Perustiedot Olavi Karpalosta löytyvät SS-vapaaehtoisten matrikkelista.

Juutalaisten ampumisesta epäilty SS-mies Olavi Karpalo oli oman aikansa radikaali vierastaistelija. Sotien jälkeen hän muutti Etelä-Amerikkaan.

Keskustelu suomalaisten SS-miesten osallisuudesta natsi-Saksan hirmutöihin virisi uudelle tasolle viime syksynä, kun kirkkohistorian dosentti André Swanström Åbo Akademista toi blogissaan julki aiemmin pimentoon jäänyttä arkistomateriaalia.

SS-miehistä kirjaa työstävä Swanström siteerasi blogissaan SS-mies Olavi Karpalon kirjeenvaihtoa joukkojen yhdysupseerille, sotilaspastori Ensio Pihkalalle heinäkuulta 1941.

Swanströmin mukaan eräässä kirjeessä on selvä todiste siitä, että suomalaisia SS-vapaaehtoisia todella osallistui juutalaisten joukkotuhon toteuttamiseen Saksan itärintamalla.

Turhautui jouduttuaan huoltokomppaniaan

Olavi Karpalo oli yksi niistä noin 400 suomalaisesta SS-miehestä, jotka lähetettiin Saksan itärintamalle osana SS-divisioona Wikingiä heti sodan alettua kesäkuun lopulla 1941.

Swanströmin mukaan Karpalo oli turhautunut jouduttuaan huoltokomppaniaan korjaamaan autoja, kun taas ”muut suomalaiset ovat saaneet listiä piippalakeja iivanoita senkun kerkiävät", kuten Karpalo asian ilmaisi 24.7.1941 "Ryssänmaalla" päivätyssä kirjeessään.

Karpaloa harmitti, että hän tovereineen joutui myös käyttämään taitojaan juutalaisten teloittamiseen, vaikka "juutalaisten teloittamiseen riittää kehnompikin ampumataito kuin omaamamme."

Swanström pitää tätä kirjeen kohtaa raskauttavana todisteena. Hänen mukaansa Karpalo ei olisi kirjoittanut näin, ellei itse todella olisi ampunut juutalaisia.

Joukkomurha Lvovin kaupungissa

Kirjeen kirjoitusajankohtana SS-divisioona Wiking oli edennyt Puolasta syvälle Ukrainaan Kiovan läheisyyteen.

Divisioonan eri osastoissa palvelleiden suomalaisten tiedetään kokoontuneen 24.7.1941 yhteen puimaan edellispäivien rankkoja kokemuksiaan. Moni ilmaisi saaneensa tarpeekseen saksalaisista päälliköistä, jotka käyttivät yhä röyhkeämmin oman käden oikeutta.

Aluevaltauksen lisäksi divisioona auttoi selusta-alueellaan toiminutta Einsatzgruppe-tuhoamisryhmää kokoamaan vallattujen alueiden juutalaiset surmattaviksi. Myös divisioonan omat sotilaat toimeenpanivat toisinaan siviilien joukkoteloituksia.

Suomalaisia oli osallistunut aiemmin heinäkuussa esimerkiksi Taratshan, Zhitomirin ja Tarnopolin kaupunkien valtaustaisteluihin. SS-joukot olivat toimineet tuhoisasti myös Lvivissä, jossa tapahtui kymmenien juutalaisten joukkomurha. Sen tekijöistä useimmat olivat tiettävästi Wikingin logistiikkajoukoista.

Täällä Karpalokin kenties oli ampumassa juutalaisia.

Francon joukoissa Espanjan sisällissodassa

Karpalon lisäksi kirjeen oli allekirjoittanut viisi muuta suomalaista SS-vapaaehtoista. Miesten palvelussitoumuksia tutkinut André Swanström pitää heitä oikeistoradikaaleina; osa ilmoitti sitoumuksessaan suoraan olevansa kansallissosialisteja.

SS-Unterscharführer eli alikersantti Olavus (Olavi) Gustavus Adolphus Karpalo lienee kuulunut heistä radikaaleimpiin.

Lukuisien muiden Euroopan äärioikeistolaisten tavoin Karpalo kävi jo parikymppisenä taistelemassa kenraali Francon joukoissa Espanjan sisällissodassa vuonna 1937. Huoltajilleen hän oli väittänyt matkustavansa Saksaan Hitler-Jugendin retkelle.

Talvisotaan Karpalo osallistui täydennyslentolaivueen joukoissa. Vuonna 1940 WSOY julkaisi hänen kirjoittamansa ja kuvittamansa kirjan Sisulla sotaan, jossa hän kuvaili kokemuksiaan Espanjan sisällissodassa.

Ammatikseen Karpalo ilmoitti lavastajan, mutta myös kirjailijan ura kiehtoi häntä. Huoltokomppaniassa hän koki sotakirjailijan lahjojensa valuvan hukkaan.

Myöhemmin Karpalo sai siirron toisaalle SS-joukkoihin. Suomeen kotiuduttuaan hän palveli jatkosodassa lentolaivueessa.

Sotien jälkeen Etelä-Amerikkaan

Sotien jälkeen teot SS-joukoissa alkoivat kenties kalvaa Karpalon omaatuntoa, sillä hän muutti Venezuelaan Etelä-Amerikkaan. Koska Suomi rajoitti SS-miesten matkustamista, Karpalon oli hankittava itselleen esteettömyystodistus passitoimistosta lahjomalla.

Muita samoihin aikoihin Venezuelaan häipyneitä suomalaisia olivat muun muassa SS-pataljoonan värväyksessä auttanut ja "ei-toivottujen" henkilöiden Gestapolle luovuttamisesta epäilty Valpon esittelijä Aarne Kauhanen sekä sotavankien ampumisessa saksalaisin opein kunnostautunut Valpon ylietsivä Arvid Ojasti.

Etelä-Amerikasta löytyi turvapaikka myös monelle natsi-Saksan merkkihenkilölle, kuten holokaustin päätoteuttajiin lukeutuneelle Adolf Eichmannille ja Auschwitzin pahamaineiselle lääkärille Josef Mengelelle.

Olavi Karpalo kuoli Venezuelassa vuonna 1988.

André Swanströmin mukaan myöskään muut ilmeisen raskauttavan kirjeen allekirjoittaneet suomalaisvapaaehtoiset eivät ole enää elossa.