Ylä-Karjala-lehden Ilo-Karjala -erikoislehdestä oli tulla ”Ylä-Kurjala”.

Totisinta totta ja korutonta kertomaa Ylä-Karjalasta: ilo ei ole edes kortilla, se on tyystin hukassa!

Nurmekseen ja Valtimoon leviävä Ylä-Karjala -lehti päätti julkaista iloisiin uutisiin keskittyvän Ilo-Karjalaksi ristityn erikoisnumeron, järjestyksessä kolmannen. Lukijoita pyydettiin hyvissä ajoin etukäteen lähettämään iloisia tai kiittäviä tekstiviestejä ja lukijakirjeitä.

Mutta kuinkas sitten kävikään? Saanto oli murheellinen, lähempänä ”Ylä-Kurjalaa” kuin Ilo-Karjalaa. Ei yhtä ainoaa iloista tekstaria tai kirjettä.

– Näin kävi, kertoo päätoimittaja Anu Saarelainen.

Asiasta kertoi ensimmäisenä eli toisena maakuntalehti Karjalainen heti Ylä-Karjalan itsensä jälkeen.

”Koska iloisia kirjoituksia ei tullut, emme julkaise tänään lainkaan tekstiviestejä emmekä lukijakirjeitä. Jatkamme yleisöpalstaamme lukijoidemme arvostamalla synkällä linjalla jälleen lauantaina”, Saarelainen kirjoitti torstaina, jolloin Ilo-Karjala kaikesta huolimatta ilmestyi.

– Aina ennen on saatu, edes muutamia, nyt ensimmäistä kertaa ei saatu yhtään, päätoimittaja kertoo.

” Aina ennen on saatu, edes muutamia.

Aiemmin Ilo-Karjala on ilmestynyt syksyllä, nyt keväällä. Iloisia lukijakirjeitä tuli edellisellä kerralla jopa useita.

Kun näytti siltä, ettei iloa tällä kertaa tulvisi toimitukseen, Ylä-Karjalan vetosi loppumetreillä lukijoihinsa vielä Facebookissa.

Turhaan. Ei kukkokaan käskien laula.

Lehden pelasti ilon puolelle toimituksellinen aineisto, kuten Valtimon kirkkoherran Juhani Saastamoisen haastattelu, jossa kerrottiin pidetyn kirkonmiehen olevan elämäntapamuutoksen jälkeen ”entistäkin iloisempi”.

Kirkkoherra Saastamoinen, teitä pidetään iloisena...

– Nooh, en minä nyt tiedä..., välttämättä..., näinköhän se on..., mutta mikä ettei, jos niin sanotaan, kirkkoherra kursailee.

Mikähän voi olla syynä, ettei iloisia tekstareita tullut?

– No, jos yleensä tekstaripalstoja lukee, niin eiväthän ne kauhean iloisia ole, helpompi on kritisoida ja murehtia. Ehkä tässä ei huomattu, että niitä pyydettiin, minultakin meni se markkinointi ohi.

Millaisen iloisen tekstarin voisitte lähettää?

– No jos vaikka, että ”Aurinko paistaa ja raperperi työntyy maasta”.

Kirkkoherralla on Ilo-Karjalan iloisessa haastattelussa yllään, hiukan yllättäen, mutta sinänsä iloisesti HIFK:n punainen tähtipaita.

Minkä vuoksi?

– Ei sitä voi järjellä selittää, miksi ihminen alkaa kannattaa jotain seuraa, kirkkoherra kertoo.

Hän on kotoisin Lahdesta.

– Ei sitäkään voi järjellä selittää, että kannattaa Englannin liigassa Stokea, kirkkoherra pohtii.

Kevät on Valtimolla ja Nurmeksessa myöhäinen. Järvet ovat vielä jäässä ja varjopaikoissa riittää lunta.

– Ja sitten on tappiomielialaa jääkiekosta ja euroviisuista, päätoimittaja Saarelainen pohtii ajankohtaisen yläkarjalaisen ilottomuuden anatomiaa.

– Mutta ei täällä oikeasti niin surkeata ole, päätoimittaja vakuuttaa.

Ihmiset vain ovat ”tasaisen sorttisia”.