Vi ser det med jævne mellemrum i de danske medier: triste historier om børn og familier, der har fået afvist deres asylsag og skal smides ud af Danmark. Mange spørger sig med rette: Hvordan kan et humanistisk samfund forsvare en sådan kynisme?

Enkeltsagerne er gribende, men den overordnede problemstilling skal ses i langt større perspektiv og bør derfor ikke håndteres ud fra følelsesmæssige enkeltsager: I marts 2017 pegede EU-Kommissionen i en rapport med fokus på hjemsendelsesproblemet på, at der kan være op til en million mennesker, som skal sendes retur til deres hjemlande, fordi de har fået afvist deres asylsag. Ikke alene er tallene uoverskuelige. Det samme er de logistiske og økonomiske udfordringer. Og måske de sikkerhedspolitiske.

Op mod 500.000 mennesker vil i 2017 være i udsendelsesposition i Tyskland, som er det EU-land, som modtog flest asylansøgere i 2015-16. Det svarer rundt regnet til alle borgere i Aarhus og Odense tilsammen. I Sverige er problemet også omfattende. De svenske myndigheder vurderede i foråret 2017, at op imod 60-80.000 mennesker stod til at blive udvist, heraf ca. 12.000 afviste asylansøgere, som myndighederne havde begrænset viden om hvor befandt sig.