Tästä on kyse Ulkomailla valmistetaan väärennöksiä suomalaisista vanhoista kolikoista.

Kolikoita myydään kansainvälisillä nettisivustoilla parilla eurolla.

Jopa tuhansien eurojen arvoiseksi luultu kolikko voi paljastua väärennökseksi.

Numismaatikko Jorma Imppola sai viime syyskuussa arvioitavakseen suomalaisen 1 pennin kolikon vuodelta 1882. Huutokaupassa sellaisen kolikon arvo olisi noin 100–150 euroa.

Kolikko vaikutti hyvälaatuiselta, mutta kaikki ei täsmännyt. Raha oli tavallista paksumpi ja painavampi. Kolikon arvopuolen numerot olivat hieman liian paksut ja kääntöpuolen koristeet olivat paikoin katkonaisia.

– Punnitsin rahan mukanani olleella tarkkuusvaa'alla, mikä kertoi kylmät totuuden. Kolikko oli ylipainoinen eli väärennös.

Tällaisia uusia väärennöksiä vanhoista suomalaisista kolikoista on tullut todella paljon vastaan suomalaisille vanhojen rahojen keräilijöille eli numismaatikoille.

– Niistä on tullut suoranainen maanvaiva, sanoo vaasalainen Jorma Imppola.

Arvokolikosta arvottomaksi

Suomalaisista vanhoista rahoista on viime aikoina tavattu väärennöksiä kymmenistä erilaisista kolikoista. Pelkästään numismaatikko Jorma Imppola on laskenut niitä olevan yli 30 erilaista.

Kopioita tehneiden suosiossa ovat erityisesti 1, 2, 25 ja 50 pennin kolikot vuodesta 1864 lähtien aina vuoteen 1890 saakka. Lisäksi väärennöksiä on 1800-luvun yhden ja kahden markan kolikoista.

Vanhoja kolikoita tehtaillaan väärennöksiksi periaatteessa samalla tavalla kuin esimerkiksi taidetta. Yksi taidetaulu on kuitenkin ainutkertainen tuote, joten väärennetyn kolikon erottaminen tuhansien aitojen kolikoiden joukosta on jo huomattavasti vaikeampaa. Siksi todennäköisyys ansaita kolikkoväärennöksellä on merkittävästi suurempi kuin taideväärennöksellä.

Pahimmassa tapauksessa tuhansien eurojen arvoiseksi luultu kolikko muuttuu hetkessä täysin arvottomaksi. Tällainen on esimerkiksi 1 penni vuodelta 1864. Aito penni olisi arvoltaan 2 000–3 000 euroa. Tälläkin hetkellä kyseisen kolikon väärennöstä myydään eräässä kansainvälisessä nettikaupoissa alle kahdella eurolla.

– Niitä on myyty huuto.net-sivustolla aitoina ja sitä ei tiedä kukaan, kuinka paljon niitä on myyty kädestä käteen kirpputoreilla. Ihan siis höynäytetty tietämätöntä, sanoo Jorma Imppola.

Ylärivissä aito penni vuodelta 1864. Alarivissä väärennös, jossa arvopuolen helmireunuksen oikeassa yläkulmassa on yksi piste liikaa. Jorma Imppola

Kun parin euron arvoisesta kolikosta välikäsien kautta häviää tieto sen alkuperästä, voi sen omistaja luulla sitä aidoksi. Totuus paljastuu viimeistään silloin, kun kolikko tuodaan myyntiin numismaattiseen huutokauppaan. Pettymys kolikon omistajalle on tuolloin valtava.

– Olen kuullut ihan kamalia tarinoita siitä, että tuhansien eurojen väärennös on ostettu aitona. Kauhein tarina on, kun eräälle keräilijälle myytiin 40 000–50 000 euron arvoinen kolikko. Keräilijä maksoi siitä myyjille kymmeniä tuhansia euroa. Kyseessä oli kuitenkin melko huonolaatuinen kopio, joka netissä olisi maksanut 2 dollaria. Kun keräilijälle selvisi, että häntä on huiputettu, niin voit uskoa, miten hiilenä hän oli, kertoo numismatikko Jorma Imppola.

