Det handler om nogle af samfundets svageste. Alkoholikere, narkomaner, utilpassede unge, hjemløse og folk med indvandrerbaggrund, der har svært ved at finde ind i det danske samfund. For dem skal idrætten i Danmark spille en større rolle.

Sådan lyder det fra et flertal af folketingskandidater i en rundspørge, som Danmarks Idrætsforbund (DIF) har foretaget op til det kommende valg. Knap 400 kandidater på tværs af partierne har gennemført hele undersøgelsen, og 62 procent af dem mener, at idrætten skal tage mere ansvar for at inkludere socialt udsatte grupper, mens 59 procent peger på integration som et område, hvor sportens organisationer bør gøre mere.

»Jeg ser det som en manifestation af en lang rejse. I tidernes morgen fik vi bare penge, fordi vi var til, men nu forventer politikerne, at vi bidrager positivt til samfundet for de penge, vi får«, siger Poul Broberg, chef for public affairs i DIF.

»Vi læser det egentlig ikke som en kritik af, at idrætten gør for lidt. Vi ser det som en positiv tilkendegivelse af, at idrætten kan præstere endnu mere på de samfundsområder, end den gør i dag. Det er et vink med en vognstang«, siger han.

Idrættens positive effekter

Op til årets folketingsvalg har DIF for første gang defineret »fem mærkesager, som vi opfordrer politikerne til at tage til sig og arbejde for«. Blandt dem er netop udsatte danskere. Derfor har DIF også allerede konkrete forslag til, hvordan idrætten kan styrke indsatsen på de områder, som folketingskandidaterne især ønsker.

F.eks. foreslår paraplyorganisationen for tusindvis af foreninger og godt 1,9 millioner medlemmer at lave et »integrationspartnerskab med staten« samt en »national platform for udsatteidrætten«.

»Man har lavet mange forskellige integrationsprojekter af 2-3 års varighed, men vi tilbyder en kommende regering et 10-årigt partnerskab med nogle af de største organisationer i civilsamfundet, blandt andet DIF, DGI, Røde Kors og Dansk Flygtningehjælp. Det er vanskeligt, når vi som nu skal genopfinde den dybe tallerken hvert andet-tredje år for at skrive en ny projektansøgning om reelt den samme indsats, vi gerne vil fortsætte med at gennemføre«, siger Poul Broberg.

»Vi ønsker et langsigtet partnerskab og dermed en langsigtet finansiering. Men så er vi også med på, at de stiller krav til os om, hvilke positive fremskridt vi skal kunne se ved de her indsatser«, siger han.

Indsatserne skal tage afsæt i nogle af de erfaringer, idrætten allerede har gjort. Blandt andet har DIF’s projekt Get2Sport haft succes med at styrke idrætstilbud i udsatte boligområder og engagere unge med en anden etnisk baggrund end dansk. Det kan hjælpe med at integrere dem i samfundet, konkluderer en ny rapport fra Det Kriminalpræventive Råd:

»I idrætsklubberne kan de unge opleve at vokse sammen og hver for sig i et positivt fællesskab på en måde, der rækker ud over det rent sportslige. De lærer at forholde sig til regler og fungere i et fællesskab, og de kan mødes på tværs af etniske og kulturelle skillelinjer. (...) Dette kan samlet set virke forebyggende«, lyder det.

Når det kommer til socialt udsatte danskere, har blandt andet organisationen Ombold set hjemløse sænke deres forbrug af alkohol og medicin, som følge af at de har fået et målrettet fodboldtilbud.

Politikere vil styrke samarbejdet

I de to partier med mest markante statsministerkandidater deler de billedet af idrættens positive effekter. Allerede i de seneste regeringsgrundlag var ’Bevæg dig for livet’ skrevet ind – DIF og DGI’s arbejde for, at 75 procent af befolkningen skal være aktive i 2025 og 50 procent i en forening. Men nu er Socialdemokratiet og Venstre indstillet på at udvide samarbejdet med den organiserede idræt.