Kent Asp är professor i journalistik vars forskningsområden är politisk kommunikation, medielogik och mediekvalitet. I under 2013 skrev han en rapport om den svenska journalistikens snedvridna representation. Siffrorna är med andra ord inte dagsfärska men visar på ett oroväckande samband mellan den mediala rapporteringen och journalisternas partisympatier.

I ett tidigare inlägg om det bristande mediedrevet mot Miljöpartiets skandaler resonerades det om den rödgröna journalistkåren medvetet undvikit att öppet kritisera de partier som står dem själva närmast.

Att tidningar som SvD och Aftonbladet har journalister som har sina sympatier åt ena eller andra hållet är ter sig naturligt då de inte är oberoende, men av Public Service-bolag som SVT borde man förvänta sig en jämnare fördelning.

Frågan som besvarades löd: Vilket parti tycker du bäst om idag?

Journalistenkäten och enkäten till allmänheten besvarades under perioden oktober 2011 – februari 2012.

Här är de rödgrönas (V, S och Mp) samlade sympatier 70% mot Alliansens 29% – SD sitter utanför blockpolitiken med 1%

Tittar man endast på Sveriges Television blir bilden ytterligare snedvriden till de rödgrönas fördel. Deras samlade sympatier blir 83% mot Alliansens 17%.

Allmänhetens sympatier är mer jämna. De rödgröna hamnar på 45% medan Alliansen hamnar på 49% med SD utanför med 3%. Hela rapporten går att läsa här.

Det finns inom Sveriges Television en majoritet för de rödgröna på 83% mot 17%. Om ett parti eller en politisk riktning ges en särställning i rapporteringarna leder det till ett demokratiskt problem, menar Kent Asp. (Journalisten.se 11/05)

Det är ett demokratiskt problem

Det kan finnas flera förklaringar till varför journalistkåren är till övervägande del rödgrön. Det är möjligt att journalistkåren är vänstervridna, eftersom de rent ideologiskt anser sig vara ifrågasättande och stå upp mot ”orättvisor” och därmed söker sig till yrken där de får möjligheten att ventilera detta.

Hur man än väljer att se på det är det ett stort problem att Sveriges Television, som ska vara politiskt neutrala har en såpass tydlig favorisering. Svt skriver själva att ”SVT:s verksamhet bedrivs självständigt i förhållande till politiska, kommersiella och andra intressen i samhället.” (Svt.se)

Problemet uppkommer när journalisterna inte är opolitiska/opartiska i sin rapportering och därmed påverkar opinionen på ett sätt som gynnar deras ideologi. Sifo gjorde en undersökning om mediernas rapportering om aktörerna i riksdagsvalet 2014 och den visar tydligt vad Kent Asp sade tidigare i sin rapport: Miljöpartiet gynnas starkt av den rödgröna journalistkåren. Även Feministiskt Initiativ gynnas oproportionellt mycket med tanke på att de inte ens satt i Riksdagen – eller i någon kommun – innan valet. Hela Sifos rapport går att läsa här.

Det är inte mycket den enskilde kan göra åt detta, men det är oerhört viktigt att man är medveten om den vinkling som sker i media och att man är källkritisk till vad man hör och läser.

Att Sveriges Television som ska vara politiskt obundet gynnar Miljöpartiet och missgynnar Moderaterna på ett såpass tydligt sätt bör uppmärksammas och påpekas så ofta möjlighet ges. Men hur får man en medial uppmärksamhet när det är medierna som är problemet?