Når danske elever modtager undervisning i kinesisk sprog og kultur på Aalborg Universitet (AAU) og Copenhagen Business School (CBS), er undervisningsmaterialet og lærernes lønninger delvist betalt af den kinesiske stat. De to universiteter har nemlig indgået samarbejder med det kinesiske sprognævn Hanban om at oprette såkaldte Konfucius Institutter, hvis hovedformål er at udbrede kinesisk sprog og kultur til resten af verden.

Men hvad der på overfladen ligner et fornuftsægteskab mellem de økonomisk trængte humanistiske fakulteter på universiteterne og det kinesiske sprognævn, er i virkeligheden langt mere problematisk. Det mener Denise Gimpel, kinaekspert og vice-institutleder ved Institut for Tværkulturelle og Regionale Studier på Københavns Universitet.

»I Europa har vi en opfattelse af et universitet som et sted, hvor man frit må tænke, læse og sige det, man gerne vil. Indblanding fra en statsstyret organisation som Konfucius Institutterne, som ikke har den samme opfattelse, det er meget problematisk. Selvfølgelig skal vi samarbejde med kinesiske institutioner, men ikke med institutioner som ikke respekterer eller accepterer de frie rammer, vi har på Københavns Universitet,« siger Denise Gimpel.

Hun har selv været med til at takke nej til et Konfucius Institut på Københavns Universitet (KU), fordi det ville »skabe for mange problemer og indblanding i forskningen og undervisningen«.

Konkret modtager AAU og CBS hver omkring 200.000 dollar årligt til at finansiere sprogundervisning og arrangere kulturelle arrangementer for de studerende. Til dags dato løber det sammenlagt op i over 15 mio. kr., når man medregner de henholdsvis 150.000 og 100.000 dollar, AAU og CBS har modtaget i opstartspenge fra kinesisk side. Derudover leverer Hanban tusindvis af undervisningsbøger og stiller kinesiske sproglærere gratis til rådighed for universiteterne, hvis løn og bolig finansieres fra kinesisk side.

Propaganda-apparat?

Hverken på KU eller på Aarhus Universitet ønsker de ansatte, Information har talt med, at kritisere de øvrige institutioners samarbejde med Konfucius Institutterne. Men lige som i København har også Aarhus Universitet takket nej til at oprette et Konfucius Institut, selv om de er blevet spurgt. Det er for problematisk, forklarer lektor i Kinastudier Mette Thunø, der som tidligere dekan flere gange har fået forespørgsler herom:

»Vi ønsker ikke et Konfucius Institut som en integreret del af vores afdeling og en væsentlig del af undervisningsstaben på Kinastudier. For Konfucius Institutterne er tilknyttet det kinesiske uddannelsesministerium og dermed den kinesiske regering. Vi samarbejder meget gerne med den kinesiske ambassade og har lige fejret 65 års diplomatiske forbindelser mellem Danmark og Kina. Men vi fastholder en armslængde i forhold til afdelingens undervisning og forskning, der bør være friholdt fra udenlandsk regeringsindblanding – om det nu gælder Kina eller andre lande,« siger Mette Thunø.

Dermed melder de to professorer fra AU og KU sig ind i et voksende kor af vestlige Kina-eksperter, som kritiserer Konfucius Institut-samarbejdet og sprognævnet Hanban, som de mener er mere eller mindre direkte kontrolleret af det kinesiske kommunistparti. Det er i skarp modstrid med Hanbans egen beskrivelse som en uafhængig, non-profit-organisation, hvis selverklærede formål er at udbrede »kinesisk sprog og kultur«, samt at »bidrage til at udvikle multikulturalisme og bygge en harmonisk verden«.

Siden det første Konfucius Institut åbnede i 2004, har Hanban med stor succes etableret samarbejder med over 500 universiteter over hele kloden. Men den hastige ekspansion er blevet forstyrret af anklager om censur og forsøg på at påvirke undervisningen og den uafhængige forskning.

I Europa har flere professorer udtrykt bekymring over Konfucius-samarbejderne oven på en hændelse ved den halvårlige konference for Den Europæiske Sammenslutning for Kinastudier (EACS) i Braga i juli 2014. Her forsøgte Hanbans generaldirektør og Konfucius Institutternes øverste leder, Xu Lin, at bortcensurere en række indslag fra Taiwan i konferencematerialet. Da BBC efterfølgende interviewede Xu Lin om hændelsen, tilbageholdt hendes stab kameraholdet i en time og forsøgte at få optagelserne slettet. Få dage senere erklærede Stockholm Universitet, at de ikke ville forlænge samarbejdet med Konfucius Instituttet i Sverige, det første i Skandinavien, som efter planen lukker 30. juni i år.

