Ring, ring..

Telefonen ringer på Erna Solbergs kontor. Dag Terje Klarp Solvang, Høyres markedssjef og nestleder Bent Høies ektemann, er på tråden:

«Erna, jeg har snakket med noen kontakter i PR-bransjen igjen. De sier at selv om vi ikke liker det helt, er det tryggest å fortsette på samme spor: Angripe Ap, ikke snakke om ledigheten. Vi må for guds skyld unngå debatter der vi blir holdt ansvarlige for det som skjer. Vi har hatt ansvaret i to og et halvt år, og det blir 50 nye ledige hver dag. Det er en kobling vi ikke ønsker.»

«Kan vi ikke bare si omstilling?» «Vi blir avslørt snart, Erna. Vi har jo ingen plan utover kuttene i formuesskatten, og du vet jo hvor lite omstillende de fungerer, for å si det sånn. Bedre å dreie oppmerksomheten bort.»

Jeg er ikke skråsikker på om det er akkurat sånn det jobbes og tenkes i Høyre og Frp om dagen. Men mye tyder på det: «Problemer? Ikkeno' problem. Angrip Ap!» Og jo større problem, jo mer åpenbar er strategien.

Sist onsdag ble det kjent at arbeidsledigheten (AKU-tallene) nærmer seg 5 prosent. I snitt går 50 nye mennesker ut i ledighet hver dag. Regjeringens skattekutt beløper seg til 50 millioner kroner om dagen. Da Arbeiderpartiet i Stortingets spørretime spurte finansminister Siv Jensen hva disse skattekuttene hadde bidratt med mot ledigheten, valgte hun å ikke svare. I stedet angrep hun Arbeiderpartiet, som om hun hadde glemt hvem som styrer landet og hvem som ikke gjør det.

Vi så det samme under flyktningkrisa i høst. Det skulle slippes inn maksimalt 1000 ikke-vestlige innvandrere i året, fikk i vi i sin tid høre fra Siv Jensen. Fasit for 2015 ble rekordhøye 31.145 asylsøkere. Til Europa totalt kom det 1 million. Ikkeno' problem for Høyre og Frp — de ga Ap og Støre skylda for alle sammen.

Sitter jeg nå her og sutrer over høyrepartienes sylfrekke pr-strategi? På ingen måte. Jeg har lært at det er slik de opererer og har ingen forhåpninger om at de vil flytte seg innenfor anstendighetens grense. I stedet bør jeg og mitt parti huske at «anstendighetens grense» også kan forstås i betydningen «grense for anstendighet».

Vi trenger ikke sitte og se på slik oppførsel, tenke at «vi holder oss for gode til å ta igjen». Vi må bli tøffere, si tydeligere ifra, og gi så klar beskjed til H/Frp at velgerne hører det: Det er på deres vakt vi har fått rekordhøy arbeidsløshet. Det er på deres vakt at vi har fått rekord i asyltilstrømming. Ta ansvar, eller innrøm at dere er best i opposisjon.