Hyggen ramte Storbritannien som en vamset tsunami. Det skete nogenlunde samtidig med Brexit, at briterne begyndte at rive bøger ned fra hylden, der lovede at afsløre hemmeligheden om det gode danske liv.

Ifølge The Guardian nåede hyggebølgen sit højvandsmærke i september med hele ni bogudgivelser, herunder titler som The Little Book of Hygge: The Danish Way to Live Well og How to Hygge: The Secrets of Nordic Living.

»Det må være en konspiration, en nøje udtænkt brandingstrategi fra dansk side,« tænkte The Guardians journalist Charlotte Higgins. Hun rejste til Danmark for at afdække ’The Hygge Conspiracy’ og lokalisere det hemmelige kontrolrum, hvorfra danskerne planlagde deres kulturelle overtagelse af verden:

»Men det viste sig, selvfølgelig, at det rum slet ikke fandtes. Så jeg ringede til den kulturelle attaché på Danmarks ambassade i London, hvor de også var forundrede over interessen. ’Det er skønt,’ sagde de. ’Men det er også lidt mærkeligt,’« fortæller Charlotte Higgins til Information.

Hyggebølgen var derimod nøje planlagt af den britiske forlagsindustri. Man kapitaliserede på folkets interesse for tv-serier som Borgen, Broen og Forbrydelsen, samt fascinationen ved dansk design og æstetik i modebladene.

Men det stak dybere end det, mener Higgins:

»Hygge blev stort, fordi vi gennemgik et hårdt år. Der var god grund til at ville smække med døren og synke ned i noget varmt og blødt. Men det handler også om, at der i Storbritannien er en særlig middelklasse-centrumvenstre-fascination ved alt, der er dansk. En væsentlig del af det britiske samfund synes grundlæggende, at Danmark er quite cool – og jeg tæller mig selv blandt de mennesker.«

En lille supermagt

Briternes hyggeglæde er god marketing, men er også udtryk for Danmarks soft power-ressourcer. Idéen om ’blød magt’ blev formuleret af Harvard-professor Joseph Nye i 1992 som et alternativ til den hårde, militære magt. Kort fortalt er blød magt evnen til at påvirke beslutninger gennem attraktion, typisk gennem kulturel og økonomisk indflydelse.

Eller som den netop afgåede præsident Barack Obama forklarede i et interview med The Atlantic i april 2016:

»Ægte magt betyder, at du kan få, hvad du vil have, uden at behøve at ty til vold.«

Danmark har længe været anerkendt som en blød magt, der gennem »en målrettet indsats, gode argumenter og overbevisende eksempler« kan »opnå større indflydelse på verdens udvikling end vores størrelse tilsiger«, som det hedder i den nye strategi for dansk udviklingsbistand, Verden 2030.

Men noget tyder på, at Danmarks bløde magt vokser i disse år. Det påpeger udenlandske forskere, Information har talt med, også selv om smykkesagen og Muhammed-tegningerne har givet »ridser i Danmarks humanitære omdømme«, som det hedder i ambassadør Peter Taksøe-Jensens rapport Dansk diplomati i en brydningstid fra 2016.

Udlandet fascineres nemlig af dansk kultur, som når musikerne Lukas Graham, Volbeat og MØ dominerer hitlisterne, eller når Noma flytter til Sidney og kaldes »en af de mest bemærkelsesværdige begivenheder, der er sket i de sidste 50.000 års spisekultur« i Australien af GoodFoods.

Men der er også en politisk dimension. Danmark er det eneste nordiske land, der har formået at indgå et strategisk partnerskab med Kina. Hvilket ifølge Kinas udenrigsminister Wang Yi i høj grad er baseret på økonomiske, såvel som »mellemfolkelige og kulturelle forbindelser« og en stor kinesisk imødekommenhed over for dansk kultur, ikke mindst H.C. Andersen. Om end Tibetkommissionen har afdækket vanskeligheder ved det diplomatiske arbejde af potentiel grundlovsstridig karakter.

Samtidig nyder Danmark endnu godt af et nært forhold til USA. Under den amerikanske valgkamp skændtes Bernie Sanders og Hillary Clinton om, hvem der elsker Danmark mest.

»I Danmark er der en helt anden forståelse for, hvad ’frihed’ betyder. De er gået langt for at gøre en ende på den enorme angst, der følger i kølvandet på økonomisk usikkerhed,« sagde Bernie Sanders.

En ros, der kunne være taget ud af politologen Francis Fukuyamas seneste bog, Political Order and Political Decay (2014). Her ophøjes Danmark til at være indbegrebet af den velfungerende stat, som alle lande bør lade sig inspirere af:

»Når jeg taler om ’rejsen til Danmark’, er det ikke landet Danmark, jeg mener, men derimod symbolet på et velregeret, fredeligt, rigt og ukorrupt sted. Vi vil gerne udvikle Afghanistan, Somalia og Yemen til at blive en form for Danmark, men vi gør ikke rigtig fremskridt,« sagde Francis Fukuyama i en tale til Carnegie Council i 2014.

