Här, i ett ensligt skogsområde cirka en mil väster om Stöde, bor omkring 350 asylsökande från olika delar av världen. Att det i nästan 40 år var en kriminalvårdsanstalt syns fortfarande på de höga staketen som omringar tegelhusen, även om taggtråd och grindar är borttagna.

Nader Sendyan, 26, flydde från miljonstaden Damaskus och var en av de första som kom hit för ett år sedan.

– Hela min familj är i Syrien just nu, säger han med tung blick.

Han beskriver situationen i hemlandet, den långa resan hit. I nästa andetag berättar han om sitt uppehållstillstånd och valet att stanna kvar och jobba på asylboendet, där han bland annat hjälper till genom att tolka från arabiska.

– Här kallas svenskar "smiley people", säger Nader Sendyan.

Varför då?

– Därför att man känner sig välkommen. Går du utanför ler människorna och säger välkommen. Säger du hej då säger de samma sak tillbaka.

Se också: Idrotten viktig för flyktingarna i Viskan

När beskedet om asylboendet kom var reaktionerna blandade. Kommunpolitiker uttryckte oro och ett stormöte hölls med ortsborna.

– Det är lite lustigt. För sex år sedan var det 100 procent kriminella i anläggningen. I dag har vi väldigt fina människor här som kommer att tillföra massor av bra saker till det svenska samhället, säger Roland Falk, platsansvarig.

Sedan den 15 december förra året har befolkningen i Viskan ökat rejält.

– Många människor som kommer hit har varit med om saker som en annan inte har förmåga att förstå. Att säga att det har varit helt problemfritt vore att ta i. Men det har varit förvånansvärt lite problem, säger Roland Falk.

De flesta ortsbor är, enligt hans uppfattning, positiva eller neutrala. På nätet sprids däremot anklagelser mot de asylsökande.

– Det finns de som ansett att det har skräpats ned. Men det har inte varit någon som har kommit hit och klagat. Vi försöker att undersöka hur det ser ut i verkligheten.

På asylboendet finns 40-50 barn. ST kan i dag avslöja att Ånge kommun därför överväger att öppna en förskola här.

– Det är jag oerhört glad för. 80-90 procent av dem är under skolålder och kommer inte iväg annars, säger Falk.

Han hymlar inte med att det är svårt att ta sig härifrån, för att exempelvis delta i svenskundervisning på Kulturmagasinet i Sundsvall.

– Det är ett problem. Enkelresa via buss kostar väldigt mycket pengar i relation till deras bidrag (19 kronor om dagen eller 24 kronor för barnfamiljer, reds. anm).

Läs också: Flyktingarna som vägrade kliva av bussen