Pe 2 decembrie 2016, domnul Bakk Miklós a publicat pe această platformă articolul* „Klaus Iohannis și 1 Decembrie”, care a fost amplu comentat (67 de comentarii, până în acest moment). Atât articolul, cât și cometariile (autorul a intervenit de câteva ori, pentru a-și explica și detalia punctul de vedere) sunt foarte interesante și ar putea și un punct de relansare al dialogului dintre români și maghiari, despre care eu unul cred că este foarte necesar – nu pentru că 1 Decembrie 2018, ci pentru că secolul XXI, pentru că Uniunea Europeană, pentru că NATO; oamenii discută, argumentează, se mai ceartă, stau îmbufnați, dar nu-și mai dau cu topoarele în cap. Dacă am câștigat ceva din 1990 încoace, atunci asta am câștigat! De acord, domnule Bakk Miklós?

Ideile-forță ale articolului, amplu dezbătute de comentatori, ar putea fi redate pe scurt, astfel: Klaus Iohannis și-a dezamăgit votanții maghiari (1), pentru că nu a inclus autonomia secuilor în proiectul său de țară (2), sau măcar regionalizarea țării pe baze etnice (3), oricum, a „spațiului transilvan” (4), deși principiul documentului medieval Fraterna Unio (semnat în 1437, mai cunoscut ca „Unio Trium Natiorum”) ar fi putut fi o sursă de inspirație (nu conținutul documentului ca atare, în mod explicit antiromânesc, fapt precizat clar de domnul Miklós) – (5). Cel de-al șaselea punct, pe care autorul pare să-l considere cheia de boltă pentru înțelegerea corectă a articolului, este (6): „Patrimonizarea moștenirii politice a Transilvaniei” ar trebui să fie pasul logic după ce „patrimonizarea urbanisticii transilvane” a fost o reușită (în orașul Sibiu, al fostului primar Iohannis).

Am să-mi permit un mic artificiu literar, discutând punctele în ordinea 5-4-3-2-1-6, nu înainte de a lămuri de ce-mi arog, ca bucureștean, dreptul de a mă băga în seamă: pentru că sunt filomaghiar asumat (o pasăre rară printre bucureșteni), pentru că mă trag, pe linie maternă, din români vechi de pe Valea Hârtibaciului („Roman ajku magyar”, român de buze ungurești, i s-a spus străbunicului meu la recrutarea în armata imperială; de comparat cu „român de limbă maghiară”, cum se spunea în timpul comunismului!) și mai ales pentru că trei dintre iubitele mele erau din Secuime. Am auzit discursul autonomist și pe față și pe dos, până l-am învățat pe dinafară. Iată de ce cred că am dreptul să-mi dau cu părerea.

Cinci: Fraterna Unio (aka „Unio Trium Natiorum”) era un document de război, semnat într-o circumstanță excepțională, sunt presiunea evenimentelor; nu cred că poate fi o sursă de inspirație pentru nimeni, azi. Dar, chiar și dac-ar fi (reductio ad absurdum): împotriva cui? Dacă, să zicem, maghiarii și românii din „spațiul transilvan”, împreună cu secuii din Secuime, ar face front comun, împotriva cui l-ar îndrepta? Împotriva țiganilor din „spațiul transilvan”? Împotriva locuitorilor țării din afara „spațiului”? Împotriva birocraților de la Bruxelles? Nu e clar și nu e realist. Ce este, însă, foarte clar, e-o teribilă exasperare a orășenilor din câteva mari centre urbane (Oradea, Timișoara, Cluj, Brașov) față de modul bucureștean de a face politică „națională”. Bref, ardelenii sunt foarte scârbiți de alegătorii din Vechiul Regat și mai ales de aleșii din acest spațiu non-transilvan; din acest punct de vedere (al unei hărți electorale, să zicem), Fraterna Unio are sens. Nu văd însă de ce s-ar limita la „spațiul transilvan”, din moment ce numai la București s-au adunat mai mulți „scârbiți” decât oriunde altundeva, la începutul lui 2017.

