Hrvatska bi, prema svemu sudeći, mogla dobiti novu najmoćniju obavještajnu službu

Kad se spomene nacionalna sigurnost u Hrvatskoj, svi će pomisliti na famoznu kupovinu nadzvučnih borbenih zrakoplova i milijarde kuna koje će država morati izdvojiti iz proračuna. Međutim, kako doznajemo iz povjerljivih izvora, Hrvatska planira ustrojiti i poseban ured za antiterorističko djelovanje po uzoru na mađarski Centar za antiterorizam (Terrorelhárítási Központ, TEK) ili britanski Counter Terrorism Command u sastavu londonske Metropolitan Police, poznatije po nazivu njihova sjedišta Scotland Yard. Postoje i velike sličnosti s najvećom američkom obavještajnom agencijom CIA-om.

U tom novom uredu bile bi objedinjene obavještajne, istražne i operativne protuterorističke djelatnosti, koje su danas razbacane po nekoliko agencija i ministarstava. Sigurnosno-obavještajna agencija (SOA), antiterorističke jedinice MUP-a te posebni agenti za istrage mogućih terorističkih napada tako bi činili jedan poseban ured kojemu bi cilj bio spriječiti terorističke napade, a za najgori scenarij, ako dođe do napada, imati spreman brzi odgovor koji bi ga zaustavio.



Naravno, postojala bi i komponenta zadužena za istragu i hvatanje mogućih suradnika terorista kako bi hrvatsko pravosuđe moglo procesuirati sve odgovorne. Iz Ministarstva unutrašnjih poslova neslužbeno smo doznali da oni “istražuju sve načine za poboljšanje sigurnosnog sustava Hrvatske”, a to znači da je plan u preranoj fazi kako bi izlazili u javnost s konkretnim informacijama.

Međutim, čak i na nedavnom predstavljanju nove Strategije nacionalne sigurnosti ministar Damir Krstičević pojasnio je da "sustav sigurnosti koji razvijamo i poboljšavamo jamčit će svim našim građanima da Republika Hrvatska u bilo kojem trenutku može čvrsto, snažno i jasno reagirati i odgovoriti na bilo koju ugrozu ili opasnost". Trenutačno stanje kaže da Hrvatska ima nekoliko jedinica specijalne policije, vrhunski opremljene i još bolje obučene, ali je njihovo vrijeme reakcije na mogući teroristički napad relativno dugo. Detalje, naravno, gotovo je nemoguće saznati, ali teško nam je zamisliti da bi hrvatske jedinice specijalne policije mogle doći na mjesto napada u roku od osam minuta.

Naime, toliko je trebalo londonskim specijalcima da dođu na londonski most tijekom nedavnog terorističkog napada. U roku od dodatnih 20 sekundi trojica napadača su bila mrtva, ali je napadačima čak i tih osam minuta bilo dovoljno da ubiju osmero i teško rane još gotovo pedeset osoba. Naravno, bitno je napomenuti da Hrvatska nije imala zabilježen slučaj domaćeg islamističkog terorizma.

Eksplozija autobombe ispred zgrade Policijske uprave u Rijeci u listopadu 1995. bio je najteži napad radikalnih islamista na teritoriju RH. Bila je to klasična osveta egipatske terorističke organizacije Al Gamma’a Al-Islamiyya zbog nestanka njezina istaknutog člana Abu Tala’ata al-Qasimija. U napadu je poginuo John Fawza, vozač automobila bombe, 35-godišnji državljanin Kuvajta.

Pet osoba zadobilo je teže ozljede, a 21 lakše. Zagonetan nestanak istaknutog vođe terorističke organizacije Al Gamma’a Al-Islamiyye ni do danas nije razriješen, napisao je svojedobno Večernji list. Spomenuti Abu Tala’at je s danskom putovnicom iz Amsterdama stigao u Hrvatsku 12. rujna 1995. godine u društvu prevoditelja Ahmeda Mousa Ahmera Mahmouda. Uhićen je i priveden sucu za prekršaje u Zagrebu, kažnjen novčanom kaznom te mu je naređeno da u roku od 24 sata napusti teritorij RH. Nakon toga mu se gubi svaki trag. Još nisu potvrđena nagađanja o njegovoj deportaciji iz Hrvatske u SAD ili Egipat, kao ni njegov dolazak u BiH. Mnogo toga se promijenilo od tada. Hrvatska je postala članica Europske unije, NATO-a, sudjelovala je u Afganistanu, a stare zalihe hrvatskog oružja završavale su u rukama sirijskih pobunjenika.

