Under natten till fredagen den 27 blev en ung kvinna våldtagen av en grupp män i Borlänge. Hon har uppgett att männen var av ”utländsk härkomst”. Ska man tolka det som norsk? Hm… Det är ju allmänt känt sedan länge bland svensson att gruppvåldtäkter är en ”invandrargrej”. Och då menar man inte ingenjörer från Tyskland och kockar från Frankrike. Men etablissemanget har i alla år försökt mörka, vilket gett ordet ”mörkning” innebörden ”mörk gärningsman”.

Men tidigare i år (20/3) så granskade i alla fall Expressen gruppvåldtäkterna. Resultatet var föga förvånande. Av 43 dömda gruppvåldtäktsmän 2016 och 2017 visade sig hela 42 vara första eller andra generationens invandrare. Vad den 43:e hade för bakgrund är okänt. Det behöver inte vara en helyllesvenne. Hur som helst: 98 procent av de dömda gruppvåldtäktsmännen hade bekräftad invandrarbakgrund.

En undersökning som publicerades under hösten 2017 visade att 95,6 procent av överfallsvåldtäkter begås av invandrare, alltså män som inte är födda i Sverige. Undersökningen, som gjordes av en engagerad medborgare, visar på fällande domar mellan 2012 och 2017. Landsgrupper som enligt studien har högst faktor (sannolikhet) att begå grov våldtäkt är i turordning algerier, afghaner, tunisier, marockaner och palestinier.

Gruppvåldtäktsvågen som sveper över landet är helt enkelt resultatet av vår ”humana” invandringspolitik. Det är de med ”god värdegrund” som är ansvariga. Det är svårt att förstå hur de tänker. De vet hur kvinnor har det i Somalia, Afghanistan och Irak. Men ändå tror de att massinvandring från dessa länder inte ska påverka oss negativt.

Det som sker är att kulturen i Sverige, vårt sätt att leva, anpassar sig efter värderingarna i islamvärlden. Kvinnor är rädda för att gå ut ensamma. Kvinnor vågar inte uppträda på vissa sätt av rädsla för att uppfattas som ”dåliga”. När volymen människor från segregerade, islamiska samhällen, ökar, blir också Sverige mer likt dessa samhällen. När allt fler kvinnor faller offer för sexuellt våld sprider sig oron och man kommer att undvika att gå ut ensam, särskilt på natten och särskilt i ”mångkulturella” och ”berikade” delar av staden.

Har detta något med islam att göra? Resultatet kan ses som en del av islamiseringen. När kvinnor täcker sig, när de stannar hemma, när de låter sig ”beskyddas” av en bror eller pappa, ja, då blir samhället mer islamiskt. Man börjar segregera och ”leva mer islamiskt”. Så en sådan utveckling är självklart något som islamisterna välkomnar. Däremot uppmanar inte imamerna i moskéerna till sextrakasserier och våldtäkter.

Våldtäktsmännen kommer från länder där islamiska lagar och normer har inflytande. Enligt traditionell sharia, islamisk lag, ska kvinnor och män hållas åtskilda. Kvinnor ska inte ”visa sina behag”, inte skratta högt, ja, inte uppträda på något sätt som kan ”fresta” män. En god hustru ska lyda sin man som är husets herre och mopsar hon upp sig har han rätt att aga henne.

Motsatsen till en anständig kvinna blir då sådana kvinnor som ”visar sina behag” och både skrattar och pratar med manliga vänner, kollegor och andra medmänniskor. Den oanständiga och dåliga kvinnan rör sig fritt ute utan manlig övervakare. Detta påverkar förstås hur man ser på västerländska kvinnor. I islamiska texter om jihad, det heliga kriget, beskrivs också icke-muslimska kvinnor som fallit i muslimernas händer som ”krigsbyte” som man äger och har lov att våldta.

Två konvertiter till islam, Pernilla Ouis och Anne Sofie Roald, publicerade 2003 boken Muslim i Sverige. Bägge har sedermera lämnat islam. Men de var akademiskt skolade muslimer när de arbetade med boken, vilket gav dem en unik inblick i muslimska miljöer i förening med ett kritiskt resonerande forskarperspektiv. På flera ställen tar de upp muslimernas syn på svenskar och vad de kallar ”västofobi”. Många muslimer, förklarar de båda författarna, ”definierar sig utifrån den icke-muslimske västerlänningen”. En viktig aspekt av det västofobiska synsättet bland muslimer, menar de två forskarna, är sexualiteten:

Svenskar ses som sexuellt dekadenta, de kan ha sex med vem som helst inklusive sina familjemedlemmar och folk går halvnakna på gatan. Detta är vanföreställningar som inte bygger på egna erfarenheter, utan på fördomar som har sitt ursprung i tolkningen av det som visas i media. Få muslimer verkar känna till de svenska koderna och att de flesta svenskar har en moral i sitt sexuella beteende.

För arton år sedan delade fyra Rinkebykillar med sig av sin syn på svenska tjejer. Reportaget, ”Det kan hända den snällaste kille”, publicerades i Dagens Nyheter den 11 februari 2000:

”Men det är inte lika fel att våldta en svensk tjej som att våldta en arabisk tjej”, säger Hamid. ”Den svenska tjejen får ju massor av hjälp efteråt, och hon har nog redan knullat. Men arabtjejen får problem med sin familj. För henne är det en stor skam att bli våldtagen. Det är viktigt att hon har kvar oskulden när hon gifter sig.”

”En tjej som går ut på kvällen utan någon kille som kan skydda henne får skylla sig själv”, fortsätter Hamid, ”särskilt om hon är full.”

