Redam integral interviul acordat de Ana Maria Brânza agentiei de presa MEDIAFAX:



Reporter: - Te-a întrebat cineva "ce mare brânza" o sa faci la Jocurile Olimpice? Ce i-ai raspuns?



Ana Maria Brânza: - Nu m-a întrebat nimeni, eu am afirmat dupa o competitie câstigata ca am facut "mare brânza". Desi în copilarie am "suferit" din cauza numelui de familie, acum pot spune nu doar ca m-am obisnuit cu el, ci ca n-as vrea sa-l mai schimb vreodata.



Reporter: - Serios acum, care e obiectivul tau la Londra?



Ana Maria Brânza: - Obiectivul meu personal este o medalie. Bineînteles ca visez la cea de aur, dar orice medalie câstigata pentru mine va reprezenta aurul. E foarte greu sa ajungi de doua ori consecutiv pe podiumul olimpic, dar muncesc pentru asta si sper ca rezultatul sa fie cel sperat. Avantajul meu de data aceasta este ca am si echipa alaturi, deci am doua sanse, macar una sa o fructific.



Reporter:- Visezi la aur? Dupa argint la Beijing logic ar urma aur?



Ana Maria Brânza: - Visez la aurul olimpic de când am realizat ca "joaca de-a scrima" a devenit o treaba serioasa. Si logica mea tot asta îmi spune, dar aurul e unul singur, concurente sunt 30... diferenta o va face cea care are nervii mai tari!



Reporter: - Unde vrei sa ajungi în sportul asta? Care ar fi cea mai importanta performanta a ta?



Ana Maria Brânza: - Tot mai sus, sus, sus... lasând gluma la o parte, istoria au scris-o cei dinaintea mea, dar sunt convinsa ca talentul pe care l-am primit poate scrie înca un capitol în istoria scrimei. Nu tin neaparat sa fiu idolul celor care vin din urma, mi-as dori sa fiu un exemplu pozitiv si cei mici sa nu-mi spuna ca vor sa fie ca Ana Brânza, ci mai buni ca ea.



Reporter: - Ce calitati trebuie sa ai pentru a face bine acest sport?



Ana Maria Brânza: - Viteza de reactie este una dintre cele mai importante calitati si având în vedere ca în scrima trebuie sa gândesti cu o secunda mai repede ca adversarul si intuitia joaca un rol important.



Reporter: - Care sunt obiectiv vorbind calitatile si defectele tale?



Ana Maria Brânza: - Nu stiu cât de obiectiv pot raspunde la aceasta întrebare. Vazându-ma din afara, probabil faptul ca sunt o perfectionista poate fi considerat un defect, pentru ca cer prea mult de la ceilalti, dar nici cu propria-mi persoana nu sunt mai indulgenta. Un alt "defect" ar fi ca vorbesc prea mult uneori, dar asta cred ca e mai degraba mostenire de familie! La capitolul calitati, mama mi-a dat raspunsul cel mai bun..."femeile din familia Brânza sunt destepte, frumoase si modeste"(râde) ca si calitati as spune ca sunt o persoana amabila si prietenoasa.



Reporter: - Ti-e teama vreodata de vreun adversar?



Ana Maria Brânza: - Probabil suna a cliseu, dar cel mai de temut adversar al meu se numeste Ana Brânza... sunt unele momente în care si pe mine ma surprind anumite reactii.



Reporter: - Aveti echipa valoaroasa. Cât conteaza pentru tine echipa? Ma refer si la starea de spirit, la voi pare mereu veselie în echipa. Gresesc?



Ana Maria Brânza: - Ne-a ajutat foarte mult faptul ca am crescut împreuna, lucram în aceasta formula de 13-14 ani. Suntem 4 caractere diferite, nu suntem prietene, doar colege, dar când obiectivul este unul comun, stim sa ne adunam si asa am reusit sa obtinem rezultatele de pâna acum. O buna perioada de timp, echipa a fost pe locul doi pentru mine, acum cred ca atât proba individuala cât si cea pe echipe sunt pe aceeasi treapta. Un rezultat obtinut la individual îti da satisfactia ca ai facut un lucru bun, pe când în proba pe echipe cred ca un procent destul de mare din rezultat îi revine antrenorului. El e cel care decide componenta si formula echipei. Trebuie sa recunosc, suntem probabil cea mai galacioasa si glumeata echipa si drept dovada stau "pariurile" cu antrenorii pentru fiecare rezultat maret!



Reporter: - Ce faci în timpul liber? Citesti? Care e ultima carte citita? Spune-mi ce ti-a placut cel mai mult?



Ana Maria Brânza: - Desi poate parea ciudat cel mai drag îmi este sa stau acasa, sa ma gospodaresc, sa gradinaresc. Desi înca amatoare, sunt îndragostita iremediabil de ghivecele mele cu ierburi aromatice. La scoala, de câte ori aveam o carte de citit, îmi gaseam altceva de lucru. Orele petrecute în avion mi-au trezit interesul pentru citit! Ultima carte citita a fost Talida de Ion Grecea, o lectura placuta si interesanta, în care am descoperit ca oricât de grea ar fi viata merita traita caci la final te poate astepta ceva frumos.



