I forvejen er julen ikke min kop te. Det stressende gaveræs, den alt for fede og alt for rigelige mad, det afgrundsdybe decembermørke og så fremdeles.

Det blev sandt at sige ikke bedre, da min kone forleden blev trukket til side nede i sønnikes børnehave og bedt om at redegøre for, hvorfor vi har fortalt vores dreng, at nisser ikke findes. Tja, bom bom. Hvad svarer man på det? At det er af samme grund, som ligger bag vores beslutning om ikke at bilde drengen ind, at Jorden er flad?

Øjensynligt er vores søn imidlertid det eneste (!) barn i børnehaven, der ikke omhyggeligt har fået at vide, at nisser skam findes. Og det er jo et problem, for han roder sig ud i konflikter med de andre børn, når han insisterer på, at nisser ikke er virkelige. Fair nok. Han skal ikke ødelægge illusionen for alle de andre, så vi må prøve at få ham til at holde igen med udmeldingerne.