Tekijä: Amistech Games

Julkaisija: Amistech Games

Testattu: PC Windows 7 64-bit, AMD Phenom x4 960t, Radeon R9 280

Saatavilla: PC

Laitevaatimukset: Windows 7 64-bit tai uudempi, 3,0 Ghz tuplaydinprosessori, 4 Gt muistia, 1 Gt levytilaa

Pelaajia: 1

Muuta: Ladattava indiepeli, kehitteillä oleva Early Access-peli, hinta 14,99 euroa (Steam)

Pelin kotisivu: http://www.amistech.com/msc/

Arvostelija: Matti Leinonen

tai

Moniko muistaa ne ajat kun DJ Bobo, Mr. President ja Scatman John olivat kuuminta hottia? Kylän raitilla vastaan ajelivat nuoret hurjat, allaan se aarteista rakkain, ihan oma ensimmäinen auto. Karvanopat roikkuivat DX-Corollan taustapeilistä ja Jensenit hakkasivat takakontissa alimpien hertsien tahtiin ja kartanlukijana oli kylän nätein Pirkko. Suomi-simulaattori, My Summer Car, palauttaa meidät takaisin kulta-aikaan, kun markka oli käypää valuuttaa ja pienissä pitäjissä oli nykyistä enemmän elämää ja tunnelmaa.

Pelaaja löytää itsensä jostain päin Pohjanmaata, Alivieskan kunnasta, pienestä Peräjärven sivukylästä. Koulut on käyty ja pätevyydet hankittu ja elämä hymyilee. On oma yritys, firman pakua ja kalustoa löytyy pihasta. Tallin edessä lojuu vanha, ruosteen hellästi hoivaama auton hylsy ja tallista osat moottorin, voimansiirron ja alustan kokoamiseen. Autosta pitäisi saada taas soiva peli, ja siitäkös sitä iloa ja tekemistä riittää useammaksi illaksi.

Kun peli pyörähtää käyntiin, ei ole ketään kädestä pitäen näyttämässä mihin mennä tai mitä tehdä. Käydäkkö projektiauton kimppuun vai lähteäkö ensin kauppareissulle firman pakulla?

Kyllä, kauppareissulle joutuu itse lähtemään. Raavas mies tarvitsee päivittäiset oluet ja makkarat pysyäkseen iloisena. Tyhjin vatsoin ja kuivin suin ei kukaan jaksa lenkkiavainta pyöritellä tai etsiä madonreikään kadonnutta 10-millistä hylsyä.

Mutta lähikauppias-Ismo ei luotolla myy, vain kylmä käteinen kelpaa. Sitä varten on oma toiminimi. Vanha isäntä voi kaivata polttopuita, kylän keskustassa tarvitaan lietekaivon tyhjennystä tai valomerkin aikaan entisen luokkakaverin sedän kaiman serkku kaipaa kyytiä kotiin, koska fallesmannin luona punkkaaminen ei innosta. Rahalla saa ruokatarvikkeiden lisäksi löpöä autoon ja lisää tarvikkeita projektiautoon koriin, moottoriin tai äänentoistoon. Markat voi myös tuhlata kyläpubin tiskillä tai pelikonetta pelaten.

Pelialue on melko suppea, vaikka ajomatka lähikauppaan ei ole mikään parin minuutin rykäisy. Tieverkosto rajoittuu kartan kiertävään valtatiehen sekä soratiepätkiin. Tien päällä ei kuitenkaan ihan yksin olla. Vastaan tulee muitakin autoilijoita ja jopa fallesmannit turvaavat menoa Saabeissaan. Olinkin hieman iloisesti yllättynyt, kun tien poskessa seisoi mies sinisissä haalareissa, Stalker kourassa ja vähän matkan päässä toinen haalarimies tikkari ja alkometri kädessä.

”Katos Dillen Aspenia!”

Kun kauppareissulta on selvitty voittajan, ja jääkaappi on pullollaan mikropizzaa, HK:n sinistä ja paikallispanimon tuotteita, on aika käydä projektiauton kimppuun. Kaljakoppa tallin nurkkaan, korkki auki ja motivaatiota alkaa valua kurkusta alas. Hylly pullottaa osia, jotka kaikki pitäisi saada toisiinsa kiinni, ja toivottavasti sillä lopputuloksella, että avainta kääntäessä kuuluu mukavia nelipyttyisen kirnun ääniä. Moottorin kasaaminen onkin melkoista jumppaa, jokainen osa kun täytyy erikseen pultata kiinni, muuten kaikki leviää käsiin kirosanojen saattelemana

Kontrollit kaipaisivat suurinta hiomista. Minulta kesti pitkän aikaa hoksata miten työkaluja pystyy käyttämään, ja sekin oli vain yhden näppäinpainalluksen takana. Autojen vaihteistot ovat myös manuaalisia, mikä ainakin kuorma-autolla ajaessa aiheuttaa aluksi hienoisia hankaluuksia, kun kuorkkiksessa on lähemmäs kahdeksan vaihdetta ja aluevaihtaja-nappia ei saa unohtaa.