Det är egentligen inte så stor skillnad mellan vad Rinkebykillarna säger till Dagens Nyheter och vad som sägs av vissa imamer i Sverige. I en föreläsning med rubriken ”Kvinnan i islam” säger imamen Muadh Zamzam att flickor måste täcka sig för att inte väcka männens lust. Och männen måste vakta på sina kvinnor.

Inte vem som helst ska titta på våra kvinnor. Jag blir arg om jag ser att någon tittar på min fru. Jag vill inte att någon ska titta på min fru, på min mamma, min syster. Det är så muslimer ska vara.

Så jämför imamen kvinnor med choklad. De som är insvepta i papper ska man ta, de som ligger utan förpackning tar flugorna.

Dessa imamer, även om de inte uppmanar till sextrakasserier och våldtäkter, underblåser föraktet för västerländska kvinnor. Du har ”våra kvinnor” som är rena och fina och du har ”deras kvinnor” som är orena, oanständiga och dåliga. De muslimska kvinnorna kallas också ”systrar” för att betona att de är värda en särskild respekt, att de hör till oss.

En händelse: i augusti 2015 utsattes en svensk kvinna i Strängnäs för två överfallsvåldtäkter samma natt. Våldtäktsmännen var två asylsökande män från Syrien och Algeriet. En av dem spottade kvinnan i ansiktet och sa: ”I’m gonna fuck you, little Swedish girl”. Man kunde ge sig på henne, för hon var svensk. Hon var inte ”vår kvinna” och ”en syster”.

Tänk om grupper av svenska män hade våldtagit en invandrarkvinna, kanske en muslimsk kvinna med sjal – hur hade reaktionerna blivit då? ”I’m gonna fuck you, Little Arab girl”. Hade det inte blivit stora rubriker? Hade inte antirasisterna protesterat? Blotta misstanken om att en ond, vit man hade dragit i en muslimsk kvinnas sjal fick ju Gudrun Schyman att ta på sig hijab ”i solidaritet”.

Tänk dig sedan att dessa gruppvåldtäkter hade skett flera gånger månaden, år efter år. Bristen på reaktion när svenska kvinnor våldtas, ofta med rasistiska förtecken, av grupper av invandrarmän, tyder på att svensken håller på att bli något av andra klassens medborgare i sitt eget land. En svensk, otrogen kvinna är mindre värd än en muslimsk, ”anständig” kvinna. Precis som det är i sharia.

I en krönika i Aftonbladet 1 april 2018, ”Högerextremister motbevisas av de egna argumenten”, försöker Jan Guillou förklara att kultur inte har något med överrepresentationen att göra. Att invandrare deltar i gruppvåldtäkter beror i stället på det där omtalade utanförskapet:

Det där om ”kultur” är lättast att bemöta. I Mellanöstern är våldtäkt liksom på de flesta andra håll i världen ett av de mest avskydda brotten och vanligtvis belagt med dödsstraff fullt i överensstämmelse med det rådande allmänna rättsmedvetandet.

Antingen dödsstraff genom statens försorg eller också genom lynchning eller omedelbart mobiliserade dödspatruller från offrets släktingar.

Det är sant att våldtäkt inom traditionell islamisk lag ses som en synd och ett brott. Men samtidigt tillåter som sagt islamisk lag att man våldtar kvinnliga krigsfångar och slavinnor. Och i traditionell islam finns, som jag nämnt, värderingar som kan leda till att man behandlar kvinnorna utanför den egna gruppen, särskilt icke-muslimska och västerländska kvinnor, på ett annat sätt. Dessutom kan inte Guillou, om gruppvåldtäkter beror på dålig ekonomi med mera, förklara varför etniskt svenska män inte gruppvåldtar i samma utsträckning.

Gruppvåldtäkterna har faktiskt ingenting med ”socioekonomiska faktorer” att göra. Och de kan heller inte bara förklaras med hjälp av gärningsmännens kultur. I stället handlar det om mångkultur, det vill säga vad som händer när flera väldigt olika kulturer ska leva tillsammans. Det handlar om konflikter mellan olika grupper med olika kultur – och det handlar om hur grupper med bakgrund i islamvärlden ser på icke-muslimska, västerländska kvinnor, och i förlängningen på västerländsk kultur. De gruppvåldtar inte ”systrar” från den egna gruppen. Mångvåldtäkterna är helt enkelt mångkulturella.

Den 6 januari i år intervjuade jag Soheila Fors på min podd. Hon har kurdisk bakgrund och växte upp som muslim. Men hon har lämnat islam. För det har hon blivit dödshotad. I vårt samtal jämförde hon gruppvåldtäkterna med krigsvåldtäkterna som sker i områden som härjas av etniska konflikter. Gruppvåldtäkterna diskuteras dock inte på djupet inom det svenska etablissemanget. Man försöker inte förstå vad som ligger bakom.

https://soundcloud.com/forsokaforsta/antikalifen-moter-soheila-fors

En första åtgärd för att stävja gruppvåldtäkterna och göra kvinnorna i Sverige tryggare måste vara att drastiskt förändra invandringspolitiken. Först stänger man av kranen, sen städar man. Ingen integrations- eller assimilationspolitik kommer att lyckas så länge flödet fortsätter av asyl- och anhöriginvandrare från islamvärlden. I stället får vi en ökad spridning av förakt för västerländsk kultur och västerländska kvinnor och en stegvis anpassning till shariavärderingar och hederskultur.

Klicka här för att gilla min sida på Facebook!