrikan autiomaiden metsittämisellä olisi laajat väestöpoliittiset vaikutukset, kun samalla saataisiin tehostettua paikallista ruuantuotantoa.

”Näin vähennettäisiin myös länsimaihin kohdistuvia uhkakuvia.”