Unity-moottorilla rullaava peli ei nykygrafiikkaan tottuneelle ehkä näytä kovin houkuttelevalta. Täytyy pitää mielessä että kyseessä on yhden miehen projekti, mikä ansaitsee jo itsessään ison hatunnoston. Äänimaailma on Suomen suvea. Linnut visertävät ja kärpäset surisevat ärsyttävästi korvan vieressä. Tallissa autoa työstäessä sade ropisee kattoa vasten rentouttavasti ja olutkori kilisee niin kuin olutkorin pitääkin. Taustalla radiosta soi iskelmähitit. Peliin voi lisätä omat musiikit, jos haluaa höylätä kylänraittia Scooterin tahdissa.

Mitä My Summer Carista voisi siis oikein sanoa? Timanttia vaiko katinkultaa? Uusi Nokia?

Onhan se on hieman outo tapaus. Moni alkaa kakomaan grafiikkaa, mutta kauneus on sisäistä. Osa saattaa turhautua auton rassaamisen hankaluuteen, mutta ei se oikeassa elämässäkään mitään läpihuudettavaa hommaa ole. Mutta fiilis on sitä aitoa amismeininkiä: ainoa mitä puuttuu, on kaveri tallin nurkkaan istumaan ja kertomaan miten turbotettu Sierra jättää Bemarin. Vaikka tuskastuinkin useasti moottoria kasatessa, silti löysin itseni uudestaan ja uudestaan tallista keskellä kesäistä yötä.

Vain aika näyttää mitä tästäkin tulee. Itse lähden ainakin kauppareissulle taas, oluet ovat loppumassa ja jääkaapissa on enää yksinäinen makaronilaatikkopakkaus.

My Summer Car sopii vain huumorintajuisille oudoista peleistä nauttiville. Älä ota sitä vakavasti. Näkökulmasta ja pelaajasta riippuen se on joko uskomattominta tuubaa ikinä tai sitten upea ohjelmalelu, jonka parissa viihtyy älyttömän hyvin. Ainakin se tarjoaa monet räkänaurut, usein tahattomasti.

Toinen mielipide

My Summer Car ei ole varsinaisesti peli, enemmänkin elämyssimulaattori. Se on matka kadonneeseen 1990-luvun maaseutuidylliin, amisviiksien ja peltoautojen maailmaan. Mutta helppoa, palkitsevaa ja pelillisesti toimivaa ajopeliä etsivät saattavat pettyä pahemman kerran.

”En tehnyt tätä pelaajille enkä suurelle yleisölle”, ynnää herra My Summer Carin takana. Herra Rojola on niittänyt mainetta outona nettipersoonana, jonka kummallisuus heilu jossain mielipuolisen nerokkuuden ja maanisen luovuuden suunnalla. My Summer Carin tekeminenkin lähti täysin itsekkäistä lähtökohdista, jotka vain sattuivat natsaamaan hienosti yhteen monien hauskapelien ystävien makuhermoon.

My Summer Car oli viime vuonna suorastaan hetkellinen nettisensaatio, jonka lumo ei ole hälvennyt ainakaan suomalaisten silmissä. Onpa se niittänyt huomiota myös maailmalla. Jopa siinä määrin, että tekijä vetäytyi media- ja huomiopommituksen aikaan kuoreensa ja sulki sähköpostinsa, sillä ”enhän minä tätä peliä muille tee. ”

Suuri huomio ja näkyvyys oli jopa epäsuotavaa, mikä onkin poikkeuksellinen tapa tehdä pelejä. Yleensähän teoksille haetaan huomiota, Rojola taasen yrittää pysytellä kulisseissa.

Tämä näkyy monin tavoin pelissäkin. Sanoin aiemmin, että se on elämyssimulaattori. Hauskojen, outojen, rassaavien ja naurettavien elämysten simulaattori. Pelinä se on jopa kamala. Ruma, tönkkö ja pelattavuudeltaan tökerön kankea. Käyttöliittymä ei ole kaikin paikoin kovinkaan looginen ja kaikkea joutuu miettimään monta kertaa. Miten eri jutut oikein toimivat vai toimivatko ollenkaan.

