Maailmamajandus põhineb haruldusel, puudusel, defitsiidil. Kus on nõudlust, seal on pakkujaid. Selle kõrval on olemas ka looduslik majandus, mis põhineb täiesti vastupidistel alustel. Looduslik majandus põhineb küllusel, õitsengul, joovastusel ja kiirel kasvul. Kui maailmamajandust tema ellujäämiseks puhutakse ja süstitakse ning selle tõusud ja mõõnad on üha raskemini ennustatavad, siis looduslikku majandust oskab lugeda igaüks. Kõigepealt on kevad, siis tuleb suvi, siis sügis, talv ja jälle kevad. Looduslikus majanduses on seemneid palju enam, kui taimedel idanemiseks ja paljunemiseks vaja läheb. Palju enam on taevas ka tähti, kui keegi neid avastada jõuab, jne. Arvan, et hakkad juba tajuma…

Looduslik majandus vajab investeeringuks vaid hoolt ja väärtustamist. Looduslikku majandust ei saa kuritarvitada, sest läbi ajaloo on see lõppenud alati ühtemoodi — halvasti. Mõistlikku looduslikku majandamist oskasid tabavalt kirjeldada ja meile universaalse tõe ning rahvatarkusena edasi pärandada juba meie esivanemad — “mida külvad, seda lõikad”.

Praegu on kahjuks selline aeg, et mõned meist külvavad tuult. Seega võib järeldada, et oodata on tormiseid aegu, kuni keskkonnaküsimustel ei ole ühiskonna arengul majandusküsimustega võrdset kaalu. See on viimasel ajal avaldunud meie oma suhtumises loodusesse ja löönud eriti välja näiteks metsandussektoris.

Mina usun, et valdavalt eestlased juba tunnetavad, et oleme ammu Euroopa viie rikkaima riigi hulgas. Meie, eestlaste, rikkus on meie loodus ja selle külluslikkus. Vähemalt seni on see nii olnud ja me ise saame otsustada, kas ka nii jääb. Oleme märganud, et nii mõnelgi pool Maarjamaad on looduse väärtustamist varjutamas maailmamajanduse sätendavad ja säravad võltslubadused. Üha sagedamini paistavad silma ahnus ja ükskõiksus — omadused, mida need inimestes esile toovad. Nii juhtub, kui inimesed väärtustavad ja eelistavad sädelevat sisutühjust looduslikule küllusele, millest piisaks kõigile, mitte vaid iseendale.

Järgmise saja aasta üleelamiseks peame mõlemaid alternatiive oma tõelises olemuses kiirelt tajuma hakkama ning tegema oma valiku. Millises majanduslikus mõttes tahame tipus edasi figureerida? Kas senise traditsioonilise majanduse alustel või loodusliku majanduse alustel? Igal juhul välistab üks lõpuks teise, sest traditsioonilise majanduse teel peame maha müüma oma maad ja loodust. Sealjuures lõikavad kasu vaid üksikud ning needki ei pruugi üldse olla omad. Loodusliku majanduse rüpes saaksime kasvada külluses, selliselt, et meile kõigile jagub.

Soovin Eestile sünnipäevaks, et järgmise saja aasta jooksul pööraks iga eestlane sama piinliku täpsusega tähelepanu meie loodusele ja meid ümbritsevale keskkonnale, kui oma eurosentidele pangakontol.