Vi risikerer at asylmottakene blir fabrikker for psykiske problemer | Tore Vaagen

Tore Vaagen

6. nov. 2015 11:46 Sist oppdatert 7. november 2015

Dette er friske, ressurssterke og arbeidsføre mennesker med ferdigheter og kompetanse. De kan bare ikke bli hjemme fordi de får bomber i hodet, skriver Tore Vaagen. Stein J. Bjørge

Kronikk

Dette er en kronikk. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Ca. 80 prosent av dem som søker asyl i Norge har krav på beskyttelse og kommer til å bli en del av norske kommuner.

Det vi sparer på å stramme inn tilbudet de får i asylmottakene nå, må norske lokalsamfunn betale med renter og menneskelige omkostninger senere.

Asylpolitikk er et betent tema der medmenneskelighet settes opp mot økonomi i den offentlige debatten.

Hittil er det kommet 22.000 asylsøkere til Norge. I et normalår kommer det ca. 9000-14.000. De fleste kommer fra Syria, som også har stått for den største økningen.

Ressurssterke og arbeidsføre mennesker

Innvandring koster penger. Det er ingen uenige om. Svakheten med budsjettene som presenteres, er at de har bare utgifter og ingen inntekter. Dette aksepteres raskt i opinionen fordi vi har et bilde av flyktningen som fillete, fattig og ute av stand til å ta vare på seg selv.

Illusjonen om flyktningen som evig trygdemottager står i sterk kontrast til de menneskene som kommer over grensene nå.

Klærne er hele, og iPhonen var det siste de fikk med seg da de løp fra hjemmene sine.

Dette er friske, ressurssterke og arbeidsføre mennesker med ferdigheter og kompetanse. De kan bare ikke bli hjemme, fordi de får bomber i hodet.

Tore Vaagen. PRIVAT

Slike mennesker er en kjærkommen ressurs når fremtidige arbeidsoppgaver skal løses. Forutsatt at de integreres godt i det norske samfunnet.Dessverre skjer det motsatte akkurat nå.

Gjør dem til en byrde, ikke en ressurs

Slik vi behandler asylsøkere nå, gjør vi dem til byrder for norske lokalsamfunn – ikke ressurser.

Situasjonen var ille nok før Regjeringen varslet innstramminger i tilbudet til asylsøkerne. Vi har respekt for Regjeringens ønske om å spare penger, men som drivere av asylmottak opplever vi at mange beboere sliter sterkt psykisk i dag.

Om vi får en ytterligere forverring av boforholdene, er vi redd for at mottakene blir fabrikker for psykiske problemer og fremtidige integreringsproblemer.

Innstramminger gir en innsparing her og nå. Kostnaden med innsparingen er at vi om noen år får flere titalls tusen mennesker som hverken har nødvendige ferdigheter i norsk eller nok kunnskap om det norske samfunnet til å bli verdiskapende ressurser for lokalsamfunnene.

Fakta Driftsoperatørforum En medlemsorganisasjon for drivere av norske asylmottak. Arbeider for en verdig behandling av asylsøkere og fornuftig bruk av fellesskapets midler i form av en forutsigbar, kostnadseffektiv og verdig asylpolitikk. Vis mer

Situasjonen er absurd og kan sammenlignes med å gi barna våre dårligere skolegang i år med store kull, for å spare penger.

I tillegg har mange av asylsøkerne opplevd krig, mistet sine nærmeste og har behov for psykiatrisk hjelp.

Vi bør bruke ressurser for å unngå at enkeltmennesker kommer ut i samfunnet og utgjør en fare for seg selv og for andre på grunn av dårlig mental helse.

Det paradoksale med situasjonen er at jo mindre penger vi bruker, dess mer koster det.

Dessverre blir det ikke færre bomber i Syria av at vi senker velferden ytterligere

Vi som driver asylmottak opplever at mangel på velferd blir et politisk virkemiddel. Argumentasjonen er den samme som i kriminalomsorgen – tilbudet skal være så dårlig at det virker avskrekkende på andre. Dessverre blir det ikke færre bomber i Syria av at vi senker velferden ytterligere.

Velferden. Ikke velstanden.

