De la porta estant, qualsevol simpatitzant del moviment llibertari ja hi podria sentir una flaire coneguda. Ens rep un rètol amb el fons blanc i morat, color adoptat pel moviment feminista. Tot just entrar-hi, en un racó, dues bicicletes reposen a terra. El primer pensament és que això seria impossible a la majoria de biblioteques públiques; el segon, que què passaria si tothom fes el mateix. A banda i banda hi ha pres- tatges plens de revolució i llibertat en forma de paper i tinta, sota la frase “Contra tota autoritat” pintada en una de les parets.

Mentre ens perdem entre títols d’influents pensadors del segle XX, ens sorprèn trobar dos nens del barri fent els deures. Tenen 8 i 12 anys i hi venen cada dia després de l’escola. Passat i present es troben en un mateix espai. No tenen connexió a Internet a casa i per això els resulta d’allò més pràctic connectar-s’hi des de la biblioteca. Ens sorprèn encara més quan es posen a parlar de ciència; l’un li pregunta a l’altre si sap que vivim a la Via Làctia, que, alhora, forma part d’un conjunt més gran de galàxies anomenat Grup Local. “Justament la setmana passada vaig estar veient un vídeo de divulgació científica sobre això”, li explica. De fet, el més menut, de tan sols 8 anys, vol arribar a ser científic, tot i que actual- ment els seus pares no tenen diners ni per pagar una connexió a Internet. Tal vegada es trobi al lloc idoni per fer-ho possible...



I és que, com se sol dir, la història l’expliquen els vencedors, i en el cas del segle XX si algú va guanyar per damunt de tot i de tothom van ser els grans capitalistes. El capital s’ha encarregat d’explicar-nos a través de la literatura i la filmografia modernes que no hi ha alternativa. En canvi, “la Maria Rius ens ofereix idees i un espai de debat per anar més enllà i trencar la dinàmica conformista”, expliquen els responsables. En definitiva, un espai on s’organitzen activitats i es reuneixen associacions del barri.



Amb nom d’activista



Soledad Estorach, César Broto i Maria Rius van ser els noms propis entre els quals es va dubtar a l’hora de donar nom al nou equipament, encara que finalment es va optar per l’últim arran del pes que va tenir durant el segle XX en la lluita antirepressiva i contra les presons.



Nascuda a Arbeca el 1909, Maria Rius va començar a militar a la CNT amb 18 anys i de seguida va tenir una gran influència en el desenvolupament del moviment anarquista dels anys trenta. De fet, Rius va amagar un gran nombre de fugitius i va organitzar escapades de diverses presons del territori. El 1924 va ser detinguda per aquestes accions i va haver de marxar cap a França. A la caiguda de la dictadura, el 1930, Rius va tornar a Catalunya i es va incorporar al comitè femení proamnistia de Barcelona. Finalment, el 14 d’abril del 1931 es va erigir en una de les capdavanteres de l’assalt a la presó de dones del carrer Amàlia de Barcelona, on va alliberar recluses i va cremar arxius.



Situada al barri de Balafia, concretament al carrer Corts Catalanes, la Biblioteca Anarquista Maria Rius va néixer l’any passat impulsada per l’Assemblea Llibertària de Lleida. Sorgeix de la voluntat d’un grup de joves de continuar la feina feta al centre social la Maranya: aprofitar el fons literari amb què comptava i oferir un espai de debat, reunió i autogestió més enllà de les limitacions dels espais públics. Funciona basant-se en les aportacions dels socis, el servei d’impremta de què disposen i la venda de llibres del fons literari, que reinverteixen íntegrament en la biblioteca. Tot i que de moment tan sols està oberta de dimarts a dijous de 16.30 a 21.00 hores, els que vulguin participar-hi o fer-se’n socis tenen tres opcions. La primera consisteix a aportar un llibre (preferentment de crítica política o històrica) a canvi del carnet de soci, el qual dona dret a l’usuari de llegir tots els llibres que vulgui i, també, emportar-se’ls en préstec a casa. La segona modalitat costa 20 euros. A canvi, l’usuari rep el carnet de soci i un val per a llibres del seu fons. L’última són 50 euros, 20 per al val de llibres i 30 de donació per a la biblioteca. Diferents maneres, doncs, de col·laborar amb l’entitat adaptades a les necessitats de cadascú.



Literatura crítica



Tot i que una gran part del catàleg el formen obres filosòfiques i històriques sobre els moviments anarquistes i llibertaris, també hi trobem tota mena de literatura crítica difícil de trobar a la resta de biblioteques. Des de la Guerra Civil fins a anarquistes com Bakunin, Malatesta o Kopronik, passant per llibres sobre l’antimilitarisme i la teoria feminista.



Després d’una bona estona navegant entre títols ens decidim precisament per una obra de literatura feminista, Calibán y la bruja. Mujeres, cuerpo y acumulación primitiva de la italiana Silvia Federicci, que analitza les relacions històriques entre el sistema capitalista i el sistema patriarcal a través de les primeres grans caces de bruixes –les mataven per ser dones, no per ser bruixes. Quan alcem la vista del llibre, el carrer ja és fosc. S’ha fet tard i vol ploure. Recollim i ens acomiadem dels nens amb un somriure d’orella a orella. Si volen (llegir), ho podran aconseguir tot. Fins i tot convertir-se en científics.