Støvet fra de forferdelige hendelsene den fredag 22.07.2011 har nå så smått begynt å legge seg og vi har fått oversikt over hva som har skjedd, hvem som har gjort det og hvorfor han gjorde det. Allerede nå kan vi si med stor grad av sikkerhet at terrormassakren helt eller delvis kunne vært unngått.

Politiberedskap

La oss begynne med det rent fysiske, nemlig politiberedskapen. Vi kjenner nå tidslinjen for angrepet og dette forteller oss at politiet brukte 58 minutter fra de fikk meldingen til de gikk i land på Utøya. 2 minutter etter dette hadde Breivik gitt opp. Det er opplagt at dersom de hadde kommet tidligere kunne mange mord blitt forhindret.

Hvorfor brukte politiet en hel time på å komme seg dit? De kjørte bil! I tillegg tapte de 10 verdifulle minutter på vei over til Utøya fordi båten fikk motorstopp.

Hvorfor brukte de ikke helikopter? Det første svaret fra politiet var at “helikopteret egner seg ikke til transport, kun til observasjon.” Dette er svært besynderlig da man om stridshelikopter på Wikipedia kan lese at:

“The most common use of military helicopters is transport of troops, but transport helicopters can be modified or converted to perform other missions such as combat search and rescue, medical evacuation (MEDEVAC), airborne command post, or even armed with weapons for attacking ground targets.”

Helikoptere flyr svært raskt (250 km/h som konservativt anslag) og de kan transportere store mengder materiell og mennesker. De er så stabile i luften at de kan brukes som skyteposter for snikskyttere.

Utøya ligger faktisk bare 25 km i luftlinje fra Oslo sentrum. Dersom Oslo politi hadde hatt ordentlig helikopterberedskap med skyttere kunne politiet vært på Utøya på under 15 minutter: 5 minutter for å få folk inn og ut av helikopteret og under 10 minutter på å komme seg dit (25 km i 250 km/t kan reises på 6 minutter).

Sannheten er at politiet måtte reise med bil fordi en ordentlig beredskap aldri har vært politisk prioritert. Politiet har knapt observasjonshelikopter. Det helikopteret de hadde stod på bakken fordi det hadde 4 ukers sommerferie. Det er helt vanlig at norske politihelikoptere tar ferie på grunn av ressursmangel.

Vi vet altså med 100% sikkerhet at dersom Norge hadde hatt ordentlig politiberedskap ville terroristen hatt tre kvarter mindre tid på sin udåd på Utøya. Men Breivik visste at det stod dårlig til med norsk politiberedskap fordi dette har vært en bevisst politikk fra Arbeiderpartiet til alle tider. Da Arbeiderpartiet kom til makten i 1927 kuttet de bevilgningene til forsvaret og la Norge åpent for Tysklands invasjon. Alt dette er Breivik fullstendig klar over og han utnyttet dette trolig helt bevisst til sin fordel for å skaffe seg mest mulig tid til å begå sine ugjerninger. Hensikten hans var å ramme Arbeiderpartiet på alle mulige måter, inkludert ved å la de få føle konsekvensene av sin egen politikk på kroppen.

Demokratisk utestengning av politiske minoriteter

Selv om dette spesifikke terroranslaget ikke kunne forutsies er det fullt mulig å forutsi at demokratisk utestengning av politiske minoriteter fører til en frustrasjon blant disse minoritetene som fører til en radikalisering og i visse ekstreme tilfeller til terror. Hvordan vet jeg at dette er forutsigbart? Hør hva jeg skrev for to år siden i min bloggpost “Stopp Nazismens fremmarsj!“:

“Nazismen er sosialdemokratiets onde tvilling, velferdsstatens reaksjonære bakside. Rasisme er en reaksjon på venstresidens destruktive kulturrelativisme. Ultranasjonalisme er en reaksjon på vestlig selvhat og hets av egen kultur. Krav om en sterkere stat er en reaksjon på snillistisk kriminalpolitikk som tar lett på ekte kriminelle. Krav om innvandringsstopp er et resultat av en uansvarlig velferdspolitikk som belønner snyltere og kriminelle og straffer ærlige produktive mennesker. I Europa har det blitt ført en uansvarlig og destruktiv politikk så lenge at folk blir sinte og hatske. De føler seg maktesløse overfor elitens maktarroganse, de er skuffet over at velferdsstaten ikke leverer det politikerne har lovet og de ser med enorm bekymring på den økende islamiseringen av samfunnet. Resultatet er at de legger skylda for problemene på hendige syndebukker. Jødene og innvandrere får skylden for alle problemene. Alt ligger til rette for at pendelen svinger i reaksjonær retning i Europa. Det kan i verste fall bety borgerkrig og folkemord slik vi så på Balkan på 90-tallet. Sannsynligheten for dette er foreløpig liten heldigvis, men finanskriser, kronisk høy arbeidsledighet og velferdsstatens kollaps under eldrebølgen vil øke konfliktnivået betraktelig.”