Lisäksi se kaikkien haaveilema kesäauton rakentaminen on aivan hirveää. Miten perkuleessa näitä osia oikein pitäisi pultata toisiinsa? Se haaveiden auto kun on alussa ihan palasina, ja kaikki pitäisi saada itse rakenneltua. Mitään ei neuvota, mikään ei ole selvää. Mutta sehän se juttu onkin. My Summer Car on ohjelmallinen lelu, joka aukeaa hiljalleen jos aukeaa. Siinä matkan varrella raivotaan, itketään ja nauretaan, nauretaan niin perkuleen paljon.

Luultavasti samalla oppii myös pelottavan paljon autotekniikasta.

Sillä samalla tämä elämyssimulaattori on häikäisevä rakkaudenosoitus ysärille ja amiskulttuurille. Peliin sukeltaessaan löytää koko ajan kummallisia yksityiskohtia ja tunnelmaa luovia juttuja. Jos avaat olohuoneen telkkarin, niin siellä pyörii uskomattoman kamalia ysärihenkisiä tv-ohjelmia ja musavideoita. Tunnelma on täydellinen, kun kannat olutta olkkarin pöydälle, istut sohvalle ja katsot telkkaa kaljaa juoden. Sitten saunaan ja löylyä kiukaalle.

Ja seinäkalenterit. Amisauton osakatalooki. Lähikaupan juopot. Poliisit tien varrella. Kyytiä kaipaava kaveri. Radiosta soivat peliin varta vasten sävelletyt ysärikamaluudet. Kaikki kummalliset jutut mitä tarkkasilmäinen löytää pelimaailmasta.

Ja se tunne, kun ensimmäisen kerran saat lopulta autosta vaihteen päälle ja se nytkähtää metrin eteenpäin ja sammuu. Voitto!

Kaiken käyttäjävihamielisyyden taustalla on muuten myös todella pikkutarkka ajosimulaatio. Ajaminen on mukavaa, joskin anteeksiantamatonta. Autojen tuunaus ja virittäminen on tärkeää myös pinnan alta, sillä karvanopat eivät vaikuta varsinaiseen ajotuntumaan mutta aurauskulmat ja moottorin asetukset sitäkin enemmän. Autojen tekniikka on ihan oikeasti mallinnettu todella viimeisen päälle, vaikka sitä ei kökön pinnan alta uskoisikaan. Mutta hei: jos tehdään peli amisautoilusta, niin ainakin automallauksen täytyy vakuuttaa!

Siinä sivussa peli on myös riemastuttava fysiikkalelu, jolla tehdään vielä taatusti lukemattomia kaheleita pelivideoita.

My Summer Car on käsittämätön viritys, joka luovii nerokkaimman hulluuden ylimmällä aallonharjalla. Se on niin kamala, niin outo ja silti samalla niin upea luomus, että sen kaheliutta todennäköisesti joko vihaa tai rakastaa. Näkökulmasta ja huonon huumorin ymmärryksen tasosta riippuen se on joko yhden tai viiden tähden peli, ja luultavasti yksi kaikkien aikojen hämmentävimmistä kaupallisesti julkaistuista suomipeleistä ikinä.

Ja armotonkin se on. Permadeath rankaisee. Älä aja kolaria tai jää maantiellä hurjastelijan alle. Kännissä ajaminen on vaarallista sekin.

Huom: vaikka My Summer Car onkin pelaajiaan vihaava vitsi, on se ihan oikea vitsi. Peliä on kehitetty aktiivisesti pitkään ja se on jo valmis tai ainakin toimiva peli oleellisilta osiltaan. Early access -julkaisun jälkeen onkin muikeaa odotella, että mihin suuntaan kehitystä viedään ja millaisia yllätyksiä ja kummallisuuksia meille jatkossa tarjotaan.

Jukka O. Kauppinen

Lisää aiheesta

Kesäautokaljapeli My Summer Car sai julkaisuluvan ennätysajassa – 94 prosenttia rakasti pikku amista

My Summer Car: sata lasissa, jalka suorana

Suomalaisuus näkyy maailmalla räntänä, v*tutuksena, kesäautoina ja kaljoitteluna

Torilla tavataan: My Summer Car rikkoi kansainvälisen uutiskynnyksen

Ei heikkohermoisille: My Summer Car Game kertoo hulluuteen syöksevästä kesäautoprojektista