Povik 'Za dom spremni' će, u to više nema nikakve sumnje, vrlo skoro iščeznuti s hrvatskih stadiona. Barem u slučaju onih europskih, međunarodnih utakmica: Kazna UEFA-e pražnjenjem tribina za susret s Italijom bit će učinkovita. Ako treba, ponovit će se. A možda i zaoštriti. Sve dok se tribine ne dovedu u red

Uglavnom, negdje u tom beskrajnom labirintu bez vidljivog izlaza nalazi se hrvatski nogomet. Tužan i čemeran, najčešće sveden na lažnu kulisu reprezentacije koja skriva trulež u temeljima, živio je neki svoj život sasvim odvojen od realnosti - a najčešće i od osnovnih građanskih normi, hrvatskih zakona i zdravog razuma. U različitim fazama bio je to poligon za prakticiranje državničkih ideja, ulizivačke prakse, centralizacije, kriminalnih interesa i notornog bogaćenja sasvim određene grupice ljudi. Tribine su u početku služile samo kao dekor, a poslije čak ni to: kada su naime nogometni vlastodršci shvatili da im se ondje stvara opozicija, lijepo su je i po kratkom postupku likvidirali.

Mogli bismo do beskraja nabrajati dvostruka mjerila Hrvatskog nogometnog saveza samo po pitanju tretmana incidenata na tribinama i posljedičnih disciplinskih mjera, no u ovom slučaju već na početku teksta poanta je bila jasna: gledalište će se vrlo lako i efikasno izliječiti, a problem je to što u ložama i dalje sjede ljudi koji u to istinski ne vjeruju.