Reporter: - Unde te vezi peste 10 ani?



Ana Maria Brânza: - Tot în sala de scrima, tot pe plansa. Scrima este un sport longeviv si am destule exemple în acest sens. Atât cât sanatatea îmi va permite, nu voi parasi competitiile. Consider ca am primit un dar si as fi nerecunoscatoare sa ma retrag din activitate daca mai pot practica la nivel înalt. Un lucru sigur este faptul ca nu voi urma o cariera în antrenorat!



Reporter: - Câti copii vei avea? Crezi ca vei fi o mama buna? Îi vei îndrepta catre sport?



Ana Maria Brânza: - Nu m-am gândit niciodata câti as vrea. Toata viata am trait prin scrima si pentru scrima, înca nu simt ca a venit momentul sa schimb macazul. Daca ma uit în buletin, s-ar putea sa ma contrazica, dar cred ca mai am putin timp de "copilarit". Nu stiu daca voi fi o mama buna, dar mi-as dori. Cu siguranta copiii mei vor lua contact cu sportul, dar performanta va fi alegerea lor. Nu sunt de acord cu parintii care-si obliga copiii sa urmeze un anumit domeniu.



Reporter: - Ce îti lipseste acum? Esti fericita?



Ana Maria Brânza: - Aurul olimpic si timpul cred ca sunt cele mai mari lipsuri ale mele. Pentru primul cred ca as mai putea face ceva, dar timpul nu cred ca se poate câstiga indiferent cât te-ai pregati. Prefer termenul de "multumit" în defavoarea "fericitului" si da, sunt multumita cu viata mea în clipa asta.



Reporter: - Cât câstigi? Sportul te multumeste?



Ana Maria Brânza: - Câstig cât sa pot trai decent. Mi-am putut permite sa-mi iau o casa si o masina pe care sa le pot întretine, probabil ca acestea sunt si cele mai mari realizari materiale ale mele. Daca nu as fi câstigat suficient cât sa ma întretin, as fi renuntat. Din scrima nu te îmbogatesti, dar ajuns la un anumit nivel, poti sa traiesti, nu doar sa supravietuiesti.



Reporter: - Ce ai schimba daca ai putea în viata sportivilor, da-mi un exemplu de decizie politica.



Ana Maria Brânza: - Le-as sugera celor de la Agentia Mondiala Antidopping sa clasifice sporturile în functie de risc si sper ca acest raspuns sa nu-mi aduca probleme (zâmbeste).



Reporter: - Ti-ar fi placut sa te nasti în alta parte?



Ana Maria Brânza: - Consider ca fiecare ne-am nascut în acel loc, pentru ca acolo era nevoie de noi. Mi-as fi dorit sa ma nasc la doi pasi de o plaja superba, lânga ocean si singura mea grija sa fie ce costum de baie sa folosesc mâine, dar n-a fost sa fie.



Reporter: - Îti iubesti tara?



Ana Maria Brânza: - În perioada junioratului am primit o bursa la o universitatate din America, dar am ales sa ramân aici pentru performanta. De când am descoprit sportul mi-am dorit sa ajung campioana si probabil daca as fi vrut sa fiu un elev eminent as fi reusit si aici. Nu-mi flutura steagul la coltul casei, dar de câte ori urc pe podium si ma gândesc ca reprezint România ma trece un fior de multumire ca am putut face ceva pentru tara mea.



Reporter: - Cine te-a facut ultima oara sa plângi?



Ana Maria Brânza: - Chiar în dimineata aceasta am lacrimat când hingherii l-au luat pe Brutus, prietenul meu maidanez cu care luam micul dejun când eram acasa. Au fost lacrimi de neputinta. Mi-as fi dorit sa pot face ceva pentru el, ceva mai mult decât un castron de mâncare pe zi, dar nu-l puteam adopta din cauza catelului meu cu care nu se întelegea. Sunt constienta de pericolul care îl reprezinta maidanezii, mi-e frica de ei si îi ocolesc de fiecare data, dar pentru mine Brutus (asa îl numise tatal meu) devenise un prieten, chiar si cu statura lui impunatoare. Am aflat locul în care l-au dus si mi-as dori sa ajung sa-l vad pâna nu va fi prea tarziu.



Reporter: - Ce te impresioneaza?



Ana Maria Brânza: - Lucrurile marunte: o batrânica "alergând" pe trecerea de pietoni, un copil trist, un animalut ranit, un gest frumos, un om bun...în fiecare zi gasesc lucruri impresionante!



Reporter: - Ce ti-ar fi placut sa te mai întreb? Si poate raspunzi la întrebarea ta...



Ana Maria Brânza: - Ce as face daca as fi pentru o zi invizibila?....Tot posibilul sa treaca ziua mai repede (râde).