Få maträtter har sålts till så många människor och samtidigt ätits av så få som den sovjetiska vandringsosten. Skulle besökare till restauranger eller krogar köpa en öl så krävdes samtidigt även ett matinköp.

Lagen var omsorgsfullt utformad så att befolkningen inte skulle fyllna till på tom mage. Givetvis var det ingen som orkade äta en maträtt till varje enskild dryck. Krögarna utformade därför en finurlig lösning.

Vid disken ställde man en förstelnad och lätt antik ostbit. För några kopek kunde besökaren få både drycken och osten. Därefter återvände de tomma glasen tillsammans med vandringsosten som därefter kunde säljas vidare till nästa kund.

Det lustiga knepet syftade till att runda den besynnerliga lagstiftningen. Men det som funkade i Sovjet fungerar sannolikt inte i Göteborg 2019. Här duger inga vandringsostar.

Nyligen fick den omtyckta folkölsbutiken ”Fölk” i Kungshöjd stänga ned. Affären har specialiserat sig på lokalproducerade folkölssorter vars alkoholhalt inte överstiger 3,5 procent. Ägaren Johan Lindberg beskriver på Facebook de senaste månaderna som kämpiga: ”Vi har vänt på varje sten men nu är orken slut”. Det låter som någon sällsynt sjukdom har drabbat ägarna. Men det är bara Tillståndsenheten som har varit framme.

En av butikens stora lockelser har varit folkölsprovningar. Men det dög inte för Tillståndsenheten. De stoppade provningarna eftersom ”fördelningen mellan öl och mat” var för dålig. Det räckte tydligen inte med charkuterier och tilltugg. Ska kunderna köpa med sig öl så måste de även köpa med sig livsmedel, resonerade tjänstemännen.

Johan Lindberg förklarade för GP att: ”Vi säljer ju ingenting av det här”, och syftade på maten i folkölsaffären (18/4). Och det är ju klart. Ingen går till en folkölsbutik för att köpa makaroner och mjölk.

Fölk behövde, för att möta Tillståndsenhetens krav, halvera antalet ölsorter för att kunna få plats med maten. Som de alltså ändå inte får sålt. Det fungerar knappast för en nyöppnad butik med små ekonomiska marginaler. Fölk utgjorde nästa fina byggsten i det som kommit att bli ett av Göteborgs trevliga karaktärsdrag; en vital och sympatisk bryggeri- och krogstad.

Affären signalerade knappast redlös fylla och oordning. Det handlade ändå om beskedlig folköl där kunderna erbjöds goda alternativ till betydligt starkare ölsorter.

Vilken rimlig funktion fyller det för kunden att affären tvingas kränga livsmedel samtidigt med ölen?

Det går givetvis att tvinga en krog att pliktskyldigt ställa upp med ett kök där det serveras några ledsna pommes och färdiglagade hamburgare. Men det är svårt att, som i Sovjet, tvinga på kunderna köp av sagda mat – samma gäller för mindre specialistbutiker som kränger folköl.

Svensk alkohollag är så pass detaljerad att den stipulerar när, hur och under vilka omständigheter det ska serveras mat i samband med ölservering. De lokala enheterna som avgör tillstånden för alkoholserveringar får därefter avgöra efter eget huvud hur väl olika etablissemang följer lagen.

Att krögare och butiker ska betala sin skatt och moms samt inte ägna sig åt fusk eller bedrägerier är självklart. Likaså ska de inte servera oredliga kunder eller minderåriga. Det finns goda skäl att neka alkoholtillstånd till de som inte sköter sig. Men att ge sig på affärer av det slag som Fölk utgjorde fyller ingen som helst funktion. Konsekvensen blir bara ännu en igenbommad affär i innerstaden och ingen blir glad av det.

Inte långt från Fölk befinner sig Ölhallen 7:an vid Kungstorget. Krogen är ensam i sitt slag med att inneha ett utskänkningstillstånd så gammalt att det föregick reglerna om matservering. Där finns ingen mat. Bara öl. Det tycks gå alldeles utmärkt utan att Kungsportsplatsen har blivit någon tummelplats för fylleri.

Det är inte bara krogens interiörer som är klassiskt göteborgska. Avsaknaden av matservering kan tjäna som ett mer än hundraårigt sociologiskt experiment: Inget allvarligt händer om en krog saknar matservering. Lika lite problem skulle det varit om butiken Fölk hade tillåtits fortsätta med sina ölprovningar utan någon betydande matförsäljning.

Det är viss ironi i att kommunen alltjämt gör reklam för Fölk på kommunens officiella besöksguide till staden, Goteborg.com. I guiden beskrivs det fina utbudet och hur många lokalproducerade göteborgska öler som säljs. ”Göteborgs första folkölsbutik” stoltserar kommunen med. Snarare den sista.