MAOTANCHANG Koepaperin kuvassa pikkiriikkinen ihmishahmo seisoo maapallon siluetin edessä. Planeetta on kuvattu ikään kuin avaruudesta, ja sitä peittää rakoileva pilviharso.

Tehtävä kuuluu:

"Päättele päiväntasaajan läheisyyteen muodostuneiden pilvien perusteella valokuvan todennäköisin kuvausajankohta."

Alla ovat vaihtoehdot a, b, c ja d.

Tehtävä vaikuttaa arpapeliltä, mutta silti siihen pitäisi osata vastata.

Eikä kyse ole vain oikeasta tai väärästä. Kyse on elämästä.

Toukokuisena perjantaina kello 5.30 kouluun johtava tie on hiljainen. Kevätaamu on valoisa ja silti vielä kirpeän viileä. Kadun varressa vieri vieressä seisovien ruokakojujen pannuilta pomppii ritisevää rasvaa.

Itäkiinalaisessa Anhuin maakunnassa kukkuloiden välissä heräilevä Maotanchang voisi maisemiensa puolesta olla kauden kuumin lomakohde. Vehreät rinteet reunustavat teitä, joiden varsien talot eivät ole joutuneet väistymään betonikolossien tieltä.

Kiinalaisella mittapuulla kyseessä on kylä, mutta yksin kaupungin kuuluisassa lukiossa on oppilaita suomalaisen keskikokoisen kaupungin verran.

Se käy selväksi pian.

Aamuvarhain reitti kouluun on vielä tyhjä. Jenny Matikainen / Yle

Kun kello lähenee kuutta, sivukujilta alkaa ilmestyä sinivalkoisiin verryttelyasuihin pukeutuneita nuoria. Aluksi yksi kerrallaan, sitten kymmenen, kaksikymmentä, sata. Pian vielä äsken tyhjä katu on täynnä aamusilmäisiä teinejä, jotka kävelevät kuin magneetin vetämänä samaan suuntaan.

Kukaan heistä ei tuijota puhelintaan. Sen sijaan monet mutustavat pussista täytettyjä lettuja tai mykyjä. Yksi juoksee jo, toisen katse on kirjassa.

Tie päättyy suureen porttiin, jonka takaa kuuluu mieltä nostattavaa musiikkia. Se tarkoittaa, että koulupäivä on alkamassa.

Aidan takana aukeaa Maotanchangin lukion kampus. Urheilukenttineen ja kerrostaloineen se on pikemminkin kuin lähiö. Oppilaita on kaikkiaan yli 20 000.

Seuraavan 17 tunnin aikana moni heistä poistuu porteista vain nopeille aterioille. Loppuaika käytetään oppimiseen, lukemiseen, kertaamiseen ja pänttäämiseen.

– Puoli kolmelta laulamme "viikon laulun" opettajan johdolla. Se herättää, sanoo Li Ding, 17.

Li Dingin vanhemmat toivovat pojastaan lääkäriä. Jenny Matikainen / Yle

Li on opiskellut Maotanchangin lukiossa vasta vuoden.

Pojan koti, noin kymmenen neliön huone ja pieni keittiö, sijaitsee muutaman sadan metrin päässä portilta. Li muutti sinne vanhempiensa kanssa lukion alkaessa.

Maotanchangissa asunnot viedään syksyisin käsistä, ja naapureina asuu oikeastaan vain Lin koulutovereita.

Jokaisessa kodissa toistuu lähes sama päivärutiini.

Li herää 5.30, ja viimeiset tunnit loppuvat puoli yhdeltätoista illalla. Joskus opettajat jatkavat pidempäänkin. Koska Li asuu lähellä koulua, hän ehtii tauoilla kotiin syömään. Ruokatunnit ovat kello 11.30 ja 17.05.

Ruokailuun menee noin vartti, koska Li on hidas syömään.

Koulussa päivä alkaa lukuharjoituksilla. Se on rento tilaisuus: jos on väsynyt, voi nousta vaikka seisomaan, Li kertoo. Aamun opetustunnit alkavat kello kahdeksan.

Opiskelijat pänttäävät tauolla yhden koulurakennuksen takapihalla. Jenny Matikainen / Yle

Myös lauantaiaamuisin on tunteja, iltapäivisin kokeita. Joskus kokeita tai testejä on myös sunnuntaisin. Se oli aluksi rankkaa, mutta kaikkeen tottuu, Li sanoo.

– Täällä tuntee koko ajan edistyvänsä. Ja opiskeluympäristö on kiva.

Maotanchangin lukio on koko Kiinan kuulu. Se tunnetaan tiukasta kuristaan ja kovista oppimistuloksistaan, etenkin oppilaiden onnistumisista Kiinan lukion pahamaineisessa loppukokeessa, gaokaossa. Koulua kutsutaankin usein gaokao-tehtaaksi.

