Hlavní ideolog Kremlu Alexandr Dugin napsal text, který poskytuje dokonalý vhled do současného myšlení vrcholných představitelů Ruska. A ukazuje, proč jsou obavy o mírovou budoucnost Evropy na místě.

Ruku v ruce s tím, jak se vyhrocuje situace všude po světě, jak se všemožné debaty začínají dotýkat existenčních či existenciálních otázek, setkávám se stále častěji s tím, jak extrémně silně lidé dokážou být zaklíněni ve své pozici bez ohledu na fakta a realitu. Mají svou představu a všechno, co se kolem nich děje, zapasovávají do vytvořené a pěstované šablony, kterou si potvrzují, ať se děje, co se děje. A divte se, ale začínám si myslet, že opravdu každou skutečnost lze vysvětlit či zpochybnit tak, aby nebyla v rozporu s vaší utkvělou představou. Není to jen myšlenková kotva, o které jsem psal před časem, je to životní postoj, světonázor a před ním neobstojí vůbec nic.

Když si myslíte, či potřebujete, aby si ostatní mysleli, že daná žena je čarodějnice, ať řekne cokoliv, vždy to skončí upálením. V debatách o současných událostech ve světě od Ukrajiny po Irák či Ferguson tomu není jinak. Poznání tohoto mechanismu může být cenné v případě, že se potýkáte s důsledky propagandy. Ta sice vám osobně či vašim přátelům či velké části krajanů může přijít naprosto absurdní, ta však dokáže být naprosto srozumitelná, samozřejmá a de facto nevyvratitelná těm, kteří žijí v realitě zcela odlišné. Svou pravdu má Palestinec i Izraelec, a když slyšíte jejich verze, svým způsobem budete v nějaké míře moci přitakat oběma z nich.

Text Alexandra Dugina, což je podle všeho hodně specifický člověk, nabízí pohled do uvažování, které v ruském prostředí jistě nebude znít zcela cize, byť k západnímu Evropanovi promlouvá jako z jiné planety. Problém přichází ve chvíli, kdy se pohledy z jiné planety ocitnou vedle sebe na stejné planetě. Stejně jako velká část Československé socialistické republiky dokázala být naprosto přesvědčena o tom, že na nás Západ míří raketami (mířil) a že nás chce všechny zlikvidovat atomovými zbraněmi (nechtěl), i dnes podle všeho dokáže být řada Rusů přesvědčena, že liberální svět si chce podmanit zbytek zeměkoule.

Duginův text, ale k evropské hrůze i nedávný, a bohužel už legendární, projev Viktora Orbána, dokazují, že myšlenkové konstrukce vykreslující ideologii liberalismu jako hlavního protivníka, začínají být zcela základní součástí ideologické výbavy lídrů s autoritářskými sklony. A jakkoliv je výsledný myšlenkový výplod vnitřně rozporný, dokáže být mimořádně svůdný a přesvědčivý – svou vychytralou kombinací polopravd, obecných pravd a mentálních triků.

Bohužel, prvosignální emoce nepotřebují kritické myšlení, stačí utvrzení připraveného obrazu. A tak Dugin může v jedné větě tvrdit: „Musíme vědomě odporovat jakýmkoliv pokusům o vykreslování Ruska jako předliberální mocnosti.“ a v těch následujících zase: „V této válce Rusko pozvedne prapor obránce Tradice, organických konzervativních hodnot a vystoupí jako skutečný osvoboditel od otevřené společnosti a jejich pánů – globální finanční oligarchie.“ a „Modernita byla vždy od základu špatná a nyní se nacházíme v konečném stadiu její existence. Pro ty, kteří vědomě nebo nevědomě ztotožnili svou existenci a osud s modernitou, tu bude znamenat konec. Avšak pro ty, kdo jsou na straně věčné pravdy a Tradice, víry a duchovní a nesmrtelné lidské podstaty to bude nový začátek, Absolutní začátek.“ Že se ta první věta vylučuje s těmi dalšími, nevadí. Protože o racionalitu tu nejde. Prapor nenávisti je pozvednut a svolává se k šikování davů.

Pochopit tento stav mysli může být klíčové pro to, co se bude dít dál a jak odhadovat, kam se další vývoj může ubírat. Pokud je v centru úvah ruské převládající ideologie živen tento nenávistný pohled na všechno na západ od ruských hranic, sázet na brzké a klidné vyřešení ukrajinské krize může patřit ke stále větším sebeklamům. Od slov ke skutkům často bývá dlouhá cesta, ale jak víme z minulosti, někdy se podaří dojít až k jejímu konci.