3F og arbejdsgiverne har indgået forlig om en ny overenskomst, og nu er afstemningen blandt alle os 3F’ere i gang. Der er flere gode grunde til at stemme nej. For det første indeholder forliget ikke et kædeansvar eller andre redskaber til at bekæmpe social dumping.

Arbejdsgiverne i Dansk Byggeri vil åbenbart ikke bidrage til at komme social dumping til livs. Det ville ellers klæde dem at vise, at de også ønsker et arbejdsmarked, hvor overenskomsterne bliver fulgt, og hvor der ikke fuskes med løn, skatteindbetalinger og arbejdsmiljø.

For det andet har vi fået alt, alt for små stigninger på lønningerne. Det er simpelthen for tyndt i en tid, hvor aktionærerne skovler penge ned i lommerne. Sidste år havde danske virksomheder et overskud på 227 milliarder kroner efter skat.

For det tredje åbner den nye overenskomst for systematisk overarbejde fem timer om ugen. Arbejdsgiverne kan med fire dages varsel pålægge os 42 timers arbejdsuge. Timerne skal afspadseres inden for 12 måneder. Men det er virksomheden, der kan bestemme, hvornår afspadseringen skal foregå.

Bevares, overenskomsten indeholder da et par vigtige forbedringer. F.eks. fuld løn under forældreorlov og bedre vilkår i forbindelse med barnets første sygedag. Men det kan ikke være grund nok til at opgive kædeansvar og retten til 37 timers arbejdsuge.

Dårlig planlægning

Lad mig lige vende tilbage til det med systematisk overarbejde. Denne del gælder ikke kun byggeriet, men kommer i grove træk til at gælde alle overenskomster på det private område. Det er et alvorligt brud med 37 timers arbejdsugen.

I byggeriet kan jeg godt se scenariet for mig. Der er rigtig mange byggesager, der bliver forsinkede. Det skyldes mange ting, men i høj grad dårlig planlægning og det faktum, at man ikke kun vinder en sag på lav pris, men også hurtig produktion. Derfor laver mange firmaer en for optimistisk tidsplan, når de giver tilbud. Får virksomhederne mulighed for systematisk overarbejde, så bliver det os – der ikke har indflydelse på planlægningen – der skal arbejde over, så de urealistiske tidsplaner kan holde. Det er ikke rimeligt.

Skal ungerne blive en time ekstra i institutionen, fordi mester planlagde dårligt? Skal vi være klar til bare at opgive eftermiddagsplanerne, når tidsplanen ikke holder? Jeg tror, at rigtig mange ofte tager overarbejde, fordi de gerne vil have enderne til at mødes og tidsplanerne til at holde, men at skrive systematisk overarbejde ind i vores overenskomst, det er over stregen.

Stem nej

Nogle vil måske indvende, at der også i mange andre brancher er kutyme for overarbejde, for at tage arbejdet med hjem og smide alt, hvad man har i hænderne, når virksomheden har brug for det. Men netop derfor skal vi kæmpe for retten til at have vores fritid i fred. Netop derfor skal den kamp også tages i andre brancher.

Jeg holder meget af mit arbejde. Men jeg lever ikke for at arbejde – jeg arbejder for at leve. Og derfor skal vi også stå fast på, at det ikke bliver arbejdsmarkedet og arbejdsgiverne, der dikterer hele vores liv. Det er en vigtig kamp, som vi burde bakke hinanden op i på tværs af fag og brancher og samfundslag.

Da der var krise, skulle vi udvise løntilbageholdenhed. Nu hvor krisen i den grad er slut, og byggeriet buldrer derudaf, skal vi være mere fleksible og tilpasse os til virksomhedernes produktionsplaner. Hvornår det er arbejdsgivernes tur til at give nogle indrømmelser?

Svaret er enkelt: Så længe arbejdsgiverne ikke er bange for, at vi strejker, så står vi alt for svagt i forhandlingerne.

3F’s forhandlere har opnået så godt et resultat, de kunne. Men det er ikke godt nok. Nu må vi fortsætte kampen uden for forhandlingslokalerne. Lad os stemme nej til den nye overenskomst og vise, at vi er klar til at strejke.