Lin luokalla on 75 oppilasta. Puhelimet on kielletty koulun alueella kokonaan. Seurustelusta kehotetaan pidättäytymään. Oikeastaan koko Maotanchangissa ei ole paljoakaan viihdykkeitä.

Koulun porttienkin ulkopuolella kaupungin elämä liittyy lähes pelkästään lukioon. Jokainen vastaantulija on joko opiskelija, vanhempi, koulua varten kaupunkiin muuttaneen perheen vuokranantaja, koulutarvikekauppias tai ruokakojun pitäjä.

– Kaikki asiakkaamme ovat oppilaita. Me lepäämme, kun koulu on kiinni, sanoo sämpylöitä kadun varressa miehensä kanssa höyryttävä Tu Deping.

Myös hänen päivänsä kulkee koulun rytmissä. Aamiaisruuhka on reilussa vartissa ohi, ja Tu alkaa valmistautua lounaaseen.

Tu Deping elättää itsensä myymällä opiskelijoille ruokaa. Kaupunkilaisten elämä pyörii koulun ympärillä. Jenny Matikainen / Yle

Maotanchangin maine ei perustu huipputuloksiin vaan siihen, että se saa huonommankin oppilaan yliopistoon. Kiinassa gaokaon pistemäärä vaikuttaa suoraan siihen, mihin yliopistoon voi päästä.

Lin äiti Ding Ping halusi poikansa Maotanchangiin juuri tästä syystä.

– Haluaisimme, että hän menisi opiskelemaan lääketiedettä. Mutta pelkään, että hänen asenteensa opiskeluun ei ole riittävän hyvä.

Ding on kuitenkin vakuuttunut Maotanchangin tuloksista. Viime vuonna eräältä 70 oppilaan luokalta kaikki pääsivät yliopistoon, hän kertoo. Siksi Ding toi poikansa tänne, siitäkin huolimatta, että kuri koulussa on todella kovaa.

Joskus opettajat lyövät viivaimella käsille. Opiskelijoiden kertoman mukaan tyypillinen rangaistus on tekstien kopioiminen tai seisottaminen. Myös vanhempia on rangaistu oppilaiden huonosta menestyksestä. New York Times Magazine (siirryt toiseen palveluun) kertoi tapauksesta, jossa myöhästelleen oppilaan äitiä oli seisotettu viikko poikansa luokan ulkopuolella.

Tänä vuonna lukion loppukokeeseen osallistuu kymmenen miljoonaa nuorta. Jenny Matikainen / Yle

Opettajilla on vastuu tuloksista, ja niitä, joiden luokka ei menesty, voi uhata irtisanominen. Se on jättänyt jälkensä opetusmetodeihin.

Ding Ping tietää kurinpidon tavat, mutta hän uskoo, että kaikki on lopulta pojan parhaaksi. Ilman hyvää yliopistopaikkaa elämästä tulee rankempaa.

– Totta kai olen hieman huolissani, kestääkö hän, Ding sanoo.

Kiinassa kilpailu pääsystä hyviin yliopistoihin on raakaa.

Gaokaosta puhutaan lapsille jo esikoulussa, ja sen pelottavaa mainetta kasvatetaan vuosi vuodelta. Gaokao tarkoittaa nimensä mukaisesti korkeampaa tutkintoa. Sen historia juontaa juurensa keisariajan Kiinan virkamieskokeeseen.

Aina 1900-luvun alkuun asti koe oli köyhän ja vähäosaisen mahdollisuus päästä elämässään eteenpäin.

Nykyisin juuri yliopistot ovat monien silmissä pääsylippu parempaan tulevaisuuteen.

Etenkin maaseudun nuorille pääsy kunnolliseen yliopistoon tarkoittaa pakoa kotikylän ahtaista sosiaalisista ympyröistä ja usein myös pienipalkkaisesta ruumiillisesta työstä.

Maotanchangin lukion kampus on kuin pieni lähiö. Opiskelijat palaavat lounastauolta koulun itäportista. Jenny Matikainen / Yle

Opiskelupaikan merkitystä lisää se, että Kiinassa onneaan ei ole helppo lähteä etsimään ilman virallisesti hyväksyttyä syytä. Suuriin kaupunkeihin kuten Pekingiin ja Shanghaihin muuttoa rajoitetaan asuinpaikkajärjestelmällä. Se tarkoittaa, että muualta Kiinasta muuttava voi saada asumisluvan vain, jos hänellä on työ- tai opiskelupaikka.

Toki miljoonat kouluttamattomat lähtevät siirtotyöläisiksi, mutta he elävät sosiaalisten palveluiden ulkopuolella. Heillä ei ole oikeutta julkiseen terveydenhoitoon tai kaupungin kouluihin. Sellaista elämää ei kukaan toivo lapselleen.

Siispä mitä parempi yliopistopaikka nuorelle avautuu, sitä suuremmat mahdollisuudet hänellä on päästä kiinni hyvään elämään.

Koulutuksen arvosta kiinalaisten silmissä kertoo myös tuore tapaus, jossa vanhemmat maksoivat 5,8 miljoonaa euroa saadakseen tyttärensä yhdysvaltalaiseen Standfordin huippuyliopistoon. Perheen mukaan rahat menivät konsultille.

Epätoivo on ymmärrettävää, sillä samoja paikkoja Pekingin, Shanghain ja muiden suurkaupunkien parhaissa kouluissa tavoittelee jättimäinen määrä nuoria.

Yksin Maotanchangin lukiosta loppukokeeseen osallistui toissa vuonna noin 25 000 opiskelijaa. Koko Suomessa valmistui viime viikonloppuna yhtä monta ylioppilasta.

Ilkka Kemppinen / Yle

Yhteensä koko Kiinassa gaokao-kokeessa hikoilee nyt kesäkuun ensimmäisenä viikonloppuna kymmenen miljoonaa nuorta. Koitos kestää kaikkiaan kolme päivää.

Kokeeseen kuuluu kiinan, matematiikan, englannin ja reaaliaineiden tehtäviä. Kysymykset ovat osin monivalintatehtäviä, osin avoimia kysymyksiä. Maan eri osissa kokeet voivat poiketa toisistaan.

Jutun alussa oleva maantiedon tehtävä on vuodelta 2016 Jiangsun maakunnan kokeesta. Voit yrittää ratkaista ongelman ja kaksi muuta kysymystä itse. Juttu jatkuu alla olevan testin jälkeen.

Moni kokeeseen osallistuva pelkää erityisesti kiinan koetta. Siihen kuuluu monivalintakysymyksiä ja essee, jonka tehtävänannot ovat usein mystisen avoimia.

Viime vuonna yksi esseen aiheista oli "1981, Shenzhen, aika on rahaa, tehokkuus on elämä."

Sillä aikaa kun nuoret ratkovat kysymyksiä, koko Kiina jännittää. Koulujen ympäristöissä rakennustyömaat hiljenevät ja liikenne ohjataan kiertoteille. Ensiapujoukot ovat valmiina koulujen ulkopuolella.

Paineet johtavat myös tragedioihin. Itsemurhat ovat tavallisia koekaudella.

Toissa vuonna Kiina järkyttyi, kun yksi kokeen uusija hyppäsi ikkunasta ensimmäisenä tutkintopäivänä. Moni nettikommentoija hälytti vanhempia havahtumaan nuorten paineisiin.

Kiinassa suuri osa opiskelijoista on perheen ainoita lapsia, joiden harteille on kasattu paitsi vastuu omasta tulevaisuudesta, myös huoli vanhempien eläkepäivistä. Äidit ja isät ovat maksaneet tuhansia euroja leikkikouluista, kielitunneista ja lisäopetuksesta, jotta lapsi lopulta onnistuisi gaokaossa.

Jos perhe ei asu koulun vieressä, vanhemmat tuovat lounaan koulun porteille. Jenny Matikainen / Yle

Maotanchangissa vanhemmat elävät nuorten mukana joka päivä koko kolmen lukiovuoden ajan.

Lasten ollessa koulussa vanhemmat, usein äidit, kokkaavat ja pesevät pyykkiä. Kun kello soi lounaalle, he nousevat skoottereidensa päälle ja ajavat koulun portille. Kun sataa, he pitävät sateenvarjoa lastensa yllä. Kun on kylmä, he tuovat lämmikettä.

Tänään paistaa aurinko ja varjoille on käyttöä, jotta polttavaksi lämmennyt keskipäivän aurinko ei kärvennä koululaisia. Skootteriarmeija on valmiudessa Maotanchangin itäportilla.

Opiskelijoiden virta ulos porteista kestää minuutteja. Seasta pistävät silmään ne, jotka ovat siviilivaatteissa. He ovat loppukokeen uusijoita, neljännen vuoden opiskelijoita.

Mustaan huppariin pukeutunut Tan Binbin, 21, suuntaa kohti tien toisella olevaa ruokakojua. Lounaspaketti maksaisi reilun euron, mutta kojulla työskentelevä Tanin äiti Lu Xinghua on pakannut pojalle eväät.

Metallisesta säilytysastiasta löytyy riisiä, tofua ja pehmeäksi paistettuja lehtivihanneksia. Tan lappaa ruuan nopeasti suuhunsa. Hän haluaa ehtiä tauolla vielä lyhyille päiväunille.

Tan Binbin syö äitinsä Lu Xinghuan valmistaman ruuan. Tan on uusimassa lukion viimeistä vuotta. Jenny Matikainen / Yle

Tan on tullut Maotanchangiin kertaamaan lukion viimeisen vuoden ja loppukokeen. Se ei mennyt ensimmäisellä kerralla putkeen.

Kokeessa ei ole varsinaista läpäisyrajaa, mutta Tanin pisteet eivät riittäneet kyllin hyvään opiskelupaikkaan.

Gaokao on nykyisin todella monimutkainen, hän sanoo. Pitää tietää, muistaa ja osata yhdistellä. Paineita siis riittää.

– Olen 8 000:n neljännen vuoden opiskelijan joukossa noin 3 000:nneksi paras. Toivon, että onnistun, niin voisin päästä ihan hyvään yliopistoon, hän sanoo.

Gaokaon maksimipistemäärä on 750. Pysyviä pisterajoja huippuyliopistoihin kuten Pekingin yliopistoon, Pekingin Tsinghuaan tai Shanghain Fudaniin ei ole, mutta usein opiskelijan pitää suoriutua maakuntansa sadan parhaan joukkoon.

Viime vuonna Pekingin yliopisto otti sisään noin 3 000 ensimmäisen vuoden opiskelijaa. Gaokaoon osallistui 9,75 miljoonaa nuorta.

Koska mikään määräopiskelua ei tunnu olevan tarpeeksi, kokeessa huijaaminen on oma bisneksensä.

Muutama vuosi sitten poliisi pidätti ryhmän, joka kauppasi ammattilaisia osallistumaan kokeeseen nuorten puolesta. He veloittivat palvelusta yli miljoona juania eli noin 130 000 euroa.

Gaokaon voi uusia, mutta yliopistoon ei ole vaihtoehtoista tietä. Huonon tuloksen saanut oppilas voi mennä niin sanotun kakkostason yliopistoon tai ammattikouluun. Viimeinen vaihtoehto on mennä töihin ilman koulutusta.

Monille se tarkoittaa epäonnistumista.

Sen vuoksi Tan Binbin kiirehtii takaisin koulun portista. Kotiin poika palaa yleensä hieman ennen yhtä yöllä.

Li Dingin perhe muutti Maotanchangiin lähikaupungista. Isä käy töissä ja äiti huolehtii arjen pyörittämisestä. Jenny Matikainen / Yle

Sitä ennen, illallistauon lähestyessä, naapuruston jokaisessa keittiössä paistetaan ja keitetään. Li Ding istuu syömään vanhempiensa kanssa matalan pöydän äären.

Ovi on auki kattoterassille, jolta näkee yhden kymmenistä Maotanchangin lukion luokkarakennuksista. Alhaalla pihalla nuori mies kävelee ympyrää kirja kädessään ja toistaa jotain, mikä kuulostaa listalta englannin sanoja.

Ensimmäisestä vuodestaan selvinnyt Li tietää jo, millaista elämä tulee olemaan kolmannella luokalla. Säännöt ovat todella tiukkoja ja lomaa ei ole.

Se pelottaa, hän myöntää.

– He opiskelevat kuin hullut, epätoivon partaalla. Kaikki haluavat vain päästä yliopistoon. Siksihän me täällä olemme.

Ding Ping laittaa päivät pojalleen ruokaa ja siistii perheen pientä asuntoa. Hän uskoo, että koulu auttaa hänen poikaansa saamaan paremman yliopistopaikan. Jenny Matikainen / Yle

Monia voisi pelottaa jo Lin elämä. Vapaa-aikaa ei oikeastaan ole, ja yössä ehtii nukkua korkeintaan viisi tuntia.

Silti Li on hyväntuulinen. Hän kertoo puhuvansa kavereidensa kanssa peleistä ja ruuasta, siitä, kuka tytöistä on hyvännäköinen. Kaikesta siitä, mistä muutkin teinipojat.

Kello on pian kuusi illalla, ja Li lähtee taas kouluun.

Äiti Ding lähtee tanssimaan. Hänellä on nyt hetki omaa aikaa.

Osasitko vastata oikein kiinalaisen yo-kokeen kysymyksiin? Jaksaisitko urakoida opintoja Maotanchangin malliin? Kommentointi on auki klo 18 asti.

Lue myös:

Kuka viittaa, kuka nuokkuu? Kiinalaislukiossa kasvoja tunnistavat kamerat valvovat oppilaiden jokaista ilmettä ja asentoa

Stressaantunut kiinalainen käy raivohuoneessa räiskimässä hääkuviaan rikki – "Pekingissä on paljon ihmisiä, joiden pää on täynnä asioita"

Ensin lapsista piti päästä eroon, nyt niitä halutaan lisää – Eläkepommia pelkäävä Kiina pohtii jo yhden lapsen perheiden sakottamista