På skolen i Saudi-Arabia lærte jeg at de fleste av dem som havner i helvete, er kvinner | Hana Al-Khamri

Hana Al-Khamri Midtøsten-analytiker

11. mai 2017

Kvinner er ufullstendige i sin tro og kilden til strid og konflikter, var en annen ting Hana Al-Khamri lærte i den saudiske skolen. Mohamed Al Hwaity / Reuters

Saudi-Arabia bedriver kjønnsapartheid og fortjener å isoleres.

Kronikk

Dette er en kronikk. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Etter min mening er konstruktiv dialog med autoritære stater oftest den beste veien fremover. Sanksjoner og utestenging for å fremme politisk og samfunnsmessig endring har for det meste omvendt effekt.

Men det finnes unntak fra alle regler, og i dette tilfellet gjelder det for kongeriket Saudi-Arabia.

Om og om igjen har Saudi-Arabia vist sin manglende vilje til å akseptere menneskerettighetene og likestilling mellom kjønnene.

I stedet misbruker landet sin internasjonale og økonomiske innflytelse til å legge press på andre land og aktører for at de skal akseptere status quo i Saudi-Arabia.

FNs tidligere generalsekretær Ban Ki-moon innrømmet i fjor at han ga etter for oljerike Saudi-Arabias utpresning og landets krav om å fjernes fra listen over land som krenker barns rettigheter, for at ikke saudierne skulle trekke tilbake bistand og finansiering til FNs programmer.

Ingen intensjoner om reformer

Ved en konferanse som FNs menneskerettighetsråd (UNHRC) holdt i 2015, kom Saudi-Arabia med innvendinger mot det nederlandske forslaget om å sende uavhengige FN-granskere til Jemen for å utrede krigsforbrytelsene der.

Saudierne, som er dypt involvert i den pågående krigen i Jemen, arbeidet intensivt for i stedet å få gjennom en partisk resolusjon basert på en saudisk tekst, som til slutt fikk støtte fra Vestens regjeringer.

I 2014 nedla Saudi-Arabia reiseforbud for Samar Badawi da hun ville delta i en EU-konferanse om menneskerettigheter i Brussel og tale sin manns sak. Badawi er gift med jurist og vinner av Olof Palme-prisen Waleed Abu Al-Khair, som er fengslet av regimet.

Les hva Amnesty International Norge skriver om Waleed Abu Al-Khair: Advokat dømt til 15 års fengsel

Dette er bare noen få eksempler på en lang rekke hendelser som viser at Saudi-Arabia ikke har noen intensjoner om å innføre reformer på hjemmebane.

At landet nylig er valgt inn i FNs kvinnekommisjon, vil virke negativt på de saudiske kvinnenes rettighetskamp.

Regimet vil bruke denne internasjonale plattformen til å dempe kritikk og opprettholde ulikheter og undertrykking.

Det er stor sannsynlighet for at aktivistene som kjemper for kvinners rettigheter, vil bli trakassert, særlig hvis kritikk mot den saudiske staten blir lagt frem for FN-kommisjonen.

Kvinner i flertall i helvete

Mitt eget liv som barn og voksen kvinne i byen Jidda i Saudi-Arabia, var preget av segregering. Kjønnene holdes fra hverandre fra tidlige småbarnsår, gjennom hele utdanningssystemet og på alle arbeidsplasser.

I Saudi-Arabia lever kvinner og menn adskilt i det offentlige rom. Hasan Sarbakhshian / TT / NTB Scanpix

Statlige kontorer og banker har egne kvinneavdelinger. Restauranter er delt – menn sitter for seg og familier for seg, noe som for øvrig også gjelder hurtigmatkjeder som McDonald’s, der kvinner og menn må stå i separate køer for å kjøpe sine hamburgere.

På skolen i Saudi-Arabia lærte jeg at de fleste av dem som havner i helvete, er kvinner, siden kvinner er ufullstendige i sin tro samt er kilden til strid og konflikter.