Tehtaat ilmeisesti Kiinassa

Suomen Numismaatikkoliiton puheenjohtaja Erkki Lähderannan mukaan uusia väärennöksiä vanhoista kolikoista tarjotaan erityisesti ihmisille, jotka eivät niitä vääriksi tunnista.

– Kokemattomat ihmiset niitä ostaa. Sieltä ne helposti leviävät kokoelmiin, kunnes paljastuu, että muutamat kolikot kokoelmassa ovatkin täysin arvottomia, kertoo Lähderanta.

Numismaatikkopiireissä yleinen käsitys on, että kolikkokopiota tehtaillaan Kiinassa, jossa tehdään kolikoita kaikista maailman rahoista. Reitti Suomeen kulkee Suomen numismaatikkoliiton puheenjohtajan Erkki Lähderannan mukaan seuraavasti.

– Ne jotka kolikoita valmistavat, laittavat niitä myytäväksi maailmanlaajuisille nettisivustoille. Sieltä kolikoita ostavat jotkut suomalaiset ja myyvät niitä täällä.

Väärennetty kolikko voi olla Suomessa myynnissä nettisivustoilla tai vaikka kesätorilla, jolloin ohikulkija saattaa sen hetken mielijohteesta ostaa.

Toisinaan suomalaiset myyjät saattavat väittää väärennöksen olevan aito, mutta eivät kuitenkaan läheskään aina.

– Myyjä voi vain kertoa, että tässä on tällainen pennin kolikko. Ostaja saa sitten päätellä aitouden itse, kertoo Lähderanta.

Myös joillakin ulkomaisilla nettisivuilla kerrotaan jo alun perin, että kyseessä on kopio alkuperäisestä. Sieltä kolikon parilla eurolla ostanut ihminen voi myydä sitä eteenpäin aitona kolikkona tai hän voi myös olla kertomatta, että kyseessä on kopio.

Ylärivissä aitoja 2 markan kolikoita vuosilta 1865 ja 1866. Alarivissä vastikään tehtyjä väärennöksiä. Jorma Imppola

Kaikki kelpaa

Väärennöksien kohteiksi ovat joutuneet sekä yleiset että harvinaisetkin vanhat markat ja pennit.

Yksi tällainen harvinaisuus on 2 pennin koeraha vuodelta 1866, jonka hinta voi huutokaupassa nousta jopa 10 000 euroon. Keräilijöillä niitä lienee aitoina vain parisenkymmentä.

– Ne ovat niin harvinaisia, ettei niitä pysty vertailemalla tunnistamaan, onko se aito. Sellaisia kolikoita ei ole juuri kenenkään kokoelmissa, kertoo Suomen numismaatikkoliiton puheenjohtaja Erkki Lähderanta.

Numismaatikko Jorma Imppolan mukaan tällaisesta 2 pennin koerahasta tehtyjä väärennöksiä on viime aikoina ollut runsaasti tarjolla. Joku saattaa tietämättömyyttään ostaa sellaisen isollakin summalla.

– Kokematon keräilijä saattaa mennä halpaan, toteaa Imppola.

Muita todella harvinaisia kolikoita ovat 2 markan kolikko vuodelta 1867 ja 1 markan kolikko vuodelta 1870. Niistäkin on väärennöksiä tarjolla.

– Se aito yhden markan kolikko on niin harvinainen, että niistä kaikki tunnetut kappaleet ovat yhdessä tunnetussa kokoelmassa. Vuoden 1867 kahden markan kolikon arvo on 50 000–100 000 euroa. Väärennöksiä saa netistä kahdella eurolla, kertoo Suomen numismaatikkoliiton puheenjohtaja Erkki Lähderanta.

AliExpress-sivustolla on myytävänä väärennös Suomen vuoden 1864 markasta hintaan 1,56 dollaria eli 1,37 euroa. Ebay-sivustolla lähes samanlaisesta kolikkoväärennöksestä pyydetään 149 euroa. Petri Kivimäki / Yle

Yleisimmät väärennetyt vanhat kolikot ovat Lähderannan mukaan 1 penni vuodelta 1864, 2 penniä vuodelta 1866, 50 ja 25 penniä vuodelta 1876, 2 markkaa vuodelta 1905 ja 1 markka vuodelta 1864.

– Aidon vuoden 1864 yhden markan kolikon arvo on noin 100–150 euroa, kertoo Erkki Lähderanta.

Vuoden 1864 yksi penni on harvinainen ja sen arvo kuntoluokasta riippuen on 1 000– 3 000 euron välillä. Erkki Lähderanta on nähnyt tästäkin kolikosta myytävänä väärennöksiä suomalaisilla nettisivustoilla. Hintapyynnöt ovat tuhannen ja kolmen tuhannen euron välillä.

– Se vuoden 1864 pennin kolikko on yleensä helppo tunnistaa väärennökseksi. Aidon kolikon reunalta puuttuu yksi piste, mutta väärennöksessä se on.

Väärennöksen tutkiminen

Harvinaisia ja aitoja vanhoja suomalaisia kolikoita tulee nykyään kätköistä esille todella harvoin. Suomen numismaatikkoliiton puheenjohtaja Erkki Lähderanta uskoo, että vanhojen talojen piilot on tutkittu moneen kertaan, eikä todella harvinaisia kolikoita enää löydy kuin aivan sattumalta.

Kolikon tutkiminen vaatii kokemusta ja tarkkaa analysointitaitoa. Nopeimmillaan väärennöksen erottaa kertasilmäisyllä, jos asiantuntija tuntee aidon kolikon ulkomuodon. Kolikkoa voidaan myös verrata kuvan perustella aitoon kolikkoon, jolloin väärennös jo usein paljastuu.

Ylärivissä aitoja ja alarivissä väärennettyjä pennin kolikoita. Numismaatikko Jorma Imppolan mukaan väärennökset näyttävät ensisilmäyksellä pelottavan aidoilta. Väärennöksessä A-kirjaimessa on oikealla puolella kiemurassa halkeama, josta väärennöksen voi aidosta erottaa. Jorma Imppola

Tärkeä ja melko helppo tunnistustapa on kolikon paino. Väärennöksessä on poikkeuksetta käytetty eri metalliseoksia kuin aidossa kolikossa. Kolmas tutkimustapa on kolikon mitat. Tarkka mittaus osoittaa helposti väärennöksen, jos väärennös on esimerkiksi aitoa kolikkoa paksumpi.

– Se voidaan tehdä myös saman arvon eri vuosilukujen kolikoilla, koska mitat ovat samat, kertoo Erkki Lähderanta.

Neljäs tutkimustapa on metallianalyysi, jossa spektrianalysaattorilla valon avulla mitataan metallin pinnasta kolikon koostumus. Tällainen laite maksaa useita tuhansia euroja, minkä takia sitä harvoin pystytään käyttämään.

Lappeenrantalaiselle antiikkikauppiaalle Timo Myyryläisellekin on tullut kopio Suomen vuoden 1867 2 markan kolikosta. Tommi Parkkinen / Yle

Petossyyte voi odottaa

Taideväärennösten tutkinnassa kunnostautunut Keskusrikospoliisin rikosylikonstaapeli Kimmo Nokkonen kertoo, että poliisille tällainen vanhojen rahojen väärennös on uusi ilmiö. Hän ei kuitenkaan ylläty siitä, että myös vanhoja kolikoita väärennetään.

Nokkosen mukaan väärennöksen myyjä syyllistyy petokseen, mikäli myyjä tarkoituksella erehdyttää ostajaa.

– Jos kyse on noin sadan euron arvoisesta kolikosta, on kyseessä todennäköisesti lievä petos. Useiden tuhansien arvoisen kolikon kohdalla puhutaan jo törkeästä petoksesta.

Myyjä voi syyllistyä myös rikokseen väärennysaineiston hallussapidosta. Rikoslain mukaan (siirryt toiseen palveluun)väärennysrikoksen tekemiseen tarkoitetun välineen tai tarvikkeen hallussapito ilman perusteltua syytä on kielletty. Rikoksesta voidaan tuomita sakkoon tai enintään kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen.

