Fuckin with me ’cause I’m a teenager

With a little bit of gold and a pager

Searchin my car, lookin for the product

Thinkin every nigga is sellin narcotics

N.W.A som i år igjen er aktuelle gjennom filmen om deres karriere skapte bølger i USA. Spesielt sangen Fuck Tha Police satte ord på den fremmedgjøringen svart ungdom følte opp mot et politi som behandlet dem som kriminelle til det motsatte ble bevist og gjerne lenge etter det også.

Den konkrete foranledningen til sangen var en episode da rapgruppen sto utenfor platestudioet sitt i Torrance, California for en matpause mens de spilte inn debutalbumet Straight Outta Compton. En politipatrulje kom forbi og beordret dem ned på bakken utelukkende basert på klesstil og fremtoning. Maten ble sparket ut av hendene deres og der måtte de ligge til deres hvite manager kom ut og fikk politiet til å slippe dem.

Politiets konfronterende stil på åtti og nittitallet skapte grobunn for en sterk og gjensidig mistillit mellom lokalsamfunnene og politiet som i USA består den dag i dag med en stadig sterkere militarisering av politiet som resultat.

Det er veldig langt fra Compton, Los Angeles 1986 til Oslo vest, Asker og Bærum 2015. Uansett hvilke parametre man måtte trekke frem er det veldig langt. Her snakker vi om velstående ungdom fra en hvit majoritetsbefolkning med ressurssterke foreldre og få sosiale problemer. Likevel kan det være noen lærdommer å trekke for politiet fra det som på så mange måter fremstår som et annet sted.

Statistikken forteller oss at ungdom på Oslo Vest og i Asker og Bærum har et noe mer liberalt forhold til rusbruk enn deres jevnaldrende andre steder i samme storbyområde, selv om også denne gruppens rusbruk er lavere enn det deres foreldre hadde. Dette kan jo selvsagt ha mange årsaker. En åpenbar årsak er at ungdom på vestkanten er ressurssterke. Ressurssterke har høyere rusbruk. Når det gjelder omvektingen av rusbruk fra alkohol til cannabis og MDMA er det ikke fjernt å tenke seg at det også kan ha en sammenheng med graden av ressurssterkhet. Disse rusmidlene er vesentlig mindre skadelig enn alkohol og det må man regne med at ungdommen har fått med seg.

Denne forskjellen mellom bruk blant vestkantungdom og østkantungdom har fått politiet til å trekke frem akkurat den samme typen retorikk som skapte så store avstander mellom politiet og lokalsamfunnene i USA.

Først starter man med å skylde på uansvarlige og dårlige foreldre.

Først ut var sjarmtrollet Hanne Persson ved Majorstua politikammer som med bred penn slo fast at:

Barn på Oslo vest røyker hasj og marihuana for å takle forventningene fra omverdenen. Deres fraværende foreldre har nok med seg selv.

Sånn for å være sikker på at dialogen blir så god som mulig smeller hun videre til med at

Foreldrene drikker med begge hendene, og det gjør ungene også.

Nå den siste tiden har da altså Ungdomspatruljen i Asker og Bærum politidistrikt fulgt opp den gode dialogen ved å høyt og tydelig rope ALARM.

Inntrykket som skapes er av en ungdom ute av kontroll forlatt av sine foreldre som kort og godt gir pokker. Det er selvfølgelig et inntrykk som er langt fra virkeligheten. The kids are allright. Selv om det kan finnes drikkepress for ungdom ned i årsklassene (det gjorde det også da jeg var 15), er ting vesentlig roligere nå enn før. Som Astrid Skretting ved SIRUS sier til Aftenposten:

Forskning viser at dagens foreldre generelt har mindre grunn til å være bekymret nå. De ruset seg nemlig mer enn det dagens ungdom gjør. I en undersøkelse blant gutter på 10. trinn oppga 23,4 prosent i 2002 at de hadde drukket seg fulle fire ganger eller mer. I 2014 sa 11,3 prosent det samme. Blant jentene på samme trinn ble det registrert en nedgang fra 25 prosent i 1998 til under 10 prosent i 2014. I samme periode sank andelen som røykte fra åtte til én prosent av alle.

Politiets historier om at ting er så ille stilt er så løsrevet fra virkeligheten at de har mobilisert en av mine favorittforfattere Forskning.nos Nina Kristiansen. I hennes Uviten-spalte hvor hun går i rette med udokumentert vrøvl måtte hun dedikere en egen artikkel til temaet “Råtten ungdomskultur? Tvert imot: Ungdom drikker mindre på Oslo vest”. I spalten slår Kristiansen fast det forskningen så tydelig viser oss:

Alkohol- og rusbruk blant ungdom, også på Oslo vest, er på vei ned — og har vært det lenge

Den helt overdrevne retorikken fra politiet hjelper ikke på noen måte mot ungdoms rusbruk. Det den derimot gjør er å skape grobunn for en moralsk panikk som vi på rusområdet har sett så mange ganger før. I en kronikk i VG viste den ellers fornuftige Torkel Brekke hvor galt det kan gå av sted når den moralske panikken griper oss. Uten blygsel bringer han oss inn i hvor langt jakten på barnas rusbruk har bragt ham inn i mistillitens avgrunn:

Jeg må innrømme det: min interesse for denne ungdomskulturen har fått meg til å gjøre tvilsomme ting. Som å gå gjennom noen hundre Facebook-meldinger og chattetråder når mine egne ungdommer har glemt å lukke Macbookene sine om kvelden. Jeg har tatt skjermbilder og skrevet notater om fester, venner, oppkast og blackouts.

Det Brekke beskriver er overgrep. Grove krenkelser av privatlivets fred. En grunnleggende rettighet som også omfatter barn. Jeg er vesentlig mer bekymret for om Brekkes barn har lært av sin far at rettigheter er relative og at målet helliger middelet enn om de fikk seg litt billig og alt for søt hvitvin forrige helg.

I et innlegg i Aftenposten i dag var ringen sluttet. To ungdommer må stille spørsmålet til politiet “Spør dere oss om vi bruker cannabis for å underholde journalistene?”

Ungdommene (18 og 17 år) hadde vært på Halloweenfeiring og satt rolig på en benk på Sandvika stasjon og ventet på toget da politiet kom med to journalister på slep. Politiet konfronterer ungdommene og lager en åpenbar photo-op for avisen. Dialogen beskrives av ungdommene slik:

– Hvor har dere vært? – Vi har vært hos en venn og feiret halloween, nå er vi på vei hjem. – Hvor gamle er dere? – Jeg er 18 år, vennen min er 17. – Har dere røyket cannabis? Samtidig knipser journalistene fra lokalavisen ivrig bilder av oss. Forferdet og overrasket prøver vi å forklare dem at vi hadde drukket et par øl.

Altså. La oss gjenta dette. Politiet konfronterer mindreårige med journalister som tar bilder på slep og presser dem inn i en situasjon hvor de må innrømme at de har drukket alkohol mens de tas bilder av. Resten av dialogen bør leses i sin helhet. Det er et utmerket eksempel på hvordan tillit rives ned.

Ungdommene trekker i sitt innlegg den eneste naturlige konklusjon man kan trekke fra et slikt møte:

Vi satt helt rolig for oss selv og pratet, og forstyrret ingen andre, og dere anklaget oss for å bruke narkotika. Det er supert at dere snakker med ungdom og hører om alt går bra, men å trakassere dem foran journalister på grunn av utseendet, er ikke greit. En slik opplevelse gjør at jeg stiller spørsmål ved politiets bruk av ressurser.

Dette var helt tydelig et forsøk på å bygge opp under deres syn på ungdommen i Asker og Bærum. Da dere ikke fant noe action å vise journalistene, ville dere skape det selv ved å ødelegge kvelden vår. Politiet har forlengst vist at de tror det verste om ungdom, og de sørger for å forsterke det falske bildet resten av landet har av at ungdom i Asker og Bærum kun driver med fyll og fanteri. Jeg håper dere i fremtiden velger å bruke ressursene deres på noe viktigere. Stopp for eksempel smugling og tung narkotikalanging, i stedet for å avhøre ungdom uten god grunn.

Så mange etniske reiser og klassereiser det måtte være mellom Compton, LA og Sandvika stasjon er den følelsen av at politiet ikke er på lag med lokalsamfunnet, men dets motstander akkurat den samme følelsen Ice Cube beskrev at han satt med da han i raseri gikk inn igjen i studio etter å ha fått lunchen sparket ut av hendene og skrev det som skulle bli den definerende låta til N.W.A.

Det er å håpe at politiet på vestkanten tenker over kommunikasjonsstilen sin før Norges svar ironisk nok viser seg å komme fra Jar.