Der er ingen i Danmark, som ikke er bekendt med statistikkerne for, hvornår man nemmest bliver gravid. Vi har godt læst tallene. Gør noget ved årsagerne til vores barnløshed i stedet for at presse på.

Tilsyneladende har både rejsebureauer, en licensbetalt tv-kanal og Københavns Kommune kastet sig over en dagsorden, som handler om, at vi skal have flere børn.

”Har du talt dine æg i dag?”, står der med store bogstaver på plakaten. Havde forleden dag lyst til at skrive med en fed sprittusch nedenunder: ”Nej, men har I i Københavns Kommune talt, hvor mange lejelejligheder, der mangler til børnefamilier?”

Tilsvarende kører licensbetalte-DR lørdag aften et program der hedder ”knald for Danmark”. Gu vil jeg da ej knalde for mit fædreland af hensyn til landets demografiske og samfundsøkonomiske udfordringer. Har det nogensinde motiveret nogen?

Når, jeg skal have et barn, skal tingene være på plads. Bolig, økonomi, job, parforhold osv. Sådan tror jeg de fleste har det. Fornuftigt, rationelt og ansvarligt.

Det undrer mig derfor også gevaldigt, at ingen diskuterer, hvorfor vi udskyder at få børn og også får færre end, hvad man som samfund kunne ønske sig. I stedet for provokerer man og taler ned til både kvinder og mænd med en Spies-reklame, kampagner, hvor man skal tælle sine æg, og licensbetalte tv-programmer. Man burde måske starte med at gøre noget ved årsagerne til, at vi ikke smider p-pillerne.

For dem er der mange af. For eksempel:

Boligmarkedet er håbløst. Du kan hverken leje eller købe dig til en bolig, som egner sig til en lille familie. Der er ikke nok boliger, og vi har ikke råd. Slet ikke imens vi studerer, hvor vi typisk bliver opfordret til at få børn.

Den ene uddannelsesreform efter den anden har bebudet, at vi skulle skynde os igennem studiet. Fremdriftsreformen er et glimrende eksempel på en reform, som får enhver til at samle benene. Vi har simpelthen ikke tid.

Samtidig har vi i kølvandet på krisen oplevet høj ledighed, som ikke er betryggende, hvis man overvejer at sætte et barn i verden. Arbejdsløshed med en nedsat kontanthjælp og et forringet dagpengesystem sætter ikke gang i lysten.

At der konsekvent skæres ned i kernevelfærden. De rammer, institutioner, skoler mv., som vores børn skal vokse op med forringes og forringes. Nogen venter derfor til de har råd til private initiativer, for andre bliver forringelserne af velfærdssamfundet en underbevidst faktor.

For ikke at glemme ligestillingsperspektivet, som udfolder sig på alverdens måder. Mulighed for barsel betyder alverden, hvor mange mænd stadigvæk ikke har mulighed for at træde til. Det betyder, at vi kvinder sakker bagud på arbejdsmarkedet, både hvad angår pension og løn, men værre endnu også karrieremæssigt. De første år på arbejdsmarkedet er i udstrakt grad definerende for din karriere, og der er det altså ikke en fordel, hvis man går derhjemme med æblemos på ærmet- først på barsel og efterfølgende plejer børnesygdomme.

De fleste jeg kender, vil gerne have børn, og også tidligere end de får det. Men virkeligheden er bare, at der samlet set er en række årsager til, at vi udsætter det. Så måske skulle vi starte med at gøre noget ved dem - i stedet for at sætte klapjagten ind mod barnløse.

Gu vil jeg ej knalde for fædrelandet.