Ce s-a întîmplat la Braşov la 15 noiembrie 1987 azi e uitat. Daca mă înşel să facem un mic exerciţiu. Va intreb – ştiţi măcar un nume de muncitor dintre cei care au participat la protest ? care au fost anchetat ? judecat ? inchis? deportat? Cunoaştem numele unor starlete tv, ale unor politicieni dar nu ale unor eroi care intruchipează revolta românilor impotriva dictaturii. Sunt curios, azi ce televiziuni vor cosacra spaţii amintirii acelei zile extraordinare. Cine s-a dus la Braşov cu camera video să stea de vorbă cu cei care mai trăiesc şi pot să mai povestească despre acel protest care a trezit România şi a arătat care este calea spre libertate.

15 noiembrie 1987, acum 26 de ani, era zi de alegeri după tiparul comunist. Nu se alegea nimic, se vota, a doua zi Scînteia anunţa rezultatul ştiut dinainte – 99,99%. Mai mult, poporul sărbătorea prin muncă. Fabricile erau pline de lume, care între timp se ducea şi la urnele păzite de Miliţie, activişti, Securitate. La „Steagu Roşu” Braşov la fel. Se operase o nouă curbă de sacrificiu, pentru ca economia era în criză. Planul hotărît nerealist de CC al PCR nu se realiza şi lumea nu îşi primise salariile întregi şi foarte nemulţumită.

În acest climat de tensiune, muncitorii de la fabrica de camioane Steagul roşu au ieşit din hale în stradă, au defilat prin oraş, s-au oprit în faţa sediului PCR al judeţului Braşov ( azi Prefectura). Au cerut să vorbeascaăcu conducerea judeţului, ceea ce nu s-a întimplat deşi se găseau înăuntru la un festin, sărbătorind deja marea victorie în alegeri. Pe mese să găseau alimente şi băuturi care nu se mai aflau demult in magazine, vor constata prostestarii mai tîrziu. Cîteva mii de braşoveni s-au adunat în faţa sediului partidului, multi locuitori s-au alăturat muncitorilor de la Steagul roşu. Securitatea filma din blocurile evenimentul. Autoritatile se gindeau deja la represiune, nicidecum să satisfaca revendicările oamenilro. Ironia sortii, peste tot se găseau lozinci – “Clasa muncitoare, forţa conducătoare în RSR! ”

Aici s-a auzit prima dată Jos Ceauşescu! }n absenţa unui dialog, lumea a pătruns în sediu, care a fost o devastat. Portretele soţilor Ceauşescu au fost aruncate pe ferestre. Apoi lumea s-a risipit. Oraşul a fost izolat, invadat de securişti, activişti PCR, miliţieni, armată. Starea de asediu s-a instalat in următoarele zile. Securiştii aveau ordine să bage spaima în oameni ca nu cumva să mai îndrăznească să se revolte. Exemplul lor putea fi contagios. Toţi aveau în minte protestele din Polonia din 1980. Regimul se temea ca muncitorii români să nu repete exemplul polonez. Anchetele au fost dure, muncitorii au fost bătuti, supuşi la vexatiuni şi ameninţări. Mulţi au fost judecaţi, condamnati, mulţi dintre protestatari au fost deportati.

Pentru regimul comunist a fost începutul sfîrşitului. Revolta muncitorilor de la Braşov a fost o repetiţie generală la actul final din 1989 cînd la fel lumea revoltată va umple străzile, înfruntind eroic autoritatile la fel de dornice de sînge si victime. La Braşov 1987 inregistrăm ultima victorie a lui Ceauşescu împotriva românilor. Confruntarea care va avea loc după numai doi ani, în decembrie 1989, i-au fost fatale dictatorului şi regimului său.

STELIAN TANASE

FOTO Arhiva CNSAS