Palavakivi eli öljyliuske takasi pitkään Virolle omavaraisuuden sähköntuotannossa. Nyt sen käyttö on käymässä liian kalliiksi.

KOHTLA-JÄRVE Raimond Äri vetää ylleen paksun takin, paksut housut ja pitkävartiset kumisaappaat.

Maan alla on ympäri vuoden vain seitsemän astetta lämmintä.

Päähänsä Äri asettelee muovisen kypärän ja kiinnittää siihen otsalampun. Kaulassa roikkuu lisähappilaite hätätilanteiden varalle.

Sitten Äri istuu pikkubussiin, joka lähtee ajamaan loivasti alaspäin viettävää tunnelia pitkin kohti louhosta.

Olemme Koillis-Virossa, aivan Venäjän rajalla, maailman suurimmassa palavankiven eli öljyliuskeen kaivoksessa.

Viron valtion energiayhtiön Eesti Energian omistamassa Estonia-kaivoksessa työskentelee 1 500 ihmistä.

Estonia-kaivoksen työntekijät kulkevat maan alle nykyään bussilla. Aikaisemmin matka taittui kaivosjunalla. Stanislav Moshkov

Äri johtaa kaivoksen teknologiaosastoa ja vastaa työnjohdosta. Hän on työskennellyt koko elämänsä kaivosalalla, samoin kuin isänsä ja isoisänsä.

– En koskaan miettinyt mitään muuta alaa. Kaivostyö kulkee perintönä perheessämme, Äri kertoo.

Nyt häntä kuitenkin huolestuttaa alan tulevaisuus. Palavankiven kaivoksista on irtisanottu Virossa tänä vuonna satoja työntekijöitä, ja lisää irtisanomisia on tiedossa lähitulevaisuudessa.

Suurin syy tähän ovat EU:n päästöoikeuksien hinnat, jotka ovat nousseet viime vuosina rajusti. Paljon hiilidioksidipäästöjä tuottava palavakivi on muuttumassa Virolle kannattamattomaksi.

– En tiedä, mitä työttömäksi jäänyt kaivosmies voi tehdä. Suurimmalla osalla ei ole kokemusta muusta kuin kaivostyöstä, Äri sanoo.

Palavaakiveä louhitaan suurilla kaivinkoneilla. Stanislav Moshkov

Yhteensä ala työllistää Virossa suoraan tai välillisesti noin 13 000 ihmistä. Se on Itä-Virumaan maakunnan tärkein työllistäjä, sillä suurin osa palavankiven kaivoksista sijaitsee täällä.

Alan merkittävyyttä alueella lisää se, että Itä-Virumaan yleinen työllisyystilanne on Viron heikoin.

Viron energiaomavaraisuuden perusta

Palavakivi on kiveen sitoutunutta öljyä. Se on syntynyt miljoonien vuosien aikana, kun maaperään on jäänyt puristuksiin orgaanisia ainesosia.

Viron lisäksi sitä esiintyy runsaasti esimerkiksi Yhdysvalloissa, Venäjällä, Jordaniassa, Brasiliassa ja Kiinassa.

Palavankiven ansiosta Viro on ollut vuosikymmeniä energiantuotannossa lähes omavarainen. Kun raaka-aineet sähköntuotantoon on voitu kaivaa omasta maaperästä, maan ei ole tarvinnut nojata esimerkiksi Venäjän-tuontiin.

– Virossa energiainvestointeja on ohjannut omavaraisuus. Muiden armoilla ei haluta olla, sanoo Eesti Energian kaivosten johtaja Andres Vainola.

Palavakivienergia on Virolle myös tärkeä vientituote.

Vaikka esimerkiksi tuulivoima ja metsähake ovat korvanneet palavaakiveä sähköntuotannossa, on sen osuus kaikesta Virossa kulutetusta sähköstä yhä noin 70 prosenttia.

Palavakivi on siis edelleen maan ylivoimaisesti tärkein energianlähde. Maan BKT:stä se muodostaa neljä prosenttia.

Palavakivi on kivihiiltä pahempi saastuttaja

Pikkubussi pysähtyy valaistuun, tilavaan luolaan. Tämä on varikko, jossa kaivinkoneita kunnostetaan. Itse kaivaminen tapahtuu syvemmällä maan alla.