Og i min artikkel “Nazismen er på fremmarsj i Norge” skrev jeg for to år siden:

“Hva gjør så sosialdemokrater sinte? Paradoksalt nok misliker de sterkt konsekvensene av sosialdemokrati. De misliker at velferdsstaten skaper offentlig elendighet i form av dårlige skoler, dårlige sykehus og dårlige veier. De misliker at velferdsstaten skaper en hel haug med utenlandske snyltere og en rekke Mullaher over hele Europa som preker radikal islam og hat mot Vesten mens de går på sosialen betalt av vestlige skattebetalere. De misliker sterkt at norske og europeiske verdier tråkkes på i multikulturalismens navn. Alt dette fostrer nazisme.”

Jeg skal ikke ta æren for å ha forutsett denne terroraksjonen spesifikt, selv om jeg bare minutter etter bomben i Oslo advarte mot å trekke forhastede konklusjoner om at dette kunne være Al-Qaida fordi den ikke passet i profil eller timing. (Al-Qaida ville sprengt trikker, T-baner, busser og muligens shoppingsentre for å ramme mest mulig sivile. Al-Qaida ligger også nede med brukket rygg og slikker sine sår etter at bin Laden ble drept.) Mine mistanker gikk raskt til ultranasjonalister.

Da jeg skrev mine advarsler for to år siden forventet jeg først og fremst opptøyer, ikke terroraksjoner, men denne terroraksjonen er motivert av nøayktig det sinnet og den frustrasjonen jeg beskrev i disse bloggene.

Breivik skriver eksplisitt i sitt manifest at det var den politiske utestengelsen fra demokratiet gjennom hetsing, mobbing og sverting av islamkritiske røster som gjorde at han bestemte seg for å ty til vold. Hva slags hetsing og mobbing er det snakk om? La meg gi et eksempel. Arnulf Øverland regnes i dag som en stor og flott dikter (han var sosialist). Han skrev blant annet essayet “Kristendommen, den tiende landeplage” som gjorde at han ble tiltalt (og senere frikjent) for blasfemi i 1933. Hør hva Øverland skriver om kristendommen i sitt essay:

“For det er ikke oss, som fører kontroll med prestene, det er prestene, som fører kontroll med oss og våre barn. Og hvis en ateist har respekt for sin forstand, kan han ikke gå med på, at staten oprettholder en embedsklasse, hvis eneste embedsplikt er å belyve folk – bare av frykt for at lægpredikantene skal lyve enda verre. Ennu mindre kan en arbeider gå med å å utlevere sine barn til den kristelige folkeskole, hvis eneste begripelige hensikt er å gjøre dem til åndelige gjellinger og duknakkede slaver av det kapitalistiske system. Den niende landeplage, som Gud sendte menneskene, var et tykt mørke. Det lå over Egypten i tre dager.Den tiende landeplage var et mørke, som bredte sig over hele Europa og Amerika, og det har varet i 1900 år. Og det kan være nok.”

For dette har Øverland blitt opphøyet til landsdikter og han kalles “progressiv” og “opplyst” av sosialistene. Dersom Arnulf Øverland levd i dag og skrevet en lignende kritikk i en lignende stil bare rettet mot islam ville han blitt kalt for “rasist,” “intolerant,” “høyreekstrem” og en som “sprer hatpropaganda.” Han ville blitt marginalisert og stengt ute fra den politiske debatten og aldri sluppet til i en eneste større norsk avis eller på TV eller radio.

Det er fremdeles lov til å si hva man vil om kristendommen uten at noen synes at dette er “intolerant.” Se bare for eksempel på “Piss Christ” fra 1987, som er et krusifiks lagt i urin. Dette er “kunst” og ikke “hatpropaganda.”

