Juuri nyt hirtti siinä määrin kiinni, että lienee pakko tehdä se viimeinen, suomikamalin ulostulo: joo-oh, olen kyllä pahalaatuinen alkoholistikin vielä. Olen myös ollut sitä pitkän aikaa. Tuo on se juttu jota on salailtu eniten kaikista, mutta kun taas ketuttaa, annetaanpa senkin mennä vihdoin. Rehellisyyshän ainakin teoriassa maan perii…

Syy tähän on Keskustan Alpi Ripatin hörähdys blogissaan. Hän ei näytä ymmärtävän ensimmäistäkään asiaa addiktioista, tai kaikkein vähiten alkoholismista riippuvuusoireyhtymän osana. Yhtyessään pohjoismaisen alkoholitutkimuksen kokonaiskulutuskonsensukseen noinkin naiivisti—ja tietenkin keskustalaisena tietämättään—hän ohittaa samaan aikaan niin kovemman addiktiotutkimuksen nykyisen valtavirran kuin jättää täysin piittaamatta yksityisten addiktien erityisistä elämäntilanteista ja tarpeista.

Yksityisnäkökulma

Hei helou, niinqu, me addiktitkin ollaan olemassa. Me ollaan ihmisiä myös. Jos tekee mieli puhua meistä, sopis sitten tuntea yksi meikäläisistä, ja ois aiheellista puhua sen kanssa hiukka pidemmin. Luodata sen tuntoja ja elämäntilannetta, ennen kuin latistaa meitin muottiin.

Mäkin kirjotan tätä blogahdusta juuri nyt varmaan parin promillen kännissä, eikä tämä valitsemani teinix-tyyli liene erotettavissa selvästä kirjoitustavastani kuin parhaimpien ystävieni näkemänä. Pomonikaan aikanaan eivät erottaneet sitä vuosikausiin, kun työelämässä on kuitenkin oltu ja tuotettu varsin pitkään jo.

Niinpä järkevä alkoholista ja addiktio-”ongelmasta” puhuva poliitikkobroileri saisi minusta opetella ensin hieman perusasioitaan. Kuten sitä että addiktioista kasvetaan yleensä luontaisestikin eroon. Sitä että ne saattavat hyvinkin johtua kokonaisuudessaan sosiaalisista syistä. Tai vaikka sitä että jos jostain jotain johtuu, niin sitten biologiasta.

Yhteisöllinen ja poliittinen näkökulma

Alpi katsoo tätä aihetta keskustapoliitikkobroilerina tietenkin puhtaasti yhteiskunnallisesta näkökulmasta, ja nähdäkseen arvovapaasta. Siinä hän lähtee postiinsa puhumalla lapsista, ja arvovapaa kompromissihan tietty kuuluu jo Keskustan nimestä. ”Kuka välittäisi lapsista”, kuten verkko-lore jo kysyy pitkältä ajalta; ”kukapa ei aina ajaisi debattia pienimpään yhteiseen tekijään jos pystyy”.

Ja se kysyy noin koska useimmat tuohon aiheeseen lähtevät eivät perustele väitteitään mitenkään, vaan vain vetoavat omiin, eriytymättömiin primaarituntoihinsa. Eihän tässä ole kyse siitä että välitetään alkkarista, tai edes tulevasta alkkarista, vaan signaloidaan toisille että itse ollaan hyvä ihminen joka vastustaa pahaa alkoholismia. Tai sitten vedotaan kyynisesti toisten, jo lapsia hankkineidenkin perustuntoihin. Luodaan uhkakuvia, sitä kautta maalataan vastustajat hirviöiksi, ja sitten jopa usein voitetaan peli.

Reilumpi, skeptisempi puhetapa

Perinteisesti tuota kuitenkin myös kutsuttiin ”halvaksi taktiikaksi”, tai ”lyömiseksi vyön alle”. Oikeassa ja reilussa aikuisten maailmassa se pitäisi perustellakin, jotta siitä olisi jotain hyötyä pitkällä aikavälillä. Eritoten kun moisella on tavallisesti perusteltu lähinnä huonoja juttuja, ja varsinkin yhteiskunnallisessa, julkisessa pelissä.

Niinpä tarvittaisiin sellaista tutkimusmateriaalia joka sitten perustelisi lasten lähtevän alkoholisteiksi mainitun markkinnoinnin tähden. Olen suhteellisen varma ettei sellaista ole. Hetkellisiä positiivisia reaktioita yhden tietyn tuotteen suuntaan kyllä mainoskokeissa on, yli vaihtoehtoisen tuotteen. Vaan mitään pidemmällä aikavälillä suurempiin kulutusmääriin tai addiktioon johtavaa ei.

