Tutkintavankien oloissa ja oikeuksien toteutumisessa on paljon parantamisen varaa. Tämä ilmenee Helsingin yliopiston Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutin (siirryt toiseen palveluun) tutkimuksesta.

Tutkintavangeille tehdyn kyselyn mukaan ongelmia on esimerkiksi tiedonsaannissa, mahdollisuuksissa pitää yhteyttä asiamieheen ja osin myös tutkintavankien asiallisessa kohtelussa.

– Näiden asioiden pitäisi olla itsestäänselvästi kunnossa, huomauttaa tutkimusjohtaja Kati Rantala.

Tutkimuksessa kysytyt asiat ovat niin tärkeitä, että hyvä keskiarvo ei riitä, vaan niiden pitää toimia täysin. Kati Rantala, tutkimusjohtaja

Tutkimuksen mukaan suurin osa vastaajista oli kuitenkin yleisesti ottaen tyytyväisiä oloihinsa, oikeuksiensa toteutumiseen ja toimintamahdollisuuksiinsa vankilassa.

Rantala painottaakin, että eri vankiloissa ja niiden sisälläkin on vaihtelua, joten kaikkiin vankiloihin ongelmia ei voi yleistää.

– Tutkimuksessa kysytyt asiat ovat myös niin tärkeitä, että hyvä keskiarvo ei riitä.

Yle

Tutkimuksessa selvitettiin tutkintavankien oloja ja oikeuksien toteutumista vankien omien kokemusten kautta. Rantalan mukaan oloja on tärkeää selvittää vankien näkökulmasta.

– Kun arvioidaan lain toimeenpanoa tai järjestelmien toimivuutta, niin ilman muuta siinä pitää kuulla toimintojen kohteita. Lisäksi osa vangeista ei mielellään kantele tai valita ongelmista, sillä he pelkäävät ikäviä seuraamuksia.

Kyselylomakkeeseen vastasi noin 300 tutkintavankia eri puolilta Suomea. Kysely tehtiin loka-marraskuun vaihteessa 2015. Tutkintavankeja oli Suomessa tuolloin kaikkiaan noin 600.

Tutkintavangilla tarkoitetaan vankia, joka on vangittuna rikoksen selvittämisen eikä rangaistuksen takia.

Poliisivankilan karut olot nousivat esiin

Noin puolet kyselyyn vastanneista tutkintavangeista katsoo, että henkilökunnan toiminta on selkeää, johdonmukaista ja ennustettavaa.

Vaikka valtaosin vartijat näyttävät olevan vankien mielestä asiallisia, joukossa vaikuttaa olevan vastausten perusteella myös niitä, joiden toimintatapa koettiin asiattomaksi tai jopa mielivaltaiseksi.

Vankien antamien vastausten perusteella asiatonta käyttäytymistä ilmeni esimerkiksi liittyen tiedon antamiseen, kurinpitotoimiin ja kohtelemiseen syyllisenä.

"Vartijoilla on omat säännöt jokaisella, ei voi koskaan tietää mikä on sallittua ja mikä ei – riippuu aivan kuka vartija on työvuorossa...? Esim. eilen sai vapaasti käydä toisella osastolla ilman sanomista, huomenna siitä voi joutua ”rundiin” kun tulee eri vartija töihin, jne. Säännöt ”muuttuu lennosta” riippuen kuka vartija milloinkin on työvuorossa."

"Minua kohdeltiin syyllisenä, uhkailtiin, että juttu annetaan sellaiselle syyttäjälle, että saan 5 vuotta vankeutta."

"Usein olen myös huomannut vartijoiden toimesta rasismia ulkomaalaisia vankeja kohtaan ja haluttomuutta auttaa heitä päivittäisissä asioissa jos he vaikka kysyvät jotain englanniksi niin heille vastataan suomeksi tai jotain muuta dissausta. Yhtään ulkomaalaista vanginvartijaa ei ole täällä töissä."

Monet tutkintavangit sijoitetaan aluksi poliisivankilaan. Tutkimusjohtaja Kati Rantalan mukaan monissa avoimissa vastauksissa nousivat esiin poliisivankiloiden karut olot. Poliisivankilaa kutsuttiin esimerkiksi maanpäälliseksi helvetiksi.

