Kuivõrd vajalik on Eesti korvpalli jaoks heal tasemel profiklubi Tartus?

Minu jaoks on olnud Tartu korvpall alati mitte ainult korvpall, vaid suur sotsiaalprojekt kogukonna jaoks. Korvpall on alati saali toonud väga palju erinevaid inimesi ja kuna Tartu on ka üliõpilaslinn, siis seal on igas mastaabis professoreid, kes tunnevad väga hästi korvpalli ja elavad kaasa. Aga tegelikult see ongi kogukonna ühtekuuluvusprojekt olnud läbi aegade. Ükskõik, mis seisus ta on olnud, ta ikka korjab kokku rahva saali ja see on minu jaoks kõige tähsam. See aeg, mis sattus praegu, see oligi asjade loomulik käik.

Kes seal mängima hakkavad? Kui me vaatame Kalev/Cramot, kus pooled on leegionärid, siis mis see Eesti korvpall sellest võidab?

Vaadates Tartu kontrollmänge, ta mängis Pärnus ühe turniiri, siis seal olid juba tublid Eesti noored mängimas, kes tegid ilma. Ma arvan, et näiteks Rosenthal on tubli töömees ja sobib päeva lõpuks ka korvpallikoondisesse. Aga ega midagi ei ole teha, see suund, mis Tartu on teinud üliõpilaskorvpalli näol, siis üks ei välista teist. Suur korvpall on toonud rahva saali ja raputanud inimesi nii heas kui halvas.

Kui nüüd mõelda Eesti mängijate peale ja vaadata viimaseid koondisemänge Saksamaaga - 43 punkti ja Serbiaga -26, siis miks see Euroopa tippkorvpall meist nii kaugel on?

Põlvkonnavahetus on meil tehtud sisusliselt juba praegu. Heas või halvas mõttes tõi elu selle meile ise kätte. Akende asi ei sobinud meile, sest klubid on muutunud tugevaks, kuhu Eesti mängijad on läinud ja ettevalmistusperioodil ei taha klubid anda mängijaid välja, sest neil on komplekteerimata veel meeskonnad, aga näiteks novembris, kus aknad võiksid toimuda, siis selleks ajaks on paar ringi juba mängitud ja meeksonnad on olemas ja siis tulevad kõik koju.

Kui meil on järelkasvu, milles siis küsimus, kas meil ei ole piisavalt noori ja häid mängijaid või on asi treenerites?

Ma olen olnud kümme aastat Eesti Treenerite Liidu juhatuse esimees ehk ma olen olnud kursis kogu Eesti treenerite elu ja tööga nii laste kui ka täiskasvanute spordis. See on väga suur probleem kui mitte probleem number üks. Kui Eesti spordisüsteemi muudeti, siis võrkpall säilitas oma staatuse. Audentes töötas väga kõrgelt edasi ja läbi Audentese on viidud mängijad välja mängima. Nii tõuseb tase ja ka konkurents. Need, kes jäid Eesti korvpalli ei pööranud tähelepanu läbi Audentese enam ja mõtlesime, et hakkame ise midagi leiutama, aga klubid ei olnud siis veel valmis. Aga nüüd on nad valmis, tekkinud on treenerid, kes on motiveeritud. Meil on pikk tee käia, et tegemata töö uuesti rajale aidata. Aga kui sul on üle 20 noore mängija väljas mängimas ja ma ei ole selle vastu, aga välja tuleb minna mängima lühikest aega õigesse kohta ja see ongi korvpalli tulevik. Kui sa vaatad seda, mis toimub Euroopas, siis sinna vahele jääbki see moment, et klubid saavad tugevamaks ja meie saame ka sealt tagasi. Noored tuleb trenni tuua. Neid ei saa treenima hakata kohe, sest seal peab neid algul õpetama ja alles siis saame hakata rääkima noortest ning edasi rahvuskoondisest.