נכון שהמזרחים מצביעים לליכוד? נכון שהמזרחים נאמנים לשבט שלהם? נכון שהמזרחים לעולם לא יסלחו על חטאי מפא"י ותמיד יחזרו אל "הבית המזרחי החם"? ובכן: שטויות והבלים. זה אולי ייפול כהפתעה על כמה מהקוראים. מה זאת אומרת, עושים כאן סדרות, כותבים מאמרים, הכל מנקודת המוצא שמזרחי = ליכוד! רק דבר אחד פשוט לא עשו קודם. לבדוק את העובדות והמחקרים המקיפים, שמספרים סיפור שונה לגמרי. אז קצת עובדות. ראשית, אין מאפיין עדתי מובהק בהצבעה לכנסת:

למשל, רוב מצביעי הליכוד הם אשכנזים. מה ששמעתם. וכ־40 אחוז ממצביעי העבודה־מרצ - מזרחים. ככלל, השסע המזרחי־אשכנזי הוא הכי פחות דומיננטי בפוליטיקה המקומית, ואחוזים בודדים בלבד נותנים לו משקל משמעותי בהצבעתם (אל מול הקיטוב היהודי־ערבי, הדתי־חילוני או העשיר־עני). כן, מאבק מזרחי מוצדק מאוד - עניין אחד. בפועל? 80 אחוז מהמזרחים סבורים כי מצבם טוב לפחות כמו של אשכנזים, ורק חמישית סבורים שמצב המזרחים רע יותר. אז מה כן קובע פה את דפוסי ההצבעה? מעל לכל, רמת הדתיות של המצביע:

הליכוד זיהה יפה את המצוקה ובפיקחות רבה הציע אפיקי פיצוי: חלק בהון הסימבולי - אלוהים, מגן דוד, לא נוותר על שעל, ו"זה או אנחנו - או הם". ולא ברור אם הכוונה לערבים, לשמאלנים - או מה כבר ההבדל

בהכללה גסה, כשאתה רואה כיפה, מתחתיה אדם שמצביע לימין. חרדים מצביעים כמעט כולם למפלגות חרדיות. דתיים ציוניים - כ־90 אחוז ימינה, עוד קצת לחרדים, ופירורים על גבול אחוז החסימה למרכז־שמאל כ־ו־ל־ו. מסורתיים: רוב לימין, עד כ־60 אחוז. ומנגד: לשמאל־מרכז מצביעים כמעט רק חילונים (וקצת מסורתיים). גם בהקשר הזה, ההצבעה המזרחית מאלפת: חילונים מזרחים - יותר משני שלישים מצביעים למרכז־שמאל. חילונים יוצאי ברה"מ לשעבר - יותר ממחציתם מצביעים למרכז־שמאל. חילונים אשכנזים, טוב זה ברור - למעלה ממחציתם הצביעו לשמאל ממש ובסך הכל 85 אחוז הצביעו למרכז־שמאל.

ועוד מאפיין של ההצבעה שלנו הוא רמת ההשכלה: ככל שרמת ההשכלה נמוכה יותר, כך עולה ההצבעה לימין, ולהפך. כמו שציינו בעבר: בשכונה ישראלית שבה אחוז האקדמאים עולה על 35 - המרכז־שמאל ינצח את גוש הימין־חרדים. גם כאן, המנטרה "מזרחי = ימין" מתרסקת. רוב גדול של בני עדות המזרח שסיימו תואר ראשון מצביעים למרכז ושמאלה. התאמינו. בשעה שמרבית האשכנזים שסיימו רק בית ספר יסודי - פונים ימינה.

לצד שני אלה, נוסף החתך הסוציו־אקונומי: ממצאי כל מערכות הבחירות האחרונות מאלפים: אמור לי היכן אתה גר, ומהי ההכנסה שלך - ואוכל לנבא היטב את ההצבעה שלך. למשל, מחצית (!) ממצביעי החרדים־אשכנזים בעשירון התחתון. גם ש"ס מקבלת מספרים יפים מהעשירונים התחתונים, ושברירים בלבד בגבוהים יותר. כמעט כל מצביעי המפלגות הערביות אינם עוברים את העשירון הרביעי. ומנגד? מפלגות המרכז־שמאל רושמות אחוזי הצבעה הולכים וגדלים ככל שמטפסים במעלֶה העשירונים. עד לאחוזים גבוהים במיוחד של כחול לבן ומרצ מהעשירון השמיני ומעלה. למען האמת, המפלגה היחידה שיש בה התפלגות נורמלית של קולות מצביעים בחלוקה לעשירונים, פעמון גאוס קלאסי, היא הליכוד. שבמובן הזה, היא אכן מפלגת העם כולו.

במקום השחור־לבן הארור

כל אלה מלמדים שהחלוקה הבסיסית פה היא בין אלה שיש להם - לאלה שאין להם, בתיבול עז של האמונה הדתית. אם מחפשים את התשובה לשאלה, "למה המזרחים תושבי הפריפריה מצביעים לליכוד?" - היא טמונה כאן. הליכוד והימין זיהו יפה את הצד שבמצוקה, והם משמרים את תחושת העוול המוצדקת, את הידיעה שאתה סוג ב', ואת הכעס על העמקת הפערים. מלאכת מחשבת: פערים שהיום נובעים בעיקר מ־40 שנות שלטון הליכוד־עצמו!

