KEVA:n johtajaylilääkäri Tapio Ropponen kertoo, että vakuutuslääkärin tehtävänä on valvoa sitä, ettei työkyvyttömyyseläkkeelle pääse sellainen henkilö, joka ei ole työkyvytön.

– Ilman vakuutuslääkäreitä mentäisiin kohti systeemiä, jossa ihminen saisi itse päättää, milloin hän saa työkyvyttömyyseläkettä. Aina löytyisi joku lääkäri, joka kirjoittaisi työkyvyttömyyseläkkeelle kenet vain sitä pyytävän, Ropponen sanoo.

Tämä on Ropposen mukaan ongelma, sillä eläkerahat kerätään kaikilta yhteisesti. Ilman vakuutuslääkäreiden arvioita työkyvyttömyyseläkkeelle jäisi useampi ja työssäkäyvien työeläkemaksut nousisivat.

Mainos (artikkeli jatkuu alla)

Mainos (artikkeli jatkuu alla)

– Missään maassa ei ole systeemiä, jossa eläkerahat kerätään yhteisesti, mutta niistä saisi omalla päätöksellä vaan ottaa. Eikä voi olla.

Artikkeli jatkuu kuvan jälkeen.





Työkykyinen voi olla, vaikkei aiempaan ammattiin voisi palata

Huomiota mediassa ovat saaneet useat tapaukset, joissa on koettu, että työkyvyttömyyseläkkeelle ei pääse sellaiselle ehdottomasti kuuluva, tai joissa vakuutus ei olekaan korvannut jotain, jonka on ajateltu kuuluvan vakuutukseen.

Ropponen ei ota kantaa jälkimmäisiin tapauksiin, sillä on itse erikoistunut eläkkeisiin, mutta selittää sitä, millä perusteella työkykyä usein arvioidaan.

Hoitava lääkäri kirjoittaa lausunnon potilaansa terveydentilasta, potilas tekee hakemuksen työkyvyttömyyseläkkeestä ja vakuutuslääkäri varmistaa, että potilas on tutkittu asianmukaisesti, arvioi työkyvyn ja perustelee päätöksensä lääketieteellisesti.

– Työkyvystä on 11 eri määritelmää ja huomionarvoista on, että yleinen ja ammatillinen työkyky ovat eri asioita, Ropponen selittää.



– Jos vaikkapa oikeakätisen kirvesmiehen oikea olkapää vammautuu, hän ei välttämättä ole enää työkykyinen kirvesmies, mutta on silti työkykyinen muihin hommiin. Tämä menee valitettavasti joillain lääkäreilläkin sekaisin.



Mainos (artikkeli jatkuu alla)

Eläkettä haetaan esimerkiksi migreenin vuoksi

Ropposen mukaan työkyvyttömyyseläkettä haetaan toisinaan myös sellaisiin sairauksiin, jotka eivät yksinkertaisesti heikennä työkykyä tarpeeksi paljon tai pitkäkestoisesti, että eläkettä voitaisiin myöntää. Esimerkeiksi hän antaa migreenin ja persoonallisuushäiriön.

Mainos (artikkeli jatkuu alla)

Hän huomauttaa myös, että toisinaan potilaan hakemuksen perusteet eivät ole nykyisen tieteellisen ymmärryksen mukaiset.

– Jotkin sairaudet tai niiden havaitsemiseen käytetyt tutkimusmenetelmät eivät vastaa nykyistä tieteellistä ymmärrystä. Asiasta ei ole vielä tarpeeksi näyttöä, että niiden perusteella voitaisiin myöntää työkyvyttömyyseläkettä.

Jos emme luota siihen, että ihmiset osaavat itse arvioida työkykyään rehellisesti tai että hoitava lääkäri osaa suhtautua potilaansa kertomuksiin kriittisesti, miksi luottaisimme siihen, että eläkelaitosten lääkärit toimivat rehellisesti?

– Meillä on paljon eri alojen lääkäreitä ja pohdimme tapauksia monilta kanteilta. 20 prosentissa tapauksista pyydämme lisäselvitystä, jotta saamme ratkaistua tilanteen potilaan kannalta mahdollisimman oikeudenmukaisesti, Ropponen vastaa.

– Päätökseemme on myös mahdollista hakea muutosta muutoksenhakulautakunnasta.

Kansalaisaloite, jossa vakuutus- ja eläkelaitosten lääkäreiltä perätään lisää vastuullisuutta lausunnoistaan, on kerännyt jo yli 50 000 nimeä ja se on menossa eduskunnan käsiteltäväksi.





