Viime syksynä Stadion-säätiö ilmoitti, että olympiastadionin remontin hinta nousee yli 50 miljoonalla eurolla yli suunnitellun budjetin. Syyksi kerrottiin rakennuskustannusten nousu ja koetöissä esille tulleet yllätykset.

Helsingin kaupungin rakennuttajan HKR:n joulukuisesta raportista käy kuitenkin ilmi, että budjettiylitys ei tullut täysin puun takaa. Raportissa käydään läpi hankkeen etenemistä ja kustannusnousun syitä.

”Kiinteä budjetti- ja hankkeen enimmäishinta on ollut alusta alkaen kireä ja tiukka eikä siinä ole ollut häiriö- ja riskivaraa”, raportissa todetaan korostetuilla kirjaimilla.

Asiakirja on yksi Helsingin kaupunginvaltuuston päätöksenteossa käytetyistä liitteistä. Kun Suomen Kuvalehti pyysi papereita, kaupunki ilmoitti niiden olevan yhtä lukuun ottamatta salaisia. Myöhemmin päätös pyörrettiin. Voit tutustua asiakirjaan tästä.

Stadion-säätiön toimitusjohtajan Maija Innasen mukaan kustannuslaskelmassa oli yleiset ja normaalit rakennusalan lisä- ja muutostyövaraukset. Kattamisratkaisun ja rakennushintojen nousua ei huomioitu, koska ”ne eivät olleet tiedossa”.

Raportissa kerrotaan, että syksyllä 2014 asiantuntijaryhmä oli laskenut hankkeen kokonaishinnaksi 223 miljoonaa euroa. Sen jälkeen remontista karsittiin kuluja ja säätiön hallitus päätti marraskuussa 2014 budjetiksi 209 miljoonaa euroa.

Valtion ja Helsingin kaupungin vastikään tekemien uusien rahoituspäätösten myötä käytettävissä oleva raha nousi 261 miljoonaan.

Suurin osa kustannusnoususta selittyy päätöksellä, jolla haluttiin maksimoida stadionin katsojakapasiteetti. Taustalla oli Palloliiton toive siitä, että Olympiastadion täyttäisi Euroopan jalkapalloliiton UEFA:n vaatimukset ja voisi näin tavoitella vuoden 2020 EM-kisakaupungin asemaa.

UEFA edellytti, että katsomossa pitää olla 30 000 nettopaikkaa. Lukuun ei oteta mukaan näköesteisiä paikkoja, jotka jäävät pilareiden taakse. Kun suunnitelmista päätettiin vähentää 11 pilaria, kuormitus suojellun stadionin vanhoille rakenteille kasvoi ja edellytti rakenteiden tukemista.

”Jos jälkikäteen tätä katsottaisiin kustannusten näkökulmasta, pilarit jäisivät paikalleen.”

Innasen mukaan päätös perustui oletukseen, että tarvittavien lisätöiden aiheuttama kustannus mahtuisi ”joihinkin miljooniin euroihin”.

Perustuiko arvio johonkin konkreettiseen laskelmaan?

”Rakennuttaja laati perusparannushankkeen kustannusarvion hankesuunnitelman pohjalta. Taustalla olivat yhteiset toiveet ja päätös siitä, että stadion soveltuisi mahdollisimman hyvin kansainvälisiin arvokilpailuihin”, Innanen muotoilee.

Ratkaisu tehtiin ainakin osin sokkona. HKR:n raportissa todetaan, että pilariratkaisun kustannusta ei olisi pystytty arvioimaan ennen koetöitä. Pilareiden taakse jäävien niin sanottujen seat kill -paikkojen minimointi selitti lopulta peräti 35 miljoonaa euroa kustannusylityksestä.

Helsinki jäi ilman vuoden 2020 kisaisännyyttä.

”Ymmärrän, että kansainvälisillä liitoilla pitää olla omat vaatimuksensa. Entisenä lajiliiton pääsihteerinä sanoisin, että eivät ne ole aina järkeviä. Kun on tutustunut stadioneihin Euroopan maissa, joissa jalkapallokulttuuri on tosi vahva, niin kyllä niitä sääntöjä katsotaan vähän sormien läpi”, toimitusjohtaja Innanen sanoo.

”Totta kai jos jälkikäteen tätä katsottaisiin kustannusten näkökulmasta, pilarit jäisivät paikalleen.”