Under flera års tid har Polisen förnekat och försökt mörka en omfattande diskriminering vid antagningen till Polishögskolan. Men en färsk dom från Stockholms tingsrätt sätter punkt för detta. Polisen har brutit mot diskrimineringslagen och tvingas nu backa.

Martin Eriksson, Albin Willstrand, Daniel Ståhl och Måns Pihlquist ville alla utbilda sig till poliser. Men de fick aldrig en ärlig chans att komma in på polisutbildningen. I likhet med tusentals andra som genom åren sökt till Polishögskolan slogs de ut av ett antagningssystem som innehöll en djupgående diskriminering, på grund av kön och etnicitet.

I flera tidigare rättsfall som Centrum för rättvisa har drivit har framför allt kvinnor diskriminerats när populära universitetsutbildningar kvoterat in män. Men i det här fallet har situationen varit den omvända:

Två tredjedelar av de sökande var män och männen gjorde bättre ifrån sig på både fys- och språkproven – men vid flera antagningar i rad gavs exakt hälften av platserna till män och hälften till kvinnor.

Senare kom det fram att man dessutom hade tillämpat en etnisk kvot vid antagningen till polisutbildningen. Detta trots att Högsta domstolen redan 2006 klargjorde att det är olagligt med kvotering på utbildningsområdet – och trots att det är olagligt med all form av positiv särbehandling på etnisk grund.

Martin Eriksson gjorde en anmälan om diskriminering till DO – den statliga myndighet som ska motverka diskriminering. Men DO ville inte hjälpa honom och anmälan avslogs.

Sammanlagt hörde över 130 personer av sig till DO med samma ärende. Men DO nöjde sig med att ”inleda en dialog” med Polisen.

Martin Eriksson, Albin Willstrand, Daniel Ståhl och Måns Pihlquist beslutade sig därför för att stämma staten i domstol. Centrum för rättvisa blev deras ombud.

Först blånekade Polisen till anklagelserna om diskriminering – trots att det i praktiken var klart att diskriminering förekommit i ett stort antal fall. Polisens rekryteringsansvariga förklarade det hela med att det helt enkelt hade slumpat sig så.

Polisen försökte också få hela den rättsliga prövningen stoppad genom att åberopa preskription – dvs att talan skulle ha väckts för sent. Denna fråga gick hela vägen till Högsta domstolen, som underkände Polisens invändning: De fyra diskriminerade männen hade visst rätt att föra process mot staten.

Under domstolsprocessen blev det också klarlagt att de som sökt polisutbildningen inte hade fått någon information om att kvotering och särbehandling skulle tillämpas vid antagningen. Dessutom framkom allvarliga brister i dokumentationen kring hur antagningen gått till i praktiken.

Till slut, inför en planerad huvudförhandling i Stockholms tingsrätt, fann Polisen ingen annan utväg än att backa. Polisen hade brutit mot lagens diskrimineringsförbud. Häromdagen kom domen som bekräftade att Polisen gått med på att utbetala hela de yrkade skadestånden – 100 000 kronor till var och en av de drabbade.

Detta är principiellt mycket betydelsefullt. Polisen har i praktiken erkänt att man har diskriminerat på grund av kön och etnisk bakgrund.

De flesta av oss delar nog Polisens önskemål om en bredd i poliskåren i fråga om bakgrund och erfarenheter. Och Polisen kan givetvis även i framtiden arbeta för att öka mångfalden i olika avseenden, exempelvis genom att aktivt bredda underlaget av sökande. Men antagningen måste självklart vara fri från diskriminering.

Fyra personer som tog en rättslig kamp har fått rätt. Kommer Polisen nu att be om ursäkt till alla övriga som drabbats och erbjuda dem samma kompensation?

Kan Polisen redovisa vilka åtgärder som ska vidtas för att antagningen till polisutbildningen blir fri från diskriminering framöver och för att transparensen i antagningsprocessen blir godtagbar?

Och hur säkerställer de politiskt ansvariga för Polisen – inrikesministern och justitieutskottet – att detta inte händer igen?

Clarence Crafoord, chef för Centrum för rättvisa och ombud för Martin Eriksson, Albin Willstrand, Daniel Ståhl och Måns Pihlquist tillsammans med Anna Rogalska Hedlund och Sebastian Scheiman