"Poliisivankilassa ei ole mitään, ei telkkaria eikä radiota ja tila on 2x3 m2. Ei ole mitään verrattavaa [tutkintavankilaan]. Poliisivankila on ihmisten kidutusta. Jokaisessa tilassa pitäisi olla vähintään ikkuna, olisi inhimillisempi."

"Yötäpäivää ärsyttävä neonvalo. 5 vuorokauden aikana ei saannut nähdä päivänvaloa? Ulkoilu tupakalle haisevassa pienessä likaisessa karsinassa. En saanut edes siivota sitä. Ei ilmoitettu kuinka kauan vangitaan. Ei ollut riittävästi vaihtovaatteita. Kun olin juossut itseni hikeen ilmoitettiin että suihkupäivä vasta 3 päivän päästä. En pystynyt nukkumaan 5 vuorokauteen."

Vankien pitäisi saada paremmin tietoa

Tutkimusjohtaja Kati Rantala huomauttaa, että usein kyse on varsin arkisista asioista. Tutkijat kiinnittävät huomiota esimerkiksi siihen, ettei tutkintavankien tiedonsaanti vankiloissa ole riittävällä tasolla ja vangit joutuvat usein tiedustelemaan käytännöistä muilta vangeilta.

"Olen ollut täällä osastolla ja päiväjärjestyksessä lukee iltapalaa, en koskaan täällä ollessani syönyt mitään iltapalaa kertaakaan."

"Henkilökunnalta kysyessä neuvoja/apua monesti vastaus tyylillä ”ei juuta, eikä jaata”. Monesti henkilökunta (vartijat) eivät osaa edes vastata kysymyksiin kun eivät tiedä."

Tutkimuksen mukaan ongelmia ilmeni etenkin tutkintavankilaan saavuttaessa ja sinne ensi kertaa tulevilla.

Henrietta Hassinen / Yle

Tutkijat arvioivat, että pelkästään tiedonsaannin parantaminen vankiloissa korjaisi jo monta muutakin ongelmaa.

He huomauttavat vangin kertoman esimerkin kautta, että asiat on myös mahdollista saada sujumaan:

"Koska minun täytyy kommunikoida englanniksi, kaikki informaatio ja sen laatu riippuu puhujan englanninkielen tasosta. Jotkut vartijat puhuvat todella hyvää englantia eikä ole mitään ongelmia, he ovat hyvin ammattitaitoisia ja useimmiten hankkivat tiedon jota pyydän."

Tutkintavangit, joilla oli aikaisempaa kokemusta vankilassa olemisesta, suhtautuivat tiedonsaantiin myönteisimmin.

Soittamisen kalleus vaikeuttaa yhteydenpitoa

Tutkimuksesta käy myös ilmi, että tutkintavangin mahdollisuuksissa pitää yhteyttä asiamieheen eli joko asianajajaan tai oikeusavustajaan on merkittäviä puutteita.

Keskustelujen luottamuksellisuutta on vaikea taata, jos tutkintavanki joutuu soittamaan osaston yleisestä puhelimesta. Myös rajalliset soittoajat ja soittamisen kalleus vaikeuttavat yhteydenpitoa.

"Ei ollut rahaa, jotta voisin soittaa ja sopia tapaamisesta. Pyysin lupaa soittaa vankilan laskuun ja sain kielteisen vastauksen vartijoilta."

Vangit kertoivat muun muassa, että luottamuksellisuus ei ollut ylipäänsä mahdollista käytettäessä yleisiä käytäväpuhelimia.

"En ole saanut mahdollisuutta yksityisiin puheluihin asianajajani kanssa ja puhelut on ollut yleisissä puhelimissa käytävällä kaikkien kuullen mikä on väärin koska ei voi kunnolla luottamuksellisia asioita käsitellä ja asiat kärsii sen takia."

"En ole saanut soittaa AA:lle kun on tarvinnut. Syyksi on sanottu, että soitot hoidetaan soittopäivinä, jotka ovat joka toinen päivä ja 10 min."

"Asianajajan soittopyynnöt eivät aina välity minulle tai eivät tule ajoissa."

Neljä viidestä kyselyyn vastanneesta tutkintavangista kuitenkin kertoo, että heille on tarjottu mahdollisuus tavata oikeudellista avustajaa luottamuksellisesti.

Jutussa käytetyt sitaatit ovat tutkimusraportissa olevia suoria lainauksia vankien kokemuksista.