16 februarie 2016, ora 11.30

Sună telefonul, dau ochii peste cap. De câteva zile tot primesc apeluri cu număr ascuns, în care diverse persoane gâfâie, spun aiureli și închid. De data asta apare numărul apelantului, răspund.

“Alo, bună ziua, doamna Laura?” E o muncitoare de la fabrica de confecții din Calafat. “Doamnă, dacă puteți să ajungeți acum în centru la Calafat, că noi mergem acolo, să vedeți ce avem de spus.”

În sfârșit!, mă gândesc, oamenii și-au făcut curaj să ceară salariile restante din decembrie. “Lăsați salariile”, îmi spune muncitoarea, “mergem să protestăm pentru ce ați scris”. Adică împotriva mea? “Nu împotrivă… doar că nu suntem mulțumite de ce-ați scris acolo.”

(English version on Balkan Insight)



Nu mai înțeleg nimic: de ce ar protesta împotriva unui articol care atrage atenția asupra condițiilor grele de muncă din fabricile de confecții românești? Sun câteva dintre sursele din fabrică. Una e la protest, alta în concediu și alta a rămas la muncă, pentru că n-a înțeles care-i faza, de ce protestează la primărie?

După ședința de dimineață, șefele de secție au venit cu niște liste pe care să se treacă cei care voiau să meargă la un protest. «Trebuie să mergem să săltăm fabrica în sus», povestește o muncitoare că le-a spus șefa, «că dacă o închide ce ne facem»? Le-a spus că articolul meu a determinat clientul Zara să plece și locuri de muncă sunt acum în pericol. Le-au dat și numărul meu de telefon — cine ține cu fabrica să sune ziarista care le vrea răul.

Sun la muncitoarea care m-a chemat la protest și o întreb ce anume deranjat-o în articolul meu.

– Că nu suntem sclavi, cum s-a scris.

– Eu am scris că nu se dau salarii, că leșină oamenii (…)

– Da, de salarii aveți dreptate, dar nu că nu sunt suficiente aere condiționate sau ce ați mai scris acolo.

– Am scris că leșină femei.

– Da, leșină. Sunt bolnave și leșină. Și eu am leșinat, tot din cauza asta că am fost bolnavă, dar nu… că dacă nu poți să stai nu stai, că nu te obligă nimeni.

– Dar ați avea unde să vă angajați în altă parte?

– Păi unde, doamnă, să te angajezi în Calafat?