Børn og unge må ikke få det indtryk, at vi bare efterlader klimaproblemet til deres generation, siger tænketank, der taler klima med de unge hver dag.

I Sverige har 15-årige Greta Thunberg taget sagen i egen hånd og er i gået i skolestrejke i protest mod, at de svenske politikere ikke tager klimaforandringerne alvorligt.

Hendes engagement har vakt opsigt langt ud over Sveriges grænser.

Men også herhjemme er der masser af børn og unge, der er optaget af klimaproblemerne.

Og de skal tages alvorligt.

De skal have at vide, at de kan være med til at afhjælpe klimakrisen.

Men uden at vi voksne skræmmer livet af dem med dommedagsprofetier.

Det siger Stefan Frank thor Straten, der er projektleder i den grønne tænketank Concitos klimaambassade. Her arbejder man netop med oplysning, foredrag og produktion af undervisningsmateriale om klimaproblemerne, henvendt til børn og unge.

Ikke børnenes ansvar

- Det er vigtigt, at man undgår en skræmmekampagne om, hvor galt det hele kan ende. Det kan nemt gøre børn og unge bange og fuldstændigt handlingslammede. Vi skal være faktabaserede og forklare problemet – men også sige, at der faktisk allerede sker noget for at mindske klimaforandringerne, siger han.

Stefan Frank thor Straten, projektleder i Concitos klimaambassade Foto: (privatfoto)

- Det er farligt, hvis vi giver dem det indtryk, at det er et ansvar, vi lægger på deres generation. At vi ligesom siger, at "det her er et problem, som I arver efter os, og som I kommer til at løse". I stedet er det vigtigt at sige, at vi alle sammen – unge som gamle – har et ansvar, og at der allerede sker meget. At virksomheder, myndigheder, skoler og så videre allerede er i gang med at løse problemerne. Og at børnene og de unge kan være med til at løse problemerne, men at det ikke er deres ansvar, siger han.

Det skaber et oprør

En af de unge klimaambassadører, 15-årige Anton Bach Thomassen, er enig i, at de stadige klimanyheder kan skabe bekymring.

- Det er ikke en konstant bekymring, men det er en bekymring, der kommer her i løbet af sommeren, hvor man ser ekstremt høje temperaturer og ekstremt vejr, siger han.

Og han tror, at det maner til oprør i stil med det, som den jævnaldrende svenske pige har startet:

- Vi er den sidste generation, der kan gøre noget ved de klimaudfordringer, vi står overfor. Og så kan man godt som ung føle en afmagt, hvis de politikere – som man ikke selv har valgt, men som nogen har valgt – ikke gør nok. Min personlige mening er, at der også er mange unge i Danmark, der føler, at der ikke er nok politisk handlekraft. For mange unge skaber det et oprør, siger Anton Bach Thomassen.

Dagligdags eksempler

Concitos klimaambassade har besøgt skoler og gymnasier siden 2009, og erfaringen er, at man skal tale om konkrete og nære ting.

- Især hvis det er de helt små, så skal man fokusere på det nære. Ikke det store, abstrakte spørgsmål om CO2 og klimaforandringer, men konkrete ting som at huske at slukke lyset, skære ned på kødforbruget og indkøb af nyt tøj. Den bedste måde for voksne at vise det - især for forældrene – er ved at være gode forbilleder. Forældrene bør forsøge at være et godt eksempel og leve klimavenligt, siger Stefan Frank thor Straten.

Køb mindre

- Nogle gange er det en aha-oplevelse, når vi forklarer for børnene, hvordan de kan være med til at spare på ressourcerne. Der er jo andre måder at spare energi på end ved at slukke lyset. For at nævne et eksempel, som vi tit bruger ude på skolerne: Der går lige så meget energi til at producere en computer, som der bruges til at holde den tændt i fem år. Så det handler ikke kun om at slukke for computeren, når man ikke bruger den. Det handler også om, at man måske ikke behøver skifte den ud så tit, forklarer Stefan Frank thor Straten.

- Det handler for eksempel også om, hvor meget tøj vi køber, som vi aldrig bruger. Det er en ting, der er nær børn og unges hverdag, og hvor de kan se, at de kan gøre en forskel ved enten at købe mindre eller ved at købe genbrug, siger han.

Giv børnene håb

Men han understreger, at det allervigtigste er at give børn og unge en form for håb:

- De skal stå med en følelse af, at det godt kan lade sig gøre at ændre noget. Verden går ikke nødvendigvis under. Og at de er en del af løsningen – men at de voksne allerede er i gang og har gjort meget.