איך זה קרה? כפי שמצביעים חוקרים כמו פרופ' דני גוטווין, הימין בפיקחות רבה מציע מספר אפיקי פיצוי למי שאין לו. דחיפת החרדים למוסדות של ש"ס, או מתן ההטבות למגזר החרדי המתבדל; כינון מדינת רווחה, שלתושבי הארץ אין - בהתנחלויות; ולציבור הרחב - מתן זהות "יהודית", ישראלית־לאומנית־מיליטריסטית. כי מה הדבר היחיד שיש למי שאין לו? חלק בהון הסימבולי של המדינה: אלוהים, מגן דוד, צה"ל, לא נוותר על שעל, ו"זה או אנחנו - או הם". ולא ברור אם ב"הם" הכוונה היא לערבים, לשמאלנים - או מה כבר ההבדל.

אל תזלזלו בכל אלה. הם מעניקים טעם רב ורציונלי־לאללה להצבעה ימינה. כי אם נביט אל השמאל - הוא לא ידע לתת אף פעם מענה הולם, למי שבאמת צריך אותו (פרט לחנופה שקופה, "גם אני עושה ספונג'ה עם השירים של זהבה", וכמה טורים מסריחים מ־PC צדקני). השמאל מעולם לא הציע שותפות וזהות מעמדית. הוא אינו מוכן להתפרק מנכסיו כדי לצמצם את הפער שנולד עם קום המדינה, ומעולם לא נסגר. הוא היה ועודנו מזוהה כתמונת נגטיב: עירוני, משכיל ועשיר.

בהקשר המזרחי מדובר בעניין טרגי, לא פחות. כי אין מוצדק ממנו. "מזרחי" זו בכלל הגדרת־סל שאחרים הטביעו בנו, רבים ושונים של יוצאי פרס ועיראק, מרוקו ותימן, מצרים וסוריה. סימון מראש של סוג ב'. ולצידו דיכוי תרבותי וחומרי, אפליה עמוקה בכל תחום כמעט, וסתם לעג מרסק אישיות. את פירות הבאושים שלהם אנחנו טועמים עד היום.

ומה קרה? השמאל לא הציע ל"מזרחים" סולידריות ותיקון אמיתי. הימין עושה בהם שימוש חכם וציני, כדי לשמר את תחושת הקורבנות והעוול. ועל כל אלה, כדי לשמר את המחנאות והתחושות הקשות, מגיע עתה נתניהו. לכאורה נסיך אשכנזי מיוחס ועשיר. בפועל? ישו הנרדף שעשו לו עוול - בדיוק כמוך, המצביע הקטן. באמת מלאכת מחשבת: גם נמשיך לדפוק אתכם, וגם נבוא לבכות יחד.

והמזרחי עצמו? הוא מביט בעיניים כלות בקרקס הפרעושים הזה. משחק דימויים חלול, שבמסגרתו מחפשים בנרות את "המזרחי הדפוק" הגנרי, לרוב "לוגם קפה טורקי טוב־טוב", מרעים בקולו מ"המרכז המסחרי בעיירת פיתוח" גנרית. במקום לעסוק בעיקר, מצמצמים הכל למוצא, ל"חמולה" הזאת, שלכאורה מעולם לא יצאנו ממנה. או הביטוי הנורא הזה, "משתכנז". כאילו אין מזרחי שרכש השכלה והגיע להישגים, למרות הכל. כאילו המזרחי אינו מסוגל לחשוב בעצמו, לשנות את הצבעתו - כי הכל מכתוב מן אללה. כי אז יאבד חלילה את זהותו האסלית, את "האותנטיות המזרחית" - שלנצח צריכה להישאר דפוקה.

בכך נגרם עוול נורא, לא רק למאבק בנזקי השסע העדתי. אלא לחברה הישראלית כולה. כי "המאבק המזרחי" הוא הרבה יותר מכל אלה. זהו מאבק לתיקון אזרחי כולל. הוא תובע הכרה במציאות וחשיפת העבר. הוא מבקש להשיב זיכרון, מורשת, תרבות, שפה ומשפחה שנמחקו. הוא תובע חלוקה שוויונית של משאבים והזדמנויות. הוא מערער מטבעו על מערכות דורסניות - כלכלת ג'ונגל, פשיזם, שוביניזם, גזענות ואלימות, גם מטעם המדינה - ומשקם את מעמדו של היחיד: ערבי ויהודי, אישה וגבר, רוסי ומרוקאי, הומו וסטרייט, דתי מסורתי וחילוני. חברה של סובלנות ומגוון צבעים, במקום השחור־לבן הארור הזה, שממשיך לנהל את חיינו. ולא בהצלחה גדולה.

yehuda.nuriel@gmail.com