Varikolla kunnostetaan kaivinkoneita. Stanislav Moshkov

Raimond Äri ja Andres Vainola näyttävät, kuinka palavakivi erottuu luolan seinämästä parin metrin korkuisena vaaleammanruskeana kerroksena.

He tietävät, että luonnonvaralla on myös varjopuolensa.

Palavankiven polttaminen energiaksi päästää ilmakehään runsaasti esimerkiksi typen oksideja ja rikkidioksidia. Se on kaikista fossiilisista polttoaineista suuripäästöisin.

Ympäristöhaitat eivät rajoitu kasvihuonekaasupäästöihin. Louhokset myös likaavat pohjavesiä, ja kiven polttamisesta syntyvä tuhka huonontaa hengitysilman laatua. Kaivoksilla on lisäksi maisema- ja meluhaittoja.

Palavankiven kaivokset aiheuttavat päästöjen lisäksi myös maisema- ja meluhaittoja. Stanislav Moshkov

EU on sitoutunut tiukkoihin tavoitteisiin kasvihuonepäästöjen vähentämiseksi ilmakehästä. Päästöoikeuksien hinnat ovat parin viime vuoden aikana jopa viisinkertaistuneet.

– Tällä hetkellä päästöoikeudet maksavat noin 30 euroa tonnilta. Se on niin korkea hinta, ettei sähköntuottaminen palavakivestä ole enää kannattavaa, Andres Vainola kertoo.

Päästöoikeuksien kallistumisen lisäksi palavankiven kannattavuutta on heikentänyt sähkömarkkinoiden avautuminen kilpailulle. Viro tuo nykyään paljon sähköä Suomesta, koska suomalainen sähkö on keskimäärin virolaista sähköä halvempaa.

Pian energiakilpailu lisääntyy entisestään, kun Suomen maakaasumarkkinat avautuvat vuodenvaihteessa. Viimeistään tuolloin otetaan myös käyttöön Suomen ja Viron välille rakennettu uusi maakaasuputki.

Putki sitoo Suomen ja Viron osaksi Keski-Euroopan maakaasuverkkoa ja laskee kaasun tukkuhintaa koko Itämeren alueella.

Palavastakivestä ei haluta luopua kokonaan

Virossa käydään nyt poliittista keskustelua siitä, kuinka maa voisi tulla hiilineutraaliksi vuoteen 2050 mennessä.

Jotta tavoitteeseen päästään, on selvää, että palavankiven osuutta energiantuotannossa on vähennettävä.

Viron ympäristöministeriön ilmasto-osaston johtajan Getlyn Denksin mukaan palavankiven teollisuutta on jo aikakin tarkastella kriittisesti.

– Energia-ala on ylivoimaisesti Viron suurin kasvihuonekaasupäästöjen lähde. Esimerkiksi vuonna 2016 sen osuus oli 70,4 prosenttia maan kokonaispäästöistä. Avain ilmastotavoitteiden saavuttamiseen on nimenomaan energia-alalla, Denks sanoo.

Hän kertoo, että Viron valtio aikoo seuraavan vuosikymmenen aikana tukea rahallisesti yrityksiä, jotka kehittävät ratkaisuja energia-alan muutoksiin.

Kaivokselta palavakivi kulkee sähköntuotantolaitokseen. Stanislav Moshkov

Palavastakivestä ei pidä Denksin mukaan kuitenkaan luopua hätiköidysti. Kyse on paitsi energiapolitiikasta, myös turvallisuus- ja sosiaalipolitiikasta.

– Meidän täytyy edetä askel askeleelta ja miettiä monipuolisia vaihtoehtoja palavallekivelle. Samalla pitää kiinnittää huomiota Itä-Viron työllisyystilanteeseen. Alueelle pitää kehittää uusia työpaikkoja ja kaivostyöntekijöille täytyy tarjota mahdollisuuksia uudelleenkouluttautumiseen, Denks sanoo.

Palavaakiveä tullaan siis louhimaan edelleen, mutta Denksin mukaan sitä hyödynnetään jatkossa entistä tehokkaammin ja ympäristöystävällisemmin.

