FATTIGDOM: Høyres Torbjørn Røe Isaksen svarer SVs Kari Elisabeth Kaski i fattigdoms-debatten. Foto: Lech, Klaudia

Debatt

SVARER SV: Innvandring er den viktigste årsaken til fattigdomsvekst

Innvandring er de facto den klart viktigste årsaken til veksten i familier med vedvarende lavinntekt.

Oppdatert 11. desember 2018

Dette er en kronikk. Kronikken gir uttrykk for skribentens holdning. Du kan sende inn kronikker og debattinnlegg til VG her.

Artikkelen er over ett år gammel

TORBJØRN RØE ISAKSEN, næringsmininster (H)

Det har falt Kari Elisabeth Kaski fra SV tungt for hjerte at jeg har påpekt det faktum at 85 prosent av veksten i familier med vedvarende lavinntekt siden 2006 har skjedd blant familier med innvandrerbakgrunn.

Kaski må være alene om å oppleve at dette ikke vært underslått i SVs kommunikasjon. I den 41-siders lange rapporten hun henviser til, hvor SV skal ha påpekt innvandring som en driver for fattigdomsvekst, er innvandring nevnt 7 ganger, mens skatt er nevnt 192 ganger. Dermed er det kanskje ikke så rart at etterlatt inntrykk er at skattepolitikk snarere enn økende innvandring i Norge er viktigste årsak til utviklingen.

les også SV svarer: Innvandring og økonomiske forskjeller

Definisjonen for å ha en vedvarende lavinntekt er at man tjener 60 prosent av medianinntekten. En inntekt som har steget betydelig i Norge siden 2004, blant alle lønnsmottakere. Spør man familiene selv om egen opplevelse, er andelen som oppgir problemer med å få endene til å møtes, nesten halvert fra 2004 til 2017, fra 9 til 4,9 prosent.

SSB påpeker at «innvandrere [har] påfallende høy tilfredshet med livet. Tilfredsheten ser ut til å være langt høyere enn det en skulle forvente, gitt deres relativt dårlige levekår.» Aller mest fornøyd var somalierne, som er den gruppen med lavest arbeidsdeltakelse.

Kaski og jeg er enig i at livskvaliteten til disse familiene er like viktig, uavhengig om de er innvandrerfamilier eller ei, men vi er uenig om virkemiddelet for å løfte mennesker ut av fattigdom. Der SV peker på økte trygder som løsningen, fremholder Høyre styrking av utdanning og arbeidslinjen, da arbeid er den beste veien for å komme varig ut av fattigdom. Brochmann 2-utvalget, som så på innvandringens betydning for velferdsstaten, skriver: «For de aller fleste er lønnet arbeid den eneste veien ut av lavinntektsgruppen.»

les også En faktaresistent politikk

I tillegg har Høyre valgt å følge rådene fra offentlige utredninger og fokusert på å styrke tjenestetilbudet til de utsatte gruppene i Norge. Blant annet har vi i inneværende budsjett utvidet ordningen med gratis kjernetid i barnehagene til to-åringer. I tillegg blir det i 2019 bevilget om lag 200 ferske millioner til fattigdomsmidler. Disse midlene sikrer at barn ikke skal oppleve konsekvensene av foreldrenes fattigdom, med ferietilbud og mulighet for deltakelse på fritidsaktiviteter gratis.

Problemet er at disse tjenestene ikke regnes inn i fattigdomsstatistikken, selv om målrettede tiltak for å bekjempe fattigdom gjennom tjenester har vært det viktigste grepet fra myndighetene de siste ti årene.

Rolf Aaberge, Norges fremste ekspert på området, har påvist at en inkludering av tjenester i fattigdomsstallene, ville bidratt til en halvering av antallet fattige i statistikken. Dette passer imidlertid dårlig inn i SVs og Kaskis beskrivelse av en kald regjering. På samme måte som at innvandring de facto er den klart viktigste årsaken til veksten i familier med vedvarende lavinntekt.