SpaltistDette er et debattinnlegg. Innlegget gir uttrykk for skribentens holdninger. Det er ukjent om det er First House eller et annet såkalt «kommunikasjonsbyrå» som påvirket den meningsløse reportasjen sist mandag. Men den må tas på alvor.

Det var Dagsrevyens hovedoppslag. Det hele varte i åtte minutter og 30 sekunder. Tre reportere og minst like mange fotografer i to land var brukt for å lage «oppslaget». En egen designer var koblet inn for å produsere en grafisk løsning: På elegant visuelt vis ble 35 milliarder kroner med OL-utgifter tryllet ned til «bare» 13 milliarder.

NRKs arkiv var mobilisert for å finne gamle OL-klipp. Norges fremste propagandamaker for den planlagte OL-festen i Oslo i 2022, idrettspresident Børre Rognlien, var direkte gjest i studio. Selv om han allerede var intervjuet tre ganger i selve reportasjen. Nå skulle han til overmål få kommentere avsløringene, om at den planlagte idrettsfesten ville bli mye billigere enn noen kunne forestille seg.

Jeg kan ikke huske å ha sett en mer patetisk NRK-reportasje, siden Dagsrevyen dummet seg ut med historien om den «forfulgte» romkvinnen. Jeg har jobbet i Dagsrevyen i 20 år. Jeg vet hvor mange ressurser som kobles inn for å lage et slikt OL-oppslag. Dette arbeidet redaksjonen med hele dagen og kanskje til og med dagen før publisering. Sjefer har kontrollsjekket og sett og holdt tomlene opp.

Journalister kan nekte å arbeide med saker som strider mot deres samvittighet. Det burde hoved-reporteren ha gjort her. Jeg minner om George Orwells journalistiske leveregel: «Journalistikk er å publisere det som noen andre ikke vil ha publisert. Alt annet er PR.»

Denne saken bør gå inn i undervisningsbøkene til norsk journalistutdannelse, som et eksempel på hvordan journalistikk ikke bør utøves. Overskriften som ble lest som Dagsrevyens toppoppslag denne kvelden var: «Oslo er nå offisiell kandidat-by til OL i 2022. Det ble bestemt i Lausanne i dag».

Det hadde maksimalt fortjent en liten notis. Det var velkjent for alle som fulgte med, at alle andre søkerland hadde trukket seg før det «avgjørende» møtet i Lausanne. De landene som sto igjen var diktaturet Kina, menneskerettighetsbrytende Kasakhstan og Oslo. Selvsagt ble alle tre plukket ut til finalen.

Etter denne introduksjonsfanfaren fikk vi se og høre om jubelen og festen på OL-kontoret i Oslo. Reporteren fortalte at «OL-feiringa var nøktern». For riktig å understreke det poenget, fikk vi se en pølsegryte, litt ketchup og noen glass med vann. Det er gjerne slik nyhetssendingene er i Kina og Kasakhstan.

OL-tilhengerne ønsker at Norge skal gi statlige garantier på 35 milliarder kroner. Men skal vi tro idrettspresidenten vil kostnadene i virkeligheten bli langt lavere. Eller som Dagsrevyens reporter formulerte det: «Hva om vi trekker fra de største utgiftene på OL-budsjettet, som uansett ville måtte tas»?

Dette var virkelig sannhetssøkende og undersøkende journalistikk på høyt plan. Oslo trenger flere studentbyer. Deltakerlandsbyen kan gjøres om til det etterpå. Den koster 6,3 milliarder kroner å bygge. Allerede der var Dagsrevyen nede i 29 milliarder.

Og slik fortsatte det: Idrettsanleggene vil koste tre milliarder. Det måtte vi ha fått uansett i dette landet. 26 milliarder igjen. Sikkerheten vil koste tre milliarder. 220 nye politibiler til alle deler av Norge. 23 milliarder igjen. Mediesenteret vil koste tre milliarder. «Det er interessant for oss», sa NRKs kommunikasjonssjef, som på den måten demonstrerte at Dagsrevyen ikke bare slet med ubegripelige kalkyler og regnestykker.

NRK hadde også laget propaganda for nytt kringkastingshus til seg selv. Til slutt endte netto-kostnaden på 13 milliarder kroner. Reporteren først, programleder Viggo Johansen etterpå, glemte tydeligvis å spørre hvorfor ikke statsgarantien kunne reduseres tilsvarende?

Et stort flertall i Norge er mot OL. Men det gjør ikke noe inntrykk på de norske idrettslederne, som har skiftet argumentasjon. Nå fremstilles folkefesten i Oslo som et slags oppdragelsesprosjekt for IOC-pampene: «Norske verdier og kamp for menneskerettigheter i OL», sier propagandamakerne. Er det tenkt ut av First House for norske idrettsledere som viste liten interesse for brudd på menneskerettighetene under Sotsji-OL?

Norges tidligere forsvarsminister, Kristin Krohn Devold, denne gangen som direktør i NHO Reiseliv, har kastet seg inn i kampen for OL.På samme måte som hun neiet for USAs tidligere forsvarsminister, Donald Rumsfeld, da hun prøvde å bli generalsekretær i NATO, prøver hun denne gangen å smiske for en hel nasjon: «Et OL i Norge vil samle nasjonen».

Snakk mer, Krohn Devold. Du også, Gerhard Heiberg! Slik at vi kan være helt sikre at denne planlagte galskapen aldri blir noe av.