În România nu se respectă legislația cu privire la protecția drepturilor minorităților naționale. După un lung șir de sentințe bizare ale instanțelor românești cu privire la obligația autorităților publice locale de a asigura posibilitatea ca cetățenii români să-și poată folosi limba maternă în administrație (sentințe despre care am vorbit pe larg aici), la Cluj s-a mai consumat încă un astfel de episod. După ce, în prealabil, o organizație non-profit a obținut în instanță obligarea primăriei să instaleze plăcuțe bilingve la intrările în oraș, Emil Boc, dintr-un motiv greu de explicat a decis să atace respectiva sentință. Iar mobilizarea de resurse a avut efectul scontat: instanța superioară a decis, pe o excepție se pare, că cei peste 45 000 de cetățeni de etnie maghiară nu au dreptul să trăiască într-un mediu bilingv.

Ce spune legislația românească ?

În data de 23 mai 2001, a intrat în vigoare Legea administrației publice locale. În vederea alinierii la legislația internațională privind protecția minorităților naționale (România a ratificat Convenția cadru cu pentru protecția drepturilor minorităților naționale în 1995), această lege dă dreptul minorităților naționale să-și folosească limba maternă în administrație în acele localități în care depășește 20% din totalul populației. Totodată, în acele localități, autoritățile locale au fost obligate să monteze plăcuțe cu numele respectivei localități în limba minorităților naționale. În 7.12.2001, apăreau și normele de aplicare cu privire la dreptul de folosire a limbii materne în administrație.

Care este situația la Cluj?

Cel mai frecvent argument împotriva instalării plăcuțelor bilingve la Cluj este faptul că, procentul maghiarilor este (conform recensămintelor din 2002 și 2011) este sub 20% din totalul populației. Într-adevăr, norma de aplicare a Legii 215/ 2001, printre altele, menționează la art. 14 și modul în care se stabilește ponderea cetățenilor aparținând minorităților naționale: pe baza datelor recensământului populaţiei organizat potrivit legii. Ultimul recensământ organizat înainte de 2001, data din 1992, iar atunci ponderea maghiarilor era de 22.78% (conform datelor publicate aici) din întreaga populație a municipiului Cluj. Prin urmare, conform legii, autoritățile locale ar fi trebuit să asigure încă din urmă cu aproape 14 ani, iar în acest sens, normele de aplicare menționau și în anexe și municipiul Cluj. Acest lucru nu s-a întâmplat și pentru că în 2001 primar era ultranaționalistul Gheorghe Funar.

E drept, recensămintele din 2002 și 2012 au scos la iveală faptul că maghiarii au o pondere sub 20% în Cluj. Acest lucru nu înseamnă că primăria nu e obligată să monteze plăcuțele bilingve, deoarece legea sus menționată stabilește la articolul 131 următoarele: Prevederile art. 19, art. 39 alin. (7) și ale art. 76 alin. (2) – (4) sunt aplicabile și în cazul în care, din diferite motive, după intrarea în vigoare a prezentei legi, ponderea cetățenilor aparținând unei minorități naționale scade sub procentul prevăzut la art. 19.

În concluzie, chiar dacă în Cluj maghiarii nu mai ating o pondere de 20%, prevederile legii administrației publice locale cu privire la folosirea de către minoritățile naționale a limbii materne i se aplică. Acest lucru nu înseamnă doar obligativitatea instalării plăcuțelor cu denumirea Kolozsvár la intrările și ieșirile din localitate, ci și posibilitatea de a-și folosi limba maternă în administrație. Acest lucru implică și următoarele: toate informațiile de interes public trebuie să fie publicate și în limba maghiară (web-site, ordinea de zi a consiliului locală), plăcuțele cu numele străzilor trebuie să fie și în limba maghiară, posibilitatea cetățenilor de a se adresa în scris atât autorităților publice, cât și instituțiilor deconcentrate în limba maternă etc.

Concluzii

Primăria municipiului Cluj nu are nici o scuză pentru lipsa de respect arătată față de peste 45 000 de cetățeni de etnie maghiară. Îmi este destul de greu să înțeleg decizia lui Emil Boc de a mobiliza resurse în vederea atacării în instanță a unei decizii care restabilește niște drepturi câștigate încă din 2001. Acest lucru arată că România nu-și respectă nici angajamentele luate prin semnare Convenției cadru cu privire la drepturile minorităților naționale și a Cartei europene a limbilor minoritare și regionale, nici recomandările cuprinse în raportul Comisiei Europene împotriva rasismului și intoleranței. (Despre aceste lucruri am scris mai pe larg aici.) De asemenea, gestul lui Emil Boc arată că între acest și Gheorghe Funar nu e aproape nici o diferență.

Sursa fotografiei: musai-muszáj.ro

______

ActiveWatch este o organizație de drepturile omului care militează pentru comunicare liberă în interes public. Programul FreeEx al ActiveWatch beneficiază de o finanțare în valoare de 74 702 euro prin granturile SEE 2009 – 2014, în cadrul Fondului ONG in Romania (www.fondong.fdsc.ro) și de 8 400 de dolari din partea IFEX pentru proiectul “Harta Interactivă a Libertății de Exprimare” (implementat în perioada mai 2014 – iunie 2015). Pentru informații oficiale despre granturile SEE şi norvegiene accesați www.eeagrants.org. Pentru mai multe informații despre rețeaua IFEX accesați www.ifex.org. Conținutul acestui material nu reprezintă în mod necesar poziția oficială a granturilor SEE 2009-2014 sau a IFEX.