I både sosiale og redaksjonelle medier kan vi få inntrykk av at asylmottakene er hoteller der kresne og servicebevisste utlendinger sjekker inn. At når nøkkelen deles ut, følger det med både wifi-kode, lommepenger og andre sosiale goder som overgår alt vi vanlige nordmenn kan drømme om. Og at alt dette finansieres med å ta penger fra eldre, arbeidsløse, barn, syke og andre svake mennesker i samfunnet.

Den politiske retorikken er noe mer innpakket og polert enn mange av utsagnene i sosiale medier, men poenget er det samme: Folk må ikke komme hit og tro de kan snylte på vår velstand.

Vi som opplever dagliglivet i et asylmottak vet at det ikke handler om velstand, men velferd

Vi som opplever dagliglivet i et asylmottak vet at det ikke handler om velstand, men velferd. Velferd er å ha nok mat, tak over hodet, klær mot kulden og tilgang på helsehjelp. Velferd handler også om ha en hverdag med et meningsfullt innhold, der du får opplæring i språket alle rundt deg snakker, du får lære om det samfunnet du skal bli en del av og får trene på å omgås mennesker som skal bli dine venner, arbeidskolleger og naboer.

Les også:

Les også Frykter for sikkerheten: Røde Kors fjerner frivillige fra mottak på Tøyen

Penger til livsopphold

Ordet «lommepenger» er heller ikke tilfeldig i det politiske spillet.

Lommepenger er noe som forbindes med penger til fri disposisjon, uten at det nødvendigvis knytter seg særlig store krav til ytelsen – en gave.

De ytelsene som gis i et asylmottak er absolutt ikke lommepenger. Det er penger til livsopphold, altså mat, medisiner, transport.

Summen som utbetales avhenger av hvem du er og hvilken status du har i søknadsprosessen, men den ligger godt under det vi i det norske samfunnet har definert som fattigdom.

Regjeringen ønsker å gjøre Norge til et ikke-attraktivt destinasjonsland. Dagens ankomstsituasjon er et bevis på at det ikke virker slik. Flyktningene kommer hit av helt andre årsaker enn standarden på asylmottak i Norge.

Flyktningene kommer hit av helt andre årsaker enn standarden på asylmottak i Norge

Konsekvensen av politikken er at mennesker i mottak over år lever et uverdig liv i fattigdom, i tillegg til at bosettingskommunene og samfunnet ellers er påført unødvendig store kostnader som må betales i flere avdrag. Først i form av økte økonomiske kostnader ved et unødvendig omfattende integreringsarbeid, deretter ved manglende eller utsatt verdiskaping fordi folk ikke kommer seg i arbeid og til slutt i form av potensielle farer fra enkeltmennesker som ikke har fått tilstrekkelig psykiatrisk oppfølging.

Vi er leid inn for å gjøre dårlig arbeid

Tilbudet i asylmottak skal være nøkternt, men forsvarlig. Vi ønsker mottak som forbereder og kvalifiserer flyktninger til å bo og arbeide i Norge.

Vårt mandat er å levere på Regjeringens bestilling. Akkurat nå er vi leid inn for å gjøre dårlig arbeid.

Vi er som et kredittkort Regjeringen bruker for å oppnå goder her og nå. Når det følger skjulte renter og ekstra omkostninger med på kjøpet, plikter vi å si fra.

Luksusfellen har vist oss både økonomiske og menneskelige omkostninger ved å dra kredittkortet uten tanke på konsekvensene. Å bygge samfunn på kreditt har de samme omkostningene, bare i et langt mer brutalt omfang.

På Twitter: @ToreVaagen

Få med deg debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter.

Hotel Alstor i Stavanger skal ta imot opptil 250 asylsøkere fra 16. november. — For luksuriøst, mener Frps Roy Steffensen:

Les også Frp-politiker reagerer på at asylsøkere får bo på hotell

Der ingen skulle tru — at asylsøkere kunne bu:

Les også Velkommen til Norges mest isolerte asylmottak

Utlendingsdirektoratet ønsket seg 7500 ordinære asylmottaksplasser:

Les også UDI klarer knapt å skaffe halvpartene av asylmottaksplassene de ønsker seg

UDi har nå sendt flere tusen asylsøkere inn i ødemarken eller høyt til fjells. Vi har sjekket hvordan flyktningene takler livet i den norske fjellheimen: