Nørrebro i København er kendt for at være et fællesskabsorienteret kvarter. Det afspejler sig dog ikke i det valg, forældrene på Nørrebro træffer, når de skal beslutte, hvor deres børn skal gå i skole. Mindre end en tredjedel af forældrene i Blågård Skoles distrikt har valgt at sende deres børn på den lokale folkeskole, og næsten halvdelen af børnene i distriktet går i privatskole.

Det betyder at to tredjedele af eleverne på Blågård Skole er tosprogede – mens kun én tredjedel af beboerne i distriktet har et andet modersmål end dansk.

Information har sat Enhedslistens Rosa Lund stævne på Blågårds Plads for at få hendes forklaring på den lave opbakning til den fælles skole. Enhedslisten og SF står traditionelt stærkt i kvarteret, partier der støtter en stærk folkeskolen.

»Den der blok, det er andelslejligheder og ejerlejligheder, mens det derovre det er lejelejligheder. Det blev kaldt Arabergården, da jeg gik i skole. Ikke at der var noget racistisk i det, men det blev det bare kaldt,« fortæller Rosa Lund og peger på to bygningsfacader, der omkranser Blågårds Plads.

25-årige Rosa Lund har selv boet hele sit liv på Nørrebro og gået på Blågård Skole.

»Det jeg godt kan lide ved Nørrebro er, at der bor så mange forskellige slags mennesker her, som alligevel får tingene til at fungere sammen,« siger hun.

Det samme synspunkt møder man flere steder på Nørrebro. Christina Midjord er chef for kultur- og fritidsenheden Blågården:

»Det spændende ved Nørrebro er mangfoldigheden, eksempelvis fra dem der sidder nede på Harbo Bar, til dem der spiller fodbold på pladsen,« siger hun. »Jeg oplever tit, at folk udefra taler integration og forskel på folk, men når man arbejder på Nørrebro, så er man den, man er. Der bliver ikke skelnet mellem, om dem der kommer ind i biblioteket er brune eller hvide,« siger hun.

Kvarterets samlingspunkt

Selvom distriktet umiddelbart afspejler en stor mangfoldighed, er det altså ikke det samme billede, man ser på Blågård Skole. En meget stor del af de ressourcestærke forældre vælger folkeskolen fra. Ifølge tal fra Danmarks Statistik er det over en fjerdedel af Københavns indbyggere, der har valgt at sende deres børn på privatskole – og tallet er markant højere for distriktet ved Blågård Skole.

Det ærgrer Mette Kirk fra forældreforeningen Brug Folkeskolen, der arbejder for, at flere forældre vælger folkeskolen i København.

»Vi mener, at når vi skal bo sammen i et kvarter og en by, så er det vigtigt, at vi kender hinanden, når vi vokser op, så vores børn vokser op sammen,« siger hun.

Rosa Lund synes netop, at sammenholdet i kvarteret er en styrke:

»Noget af det fede ved at gå på Blågård Skole var jo, at de børn, som jeg gik i klasse med, det var også de børn, som legede nede på Blågårds Plads, hvor jeg selv legede,« siger hun, og fortæller, at det er en erfaring, hun gerne vil give videre.

»Jeg ville også sende mine egne børn på Blågård Skole, fordi jeg selv har fået så meget ud af at gå i skole med nogen, som havde en anden baggrund end mig selv, både økonomisk og socialt. Det har jeg lært meget af.«

Mette Kirk mener, man kan lære af Rosa Lunds eksempel:

»Det der med at lære både det faglige og det mere sociale og at lære det i et mangfoldigt fællesskab, det tror vi på er fremtiden,« siger hun.

Rosa Lund mener, at der skal en politisk indsats til, for at flere i kvarteret vil vælge folkeskolen.

»Jeg synes det er rigtig ærgerligt, at de ressourcestærke forældre tager deres børn ud af folkeskolen, men med de rammer og de muligheder, der er i folkeskolen i dag, kan jeg på en måde godt forstå det. Det gælder om fra politisk side at give folkeskolerne rammer, der er så gode, så man tilvælger folkeskolen,« siger hun.

Ændringer møder modstand

For at forsøge at ændre billedet på Blågård Skole, har Københavns Kommune lavet et forslag til distriktsændringer, der flytter børn fra Guldbergskolen til Blågård Skole. Det vil skarpt trukket op sige, at man flytter børn fra den ’hvide’ side af Nørrebrogade til den ’brune’ side. Distriktsændringen, der skal træde i kraft fra skoleåret 2013-14, kom som en overraskelse for forældrene i området, og førte massive protester med sig bl.a. i høringssvarene til forslaget.

Mikkel Henriques er far til en dreng, der skal starte i skole næste sommer, og han er en af de mange forældre, der har skrevet et høringssvar til kommunens forslag. Han skriver, at distriktsændringen næppe vil ændre billedet, idet det blot vil få flere til at vælge privatskoler. Det skyldes især manglende oplysning om skolen, mener han.

»Når man sniger sådan en beslutning ind og ændrer skoledistriktet uden at lave opslag eller kampagner, så er det dumt, at man ikke har været proaktiv for at gøre opmærksom på, at Blågård Skole er en god skole,« siger han.

Efter at have læst andre høringssvar, har Mikkel Henriques dog valgt at give skolen en chance:

»Det var kun en tilfældighed. Jeg havde ellers aldrig undersøgt Blågård Skole. Vi har jo bare en forudfattet holdning om, at skolen ikke kører så godt,« siger han og fortæller, at han nu vil dukke op til skolens introduktionsmøde for nye forældre.

Ifølge Mikkel Henriques er der flere forældre i nærområdet, der har valgt folkeskolen fra på grund af distriktsændringen. I stedet bliver deres børn sendt i privatskole, og det overlader en større opgave til folkeskolen.

»Folkeskolerne er under pres nu, men der er også mange gode udviklinger i gang, som man kan spore lokalt,« siger Mette Kirk.

På Blågård Skole er der således sket en udvikling, så andelen af tosprogede i 0. til 2. klassetrin kun udgør lidt under halvdelen. Men selv om der er fremgang at spore, er det en svær kamp for skolerne, mener Mette Kirk.

»Vi oplever hele tiden, at der er nogle fordomme og nogle forestillinger omkring folkeskolen, som ikke stemmer overens med den virkelighed, der er på skolerne,« siger hun.

Ifølge børne- og undervisningsordfører for Liberal Alliance, Merete Riisager, er det dog ikke kun fordomme, der holder folk fra at vælge folkeskolen.

»Jeg tror primært, folk fravælger folkeskolen på grund af det faglige niveau. Hvis man ser på det i gennemsnit klarer folkeskolen sig dårligere end de frie skoler på stort set alle parametre,« siger hun.

Hun mener også, at den blandede elevsammensætning netop kan få nogle forældre til at blive væk:

»Skolerne har også en elevsammensætning, der gør, at de har mange sociale problemer. Og det kan der selvfølgelig godt være nogle forældre, der ikke har lyst til at engagere sig i.«

Intet at frygte

Rosa Lund mener dog ikke, at forældrene har noget at frygte.

»Der er så mange, der har fordomme om Blågård Skole, men måske skulle de sætte deres ben herude selv og se, at det rent faktisk fungere.«

Selv om hun godt kan forstå, at folk vil det bedste for deres børn, mener hun, at man bør undersøge alle muligheder, før man eksempelvis sender sine børn på privatskole.

»Jeg synes faktisk, man skylder lige at se, hvad det overhovedet er for noget at sætte sine børn i folkeskolen.«

Hun understreger samtidig, at forældrene og skolerne ikke står alene med ansvaret.

»Vi har som politikere også et ansvar for at sikre, at der er nogle gode rammer, og at folkeskolen er så god, at alle sætter deres børn i folkeskolen.«