Isra Zariat er spaltist i radioprogrammet Ytring

Forestill deg at du er tolv år. Du elsker dans, karate og basket. Du beveger deg som Michael Jackson, du har sveisen til Bruce Lee, og du vil fly som Michael «Air» Jordan.

Men faren din hindrer deg, for han har hørt at man kan miste jomfruhinnen ved fysisk aktivitet. Han er livredd for at du vil mangle den når du gifter deg, for gjør du det, betyr det slutten.

Småpiker får ikke engang lov til å sykle fordi det kan sprekke jomfruhinnen, og i noen minoritetsmiljø blir den syltynne elastiske hudfoldens tilstand et spørsmål om liv og død. Denne våren ble ei pakistansk tenåringsjente kvalt med en hyssingsnor på bryllupsnatta da ektemannen mistenkte henne for å ikke ha hinnen på plass.

Forferdelig, ikke sant?

Den jomfruelige ærbarhet

I enkelte land har ikke bare familien, men også myndighetene, legitim rett til å kontrollere jentene. Irakiske domstoler utfører tvangssjekk på kvinner når ektemenn mistenker dem for å ikke være jomfru på bryllupsnatta. Disse sjekkene kan være dødelige.

Men ikke engang i vesten kan jenter føle seg trygge. På 70-tallet gjennomførte britiske myndigheter flere krenkende jomfrukontroll av asiatiske kvinner på flyplassen. Denne praksisen tok slutt, men for mange minoritetsjenter lever den videre i dag. Kanskje til og med på ditt lokale legekontor.

Fortsatt lider familier i fortvilelse når de blir usikre på om datteren deres er jomfru.

Fortsatt lider familier i fortvilelse når de blir usikre på om datteren deres er jomfru. De vil ikke at en fremtidig ektemann skal bli mistenksom, og forsøker da å finne en lege som er villig til å sjekke ”ærbarheten” hennes, selv når hun bare er et barn.

Svenske tilstander

I Sverige ble det skandale da TV4 avslørte hvordan leger, etter innvandrerfamiliers ønske, tilbyr seg å sjekke jenters underliv. Også når jenta gjør motstand.

Sjekk av jomfruhinne har ingen medisinsk begrunnelse. Likevel blir minoritetsjenter altså utsatt for møydomskontroll i vårt naboland.

Jeg klikker grovt når leger holder på sånn. Når de viser «forståelse» for ukultur, og anser det som grunn god nok til å krenke en mindreårig jentes underliv. Da TV2 dekket den svenske legeskandalen, ble det påstått at slik praksis er straffbart i Norge.

Men det skjer likevel, og det blir oversett. Jeg vet personlig at det hender med jenter her i landet, og det ender opp med at de blir redde for å oppsøke lege igjen – selv ved de enkleste forkjølelser.

Kanskje er det her leger faktisk bør ha en reservasjonsrett?

Hvis såkalt ”jomfrusjekk” på barn virkelig er et lovbrudd i Norge, hvorfor foregår det da? Hvorfor roper panikkslagne minoritetsjenter etter veiledning på norske nettsider? Hvorfor skriver ei innvandrerjente i Dagbladet at hun som fjortenåring fikk en tvangssjekk av underlivet hos fastlegen sin etter å ha skrevet ordet ”pikk” på et papir? Og hvorfor kan ikke engang ungdomsrådsgiveren på nett, Klara Klok, berolige ei jente som frykter at legen, etter familiens befaling, skal sjekke etter rifter i hinnekanten?

Dette bød på hodebry.

Norsk praksis

Jeg kontaktet derfor lokale legekontor, og fikk raskt vite noe urovekkende. En resepsjonist fortalte om et foreldrepar som ønsket en jomfrusjekk på datteren. Legen nektet å gjennomføre undersøkelsen. Det fikk konsekvenser.

Resepsjonisten anbefalte meg å kontakte Pasientombudet for å få vite mer om slike saker. Pasientombudet fortalte at mindreårige jenter har rettigheter, men syntes det var vrient å svare klart på spørsmålet mitt: Om sånt er lov eller ei.

Jeg ble henvist videre til en jurist. Juristen sa at barn under 16 år, ifølge lovverket, er umyndige i helsespørsmål. Derfor følger leger ofte foreldrenes ønske. Er man over 12 år, skal det tas hensyn til barnets egen mening, fortalte han. Men han visste om mange tilfeller hvor barn blir fullstendig oversett.

Barn er dessuten påvirkelige. Det er ikke vanskelig å overbevise, tvinge eller true et barn til å dra til legen og gjennomføre en slik sjekk. Hvor mye er da et samtykke verdt?

Småpiker får ikke engang lov til å sykle fordi det kan sprekke jomfruhinnen

Jeg ble sendt videre til en ny jurist – hos fylkeslegen. Også han hadde trøbbel med å svare. Men han mente at spørsmålet mitt var viktig, og ville ta det opp internt. Her var det snakk om helse, liv og mulige overgrep utført av norske leger grunnet kulturell kompetansemangel, mente han. I hans øyne burde «jomfrusjekk» behandles på lik linje med kjønnslemlestelse.

Men om det er lov, eller ikke? Jeg ble anbefalt å kontakte Helsedirektoratet for å få et klart svar. Han jeg snakket med der sa at søkelyset burde rettes mot politikerne.

Tungsinnet tastet jeg nummeret til Helse- og omsorgsdepartementet (HOD). Der tok en av fagdirektør over telefonrøret. Han var nysgjerrig på om jeg skulle skrive en artikkel. Jeg sa jeg vurderte det sterkt, fordi det opprørte meg at ingen kunne svare på et enkelt spørsmål.

Reservasjonsrett?

Det var like før jeg gav opp, men jeg ringte til slutt til Barneombudet. Jeg forklarte at jeg hadde spurt alt fra resepsjonister ved lokale legekontorer til fagdirektører i Helse- og omsorgsdepartementet, men fortsatt ikke var blitt noe klokere.

Barneombudet hadde ikke vært bort i spørsmålet mitt tidligere, men fortalte at det å sjekke om noen har en intakt jomfruhinne aldri kan gi svar på om de har hatt vaginalt samleie. Det finnes jenter som fortsatt har en jomfruhinne selv etter barnefødsler. Og det finnes jenter som har mistet hinnen etter noen år på rideskolen.

Jeg sa at årsaken ikke spiller noen rolle for disse jentene. Om det er blod på lakenet på bryllupsnatta, er det eneste som betyr noe. I verste fall betyr det forskjellen på liv og død.

Likevel blir minoritetsjenter altså utsatt for møydomskontroll basert på familiens frykt og legenes misforståtte kulturforståelse.

Mange jenter blir nemlig myrdet dersom slike tester ikke gir svaret man ønsker. De kan faktisk risikere å bli drept også når foreldrene ikke stoler på resultatet. Noen unge jenter forsøker å begå selvmord etter en jomfrusjekk utført ved tvang.

Denne praksisen bør ryste oss alle, for det er snakk om barn her. Norske leger skal ikke være en del av kontrollregimet som minoritetsjenter utsettes for.

Kanskje er det her leger faktisk bør ha en reservasjonsrett? Eller en reservasjonsplikt? Det bør i alle fall eksistere et klokkeklart lovverk som forhindrer slike overgrep. Det gjør det tydeligvis ikke i dag.

FØLG DEBATTEN: Facebook og Twitter