En tegner har tatt denne åpenbare selvmotsigelsen på kornet:

Mobbing, hetsing og demokratisk utestengelse av kritiske røster kan aldri unnskylde drap av uskyldige mennesker, hverken med bomber eller med kuler. Det juridiske ansvaret for disse mordene må Breivik bære helt og holdent på sin egen kappe. Derimot kan vi si at Arbeiderpartiet og multikulturalistene bærer en del av det politiske ansvaret for at noen følte seg så utestengt og marginalisert at de til slutt så på massemord som den eneste måten å få media-oppmerksomhet rundt de politiske spørsmålene de står for. Hetsingen, mobbingen og utestengelsen var høyst reell, og det var på et tema som mange i Norge er genuint opptatt av og bekymret for.

Mange politiske grupper føler seg utestengt i Norge, deriblant kommunister, nasjonalister og den gruppen jeg selv tilhører, liberalister. Liberalister vil aldri finne på å begå slike handlinger av den enkle grunn at de er individualister, og terroranslag utføres utelukkende av kollektivister, folk som tror på noe større enn sitt ego. Breivik identifiserte noe som er større enn seg selv (norsk/europeisk kultur) med sitt ego, og han følte derfor multikulturalismen som et personlig angrep på seg selv. Dette er ikke ulikt muslimer som føler seg personlig krenket av at noen tegner en karikatur av Muhammed. Individualister derimot er mye mindre i hodet enn kollektivistene. De identifiserer sitt ego kun med seg selv, hverken mer eller mindre. En liberalist som blir frustrert nok vil derfor flytte ut av landet til steder hvor han kan leve et lykkeligere liv. Det er kun kollektivister som blir igjen i landet for å bli morderisk korsfarer for sin ideologi.

Kommunister slik som Tjen Folket er en av gruppene som er i faresonen for den type frustrasjon som kan resultere i terrorisme. Heldigvis er Tjen Folket per dags dato svært klar på at de ikke ser det som formålstjenlig å drepe uskyldige mennesker. Med andre ord, de tror ikke de oppnår noe politisk med terror, og derfor dreper de ikke uskyldige mennesker:

“Terrorisme som strategi for frigjøring er et blindspor. Terrorisme skyver folk vekk fra målene til terroristene og gir herskerne friere tøyler til økt undertrykking.”

Uheldigvis trakk nasjonalisten og kollektivisten Anders Behring Breivik en annen konklusjon. Han mente at undertrykkingen av nasjonalister var av en så alvorlig grad at den eneste måten å få media-oppmerksomhet om de politiske spørsmålene var å begå massemord. I tillegg til mediaoppmerksomhet var hans hensikt også trolig å bedrive voksenopplæring for multikulturalistene og Arbeiderpartiet: sparker du noen som ligger nede lenge nok sparker de til slutt tilbake.

Behring Breiviks nøye planlagte terrormassakre involverte meget symbolsk bruk av en politiuniform. Dette var trolig en beskjed til Arbeiderpartiet: disse barna stolte på en representant for staten (en politimann) og det ble deres bane. Han lokket dem med at de var trygge, men de ble forrådt. Behring Breivik har trolig lykkes med å brennemerke en uhyrlig beskjed i sinnet på alle de overlevende fra Utøya: hver gang de ser en politimann på gata vil de instinktivt og ufrivillig reagere med redsel og mistanke. Han har frarøvet dem tilliten til statsmakten, akkurat som han selv føler at han og alle nasjonalister har blitt frarøvet denne tilliten av Arbeiderpartiet og multikulturalistene.

Slik forebygger man terrorisme

Oppskriften for å forebygge terrorisme er forbausende enkel. I tillegg til å slå knallhardt ned på de som faktisk utøver terror bør man sørge for at det finnes demokratiske sikkerhetsventiler som gjør at politiske minoriteter ikke føler seg så utestengt og marginalisert at de ser på vold som den eneste løsningen.

I Peru bedrev den maoistiske gruppen Den Lysende Sti forferdelig terror mot sivile med en rekke bilbomber på 80-tallet. Det var liberalisten og økonomen Hernando de Soto som til syvende og sist klarte å få slutt på terroren ved å identifisere dens årsak og å få myndighetene i landet til å korrigere problemet.