– Palavastakivestä valmistetaan jo nyt sähkön sijaan entistä enemmän öljyä, mistä syntyy huomattavasti vähemmän päästöjä kuin sähköntuotannosta, hän sanoo.

Öljyä voidaan käyttää esimerkiksi polttoaineena, pesu- ja säilytysaineina sekä kosmetiikassa. Energianlähteenä käytetään yhä enemmän palavankiven sivutuotteena syntyvää liuskekaasua.

Eesti Energian Andres Vainolan mukaan kaivosten päästöt ovat vähentyneet dramaattisesti öljyntuotantoon siirtymisen myötä.

Viron palavakivi on väriltään ruskeaa. Stanislav Moshkov

Jätteet otetaan entistä parempaan käyttöön

Maan pinnalla, Estonia-kaivoksen vieressä, kohoaa useiden kymmenien metrien korkuinen jätevuori. Se koostuu palavan kiven louhinnasta syntyneestä kalkkikivestä.

Kalkkikivikukkulasta voi tulla tulevaisuudessa turistinähtävyys. Stanislav Moshkov

– Täältä näkee Venäjälle asti, hyvällä säällä Suomeenkin, Andres Vainola viittilöi mäen päällä.

Tällaisia korkeita tuhka- ja kivikasoja näkyy Itä-Virossa paljon. Ne ovat tulosta vuosikymmenten aikaisesta palavankiven louhimisesta ja polttamisesta.

Jatkossa kaivosjäte pyritään kierrättämään entistä tehokkaammin.

– Kivimurskaa voidaan käyttää esimerkiksi valtion rakennushankkeissa kuten Rail Baltica -radan rakentamisessa, Vainola sanoo.

Andres Vainola on Eesti Energian kaivosten johtaja. Stanislav Moshkov

Hän kertoo, että Estonia-kaivos suljetaan viiden vuoden sisällä, kun sen luonnonvarat on louhittu loppuun. Kaivoksen paikalle rakennetaan vesivoimala. Jätemäestä tulee motocross-rata, jonka toivotaan houkuttelevan alueelle turisteja.

Vastaavia projekteja on toteutettu muuallakin Itä-Virumaalla. Yksi alueen tuhkavuorista on nykyään laskettelukeskus, toisesta kaivoksesta on tehty museo.

Tulevaisuus tuulivoimassa?

Palavankiven tuhkasta syntyneitä jätemäkiä on alettu hyödyntää myös toisella tavalla: niiden päälle rakennetaan tuulivoimaloita.

Puolen tunnin ajomatkan päässä Estonia-kaivokselta, yhden tuhkavuoren päällä, sijaitsee vuonna 2012 käyttöön otettu tuulivoimala. Se tuottaa sähköä 24 000 virolaiskodille.

Yhteensä Virossa toimi vuoden 2018 lopussa jo 139 tuulivoimalaa.

Virossa on maan pieneen kokoon nähden jo paljon tuulivoimaloita. Stanislav Moshkov

Tällä hetkellä noin 25 prosenttia Viron sähköstä tuotetaan uusiutuvilla energianlähteillä kuten tuuli- ja aurinkoenergialla ja metsähakkeella. Tavoite on, että viiden vuoden päästä osuus on kohonnut 40 prosenttiin.

Ympäristöministeriön Getlyn Denksin mukaan uusiutuvat energianlähteet tukevat Viron omavaraisuutta energiantuotannossa.

– Mitä enemmän energiaa tuotetaan esimerkiksi kotimaisella tuulivoimalla, sitä vähemmän Viro joutuu ostamaan ulkomaista sähköä, Denks sanoo.

Tulevaisuutta kannattaa miettiä siitäkin syystä, että palavankiven teollisuudelle Virossa on selvä takaraja: viimeistään sadan vuoden kuluttua kaikki maan palavakivi on louhittu loppuun.

Lue lisää:

Päästökiintiöiden kallistuminen uhkaa satoja työpaikkoja Virossa

Helsingin Sanomat: Palavakivi eli öljyliuske tuottaa Virolle enemmän kuin tietoteknologia (siirryt toiseen palveluun)