Euroopan ja Afrikan johtajat pohtivat, miten taata afrikkalaisille nuorille tulevaisuus kotimaassaan.

Kauhukuva on tämä: köyhyys, sodat ja ilmastonmuutos laukaisevat Afrikassa massiivisen siirtolaisaallon. Miljoonat ihmiset lähtevät liikkeelle. Määränpäänä on Eurooppa.

Vuonna 2015 Euroopassa koettu pakolaisten virta olisi siihen verrattuna vain alkusoittoa.

80 Euroopan ja Afrikan maan johtajaa kerääntyvät 29.-30. marraskuuta Norsunluurannikon pääkaupunkiin Abidjaniin huippukokoukseen etsimään mantereiden välille tyystin uudenlaista kumppanuutta. Afrikan johtajat eivät enää halua nähdä nuortensa hukkuvan Välimereen. Euroopan johtajat haluavat muuttoliikkeen pysyvän aisoissa.

Suomesta Abidjanin huippukokoukseen osallistuu pääministeri Juha Sipilä (kesk).

Tulevaa huippukokousta pohjustettiin Euroopan parlamentin järjestämässä korkean tason konferenssissa Brysselissä marraskuun 23. päivänä.

”Globalisaatio ja maahanmuutto ovat nyt todellisuutta. Muureilla tätä asiaa ei ratkaista”, totesi Euroopan parlamentin puhemies Antonio Tajani.

”Euroopan ja Afrikan suhteisiin pitää löytyä kokonaan uusi alku, ennen kuin on liian myöhäistä.”

”Kiireellisintä on kitkeä Libyassa rehottava orjakauppa.”

Afrikan nuoret muuttavat Eurooppaan, jos heillä ei ole kotimaissaan mahdollisuuksia koulutukseen ja ihmisarvoiseen elämään, Tajani totesi.

Afrikassa elää nyt 1,2 miljardia ihmistä, joista 60 prosenttia on alle 25-vuotiaita. Vuoteen 2050 mennessä väestön ennakoidaan yli kaksinkertaistuvan 2,4 miljardiin.

Jotta kaikille riittäisi töitä, maanosaan pitäisi luoda joka vuosi 40 miljoonaa työpaikkaa. Nyt niitä syntyy 2-3 miljoonaa.

Brysslein tilaisuuteen osallistunut Keski-Afrikan tasavallan presidentti Faustin-Archange Touadera muistutti, että nuoret kaikkialla maailmassa ovat aina lähteneet etsimään parempaa tulevaisuutta. Siirtolaisuus on luonnollista ja siitä suurin osa tapahtuu Afrikan sisällä.

”Jos me haluamme tähän vaikuttaa, meidän pitää ennen kaikkea kuunnella nuoria ja vastata heidän toiveisiinsa.”

Mikään maa ei myöskään halua nähdä nuortensa päätyvän orjakaupan uhreiksi matkallaan Eurooppaan.

”Ylivoimaisesti kiireellisintä on nyt kitkeä Libyassa rehottava orjakauppa”, Touadera sanoi ja sai Brysseliin kerääntyneiltä eurooppalaisilta ja afrikkalaisilta parlamentaarikoilta valtaisat aplodit.

Brysselin tapaamisen alla uutistoimisto CNN julkisti maailmaa kuohuttavan reportaasin, jossa näkyi, kuinka libyalaiset ihmiskauppiaat myyvät huutokaupassa afrikkalaisia orjiksi.

Euroopan unioni tukee osaltaan orjakauppaa kanavoimalla rahaa ja aseita Libyan epävakaalle rannikkovartiostolle, jonka keskeinen tehtävä on nyt estää siirtolaisten veneiden lähtö Libyan rannikolta kohti Eurooppaa. Rannikkovartioston on raportoitu luovuttavan mereltä poimimiaan siirtolaisia laittomille libyalaisille asejoukkioille, jotka puolestaan pitävät siirtolaisia teljettynä varastorakennuksissa ja konteissa, myyvät heitä orjiksi, kiduttavat ja kiristävät rahaa.

EU:n ulkoasioiden korkea edustaja Federica Mogherinin mukaan EU tekee tiiviisti yhteistyötä YK-järjestöjen kanssa, jotta Libyan leirit saadaan tyhjennettyä ja että ihmiset pääsevät palaamaan kotimaihinsa.