Den Lysende Sti rekrutterte fattige bønder som var frustrerte, ikke fordi de var fattige men fordi de var utestengt fra loven og det kapitalistiske system. De følte at de ikke hadde en sjanse til å skaffe seg papirer på eiendom og bedrifter. Loven var rett og slett fattigfiendtlig og sperret dem ute fra deltakelse i den formelle økonomien. Ved å reformere byråkratiet og lovene for eiendomsrett slik at det skulle være mye lettere og billigere å skaffe seg eiendomsrett og starte bedrift gikk lufta ut av Den Lysende Sti. De fattige var fremdeles fattige, men nå var de inkluderte. De fikk delta i samfunnet på lik linje med alle andre. Loven var med ett blitt mer rettferdig.

I Norge har vi lover som er svært diskriminerende mot politiske minoriteter. Vi har en sperregrense på 4% og de store partiene subsidieres med statlige midler. Alle eksisterende aviser i Norge mottar i dag direkte eller indirekte statsstøtte og dette er med på å sedimentere den eksisterende pressen. Samtidig fratas alle mennesker i dag det meste av pengene sine i skatt og har derfor ikke penger eller overskudd til å organisere seg og stifte alternative aviser. Dette kombinert med at et massivt flertall av journalister er sosialister med et nokså totalitært verdensbilde gjør at det er bortimot umulig å komme til orde i den offentlige debatten. NRK, som er en skattefinansiert statskanal, bedriver rå diskriminering og slipper kun politisk korrekte meninger til.

Krydre så det hele med beskyldninger om “rasisme,” “intoleranse,” “høyreekstremisme” og “hatpropaganda” og du har en nokså god oppskrift for å avle frem nasjonalistiske terrorister.

Det er enkelt å eliminere faren for nasjonalistisk terror ved å sørge for at politiske minoriteter har de samme politiske rettighetene som de store partiene. Det vil si å fjerne sperregrensen og fjerne statssubsidiene til partiene basert på medlemstall. Det vil si at den totalitære venstresiden, inkludert pressen, må ta et oppgjør med sin hang til å mobbe og tie politiske ideologier i hjel i stedet for å møte dem med fakta og argumenter. Gjør man dette og inviterer alle ideologier inn i varmen og lar dem få komme til orde, har man eliminert én av de viktigste premissene for terror, nemlig utestengelse.

En spådom om hva som kommer

Jeg tør begi meg ut på en spådom om hva som kommer til å skje som følge av denne terroraksjonen. Som jeg har skrevet om tidligere er sosialister fullstendig blottet for empati. Arbeiderpartiet og venstresiden kommer derfor ikke til å lære noenting. De kommer til å snakke om at dette var en “gal manns verk” og ikke på noen som hest måte noe som kunne vært forutsett og forebygget. De kommer til å si at han var “høyreekstrem” og “rasist” og at han “hatet muslimer.” Ikke på noe som helst tidspunkt kommer de til å spørre seg selv om det var noe de selv kunne gjort annerledes. Kort sagt, de kommer til å fortsette akkurat som før.

Ja, jeg vil ikke bli forundret om at vi som reaksjon på dette vil se enda mer utestengelse og enda mer “holdningsskapende arbeid.” Når ting normaliserer seg igjen vil vi trolig høre Arbeiderpartiet og venstresiden snakke om at det nå er “viktigere enn noen gang å bekjempe rasisme, intoleranse og høyreekstremisme.” Vi ser allerede klare tegn til dette. Den sosialistiske pressen har allerede forsøkt å slå politisk gevinst på denne uhyrlige tragedien ved å knytte Behring Breivik opp mot Frp, og han omtales i media som “muslimhater” og “høyreekstrem,” helt i henhold til formelen.

Min spådom er derfor at dette ikke er det siste terrorangrepet utført av nasjonalister i Norge. Det vil komme flere, og det vil fortsette helt til nasjonalister blir tatt inn i den politiske varmen og får lov til å bli møtt med argumenter i stedet for hets og fortielse.

(For ordens skyld vil jeg legge til, dersom det fremdeles skulle være noen som lurer på det, er jeg ikke nasjonalist, men liberalist. Jeg står for fri innvandring og mener at velferdsstaten ødelegger samfunnet innenfra.)