Da lille Poppy-Mai blev født for 16 måneder siden, svor hendes far, Andy Barnard fra den britiske by Thetford, at hun en dag skulle have sit drømmebryllup.

Men drømmen brast, før den overhovedet var opstået i den lille piges hoved. Da lægerne fandt en sjælden og dødelig tumor i Poppy-Mais hjerne, sagde de, at hun kun havde to dage tilbage at leve i.

Så i samarbejde med sine kolleger fra det britiske flyvevåben besluttede den sønderknuste 31-årige Andy Barnard sig for at stable et lynbryllup på benene, så han kunne nå at indfri løftet til sin dødssyge lille datter. Gommen var ham selv. Det skriver Daily Mail.

Andy Barnard havde glædet sig til den dag, han skulle se sin lille datter blive gift. Men han troede ikke, det skulle foregå på denne måde. (Foto: www.photo-features.co.uk)

- Jeg havde aldrig troet, at det ville blive på den her måde. Vores hjerter er knuste for evigt, men jeg ville gerne holde mit løfte til min prinsesse. Det var ikke, som jeg havde forestillet mig det, men hun fik sin bryllupsdag, siger Andy Barnard.

Han og Poppy-Mais mor, 28-årige Sammi Barnard, tog datteren med til lægen 14. februar, fordi hun var forstoppet, var holdt op med at spise, og i øvrigt opførte sig anderledes end hun plejede.

I første omgang mente lægen, at det skyldtes, at pigen var begyndt at få tænder, og udskrev et afførende middel til den forstoppede mave.

Men Poppi-Mai blev ved med at få det værre, og pludselig opdagede Sammi Barnard en knude under datterens ribben. Endnu en tur til lægen førte til endnu et afførende middel, men om aftenen den 25. februar blev moren så bekymret, at hun tog Poppy-Mai med på hospitalet.

Efter adskillige prøver fandt lægerne en massiv masse i pigens mave, og frygtede derfor, at hun havde fået Wilms – en kræfttype, der rammer børns lever. Skanninger viste, at massen var begyndt at sprede sig til Poppy-Mais lunger. Kun en uge senere havde masserne i lungerne vokset sig større.

- På det tidspunkt vidste vi, at det ville blive en kamp, men vi havde håb, og svor, at vi ville gøre alt for at redde hende, fortæller Sammi Barnard.

Poppy-Mai begyndte i kemoterapi, og hendes krop reagerede positivt på behandlingen. Indtil 16. marts, hvor lægerne fandt en kræftsvulst i pigens hjerne – lige over hendes højre øje. Den meget uheldige placering betød, at lægerne ikke kunne operere svulsten væk. Lægernes barske dom lød, at den nu 16 måneder gamle pige kun havde to dage tilbage at leve i.

- Jeg kan slet ikke beskrive, hvordan jeg havde det, for jeg var bare i chok. Vi så bare på hinanden og prøvede at forstå det, siger moren.

Forældrene takkede nej til yderligere kemoterapi, fordi det maksimalt ville give hende nogle ekstra uger. I stedet tjekkede de Poppy-Mai ud fra hospitalet for at nyde den sidste meget korte stund med den dødssyge datter.

- Jeg kan slet ikke beskrive, hvordan jeg havde det, for jeg var bare i chok. Vi så bare på hinanden og prøvede at forstå det, siger Sammi Barnard. (Foto: www.photo-features.co.uk)

Dagen efter udskrivelsen, 18. marts, arrangerede Andy Barnards kolleger en bryllupsceremoni for den lillle pige. Poppy-Mai blev fulgt op ad gulvet af sin mor og sine to storebrødre, fireårige Jenson-Jay og seksårige Rylee.

- Jeg kunne slet ikke stoppe med at græde. Hun er vores eneste datter, og vi havde ofte snakket om den dag, vi skulle se hende blive gift, husker Sammi Barnard.

Under ceremonien faldt Poppy-Mai i søvn i sin stolte, men knuste, fars arme.

Nu fortæller Sammi og Andy Barnard datterenes historie for at skabe mere opmærksomhed omkring hjernetumorer, og har oprettet en indsamlingsside for at kunne starte en fond i datterens navn og hjælpe andre børn med sjældne kræfttyper.

- Mit ønske er mere viden i Poppy-Mais navn. Jeg fødte en engel, og det bliver hun snart. Smerten er ubeskrivelig, men ved at tale om det, kan andre forældre måske spares for at miste et barn, siger Sammi Barnard.

'Nå....Jeg har en god nyhed og en dårlig nyhed. Den dårlige nyhed er, at jeg tilsyneladende er død. Den gode nyhed er, at hvis du læser dette, så er du med sikkerhed i live'. Sådan skrev en mor til sin datter i et brev efter sin død.