Det er lige til at kippe med dannebrogsflaget over. Men hvad kan Danmark bruge den bløde magt til i dag, hvor netop de idéer, Danmark roses for, er under internationalt pres?

En verdensorden i krise

Tidligere i januar skrev den hollandske historiker Ian Buruma i Information, at 2016 var året, hvor den angloamerikanske verdensorden brød sammen. En analyse, Buruma deler med flere politologer, der ser Brexit, USA’s manglende vilje til at styre udfaldet i den syriske borgerkrig, valget af Donald Trump og væksten af højrepopulistiske bevægelser i Europa som tråde, der er ved at optrævle hele det internationale spindelvæv af love, regler, værdier og normer, som den liberale verdensorden siden Anden Verdenskrig har været bundet op på.

Spørgsmålet er derfor, hvilken rolle blød magt kan spille i Danmarks interaktion med verden – og om den bliver mere eller mindre vigtig i en tid, hvor den hårde magt synes at få en renæssance i storpolitikken. Ole Wæver, der er professor i international politik på Københavns Universitet, er i tvivl:

»Det er svært at sige entydigt, hvad Danmarks mulighed er for at påvirke det store billede gennem bløde magtmidler. Det er en århundrede lang diskussion i vores fag, om i hvor høj grad magtkampe udspiller sig på andre arenaer end den politiske, altså gennem økonomien, kulturen og så videre,« siger han og fortsætter:

»Men i en opbrudstid, som vi ser lige nu, er der måske et større spillerum for at påvirke udviklingen, og måske er der også større behov for det. Følgelig kan der være god grund til at agere strategisk på det lidt dybere plan end bare det politiske. For hvis man forstår blød magt som betydningen af, hvilke samfundsmodeller der kan erobre menneskers drømme og livsvisioner, er den kamp bestemt ikke blevet mindre vigtig i dag. Snarere tværtimod.«

Mere globalt samarbejde

Heller ikke Joseph Nye mener, den bløde magt har mistet betydning i forhold til 1990’erne, hvor den vestlige verdens universalisme og idé om det liberale demokrati så ud til at have sejret globalt.å I en mail til Information forklarer Harvard-professoren, at »Vesten vandt Den Kolde Krig« med en blanding af blød og hård magt, eller hvad Joseph Nye kalder ’smart magt’. Det er en vigtig historisk lektie at påminde sig i lyset af de udfordringer, Vesten står overfor nu, skriver han:

»Jeg tror ikke, de aktuelle begivenheder er ensbetydende med et fald i Vestens hårde eller bløde magt. USA’s militærbudget er større end Ruslands og Kinas til sammen. Portlands Soft Power 30-indeks (en årlig analyse af landes styrkeforhold ud i blød magt, red.) viser, at USA og europæiske lande er i toppen, og Rusland og Kina er på 27. og 28. pladsen. Jeg tror, truslen mod den liberale verdensorden kommer mere indefra end udefra. Brexit og Trump er selvforskyldte sår,« skriver Joseph Nye.

Ifølge Portland-indekset indtager Danmark en global 13. plads – og har altså mere blød magt end både Rusland og Kina, hvilket ifølge Joseph Nye bedst omsættes til indflydelse gennem samarbejde:

»Danmarks bløde magt er en refleksion af jeres indre forhold, som I må vedblive at forbedre, men jeres magt nyder også godt af multilaterale samarbejder, og jeres udenrigspolitik må søge at forbedre de samarbejder i det omfang, en lille stat kan.«

Men hvordan gør man så det?

Blød magt, hårde aftaler

Konkret søger Danmark allerede at omsætte sin internationale status til politiske topposter i eksempelvis FN. Aktuelt fører Udenrigsministeriet kampagner for at opnå dansk plads i Menneskerettighedsrådet i 2019-2021 og i Sikkerhedsrådet i 2025-2026, og man samarbejder med de øvrige nordiske lande for at hjælpe hinanden til poster i centrale FN-organer.

Dertil kan blød magt øge Danmarks eksportmuligheder, og det er almindeligt anerkendt, at det gode danske omdømme udgør et vist bolværk under diplomatiske kriser, hvis udenlandske medier skriver kritisk om danske forhold.

Men mere abstrakt bør Danmark også bruge sin bløde magt til at påvirke »det globale stemningsbillede«, mener Jonathan McClory. Han er partner i Portland og står for at udarbejde det årlige Soft Power 30-indeks, som Joseph Nye bruger i sit arbejde.

»Du kan se Donald Trump, Vladimir Putin, højrepopulismen i Europa – ja selv al-Qaeda og Islamisk Stat – som aktører, der udøver blød magt for at påvirke offentlighedens opfattelse af virkeligheden. There’s a dark side to soft power, som man sjældent snakker om, og derfor bør et land som Danmark, der scorer højt på indekset, satse endnu mere på at påvirke det globale samfund gennem blød magt nu, hvor verden udvikling synes helt uforudsigelig,« fortæller McClory over telefonen.

Fælles ramme

Den opfordring er vand på møllen for Michael Metz Mørch. Han er generalsekretær for Det Danske Kulturinstitut (DKI), som siden 1940 har arbejdet for at »fremme den gensidige forståelse mellem mennesker og kulturer«, og »øge sympatien for danske værdier« i udlandet.

Information møder ham på DKI’s hovedsæde i Vartov, hvorfra Mørch leder Danmarks kulturinstitutter i Bruxelles, Rio de Janeiro, Riga, Beijing, Warzawa og Skt. Petersborg. Et afsnit i Istanbul har været på trapperne længe, men bremses af diplomatiske forhandlinger mellem Danmark og Tyrkiet, forklarer han.

»Vi bruger milliarder af kroner på jagerfly, men jeg tror ikke, der findes et vesteuropæisk land, der bruger færre penge end Danmark på kulturarbejde. Vi er heldige at have stærke handels- og kultursektorer, der gør arbejdet for os, men jeg tror, vi kunne få meget mere ud af vores bløde magt ved at være strategiske,« siger Michael Metz Mørch.

Generalsekretæren mener derfor, at man bør samle alle danske kulturindsatser under en samlet organisation, et Niels Bohr- eller H.C. Andersen-institut i stil med det tyske Goethe-Institut. Altså simpelthen opfinde det 'kulturelle kontrolrum', som The Guardians journalist Charlotte Higgins var overbevist om, allerede fandtes.

Det er en idé, man også kan finde i ambassadør Peter Taksøe-Jensens rapport Dansk diplomati og forsvar i en brydningstid, som blev offentliggjort sidste år:

»Det danske kultursamarbejde med udlandet varetages i dag i en relativt løs struktur med en mangfoldighed af aktører og uden en samlende, strategisk fokusering. Der kan derfor tænkes i nye samarbejdsmønstre, modernisering og udvikling af en fælles strategisk ramme for det internationale kultursamarbejde,« skriver Taksøe-Jensen i rapporten.

Så vidt så godt

Men der er også en grænse for, hvor langt træerne kan vokse ind i himlen, når det gælder blød magt. Det mener James Pamment, der underviser i strategisk kommunikation på Lund Universitet:

»I en verden præget af mere usikkerhed og risiko end længe set er blød magt evnen til at skabe forudsigelighed. Danmark har en klar fordel i de kommende år, fordi I er i stand til klart at kommunikere jeres kulturelle og politiske værdier. Den forudsigelighed er afgørende for at tiltrække udenlandske investeringer, og det forbedrer danskernes mulighed for at interagere med andre i verden, på alle niveauer.«

Men der er også en dualitet i den bløde magt, mener Pamment. Eksempelvis kunne remain-sidens fortælling, om hvor stor indflydelse Storbritannien opnåede gennem EU-samarbejdet, ikke stå på mål med Brexit-narrativet, at briterne stod stærkest alene over for globaliseringen.

Men da beslutningen så blev truffet, var Storbritanniens betydelige bløde magt afgørende for, at den britiske økonomi foreløbig ikke har ladet sig påvirke nær så negativt af Brexit, som mange økonomer ellers forudså.

Grundtilliden til den britiske samfundsstruktur beroligede markederne, mener Pamment:

»Blød magt alene er ikke nok til at overbevise den engelske fabriksarbejder, der mistede sit job, om, at globalisering er en god ting. De mennesker, der støtter nationalistiske bevægelser i Europa, ændrer ikke deres tankegang, hvis ikke de er modtagelige over for dit budskab.«

Men den bløde magt kan måske være medvirkende til, at uanset i hvilken retning verden udvikler sig de kommende år, vil den stadig interessere sig for Danmark. At dele af Storbritannien fortsat vil forbruge dansk kultur, købe dansk design og lade sig inspirere af ’den danske model’, når de tænker og taler om politisk forandring.

Det mener engelske Helen Russell, der er bosat i Danmark og forfatter til The Year of Living Danishly: Uncovering the Secrets of the World’s Happiest Country fra april 2016:

»Det er, som om lidt af det danske glitter er gnubbet af på mig, når jeg besøger Storbritannien. Folk er enormt interesserede i at høre, hvordan livet er i Danmark. De spørger mig om morgenbrødet, om dagtilbuddene, om work-life balance, og om det virkelig er så mørkt om vinteren, som de hører,« siger hun over telefonen.

»Danmark er eksotisk og fascinerende for udlændinge. Ikke dem, der vil være millionærer, men dem, der drømmer om en bestemt livsstil. Den danske model er i høj kurs, det siger jeg altid, når jeg taler med danske politikere og forretningsfolk: Hvis I vil fastholde udlandets interesse, så hold fast i det, der gør jer særlige.«

Verdens bløde stormagter For andet år i træk har det internationale konsulentbureau Portland udarbejdet sit Soft Power 30-indeks, som Joseph Nye har kaldt den mest præcise måling af blød magt i verden. Indekset tager højde for en lang række parametre, fra uddannelse, til governance, kulturel dominans og uddannelsessystem. Listen for 2016 er: 1) USA 2) Storbritannien 3) Tyskland 4) Canada 5) Frankrig 6) Australien 7) Japan 8) Schweiz 9) Holland ... 13) Danmark ... 24) Brasilien ... 27) Rusland 28) Kina Kilde: Portland - Soft Power 30