»Generelt er det tvivlsomt at have et institut, som er finansieret af en anden stat inden for rammerne af et universitet,« lød forklaringen fra rektor Astrid Söderbergh Widding til den svenske avis Dagens Nyheter, da lukningen blev annonceret i december sidste år.

Hun har ikke ønsket at uddybe årsagen til lukningen over for Information.

Allerede i december 2013 opfordrede Canadas Sammenslutning af Universitetslærere (CAUT), der repræsenterer 68.000 ansatte, alle canadiske universiteter og colleges til at lukke deres Konfucius Institutter:

»De begrænser den frie diskussion af emner, som kinesiske autoriteter finder kontroversielle, og de hører ikke hjemme på vores universiteter,« udtalte CAUT’s administrerende direktør, James Turk. Seks måneder senere fulgte Den Amerikanske Sammenslutning af Universitetsprofessorer (AAUP) op med en lignende opfordring til amerikanske universiteter:

»Konfucius Institutter fungerer som en forlænget arm for den kinesiske stat og har lov til at ignorere akademisk frihed. Deres akademiske aktiviteter er under opsyn af Hanban, et kinesisk statsorgan, hvis bestyrelse tæller et medlem af Politburoet og næstformanden i det kinesiske statsråd.«

Danske samarbejder

I Danmark har CBS drevet et Konfucius Institut siden 2007, mens Aalborg Universitet åbnede deres i 2009. Senest har også Det Kongelige Danske Musikkonservatorium åbnet verdens første Konfucius Institut med fokus på musik, hvilket blev fejret med en åbningskoncert på Frederiksberg Slot i april 2013. De danske institutter har derudover også oprettet såkaldte ’Konfucius Classrooms’ på en række danske gymnasier, høj- og efterskoler, hvor eleverne undervises i kinesisk sprog og kultur.

På CBS afviser Dorte Salskov-Iversen den internationale kritik af samarbejdet med Konfucius Institutterne. Hun sidder i dag i bestyrelsen hos Konfucius Instituttet på CBS og er desuden vicepræsident for International Affairs. Ifølge hende er CBS ikke afhængige af de penge, de får fra instituttet.

»På CBS handler det om ikke kun at samarbejde med dem, man er enige med. Kina er en vigtig samarbejdspartner for Danmark og Vesten. Konfucius Instituttet giver vores studerende og dansk erhvervsliv et vindue ind til Kina, men det har været meget vigtigt for os at adskille uddannelse og forskning fra instituttet. Og vi laver ikke forskning, der er delvist finansieret af instituttet,« forklarer hun.

– Du siger, I ikke er afhængige, men I får over 200.000 dollar om året af Hanban. I har kinesiske lærere, som er delvist finansieret af den kinesiske stat og som sprogunderviser jeres elever, og I modtager undervisningsmateriale, som er godkendt af kommunistpartiet. Det indgår vel i jeres undervisning?

»Det indgår i et begrænset omfang som ressource, men det er ikke afgørende for, om vi kan udbyde forskningsbaseret undervisning. Og langt det meste af den uddannelsesaktivitet, som Konfucius Instituttet bedriver med afsæt i deres adresse her, det er jo ud af huset.«

– Hvorfor er det så egentlig, det skal ligge inde på CBS?

»Fordi instituttet kan tiltrække foredragsholdere til CBS, både akademiske, politiske og erhvervsprofiler. Det er en stor ressource for vores studerende.

– Men flere kritikere mener, at instituttets foredragsholdere altid taler kommunistpartiets sag på kontroversielle områder, hvis de overhovedet taler om kontroversielle emner. Er det ikke problematisk?

»Det er jo ét indblik i Kina. Heldigvis er der mange andre kilder til information om Kina, og dem har vi også her. Vi er overbeviste om, at både forskere og studerende er godt klædt på til også at møde et talerør for det kinesiske regime. Alle i erhvervslivet må forholde sig til Kina. Og det er vigtigt, de studerende har mulighed for at høre det direkte fra hestens mund.«

– Men det kunne de vel også gøre, selv om I ikke modtog penge fra Hanban og dermed Kinas stat?

»Vi har ikke nogen aktiviteter, som er finansieret af Konfucius Instituttet, som har noget med vores primære drift at gøre.«

– Men I har undervisning. Det er vel jeres primære drift?

»Det er et meget, meget begrænset omfang, som ikke har noget at gøre med den primære bemanding, som er grundstenen i den undervisning, vi leverer,« forklarer Dorte Salskov-Iversen.