Patru. Regionalizarea „spațiul transilvan” este o idee foarte bună. O susțin. Văd cinci regiuni: Crișana (actualele județe Sătmar, Bihor, Arad), Transilvania de Nord (Sălaj, Maramureș, Cluj, Bistrița-Năsăud), Transilvania de Est / Székelyföld (Mureș, Harghita, Covasna), Transilvania de Sud (Hunedoara, Alba, Sibiu, Brașov) și Banat (Timiș, Severin, Mehedinți). Ar fi cele mai logice regiuni, pe considerente economice, nu etnice. De-aia includ Mehedințiul.

Trei. Regionalizarea țării este o idee și mai bună, fără de care regionalizarea „spațiul transilvan” n-are niciun sens. Ar permite competiția intranațională (intrastatală, mai corect spus), fără de care nu ne putem aștepta la creșterea calității vieții și mai ales a serviciilor oferite de guvernanți: dacă ei nu sunt obligați să performeze, de ce-ar face-o? Dacă sunt primar sau președinte de consiliu județean și-s foarte prost, plus foarte hoț, ce contează, dacă partidul mă ține-n brațe de la „centru”? Dacă oamenii din parohia mea nu mă pot sancționa nicicum la vot, pentru că toți contracandidații mei sunt exact la fel (politruci incompetenți susținuți de la București), de ce mi-aș bate capul? De ce n-aș fura pe rupte? Vin, fur, plec înapoi la București. Ce-mi pasă de calitatea vieții din Székelyhíd, de pildă?! În privința numărului de regiuni, domnul Dragoș Filipescu propune** un număr de 10 regiuni, plus București-Ilfov, ca a 11-a regiune. Nu împărtășesc punctul de vedere al domniei-sale: văd 12 regiuni și niciun fel de „București-Ilfov”, care ar fi pur și simplu un buboi de interese politico-mafiote, al cărui puroi ar infecta toată țara. Ca și-acum, de altfel. Iar în privința regionalizării pe baze etnice, propusă de domnul Bakk Miklós, sunt iarăși mai mult decât mefient: mi se pare că singura rațiune a unui astfel de (uriaș) efort administrativ este creșterea nivelului de trai, nu oblojirea traumelor istorice. Adică sper în regionalizarea pe baze economice, nu etnice.

Doi. Deocamdată, președintele Klaus Iohannis nu a prezentat public niciun proiect de țară. Ne-a promis unul, mai așteptăm.

Unu. Să fim cinstiți, domnule Bakk Miklós: orice politician din România care nu propune revizuirea Tratatului de pace de la Trianon îi dezamăgește pe electorii maghiari, așa cum orice politician din România care nu propune revizuirea Tratatului de non-agresiune germano-sovietic (aka „Pactul Ribbentrop-Molotov”) îi dezamăgește pe electori români. E un fapt. Chiar dacă nici românii și nici maghiarii nu pot face mare lucru în planul realității, nimeni nu-i poate opri să viseze; și cine să ne întrețină visele, dacă nu politicienii? Desigur, când n-o fac, ne dezamăgesc. Dar la ei este problema, domnule Bakk Miklós…?

Șase. Perfect de acord: „patrimonizarea moștenirii politice a Transilvaniei” mi se pare singura cale de urmat dacă România caută un model inspirațional în trecut, în trecutul premodern, adică. Niciun alt stat medieval din actualul spațiul politic românesc n-a fost mai de succes decât principatul condus de Gabriel Bethlen (1613 – 1629, pentru cititorii români): toleranță, performanță economică, bună guvernare, cvasi-independență politică față de puterea suzerană (Imperiul Otoman), iată ce-a reușit atunci Bethlen în Transilvania și ce ne-am dori și noi acum în România, având condiții net superioare de reușită.

Prima întrebare este dacă merită căutat un model inspirațional în trecut sau dacă merită căutat un model inspirațional în prezent; las pe altcineva să răspundă. Întrebarea mea, adresată domnului Bakk Miklós, este: care e problema?

