(Kirjoitus on vähän pidennetty versio kirjoituksestani tiistain 27.9. Helsingin Sanomien mielipidesivulla)

Sture Andersson kysyi (HS 24.9.) minuun nimeltä viitaten, miten koijärveläisistä on voinut tulla keskuspuiston silpojia.

Helsingin seudun kasvu on perustunut yli puoli vuosisataa ympäristörikosta lähenevään yhdyskuntarakenteen hajottamiseen. Väkiluvun kaksinkertaistuminen on merkinnyt asumisen vaatiman maa-alan kymmenkertaistumista, pitkiä matkoja, paljon asfalttia ja rakentamisen alle jääviä luontoarvoja.

Helsingin yleiskaavassa halutaan suuntaa muuttaa ja pyrkiä eheään yhdyskuntarakenteeseen, jossa liikkuminen perustuu suurelta osin jalankulkuun ja pikaratikoihin. Tämä on vihreä tavoite, jota puolustan ylpeänä.

Helsingin yleiskaavassa osoitetaan asumista 80 000 asukkaalle muuttamalla moottoriteitä kaupunkibulevardeiksi, joiden liikenteen runkona ovat pikaraitiotiet. Se on olennainen osa tätä tiiviimpää ja joukkoliikennepainotteisempaa kaupunkirakennetta. Tällä säästetään paljon luontoa ja lähivirkistysalueita. Tämä on yleiskaavan suuri kuva.

Näistä moottoriteistä merkittävin on keskuspuiston läpi kulkeva Hämeenlinnan väylä. Sen muuttaminen kaduksi todella merkitsee kadun varrelle rakentamista, mutta samalla rakennukset suojelevat keskuspuistoa liikenteen pauhulta. Keskuspuiston ydinosien laatu paranee.

Keskuspuistoon ei pidä rakentaa vain, jotta saadaan tonttimaata. Hämeenlinnan väylän vieressä olevat alueet ovat yleiskaavan rakenteen kannalta olennaisia, koska pikaratikkaa ei voida viedä muuta kautta. Muu keskuspuistoon rakentaminen on turhaa ja tuomittavaa. Yleiskaavasta saatiin viime vaiheessa poistetuksi Metsäläntien varrelta rakennusmaata, joka oli siellä vain tyydyttämässä tonttitarvetta. Kaksi turhaa hehtaaria tosin jäi tapeltavaksi asemakaavavaiheessa.

Yleiskaava on tehty yleisluontoiseksi käyttämällä tarkkojen rajojen sijasta hehtaarin ruutuja. Tarkoituksena on päättää nyt suurista linjoista ja tarkentaa niitä asemakaavoja tehtäessä.

Tämä ”hehtaaripyssyllä kaavoittaminen” on synnyttänyt pahoja väärinkäsityksiä. Kukaan ei ole ajatellut, että rakentamisalueet ulotettaisiin maksimaalisesti pikselien sallimissa rajoissa ­– sellainenhan tarkoittaisi jopa eläinten hautausmaan päälle rakentamista. Siitä ei ole mitään pelkoa.

Ympäristönsuojelijat ovat merkinneet maastoon yleiskaavan rakentamisen mahdollistamat ruudut sellaisinaan. Vähän harmittaa, ettei kaupunkisuunnitteluvirasto ole julkistanut niitä suunnitelmia, mitä meille näytettiin siitä, mihin he ovat rakentamisen rajaa todellisuudessa suunnitelleet. Tämän julkistaminen oli kuulemma juridisesti mahdotonta, koska mikään päättävät elin ei ollut näitä suunnitelmia siunannut.

Niille, jotka kuvittelevat, että on tarkoitus rakentaa aivan kaikki, mitä yleiskaava mahdollistaa ei voi kuin todeta, että yleiskaava tekee mahdolliseksi rakentaa myös Esplanadin puistoon taloja, mutta niinkään ei ole tarkoitus tehdä.

Kaupunkisuunnitteluviraston keskuspuiston eri osien käyttäjämääriä kuvaavien tilastojen mukaan Hämeenlinnan väylän reunat ovat melun vuoksi hyvin vähän käytettyjä. Tämä vähäinen käyttö koskee suurinta osaa nyt rakennettaviksi suunnitelluista alueista, mutta ei kaikkia.

On kuitenkin rakennettavaksi suunniteltu erityisesti Pirkkolan kohdalla alueita, jotka heikentävät Keskuspistoa merkittävästi, koska keskuspuisto on kapea johtuen urheilupuiston tuhlailevasta maankäytöstä ja suuresta pysäköintialueesta, jonka voisi hyvin metsittää. Tästä saimme pari hehtaaria pois viimeisessä käsiottelyvaiheessa, mutta enemmän olisi pitänyt saada.

Pirkkolan kohdalla ratkaisu voi löytyä bulevardin siirtämisestä Haagaan päin tai itäpuolen jättäminen rakentamatta samaan tapaan kuin Mannerheimintiellä Hesperian puiston kohdalla. Seuraavan valtuuston tärkeimpiä tehtäviä on päättää Keskuspuiston tarkoista rajoista.

Politiikka olisi helppoa, jos asiat olisivat vain hyviä tai huonoja. Politiikka on hyvien tavoitteiden välillä valitsemista. Yleiskaava kääntää Helsinkiä selvästi ekologisesti vastuullisempaan suuntaan. Siinä painotetaan halua säästää lähivirkistysalueita.

Sture Anderson piti ihmeellisenä, että koijärveläinen voi olla ottamassa mitään pois keskuspuistosta. Minä taas pidän ihmeellisenä sitä, että ympäristönsuojelun nimissä puolustetaan moottoritietä ja vastustetaan pikaratikkaan perustuvaa liikennettä.

P.S.

Moneen kertaan on toistettu, että Keskuspuistossa on vuosittain kaksi miljoonaa käyntiä (ei siis kävijää). Yleiskaavan ansiosta kävijämäärä lisääntynee ainakin miljoonalla, koska niin paljon asukkaita tulee kävelyetäisyydelle Keskuspuistosta.