Det er tåbeligt at lave et forbud mod omskæring af drenge, som er en jødisk skik

Ude i den store verden er der især én ting, Danmark er kendt for. Det er hverken Lego, Lurpak eller Laudrup, men redningen af de danske jøder under Anden Verdenskrig. Mens nazisternes mordmaskine arbejdede på højtryk med at udrydde jøder andre steder i Europa, fik 7.000 danske borgere med jødisk baggrund hjælp af deres danske landsmænd i nødens – og dødens – stund, og der er grund til fortsat at være dybt taknemmelig for denne indsats.

Nu er der desværre udsigt til, at mørke skyer igen trækker op over den jødiske minoritet her til lands og for den sags skyld også den muslimske. De sidste års stadig mere skingre debat om omskæring har ført til et voksende politisk pres for at gøre op med denne praksis.

To af regeringens ministre, Merete Riisager og Ole Birk Olesen, begge fra Liberal Alliance, kræver et forbud mod omskæring. Og de er ikke de eneste. Mange andre folkevalgte og offentlige debattører følger trop.

I det jødiske samfund er der mange, som følger debatten med bange anelser. Set fra et jødisk synspunkt er omskæring lige så vigtig, som dåben er for de kristne. Hvis den tradition bliver forbudt, vil Danmark formentlig opleve, at mange jøder føler sig nødsaget til at udvandre.

For mig, der forsværger religion, er det ikke logisk at forsvare en religiøs handling. Jeg bryder mig ikke om de – i mine øjne – underlige skikke og doktriner, der følger med at tro på en gud. Gør dit, gør dat! Hvorfor? Fordi Gud befaler det! Jeg synes, at ’befalingen’ om, at jødiske drengebørn skal omskæres, er tåbelig, men jeg synes, det er endnu mere tåbeligt, at der nu er en hel masse mennesker, der mener, at der skal indføres forbud mod en velbevaret skik, som de ikke har forstand på.

Hvis nu det drejede sig om en farlig praksis, ville det give mening, men vi taler ikke om en beskidt slagtersvend, der svinger kødøksen over et sagesløst drengelem. Der gælder strenge hygiejniske regler. Og jo, der findes problematiske eksempler, men generelt medfører omskæring af drenge hverken invaliditet eller sår på sjælen.

Måske tænker du, der læser disse linjer: »Føj, hvor er det infamt! Sidder manden og forsvarer overgreb på små børn?« Nej. Hvorfor ikke? Fordi omskæringen ikke er et overgreb. Jovist, det foregår uden det lille drengebarns samtykke, men indtil et barn er myndigt, foregår omtrent alt på forældrenes betingelser.Når ikke det lille snit i tissemanden ikke giver et handicap, er det svært at se, hvorfor så mange er begyndt at hidse sig op.

Prøv engang at besøge et hjem, hvor en omskæring har fundet sted. Kast et blik på den spæde dreng – lad os kalde ham for David – og se, om han ser ud til at være ramt af granatchok. Og besøg hjemmet efter et par år, når lille David stavrer rundt og selv kan tisse. Se, om han kigger med store, forskrækkede øjne på sit ’omskårede lem’. Kom forbi igen, når David er blevet teenager og har fundet ud af, hvad penis også bruges til. Spørg ham under fire øjne, om han har problemer. Husk også senere at spørge hans gravide kæreste, når han er kommet så vidt, om der var vanskeligheder af seksuel karakter. Jeg kender godt svaret.

Nogle siger, at jøder som folk er traumatiserede. Måske, men i så fald stammer det ikke fra omskæringen, men fra de fordomme og til tider morderiske had, man som jøde er blevet mødt med. Danmark strakte en hånd frem i 1943. Man må håbe, at Danmark ikke giver den jødiske minoritet fingeren i 2017.