Vai onko, Alpi?

Paska juttu; paska asenne; paska puhuja

Heti seuraavaksi Alpi menee yhteisvastuuseen ja vähempiosaisista välittämiseen. Yhtäkkiä yhteisöllisyyden nimissä kaikki vaikkapa meikäalkoholistin vastaväitteet on unohdettu. Yhteisöllisyys on puhdasta hyvää, ja siitä seuraa oikeutus mihin vain paternalismiin, kysymättä mitään sen kohteelta.

Tuo on aivan puhtaasti samaa konservatiivista pahantahtoisuutta ja pahantahtoista paternalismia kuin se raamatullinen huuhaa, jossa ”se joka piiskaa säästää, lapsensa pilaa”. Eli älä nyt edes viitsi enää; toi meni muodista jo vuosikymmeniä sitten, ja osa sen kannattajista mielestään oikein jopa hirtti kaverinsa tässä väliajalla.

Populismin riemuvoitto

Alpi ei edes osaa lopettaa ajoissa. Katsopa vain:

Vastuuta ei voi ulkoistaa loputtomasti yhteiskunnalle, joten kansalaisten vastuu itsestä ja muista korostuu myös alkoholin käytössä. Kannatan kohtuullista alkoholikulttuuria, jossa korostuu alkoholin myönteiset vaikutukset.

Mikä pirun ulkoistaminen tai vastuu tai yhteiskunta tai muukaan, puhumattakaan siitä kohtuullisuudesta? Nuo kaikki hyökkäsivät keskusteluun täysin puskan takaa, ja olen suhteellisen varma että jos pääsisin suoraan debattiin Alpin kanssa, hän ei osaisi määritellä kunnolla yhtäkään käsitteistä joita juuri käytti.

Kun eihän se oikeasti tutkimustiedon mukaan noin toimi. Eikä sen pitäisi edes toimia keskustapropagandassa, kun tuo on konsupropagandaa joka sopisi paremmin Kokoomuksen Lapin piirille. Sille jossa herätysliikkeet vielä vaikuttavat wahvasti, eikä temperanssiliike naistenkaan puolelta ole sortunut ”kohtuulliseen drinksukulttuuriin”.

Puhtaanvalkea broileri

Niinpä vähän luulen, että Alpi nappaa tavalliseen tapaan käsitteensä yleisestä, jaetusta, vellovasta, suomalaisesta kulttuurista, johon raittiusaate vaikuttaa vielä kauan kieltolain kumoamisenkin jälkeen. ”Viina paha, joten ihan taatusti siitä seuraa paljon kaikkea kamalaa, joten me vihataan ja vastustetaan sitä hyvinä ihmisinä. Paitsi kun me otetaan vaan yks drinkki, silleen sopivasti, ja sitten kotikylässä lyödään vastenmielisiä homoja päähän. Silleen sopivasti juunou. Ja paha nainen omenoineen. Oltiinhan me just sopivasti hiprakassa.”

Todellisuudessa Alpin tulisi ymmärtää, että alkoholia ei käytetä syyttä, sen enempää oikein kuin väärinkään. Hänen tulisi lukea aidot tutkimustuloksensa paitsi alkoholinkäytön prevalenssista, myös sen insidenssistä ja pitkäaikaisesta käyttökaaresta. Hänen tulisi ymmärtää sen kokonaishyödyt sen kokonaishaittojen ohella. Hänen tulisi yrittää samastua jopa kovaan alkoholistiin, kuten minuun; kenties lähteä jopa keskusteluun kanssani. Osana tuota oppimisprosessia hänen tulisi kyseenalaistaa niin poliittiset kuin emotionaaliset kuin rationaalisetkin lähtökohtansa, koska suuri osa niistä on selvästi vääriä, ja yksi sun toinen kohta niistä on varsinkin meikäläisen suht’ älykkään narkin kyseenalaistettavissa.

Kun tuo pohjatyö ehkä vihdoin olisi tehty, siitä voitaisiin kenties jatkaa muihinkin päihteisiin-huumeisiin, sekä jopa tiettyihin yleisiin narkkityyppisiin elämäntapoihin, kuten televisionkatsomiseen tai fesesidonnaisuuteen. Keskustakonsun kanssa jopa mulle mieluisimpaan seksiaiheeseen…

Niinpä olen onnellisesti Sampo, ja vain alkkari. En haluaisi olla Alpi edes selvänä päivänään.