Alkohol och monopol har en lång och sorgesam historia i Sverige. Därför har vi också avskaffat alla utom ett. Sex monopol har gått i graven, och såhär i efterhand skulle inte ens den mest inbitne nykterhetsivrare önska dem åter.

Under första halvan av 1900-talet hade Sverige ett krogmonopol med uppgift att betjäna arbetarklassen. Detta kompletterades senare med mattvång, man var tvungen att beställa mat för att få något att dricka.

Tanken var att gynna nykterhet och trevnad. Resultatet blev det omvända. Maten blev sämsta möjliga, eftersom krogarna tjänade mer på att servera rätter som kunde skickas ut och in till nya gäster ihop med spriten de kommit för. Krogarna var "helt enkelt en plats för berusning" (Stig Boberg Folket, supen och staten, 1981). För att avskräcka gästerna sågades bland annat ryggstöden av på stolarna. Inte ens de som ville dricka lockades i någon större utsträckning. Fler män drack hemma, med ökad hustrumisshandel som ett tragiskt resultat. Till råga på allt användes vinsterna från monopolrestaurangerna ofta till att servera billigare mat på de finare restaurangerna i samma kedjor, en omfördelning från fattiga till rika. Det är svårt att tänka sig någon mer misslyckad social reform än det krogmonopol som gick i graven med motboken 1955.

Fem andra monopol skrotades genom ett riksdagsbeslut 1993 som en förberedelse för Sveriges EU-medlemskap. Systembolaget förlorade sitt monopol på försäljning till restauranger och Vin & Sprits monopol på import, export, tillverkning och partihandel avskaffades. För konsumenterna har detta inneburit ett mycket större utbud att välja på, framför allt av öl och vin. I dag har över tusen företag etablerats för att sälja till Systembolaget och leverera till restauranger. Restaurangerna har också blivit betydligt fler i takt med liberalare utskänkningsregler, 1985 hade 2 000 restauranger utskänkningstillstånd för öl, vin och sprit, 2009 var det 10 000.

Detta har skapat möjligheter för ett antal nya närings- idkare. Bland annat omkring 130 mikrobryggerier som producerar kvalitetsöl i små upplagor för finsmakare och öl- intresserade. Via den liberaliserade restaurangmarknaden har de möjlighet att sälja sina produkter. Men den som vill köpa samma öl för att dricka hemma får problem. Systembolagets monopol på försäljning och förbudet mot gårdsförsäljning är två hinder för dessa lokala småföretagare. Systembolaget gör för närvarande en förändring av sin distribution som slår hårt. Omkring 100 ölsorter beräknas försvinna från utbudet från den 1 september i år. Den som alls vill sälja via Systembolaget måste bekosta frakten till ett centralt lager i Örebro.

Ett nödvändigt offer för att bevara Systembolagets monopol, menar restriktionsvännerna, framför allt Folkpartiet och Kristdemokraterna. Men kanske är det dags att se till konsumenter och småföretag och deras önskemål i stället. Frågan är vem som skulle sakna det sista alkoholmonopolet - Systembolaget - om det också avskaffades. Vi behöver bara gå till vårt södra grannland Danmark för att se att utbudet av både öl och vin är betydligt större på den marknaden än det begränsade sortiment som Systembolaget erbjuder. Sverige borde också tillåta gårds- och butiksförsäljning.

Särskilt som liberaliseringarna under 1990- och 2000-talet inte alls haft de negativa sociala konsekvenser som befarades. Tvärtom. Vi dricker mer öl och vin, men mindre sprit. Vissa alkoholskador har ökat, framför allt leverskador, men andra diagnoser har inte ökat och över lag är trenden oklar. Alkoholrelaterad dödlighet har inte ökat. Våldet har inte heller ökat, vare sig i hemmet eller i utelivet, trots lördagsöppet på systemet och senare öppettider i natt- livet. Alkoholrelaterat dödligt våld minskar rentav mer än annat dödligt våld under 90- och 00-talet.

Svenskarna klarar sig bra och har roligare utan de tidigare monopolen. Det är dags att också avskaffa det sista. Särskilt som Systembolaget numera försöker inskränka både privatimporten av kvalitetsviner och minska det egna utbudet av hantverksgjord öl. Att monopolet försöker hindra folk från att välja kvalitet framför kvantitet kan knappast gynna folkhälsan. Därmed borde till och med social- och folkhälsominister Göran Hägglund ha tillräckligt med argument för att slutligen ända alkoholmonopolens sorgliga epok.

Mattias Svensson

Redaktör på tidskriften Neo och författare till "Glädjedödarna - en bok om förmynderi".