I november presenterade regeringen ett antal åtgärder för att ”skapa andrum för svenskt flyktingmottagande”. Regeringen vill under en period anpassa asylreglerna till miniminivån i EU för att fler ska välja att söka asyl i andra EU-länder. Donald Tusk, EU:s permanente ordförande i ministerrådet, reser nu längs flyktingrutten, där skakande scener utspelas, för att informera om att främst ekonomiska flyktingar inget har att hämta. Hemmavid konstaterar Morgan Johansson, Migrationsminister, att Sverige inte kommer klara av 140 000 nya migranter, vilket annars är regeringskollegorna Romsons och Fridolins explicita ambition, under 2016. Hur Johansson kommit fram till siffran 100 000 som realistisk kapacitet utan att repatrieringen av de som fått avslag eller bostadsbyggandet kommit igång finns det skäl att återkomma till inom kort.

I opposition drev Miljöpartiet igenom att det skulle bli lättare för utsatta barn att få stanna i Sverige. Nu slopar den rödgröna regeringen den möjligheten när man stryker asylskälet ”ömmande omständigheter” i den nya utlänningslagen.. Skärpningarna i lagstiftningen är inget som kommer passera utan smärta i partiet. Det finns dock goda skäl att uppehålla sig något vid den svenska debatten som i mångt och mycket tagit en ny och annan vändning. Kvarstår dock ett stort problem och det är att vi använder oss generellt av begreppen ”flykting” alternativt ”asylsökande” som i praktiken fått en likabetydelse. Något som i allra högsta grad försvårat nyanseringen i den svenska debatten. Under gårdagkvällen kunde jag se upprörda partikamrater vilja dra in EU:s stöd till de länder som inte tar emot flyktingar.

Jag hade torsdagen den 25 Februari ett möte med den polske ambassadören i Stockholm. Hans Excellens Wiestaw Tarka. Mötet med Tarka gav mig en nyanserad bild och nya insikter om Polens syn på högerextremism men framför allt kring migrationsutmaningarna som Europa står inför. Polens regering har, genom ambassaden, erbjudit mig möjlighet att själv genomföra studier på plats i olika delar vilket vi skall försöka planera in så fort som möjligt. För situationen eskalerar.

Bara i Ukraina finns idag 1 200 000 IDP, eller internflyktingar. Internflyktingar som mycket väl kan komma att börja röra på sig om Vladimir ”Vladiromitj” Putin bestämmer sig för att dansa den ukrainska folkdansen “Hopak” på sina egna villkor. I Ukraina.

Finansmannen George Soros, som inte är direkt känd för att ha fel, pekar ut Ryssland som en destabiliserande kraft i The Guardian. Jag har själv skrivit om det i Dagens Samhälle.

Det som är uppfriskande, utan att gå mer in i detalj i detta skede och om det finns något som är uppfriskande dessa dagar, är Polens syn på migrantbegreppet. De använder sig endast av begreppet ”migration” i sitt politiska samtal. Detta har verkat som renande i deras debatt. Migration kan i sig delas upp i undergrupper som migranter med flyktingstatus, migranter med ekonomiska motiv eller arbetssökande EU-medborgare. I Sverige har vi hamnat i en debatt där begreppet “migrant”, ”flykting” eller ”asylsökande” blivit liktydigt med varandra och skymmer de egentliga skälen för prövning. Att alla villkorslöst ska få plats.

Redan idag tar Polen, Ungern, Rumänien och andra länder i EU:s östra delar emot flyktingar från Ukraina. Eller rättare sagt, sådana som mycket väl skulle kunna erhålla flyktingstatus men som valt en annan väg in i dessa länder. I Polen är det inte ovanligt att en migrant från Ukraina nyttjar sig av en tillfällig tremånaders uppehållsrätt, även om han eller hon skulle kunna åberopa flyktingstatus, för att ordna arbete och bostad. De nyttjar istället det som Paul Collier är inne på, de står kulturellt nära. När detta är ordnat kommer resten av familjen. Dessa länder har en annan, mer personalintensiv, produktionsapparat samt andra krav och normer på boende än Sverige. Endast ett fåtal migranter använder sig av möjligheten att söka asyl då det kan verka hämmande för övrig etablering.

Det finns en självförsörjningskultur, eller krav, i dessa länder som är värd att reflektera över. Sannolikt spelar just produktionsapparatens utformning med hög personaltäthet, lägre grad av automatisering och den inte så långt gångna urbaniseringen in.

Donald Tusk, själv från Polen, kommer från denna kultur och är fullt medveten om de begränsningar som finns i den europeiska ekonomin som helhet. Det är inte en orimlig slutsats han drar när han nu uppmanar ekonomiska flyktingar att vända om. För att vi kanske skall ha kraft att bereda väg för de med reella flyktingskäl. Och kanske behöva förbereda oss för de IDP:er som fortfarande inte börjat röra på sig i Ukraina den dagen Polen börjar knäa för trycket.

Polen har idag berett 600 000 ukrainare möjlighet till skydd, ett nytt liv och en ny framtid som en effekt av ett allt mer aggressivt Ryssland. Det kan inte uteslutas att de behöver ta emot ännu fler, något som inte berörs i svensk media. Vi kan fundera något på vår egen beredskap för ett sådant scenario och vår kritik mot länderna som i skuggan av den grekiska situationen gör underverk under medias radar. En nyans och ett lite vidare perspektiv österut som vi tycks tappat bort i synen på oss själva som de godaste av goda på jorden i kritiken av vår omvärld.

Någon kan under tiden helt plötsligt få för sig att dansa “Hopak”. På sitt eget säregna sätt.