Rovion ja Sonyn tuottama Angry Birds -elokuva on vauhdikas, viihdyttävä, hauska ja hyvännäköinen. Se on myös elokuva, jota Donald Trump tulee rakastamaan.

Nuori vihainen mies on lapsesta asti joutunut tappeluihin. Häntä ei ymmärretä, eikä hän sovi osaksi yhteiskuntaa. Hän on katkera ja etsii aggressiolleen sopivaa kohdetta.

Kun kotimaahan alkaa virrata muukalaisia rajan ylitse, kokee nuori mies hetkensä koittaneen. Hän yrittää varoittaa muita maahan vyöryvästä vaarasta, mutta vain muutama kuuntelee. Heidän kanssaan hän perustaa ryhmän, joka yrittää häätää barbaarisesti käyttäytyvät, kotimaan lapsia uhkaavat muukalaiset sinne mistä he tulivatkin. Symboliksi löydetään vanha kansallismielinen johtajahahmo, jonka perintö elää kuvissa ja tarinoissa.

Ei, tämä ei ole Soldiers of Odinin perustaneen Mika Rannan tarina, vaan Angry Birds -elokuvan juoni. Mobiilipeleistään tunnetun suomalaisen Rovio Entertainmentin ja monikansallisen Sony Picturesin tuottama 65 miljoonan euron animaatio saa ensi-iltansa Suomessa tämän viikon perjantaina.

Angry Birds -elokuvasta toivotaan ”Suomi nousuun”-tason menestystä, vaikka suomalaisesta elokuvasta ei ehkä voi puhua. Elokuvassa näkyviä tekstejä ei ole edes suomennettu. ”Free hugs”-kyltti tuskin aukenee perheen pienimmille ilman tekstitystä.

Ei sillä, että perheen pienimmille elokuvaa suosittelisin muutenkaan. Ainakaan oman lapseni en ehkä haluaisi hurraavan sille, kuinka viimeiset puoli tuntia elokuvasta pommitetaan näitä munat anastaneita possumuukalaisia ja jahdataan heidän parrakasta johtajaansa. Lopussa sikojen kotimaa räjäytetään maan tasalle ja maahanmuuttoskeptinen johtaja George W. B… Donald Tr… Barack Ob… Red (äänenä suomenkielisessä versiossa Riku Nieminen) kruunataan sankariksi.

Teknisesti Angry Birds -elokuva on tosi kivan näköinen. Vaikka maailmanrakennukseen olisi voinut käyttää enemmänkin aikaa, lintujen saari (”lintukoto”) näyttää ja tuntuu lähes oikealta. Animaatiossa viehättää erityisesti vihreiden possujen ihra, joka taputellessa löllyy ihanan härskisti. Kivaa on myös myös eri lintujen ominaisuudet. On palloksi paisuvaa lintua, talojen läpi vauhdilla syöksyvää lintua ja pimpistään taikapalloja pöläyttelevää lintua. Viehätyksessä lie jotain samaa kuin eri dronejen teknologiassa.

Ensikertalaisohjaajat Clay Kaytis ja Fergal Reilly pitävät ohjakset käsissään ammattitaidolla, vaikka dramaturgisesti änkkäripelien polkuja seuraava käsikirjoitus (Simpsoneita tehneen Jon Vittin käsialaa) ei ihmeitä tarjoakaan. Visuaaliset kikat yllättävät iloisesti pariin otteeseen.

Angry Birds -elokuvalle kuuluu toivoa menestystä, koska se symboloi Suomea ja suomalaisuutta ja sen tekijät ylpeilevät sillä että Rovio tosiaan on yhä suomalainen. Donald Trump -huumassa se saattaa hyvinkin olla hitti myös Yhdysvalloissa (ensi-ilta ensi viikolla).

Sonyn ja Rovion kannattaisikin ottaa zeitgeistista kaikki irti ja pistää markkinoille tuunatut kampanjalippikset miljardöörin rahoilla. Niissä voisi lukea vaikkapa: ”Make Bird Island Great Again!”