El president Pujol deia: "És català tota persona que viu i treballa a Catalunya". Frase amb la qual jo no estava d'acord perquè hi ha gent que viu i treballa a Catalunya circumstancialment i d'altres que viuen i treballen fora de Catalunya i continuen sent i sentint-se catalans de soca-rel malgrat que faci molt de temps que són lluny, tant si pensen tornar com si no.

Jo establiria que és català tota persona que vol ser-ho, visqui on visqui, treballi on treballi, hagi nascut on hagi nascut, parli la llengua que parli, sigui quina sigui la seva ètnia, religió i tingui les idees que tingui.

Només cal que estimi i respecti les institucions, les lleis i els costums de la nostra nació i pensi que el seu futur és a Catalunya. Queda clar que administrativament amb aquests supòsits no n'hi ha prou, però ser català és un sentiment.