Am dat o fugă până la Slatina ca să încercăm halvița și braga de la cofetăria Atletul albanez și să vedem cum e viața culturală în orașul cu o populație de 70.000 de locuitori.

Când ajung în centrul istoric al Slatinei, am impresia că am nimerit într-un decor de film. Un fel de In Bruges, doar că pe dos. Clădiri în paragină cu tencuială căzută, firme vechi și geamuri sparte.

Și peste toate astea, un strat de liniște și amorțeală.

Sunt însă și colțuri în care mai mișcă ceva. Ici-colo se văd birouri de avocați și executori judecătorești, seconduri și buticuri de 2/2. Se aude scârțâitul unei porți și hârșâitul unui radio. O femeie de vreo cincizeci de ani stă rezemată de ușa unui bar întunecat, ține ochii mijiți și trage din țigară.

Dimineața asta de februarie se simte ca una de aprilie. Sub soarele blând, ne învârtim pe alei pietruite și ne oprim în dreptul unor blocuri, care par cam rupte din peisaj printre atâtea clădiri istorice. Pe zidul unuia dintre ele scrie:

„Aici s-a aflat casa în care s-a născut marele dramaturg Eugen Ionescu (Slatina 1909 - Paris 1994)”

La doi pași mai încolo e intrarea într-o agenție Loto. Nici că se putea ceva mai potrivit pentru un autor care a făcut din hazardul vieții o temă constantă. Cum poate tot de hazard ține și faptul că Slatina nu a ocupat un loc prea important în viața lui Ionescu (unul dintre cei mai importanți dramaturgi europeni ai secolului XX), deși orașul e împânzit cu busturile lui. Țara în care și-a petrecut copilăria a fost Franța, acolo unde s-a mutat împreună cu familia când avea mai puțin de doi ani.

Undeva mai jos, tot în centrul vechi, se află Atletul albanez, mica prăvălie a familiei Memish, blocată parcă în timp, cu podeaua scârțâitoare și pereții tapetați în dungi. Familia Memish a poposit pe meleagurile valahe în urmă cu vreo trei secole, iar Atletul albanez a luat naștere în 1912 (din anii 70 își are sediul aici, pe strada Dinu Lipatti). Despre Hashim Memish (n.1939), cel care ține cofetăria în picioare de cinci decenii încoace, s-a scris mult în presa din România și în jurul acestui loc există o întreagă mitologie.

„Singura afacere privată care a rezistat regimului comunist”, „cea mai veche firmă privată din România”, „o afacere de o eternitate” sunt doar câteva din titlurile care apar când se vorbește despre Atletul albanez. În ultima sută de ani, locul a fost vizitat de artiști, scriitori, ambasadori & fotbaliști, de la Ceaușescu și Charles de Gaulle până la Nicolae Dobrin și Dan Barna, toți s-au înfruptat din înghețata, halvița și braga de aici.