Oman kodin purkaminen on äärimmäisen raskas prosessi. Yhä useampi kuitenkin päätyy pistämään kotinsa maan tasalle ennemmin kuin laittamaan rahaa mittaviin remontteihin. Kasvukeskuksissa vanhan tilalle nousee uusi betonitalo, syrjäkylillä jäljelle ei jää mitään.

Mistä on kyse? Yhä useampi suomalainen päätyy purkamaan kotinsa ennemmin kuin laittamaan rahaa mittaviin remontteihin

Ilmiö on vielä marginaalinen, mutta tulee näkymään katukuvassa, kun rakennuskanta vanhenee edelleen

Asunto-osakeyhtiöissä purkupäätökseen vaaditaan kaikkien osakkaiden suostumus

Luonnonvarojen käytön näkökulmasta talon lyhyt käyttöikä ei ole kannattava ratkaisu, vaikka tilalle rakennettava talo olisi energiatehokkaampi

1964 rakennettu kerrostalo vajoaa saviseen maaperään Vantaan Tikkurilassa. 30 asunnon talon betonilattia on vinksallaan, putket vetelevät viimeisiään ja ulkoseinistä irtoaa betonia.

Talon on annettu rapistua rauhassa, juuri mitään remontteja ei ole tehty, eikä todennäköisesti tarvitse tehdäkään. Tilalle on arkkitehtitoimisto suunnitellut jo uuden talon.

– On kannattavampaa purkaa kuin korjata. Asuntojen arvo ei nousisi tarpeeksi remonttien hintaan nähden, sanoo taloyhtiön hallituksen puheenjohtaja Aki Hartikainen.

Enää asukkaat odottavat, että rakennusliikkeeltä tulisi tontista sellainen tarjous, että kaikki osakkaat saisivat asunnoistaan omansa takaisin.

– Uskon, että se vielä saadaan.

Hartikaiset ostivat talosta kaksion vuonna 2008.

– Tunteella ostettiin, ei järjellä. Tiesimme kyllä, että talo oli huonossa kunnossa, mutta ei arvattu, että kunto on näin huono. Tikkurilassa on muitakin taloja, joissa on jo tehty tai pohditaan parhaillaan samanlaista ratkaisua.

Ilkka Kemppinen / Yle

Purkupäätökseen vaaditaan kaikkien osakkaiden suostumus

Oman kotitalon purkamiseen tulee tulevaisuudessa päätymään yhä useampi taloyhtiö, kertoo myös tänään julkaistu Pellervon taloustutkimuksen Asuinrakennusten korjaustarve -raportti.

Ilmiö on vielä marginaalinen, mutta tulee näkymään katukuvassa, kun rakennuskanta vanhenee edelleen.

Naapurustosta katoaa lähitulevaisuudessa todennäköisimmin juuri 1960–1970 -luvuilla rakennettuja elementtitaloja, joita on paljon, ja jotka ovat nyt peruskorjauksen tarpeessa.

Yli puolet suomalaista asuinkerrostaloista on rakennettu 1960- ja 1970-luvuilla.

– Liian moni on jättänyt isot remontit viime tippaan. Moni on saattanut ajatella, että remontoidaan sitten kertarysäyksellä. Mutta sitten ei olekaan enää varaa, sanoo johtaja Teemu Vehmaskoski Suomen Rakennusinsinöörien Liitosta.

Taloyhtiön hallitukseen ei ole tunkua, edelleenkään

Raportin mukaan korjaustarvetta on merkittävästi myös 1980-luvulla rakennetuissa taloissa, vaikka alkuperäisiltä laskelmiltaan rakennusosien pitäisi vielä olla kunnossa.

Talojen korjausvelan kasvuun vaikuttaa osaltaan myös epävarma taloustilanne.

- Kun taloudesta ja työpaikoista on epävarmuutta, halu käyttää rahaa rakennusten korjaushankkeisiin on jonkin verran alhaisempi, sanoo Isännöintiliiton puheenjohtaja Ilkka Saarinen.

Myöskään into ryhtyä päsmäröimään isoja remontteja ei ole lähtenyt nousuun.

- Ihmiset eivät kaipaa elämäänsä ylimääräisiä vaivoja. Taloyhtiön hallituksen puheenjohtajan pesti on monelle pakkopullaa. Niin se on aina ollut, Saarinen sanoo.

Muuttotappioalueiden taloyhtiöt jäävät miinukselle

Asunto-osakeyhtiöissä purkupäätökseen vaaditaan kaikkien osakkaiden suostumus. Päätös yhden tahon omistuksessa olevien vuokratalojen purkamisesta on siinä mielessä helpompi.

Mitä osakkaalle sitten jää käteen, kun talo pannaan maan tasalle?

– Surullisinta purkupäätökseen päätyminen on muuttotappiokunnissa, joissa tontin jälleenmyyntiarvo on nolla. Osakkaille ei jää käteen mitään, Teemu Vehkakoski sanoo.

Kasvukeskuksissa purkua punnitaan sen mukaan, mitä tilalle voisi rakentaa ja minkä hinnan tontista voisi saada.

– Voi olla jopa taloudellisesti kannattavampaa myydä kantakaupungissa sijaitsevan matalan kerrostalon väljä tontti rakennusliikkeelle, joka purkaa vanhan talon ja rakentaa tilalle uuden ja isomman.

Arkkitehti: En pidä tästä ilmiöstä

Euroopan mittakaavassa suomalaisten heräämässä oleva purkuinto on vielä hyvin maltillinen.

– Saksan lähiöissä on jo purettu 400 000 asuntoa. Myös Ruotsissa trendi näkyy selvemmin, sanoo korjausrakentamisen opettaja, arkkitehti Harri Hagan Tampereen teknillisestä yliopistosta.

– Tosin muissa Euroopan maissa lähiötaloja on purettu paljon sosiaalisten ongelmien vuoksi, ei välttämättä taloudellisista tai rakennusteknillisistä syistä.

Harri Hagan pitää trendiä luonnonvarojen haaskauksena.

– En pidä tästä ilmiöstä. Elementtitalojen rakennusmassasta 90 prosenttia on betonia. Sementin valmistus ja betonin kuljetus kuluttavat paljon energiaa.

Asukkaille anonyymit laatikkorakennukset eivät Haganin mukaan merkitse niin paljoa, että niiden perään itkettäisiin.

– Nykyihminen kaipaa yksilöllisyyttä. 1970-luvun kerrostalot ovat kaikki samanlaisia, sijaitsi ne sitten Hangossa tai Kemijärvellä. Tunnesiteitä ja muistoja liitetään asuinympäristöön, ei näihin rakennuksiin.