Mogherinin mukaan tämän vuoden loppuun mennessä 15 000 ihmistä on kotiutettu Libyasta, ja he ovat saaneet taloudellista tukea päästäkseen uuden elämän alkuun.

Malin ulkoministeri Abdoulaye Diop kehotti ihmisiä rehellisyyteen ja katsomaan hieman kauemmas sitä, mikä saa nuoret ihmiset alunperin lähtemään kodeistaan.

”Jos työpaikkoja ei ole, meidän nuoristamme tulee ongelma. Siksi on myös teidän eurooppalaisten intressissä auttaa meitä tässä.”

Hän varoitti, että uusia libyoita syntyy eivätkä mitkään muurit riitä pitelemään ihmisiä.

”Ainoastaan kokonaan uudenlaisella yhteistyöllä Euroopan ja Afrikan välillä meillä on mahdollisuus muuttaa suunta.”

Niin afrikkalaiset kuin eurooppalaiset olivat yhtä mieltä siitä, että tarvitaan painava ja monipuolinen työkalupakki, jotta siirtolaisuus saadaan hallintaan ja että siitä on hyötyä kummallekin maanosalle.

Laillisten maahanmuuttokanavien vahvistaminen on olennaista. EU:n opiskelijoille suunnatun Erasmus-ohjelman ulottamista myös afrikkalaisnuorille on ehdotettu.

Ihmiskaupan kitkeminen on toinen tärkeä asia. Rajavalvonnan vahvistaminen on välttämätöntä.

Euroopan turvapaikkajärjestelmä on sekin remontin alla. Nykyistä Dublin-käytäntöä halutaan rakentaa reilummaksi ja toimivammaksi. EU-parlamentin jäsenten enemmistö tukee taakanjakoa jäsenvaltioiden kesken niin, että vastuistaan luistavalta jäsenmailta voidaan leikata EU-tukia.

”Me pyydämme, että moraalinen selkäranka koskee myös eurooppalaisia.”

Ratkaisevaa on kuitenkin se, miten Afrikkaan saataisiin houkuteltua pitkäkestoisia investointeja, jotka eivät ainoastaan käytä hyväkseen Afrikan luonnonvaroja vaan jalostavat niitä lopputuotteiksi. Vain teollisuus voi luoda tarvittavan määrän työpaikkoja nuorille.

Nuorten yrittäjyyden tukeminen on keskeistä, mutta ilman toimivaa infrastruktuuria – tieverkostoa, sähköä ja nettiä – sekään ei ole ratkaisu.

”Afrikka tarvitsee Marshall-suunnitelman, joka satsaa infrastruktuuriin, energiaan ja koulutukseen. Se edellyttää vähintään 40 miljardin dollarin vuosittaista panostusta, jotta kehitykselle ja teollistumiselle luodaan riittävän suotuisa ympäristö”, parlamentin puhemies Tajani totesi.

Nykyisin vain neljä prosenttia maailman suorista ulkomaaninvestoinneista kohdistuu Afrikkaan. Vaikka monessa maassa talous on kasvanut, kasvu on perustunut ennen kaikkea raaka-ainevientiin. Kun raaka-aineiden hinnat painuvat alas, talouskasvu hyytyy.

EU on jo nyt sekä Afrikan suurin kauppakumppani että suurin kehitysavun antaja. Koska avun osuutta EU:n hupenevassa budjetissa ei juuri voida nostaa, katse kääntyy lainoihin ja yksityissektorin investointeihin.

Markkinatalous puolestaan edellyttää vakaata valtiota ja toimivaa oikeuslaitosta. Yritys lähtee investoimaan ainoastaan silloin, kun se voi luottaa siihen, että voimassa olevat lait suojelevat myös sitä.

Afrikkalainen miljonääri, hyvää hallintoa tukevan säätiön perustanut Mo Ibrahim painotti Brysselissä koulutuksen ja oikeusvaltion merkitystä.

”Kun puhumme Afrikkaa vaivaavasta korruptiosta, haluaisin muistuttaa, että yksikään afrikkalaispoliitikko ei korruptoi itse itseään. On lahjuksen ottaja ja sen antaja.”

Mo Ibrahim sanoo, ettei ole vielä nähnyt ainoatakaan tapausta, jossa eurooppalainen liikemies olisi tuomittu oikeudessa lahjonnasta Afrikassa.

”Me pyydämme, että oikeusvaltioperiaate ja moraalinen selkäranka, joita Afrikalta vaaditaan, koskee yhtä lailla teitä eurooppalaisia.”