Klimastreikende ungdom behandles som de første kvinnesaksforkjemperne | Malcolm Langford og Eirinn Larsen

Malcolm Langford Jusprofessor, Universitetet i Oslo

Eirinn Larsen Førsteamanuensis i historie, Universitetet i Oslo

26. mars 2019 12:18 Sist oppdatert 26. mars 2019

Dagsrevyen fredag 22. mars: Ingvild Bryn intervjuer 13-årige Agnes Lægreid og klima- og miljøminister Ola Elvestuen (V). Skjermdump: NRK

Denne moraliserende og latterliggjørende håndtering av nye stemmer har historien sett før

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

NRKs Ingvild Bryn svarer på kritikken i bunnen av denne saken.

Etter at cirka 40.000 norske ungdommer fredag hadde streiket rundt omkring i landet, stilte 13-årige Agnes Lægreid opp i beste sendetid på NRKs Dagsrevyen.

Handlet spørsmålene fra nyhetsanker om hva ungdom vil endre i klimapolitikken? Nei, politikk var ikke hovedfokus hos Ingvild Bryn. Det var barns egen legitimitet. Var ungdommen «dypt nok» engasjerte i saken? Ville de «ofre moro og reiser til Syden for klima»?

Skjermdump: NRK

Skjermdump: NRK

Til slutt tok Agnes Lægreid selv regien og snakket om de streikendes klimakrav og politiske forventninger.

Sparker på barnas legitimitet som politiske aktører

Å stille kritiske spørsmål er selvfølgelig en del av medienes rolle. Men instinktivt å først sparke på barnas legitimitet som politiske aktører, og ikke deres ideer, er hersketeknikk som vi så konstant i opprullingen til klimastreiken.

Klimastreikende ungdom, suffragetter av i dag, foreldre og politikere om deres engasjement og personlige ansvar for klimaet. Enkelte lærere forventet at streikende elever selv tok ansvar for søppelplukkingen på skolen heretter.

Som vi behandlet suffragettene. Denne moraliserende og latterliggjørende håndtering av nye stemmer har historien sett før. Da kvinner mobiliserte for retten til å stemme og stille til valg på slutten av 1800-tallet, ble de møtt med samme holdning. Ikke bare ble de ansett som for unge og umodne. De ble latterliggjort, hengt ut i offentligheten, oversett, talt til ovenfra og ned. I stortingsdebatten i 1890 sa Venstre-representant Sofus Arctanger at mange kan bli ubevisst «stemmekveg».

Les også Vi snakket med åtte ungdommer om klimastreiken. Dette svarte de

Forminskning og skam

Som fortidens stemmerettskvinner blir vår tids ungdom ansett som en «svak» aktør. Da er det lett å forminske det hele. Det store flertallet var jo på skolen under klimastreiken, noterte Frp-talsmenn.

Slik var òg tonen under stortingsdebatten i 1890. Det var bare de få «4533 Kvinder i vort Land» som kjempet for stemmeretten, sa Høyre-representant Andreas Olsen Berger. Denne «forsvindende Del» var intet bevis på at «denne Reform er paakrævet», la han til.

Og det enkleste våpen er skam. I kampen for stemmerett var én av motstandernes mange strategier å gi kvinner skylden for at de våget å spørre om lov til å bestemme.

Det er det samme med barn. Som vi så på Dagsrevyen, ble barn gjort hovedansvarlig for valg tatt av andre: vårt klimautslipp. Å få dem til å føle dårlig samvittighet og skyld over egne mangler i klimainnsatsen, reiser tvil om de er i stand til å snakke om politikk i det hele tatt. Feid av banen. Ferdig snakket.

Den samme standarden anvendes selvsagt ikke når voksne diskuterer klimapolitikk i norsk offentlighet. Svært sjelden, om aldri, får de spørsmål om egen klimainnsats.

Uten stemmerett

Paralleller til fortidens stemmerettskvinner stopper ikke der. Som suffragetter har barn ikke stemmerettigheter. Når de ikke har politisk makt, er det enklere å avfeie dem på den politiske arenaen.

Fredagens streik reiser derfor igjen spørsmålet om hvorfor barn og ungdom ikke har stemmerett. Den nye Children’s Rights in Norway viser at 20 land har en stemmerettsalder under 18 år. I Norge har dette vært forsøkt ved lokale valg for 16- og 17-åringer, parallelt med at Norge i 2013 feiret 100-års jubileum for kvinnestemmeretten. Men regjeringen besluttet å ikke gå videre med ordningen til tross for positiv evaluering.

Stemmerett er ikke bare aktuelt i klima- og miljøpolitikken. Høyres landsmøte har akkurat gått inn for å øke fengselsstraffen for ungdom. Og der er hykleriet klart. Ungdom er voksne nok til å bli holdt strafferettslig ansvarlig, men ikke til å stemme eller diskutere nye politiske forslag som rammer dem.

Generasjonsoppgjør

I Aftenposten (23. mars beskriver forskeren Guro Ødegård klimastreiken som et «generasjonsoppgjør». Dessuten legger hun vekt på at «unge engasjerer seg og deltar mer i samfunnet».

Spørsmålet til oss voksne nå er om vi vil slippe til en ny politisk aktør på en ordentlig måte og møte deres forslag med respekt. Tar vi kravet om stemmerett på alvor slik de mannlige politikerne til slutt gjorde med kvinnestemmeretten?

På det globale plan ser vi hva én politisk aktiv 16-åring fra Sverige, Greta Thunberg, kan utrette.

På hjemmebane viser en 13-åring på Dagsrevyen hvor modne, godt informert og spisset unge er i dag. Agnes Lægreid svarte konkret og presist og tilbakeviste på en bestemt måte fordommer mot ungdom som politiske aktører og nyhetsankerets forsøk på minimering. Alt i beste sendetid.

Malcolm Langford er medredaktør av Children’s Rights in Norway og medforfatter av det statistiske kapitélet.

Ingvild Bryn svarer: Ei likeverdig replikkveksling

Malcolm Langford og Eirinn Larsen har rett i at 13-åringen Agnes Lægreid på Dagsrevyen fekk vist kor modne, godt informerte og spissa dei unge er i dag. På bakgrunn av samtalen vi hadde før sending, visste eg at Agnes Lægreid ville svare konkret og presist.

Langford og Larsen tek feil når dei påstår at intervjuet ikkje handla om kva ungdom vil endre i klimapolitikken. Lægreid stod saman med Ola Elvestuen og fekk følgjande oppmoding:

«No har du klimaministeren her, kva vil du seie til han?» Deretter vart det ei likeverdig replikkveksling mellom dei to.

Spørsmålet om kor mykje dei unge er villige til å ofre for klimasaka , står eg inne for. Eg tek avstand frå påstanden i debattinnlegget om at den unge debattanten vart utsett for «moralisende og latterliggjørende håndtering.»

Følg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter