Danmarks velstand bliver svækket af den omfattende støtte, som finder sted til de danske yderområder. Støtten fastholder nemlig mange inden for områder, der er i tilbagagang og har en lav produktivitet. Det ville være økonomisk langt bedre at koncentrere den økonomiske aktivitet i områder, hvor der er en større befolkningstæthed, så der kommer et mere velfungerende arbejdsmarked.

Det fremhæver de økonomiske vismænd, der er professor Hans Jørgen Whitta-Jacobsen, professor Michael Svarer, professor Carl-Johan Dalgaard samt professor Eirik Schrøder Amundsen.

»Støtte til yderområderne indebære en omkostning i form af mindre, samlet velstand,« skriver vismændene i deres analyse. De peger dog også på, at denne omkostning skal opvejes med værdien af, at befolkningen og den økonomiske aktivitet i yderområderne fastholdes.

Genetrelt har folketallet i Danmarks yderområderne har været faldende de senere år. Tilbagegangen i yderområderne er et spejlbillede af den urbaniseringsproces, der trækker den økonomiske aktivitet i retning af de større byer.

»Det er lettere at finde kvalificeret arbejdskraft tæt på byerne, og der er en række stordriftsfordele, der gør det mere attraktivt at placere virksomheder i og omkring byerne.

Tilbagegangen i yderområderne – og modstykket hertil, urbaniseringen – bidrager dermed positivt til produktivitetsudviklingen og den samlede velstand i samfundet,« fremhæves det i rapporten fra de økonomiske vismænd.

Urbaniseringen giver samtidig en række udfordringer i yderområderne. Det drejer sig blandt andet om udhulingen af skattegrundlaget, der gør det vanskeligt at opretholde den offentlige service, og en tilbagegang på boligmarkedet, der blandt andet fører til flere tomme boliger.

Ønskes tilbagegangen bremset, kan der være grund til at se på støtten til yderområderne. Men øget støtte til yderområderne vil i givet fald indebære en omkostning i form af mindre, samlet velstand.

Analysen viser også, at udannelsesniveauet i yderkommunerne generelt er lavere end i resten af Danmark. Derfor kunne det frygtes, at et begrænset udbud af uddannelser ville gøre det sværere for børn fra yderområderne at bryde den sociale arv. Men analysen fra vismændene af indkomst- og uddannelsesmobiliteten på tværs af landets kommuner tyder imidlertid på, at dette ikke er tilfældet.

Analysen viser blandt andet, at børn af ufaglærte forældre har en mindre sandsynlighed for selv at blive ufaglærte som voksne, når de er vokset op i yderkommunerne, end hvis de har baggrund i de større byer.

Analysen viser også, at hvis man tager højde for forskelle i forældrenes indkomst, så klarer børn fra yderområderne sig indkomstmæssigt lige så godt, når de bliver voksne, som børn fra andre områder.

Analysen tyder altså på, at den sociale mobilitet er lige så høj i yderområderne som i byerne. Det er positivt – både ud fra grundlæggende fordelingshensyn og ud fra ønsket om at udnytte det fulde potentiale hos børn og unge, uanset hvor de er født.

Overvismand Hans Jørgen Whitta-Jacobsen siger, siger at man let kunne frygte, at dårlige uddannelsesmuligheder i yderområderne var en alvorlig hæmsko for børn og unge, der vokser op uden for de større byer.

»Den gode nyhed er, at det tilsyneladende ikke er tilfældet. Vores analyser viser, at mobiliteten i uddannelse og indkomst mellem generationerne er mindst lige så høj i yderområderne som i resten af landet,« siger han.

Vismandsrapporten er udarbejdet af De Økonomiske Råds formandskab til mødet i Det Økonomiske Råd den 26. maj 2015.