Kvinners navn er skammelig

Offentlige skoler for jenter har bare et nummer, ikke et navn fra en heltinne eller kjente kvinner i historien, i motsetning til guttenes offentlige skoler, som er navngitt etter menn som har utmerket seg.

Disse skolene gikk jeg på under oppveksten: Barneskole 20, Ungdomsskole 10 og Videregående skole 46. Ti år etter at jeg gikk ut av videregående skole er kjønnsinndelingen og diskrimineringen fortsatt like ille i skolesystemet.

Offentlige skoler for jenter har bare et nummer, mens guttenes skoler er navngitt etter menn som har utmerket seg. STR / TT / NTB Scanpix

Også i andre deler av det offentlige erstattes kvinners navn med tall, siden samfunnssystemet fremdeles betrakter kvinners navn som noe skammelig, som skal skjules for allmennheten.



Trusler om isolasjon virker

Saudi-Arabia er et land der kvinner trenger sin mannlige beskytters samtykke fra vugge til grav. En mor kan dermed måtte akseptere sin egen tenåringssønn som beskytter og vil for alltid bli betraktet som umyndig.

Av og til fremsettes det påstander om at kvinners situasjon i Saudi-Arabia er forbedret. Men i virkeligheten handler det bare om kosmetiske endringer – det finnes ingen reell plan for reformer som styrker kvinners rettigheter i landet.

Før sommer-OL i London i 2012 krevde en rekke menneskerettighetsorganisasjoner at Saudi-Arabia skulle stenges ut fra lekene dersom ingen kvinnelige atleter fra landet fikk delta. I 40 år hadde Saudi-Arabia bare blitt representert av mannlige deltagere.

Medlemmer av et saudisk fotballag for kvinner trener på hemmelig sted i Ryiadh. Hassan Ammar / TT / NTB Scanpix

En intens debatt førte til at Den internasjonale olympiske komité (IOC) oppfordret Saudi-Arabia til å la kvinnelige atleter få stille opp i konkurransene. Saudi-Arabia ga tii slutt etter for påtrykket og lot Sarah Attar og Wojdan Shaherkhani delta.

Eksempelet viser at trusler om boikott og isolering kan tvinge frem forandringer i landet.

Kvinnelige bilaksjonister straffet

6. november 1990 gjennomførte 47 modige saudiske kvinner – akademikere, leger, forretningskvinner, offentlige funksjonær studenter – en protestaksjon ved å kjøre bil gjennom Riyadh, noe som var, og fremdeles er, forbudt for kvinner.

Disse kvinnene ble straffet hardt. De ble arrestert, fengslet og fratatt sine pass. Noen av dem mistet jobben, andre ble stengt ute fra skoler, og alle ble utsatt for ærekrenkelser og skittkasting.



Prinsen som sto bak avstraffelsene av disse modige kvinnene, var Salman Bin Abdulaziz, tidligere guvernør i Riyadh og konge i Saudi-Arabia fra 2015.

Det er absurd at den samme prinsen som tvang kvinner fra rattet til baksetet for 27 år siden, nå er statsoverhode og valgt til å jobbe med likestilling i FNs kvinnekommisjon.

Et arabisk ordspråk lyder: «Den blinde kan ikke bedømme farger.» Og en stat som praktiserer kjønnsapartheid og undertrykker kvinner politisk, sosialt og juridisk, kan ikke lede veien mot likestilling mellom kjønnene.

Hana Al-Khamri er Midtøsten-analytiker med fokus på Jemen og Saudi-Arabia, har tidligere jobbet som journalist i Saudi-Arabia, men bor nå i Sverige.

Kronikken er tidligere publisert i Svenska Dagbladet.

Oversatt av Inger Sverreson Holmes

Interessert i å lese mer om Saudi-Arabia? Her er noen forslag:

Følg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter.