Itä-Suomen yliopiston professorin mukaan hankintojen kilpailutuksissa on Suomessa laajoja ongelmia. Esimerkkejä ovat hoivakohu ja nyt paljastunut Turun rikosvyyhti.

Turkulaisyritys Kotisairaala Luotsi toimi näissä tiloissa. Roni Lehti

Turussa alkuviikosta paljastettu saattohoitokohu on oire laajemmasta ongelmasta, joka liittyy suomalaisiin julkisiin hankintoihin. Samasta ongelmasta kertovat aiempi hoivakohu, sekä muutamat muut tapaukset, joissa on paljastunut väärinkäytöksiä. Tätä mieltä on Itä-Suomen yliopiston julkisoikeuden professori Tomi Voutilainen.

Hän on lukenut Turun tapauksesta mediasta. Turun kaupunki kilpailutti vuosikymmenen taitteessa kotisaattohoidon. Kilpailun voitti Kotisairaala Luotsi, jonka tarjousta kritisoitiin tuoreeltaan niin halpana, ettei se voi tarjota kunnollista palvelua.

Kritiikistä huolimatta yritys sai jatkaa vuosia. Poliisi toi tällä viikolla julki laajan rikosepäilyvyyhdin yritykseen liittyen. Ainakin yhden rikoksen epäillään liittyvän saattohoitopotilaan kuolemaan. Tapauksia voi paljastua enemmän.

Ylen haastattelussa Turun sosiaali- ja terveyslautakuntaa vuosikymmenen alkupuolella johtanut Jarmo Rosenlöf (sd) myönsi, että valvonta oli löperöä.

Silti itse kilpailutus saattoi mennä hankintalain mukaan oikein.

– On arvosteltu, että hintaa on pidetty poikkeuksellisen alhaisena. Silloisen hankintalain aikana on ollut mahdollisuus hylätä tällaiset hankinnan laatuun ja laajuuteen suhteutettuna poikkeukselliset tarjoukset, mutta se ei ollut pakottava säännös, eikä ole nykyäänkään, sanoo Voutilainen.

Usein sudenkuopaksi muodostuu juuri hinta. Turun tapauksessa kaikki tarjokkaat täyttivät laatukriteerit. Ylivoimaisesti halvin voitti.

– Laatukriteerit ovat usein muodollisia. Valitettavasti monissa tilanteissa se on vain tämä hintakysymys. Muistan eräässäkin hankinnassa, että pisteet on annettu siitä, että yrityksellä on laatujärjestelmä arvioimatta yhtään, että mikä se on. Tässä on mietittävä, onko sotepuolella mahdollista kiristää sääntelyä niin, että sotehankintoihin asetettaisiin pakollisia laatutekijöitä.

Turun olisi pitänyt Voutilaisen mukaan selvittää se, mihin poikkeuksellisen halpa tarjous on perustunut.

– Keskustelua on ainakin päässyt syntymään asiasta. Toinen asia, mikä vanhushuollon puolellakin on noussut esille, liittyy kunnan valvontavastuuseen.

Turun tapauksessa kuuden virkamiehen epäillään laiminlyöneen tätä vastuuta. Osa on jo eläkkeellä, osa vielä töissä. Myös valvonnan asianmukainen toteuttaminen kilpailutuksissa ontuu laajemminkin. Sama oli nähtävissä hoivakohussa, huomauttaa Voutilainen.

– Jos kyseessä ovat nimenomaan valvontavastuun kysymykset, tämä on merkittävä tapaus. Mennään jo siihen, onko kaupungin johto järjestänyt valvonnan lain edellyttämällä tavalla. Tämä voi olla tietyntyyppinen ennakkotapauskin, jos viranhaltijoita nimenomaan tästä epäillään.

Kyseisessä tapauksessa merkittävää on sekin, että syyttäjällä oli perusteltua esittää syyteajan jatkamista virkamiesten osalta.

– Virkavelvollisuuden rikkomiset perusmuodossa vanhenevat viidessä vuodessa.

Yksityistämisessä laajoja ongelmia

Voutilaisen mukaan tapaukset kertovat siitä, miten sosiaali- ja terveyspalveluiden yksityistäminen voi mennä pieleen. Kysymyksessä on miljardien arvoinen bisnes, joka on ollut kasvamaan päin. Taloudelliset intressit ovat suuret.

– Ei tällainen ole yksittäinen tapaus, vaan laajemmasta ongelmista on kyse, kun yksityistetään. Tämä on oire. Onhan meillä hyviäkin esimerkkejä, mutta nämä eri puolilta maata tulevat esimerkit kertovat, että kehittämisen varaakin on.

Näiden tapausten myötä Voutilaisen mielestä olisi laajemminkin syytä tarkastella, missä menevät virkavastuun rajat. Sen lisäksi, että kuntia valvovat aluehallintovirastot, pitäisi kunnilla olla palveluille selkeästi nimetty valvontavastuullinen virkamies. Pelkkä esimiesasema ei monissa tilanteissa vastuuta riittävästi yksilöi.

Viranomainen ei vain voi jättää palvelua yrityksen hoidettavaksi. Valvonta koskee sekä laskutuksia että palveluiden lainmukaista tuottamista.

– Ei riitä, että laskujen perusteet tarkastetaan, vaan että palvelu vastaa sitä, mitä on luvattu ja että noudatetaan lakia palvelua tuotettaessa.

Kiellot tarpeen?

Eräs ongelma, joka kilpailutuksiin liittyy, ovat kuntien ja yritysten muodostamat osakkuusyhtiöt. Tästä ei Turun tapauksessa ollut kyse.

– Laajoissa soteuudistuksissa kunta on lähtenyt osakkuusyhtiöön, jossa kunta on osakas 10-15 vuotta. Näissä ei ole paljon mietitty, mitä ollaan tekemässä. Kun se sopimus päättyy, joutuu osakkuusyhtiö kilpailemaan. Jos se häviää, se osakkuusyhtiön tarina on siinä. Tätä järjestelyä pitäisi lähteä todella harkitsemaan, että kiellettäisiinkö tämä jopa.

Kun yksityinen yritys tarjoaa palvelua, sen tehtävä on aina tuottaa myös voittoa. Näin ollen Voutilaisen mielestä on vaikea nähdä, että yritys olisi aina kuntaa tehokkaampi.

– Ei yksityinen lähde osakkaaksi, ellei haluta voittoa. Kuuluuko kuntien toimialaan osallistua soteyhtiöihin, joiden tavoite on tuottaa voittoa? Hallitsematon yksityistäminen on syytä arvioida, ja jopa vielä miettiä, onko sääntelyn kiristysmahdollisuuksia. Riippuu toki, millainen (valtion) sotemallista tulee.

Korruptio syyniin

Epäselvyydet kuntien hankinnoissa herättävät helposti keskustelua rakenteellisesta korruptiosta. Suomi on pieni maa. Kunnissa piirit ovat pienet, ja palveluita ostetaan helposti tutuilta, paikallisilta yrityksiltä. Paikallisten suosimista pidetään jopa etuna.

Pohjois-Pohjanmaalla muistetaan tapaus, jossa sairaanhoitopiirin johtaja osti palveluita poikansa firmalta. Tuomio tuli käräjillä törkeästä virka-aseman väärinkäyttämisestä.

Espoon surullisenkuuluisa hankintaskandaali olivat 10 000 kadonnutta tietokonetta.

Voutilaisen mielestä korruption vastainen toiminta ja sisäinen valvonta ovat Suomessa heikolla tasolla sekä kunnissa että valtiolla.

– Hyvin vähän sitä tulee ilmi. Jonkin verran sitä on. Jos pintaa syvemmälle menisi, voisihan se olla, että sitä löytyisi enemmänkin. Sen ei tarvitse olla niin, että raha vaihtaa omistajaa, vaan se voi olla kaikenlaista muuta, joka luetaan niin sanotusti rakenteelliseen korruptioon. Tässä (Turun vyyhdissä) ei näytä siitä olleen kyse, vaan on haluttu säästää.

Avoimuuden näkökulmasta ongelmaksi ovat muodostuneet myös kuntien toimintojen yhtiöittämiset. Julkisuuslaki ei ole ulottunut samalla tavalla kuntien yhtiöihin, jolloin julkista rahaa on voitu siirtää pimentoon julkisesta tarkastelusta. Ongelma on jo tiedostettu valtion tasolla, mutta lakiuudistuksia ei vielä ole tehty.

Lainoppinutta mietityttävät lisäksi hankintalain mahdollistamat puitejärjestelyt, joissa käytännössä kilpailutetaan yksi tai useampi toimittaja. Puitejärjestelyn sisällä voidaan tehdä minikilpailutuksia tai jopa hankintoja ilman sitä.

– Puitejärjestelyjen sisällä tapahtuva julkisten varojen käyttö ei riittävällä tavalla tule yleisön tai markkinoiden tietoon.

Järjestelyissä on herännyt epäilyksiä tiettyjen yritysten suosimisesta, Voutilainen tietää.