Știu, sună cumva ironic, dar nu de ironie îmi arde acum. Știți de ce? Pentru că mulți români răspund „Ungurii, ungurii sunt problema, numai ungurii sunt problema!”, pentru că mulți maghiari răspund „România în sine este problema, nu un român sau altul, ci chiar existența acestui stat artificial, o monstruozitate a Europei”, când de fapt problema este sărăcia.

Maghiarii se plâng că, din cauza românilor, nu sunt liberi. Dar oamenii bogați sunt oameni liberi. Românii se plâng că sunt săraci. Dar oamenii ne-săraci sunt liberi. Sărăcia țării este problema, ieșirea din sărăcie este întrebarea, iar maghiarii din România sunt soluția. Acesta este punctul meu de vedere.

Pentru că o țară nu poate ieși din subdezvoltare fără o elită patriotică, suficient de bogată ca să nu fure. Iar eu cred că, mai devreme sau mai târziu, ungurii vor forma această elită patriotică și vor trage România după ei, spre prosperitate, fie că vrea, fie că nu (la început n-o să vrea, desigur!). Pe ce mă bazez?

Pe educație. Maghiarii din România au scăpat din comunism cu mult mai bine decât românii: tot săraci lipiți, dar deloc atinși de propagandă (normal, din moment ce propaganda nu mai era comunistă, ci național-comunistă! Diferența este esențială). Cu alte cuvinte, maghiarii sunt mai nespălați pe creier decât românii (fie-mi iertată exprimarea) și-și văd mult mai bine interesul propriu; oricine a vizitat Salina Praid și Slănic Prahova a putut face această comparație, izbitoare, când o trăiești pe propria piele. Maghiarii doresc foarte mult să câștige bani și să trăiască mai bine, ceea ce înseamnă că, în absența germanilor, evreilor și grecilor (care dădeau grosul „clasei mijlocii” în interbelic), ei vor alcătui în curând o elită economică. Care își va trimite urmașii la studii adevărate, nu la fabrici de diplome. Consecința: o viitoare elită politică maghiară a României.

Paranteză: de ce n-ar urma și românii aceeași traiectorie? Pentru că elitele românești s-au învățat să facă bani din politică, nu din comerț, iar banii din politică sunt mulți, murdari, vin repede și produc o următoare generație de beizadele, nu de conducători autentici. Puteți verifica ce s-a petrecut cu cei din elitele politice românești ale Patrulaterului Roșu (1992 – 1995) și cu copiii lor.

De ce am numit „patriotică” această viitoare elită conducătoare a României? Pentru că nu va fi deloc interesată de revizionism sau de Trianon. Nu din ignoranță, ci din motive economice: nu numai că piața actualei Românii este mai mare decât ipoteticului stat Transilvania, ci și pentru că România este o țară atât maritimă, cât și dunăreană (ceea ce Transilvania n-ar fi). Plus că banii „curați” se fac pe timp de stabilitate și predictibilitate, nu pe timp de revizuiri, revoluții, războaie civile și alte tulburări. Cum să spun, piețelor le priește pacea.

O a doua concluzie, oarecum amuzantă, este că dumneavoastră și cu mine, domnule Bakk Miklós, suntem momentan în aceeași barcă: fani ai regionalizării. Din motive diferite, în moduri diferite, cu scopuri diferite, dar efectiv tragem la aceeași căruță (repet, momentan!). Culmea este că nu suntem singuri***.

NOTE ____________________

* https://www.contributors.ro/administratie/klaus-iohannis-%C8%99i-1-decembrie/

** https://www.contributors.ro/fara-categorie/un-subiect-uitat-reforma-organizarii-administrative-merita-efortul/

*** http://www.timesnewroman.ro/life-death/proiectul-de-autonomie-a-tinutului-secuiesc-sustinut-masiv-de-romani-macar-ei-sa-scape-de-dragnea