Väärentäjät entistä taitavampia

Väärennetyn kolikon tutkiminen on jatkuvasti muuttunut entistä vaikeammaksi, sillä väärennöksiä tekevät ihmiset ovat omalla alallaan kehittyneet valtavasti.

Juha Marienberg Pohjois-Karjalan numismaatikoista kertoo, että epärehellisen myyjän parhaat markkinat ovat hyvälaatuisilla väärennöksillä. Ne kun saa helposti kaupaksi hyvällä katteella. Tällaisia ovat esimerkiksi vanhat hopearahat.

– Suomalaisista kolikoista varmastikin yksi suosituimmista on juuri vuoden 1864 markka. Aidon peruskuntoisen kolikon hinta on noin 100 euroa, joten voittoa on tiedossa mukavasti. Kolikosta tehty kiinalaisväärennös on niin hyvälaatuinen, että nopeasti katsomalla väärennös menee täydestä kuin väärä raha. Lisäksi kyseessä on Suomen ensimmäinen markka, joka esimerkiksi kirpputorilla lienee helppo myydä sopuhintaan kenelle tahansa myyntipöydän luo pysähtyneelle, kertoo Marienberg.

Juha Marienberg on pelkästään tänä vuonna havainnut väärennöksiä yli kymmenestä eri suomalaisesta kolikosta. Enää väärennökset eivät ole vain 1800-luvun rahoja, vaan markkinoille on tullut myös itsenäisyyden ajan kolikkoväärennöksiä.

– Näistä tekeleistä kultarahajäljitelmät lienevät ne vaarallisimmat. Ja ainahan on vaara, että markkinoille ilmestyy jotakin, jota ei väärennökseksi enää kukaan edes tunnista, kertoo Juha Marienberg.

Väärennetyn kolikon voi epähuomiossa ostaa kuka tahansa. Tommi Parkkinen / Yle

Poliisi kehottaa tekemään tutkintapyynnön

Tähän mennessä numismaatikot ovat usein tyytyneet kohtaloonsa, eikä tutkintapyyntöjä rikollisesta toiminnasta ole tehty. Suomen numismaatikkoliiton puheenjohtaja Erkki Lähderanta kertoo ilmoittaneensa kolikkojen myyjälle, että väärennöksiä ei saa myydä.

– Jotkut myyjät suhtautuvat asiallisesti, mutta jotkut taas niin, että mitä se sulle kuuluu.

Poliisi sen sijaan toivoo, että numismaatikot ja muut alan harrastajat tekisivät myyjistä tutkintapyyntöjä.

– On varmaan kaikkien etu, että rikollinen toiminta saadaan loppumaan. Kannustan tekemään tutkintapyynnön poliisille, sanoo Keskusrikospoliisin rikosylikonstaapeli Kimmo Nokkonen.

Suomen Numismaatikkoliiton lappeenrantalainen puheenjohtaja Erkki Lähderannan mukaan väärennösten ilmaantuminen Suomeen on hyvin surullista. Tommi Parkkinen / Yle

Suomen numismaatikkoliiton puheenjohtaja Erkki Lähderanta kehottaa ihmisiä varovaisuuteen kirpputoreilla ja nettikaupoissa.

– Ostaa sitten taidetaulun tai kolikon, ja se on liian halpa ollakseen totta, niin yleensä sellaiset eivät ole totta. Jos saa 5 000 euron kolikon 2 000 eurolla, niin hälytyskellot pitäisi soida. Kolikko on silloin yleensä väärennetty tai varastettu, sanoo Suomen numismaatikkoliiton puheenjohtaja Erkki Lähderanta.

Vaasalainen numismaatikko Jorma Imppola harmittelee, että väärennetyt kolikot helposti pilaavat koko rahankeräilyharrastuksen.

– Keräilijöiden kannattaisi pitää näppinsä irti väärennöksistä. On vain ajan kysymys, milloin ne tulevat markkinoille aitoina. Yksi väärä raha saattaa pilata koko kokoelman ja asettaa sen kyseenalaiseksi, sanoo Imppola.