Najmodernije hrvatsko oružje, VHS-2 karlovačkog HS-produkta, završilo je u iračkim rukama. Točnije, specijalne jedinice Emergency Response Division iračkog ministarstva unutarnjih poslova, koje su naoružane hrvatskom jurišnom puškom oslobađale Irak od tzv. Islamske države, a posebno su se istaknuli u uličnim borbama za zapadni dio Mosula. Radikalni islamisti imaju više nego dovoljno razloga za napad na Hrvatsku. Ipak, dok Francuska, Belgija, a bogme i Njemačka muku muče s radikalnim islamistima i teroristima, Hrvatska uživa neviđenu sigurnost te moramo priznati da velike zasluge snosi i Islamska zajednica u Hrvatskoj zbog totalnog izostanka radikalnih islamista na ovom području.

Ne smijemo zaboraviti spomenuti i da su sami izvori iz sigurnosnih krugova pohvalili činjenicu da je samo sedmero hrvatskih državljana završilo na teritoriju pod kontrolom tzv. Islamske države. To su, zasad, najtočniji podaci o participaciji osoba s hrvatskom putovnicom koji se nalaze na područjima pod kontrolom tzv. Islamske države u dijelovima Sirije i Iraka. “To je zaista malo osoba”, objašnjava izvor Expressa dobro upućen u rad europskih sigurnosnih službi. “Trebamo biti potpuno iskreni: u Hrvatskoj nema kanala radikalizacije koji su rašireni u nekim državama EU. U Hrvatskoj je lakše držati stvari pod kontrolom i to je olakotna okolnost za vaše sigurnosne službe”, kaže naš izvor. Unatoč svim tim lijepim činjenicama, hrvatske snage sigurnosti ne smiju spavati na lovorikama.

Priznao je to i ministar Krstičević na prezentaciji Strategije nacionalne sigurnosti kad je napisao: “Sustav sigurnosti mora biti proaktivan, učinkovit, brži i bolji”. To što danas Hrvatska nema problema s terorizmom, ne znači da neće sutra i sustav mora unaprijed razmišljati o najgorim scenarijima. Sjetimo se kako je tragično završio pokušaj oslobađanja zatočenih izraelskih sportaša tijekom Olimpijskih igara u Münchenu 1972. godine.

Sedamnaest mrtvih u samo dva dana rezultat je totalne nespremnosti njemačke policije za adekvatan odgovor na takvu situaciju. Njemačka je, istini za volju, kasnije uspostavila elitni GSG9 koji se iskazao u brojnim drugim akcijama, ali 11 Izraelaca i jedan njemački policajac morali su platiti životom da bi se nešto promijenilo. Mađari su već uspostavili sustav i njihov TEK je već imao priliku pokazati što sve znaju i umiju. Naime, u kolovozu 2012. godine oslobodili su trojicu mađarskih državljana otetih dva tjedna ranije.

Prema pisanju mađarskih medija, nepoznati počinitelji su 13. kolovoza 2012. zaustavili vozilo u kojem se nalazilo šest putnika, troje mađarskih i troje sirijskih državljana. Ni dva tjedna kasnije objavljene su vijesti da je TEK izvukao mađarske državljane. Iznimno je nezahvalno uspoređivati situacije, ali prisjetimo se kako je završio slučaj otetog Tomislava Salopeka i kako su hrvatske vlasti na sve diplomatske načine pokušavale spasiti nesretnog Tomislava. Na kraju je otmica tragično završila i teško je pretpostavljati što bi bilo kad bi bilo, ali možemo zaključiti da bi slične tragedije mogao spriječiti ured specifično namijenjen za takve djelatnosti, baš onakav kakav državni vrh želi uspostaviti.