Există trei categorii de oameni în societate.

A. Oamenii care produc. Construiesc. Transportă. Fac lucruri să se întâmple. Muncesc şi munca lor rezultă într-un produs real, măsurabil şi util. De la agricultori la programatori, ăştia sunt oamenii care fac societatea să funcţioneze.

B. Oameni care distrează. Aici intră orice chestie care stimulează într-un fel sau altul omul fără a produce ceva realmente necesar. Lucruri opţionale. Muzicieni, păcălici, fotbalişti. Eu şi Oana Pellea. Dacă ne-am imagina societatea ca o barcă, ăştia ar fi oamenii care ar fi aruncaţi peste bord primii când barca s-ar scufunda. Sunt utili doar cât barca pluteşte.

C. Paraziţi sociali. Oamenii care nu produc absolut nimic. Ci doar plimbă resurse prin furt şi minciună de la băieţii din categoria A spre ei. Aici intră hoţii, oamenii care lucrează în publicitate, cerşetorii, popii şi mulţi mulţi alţii. Nu au nici un efect pozitiv asupra societăţii. Singurul motiv pentru care nu au fost încă aruncaţi din barcă e că oamenii din categoria A în general sunt proşti, miloşi şi toleranţi.

Acum vreo două săptămâni, o poveste atât de cusută cu aţă albă încât trebuia să fii mai prost decât un ciorap găurit ca să o crezi, a început să circule pe internet. Un băiat, Alex Puică, voia 100 000 de like-uri ca să îl accepte părinţii viitoarei lui soţii. Cum ar fi trebuit să funcţioneze treaba asta, dacă ar fi fost reală, habar n-am. Dar îmi imaginam în cap un mustăcios bătrân explicăndu-i unui mucea „Îmi erai antipatic şi te credeam pielea dintre scrot şi anus. Dar ai reuşit să strângi 100 000 de like-uri, aşa că sunt mândru să îţi spun <<fiule!>>. Acum du-te şi fă sex cu fata mea!”. Până şi o şosetă găurită s-ar fi prins că e făcătură. Îţi spune bunul simţ. Mai ales că pagina n-avea nici o poză cu o faţă de om şi era updatată periodic, în stilul caracteristic al unei maimuţe care a terminat SNSPA-ul şi a învăţat acolo ce cuvinte să folosească ca să fie plăcută de oi.

Era evident o campanie. Nu am spus nimic, că în genul ăsta de lucruri, orice aş fi spus ar fi fost publictate. Mai ales că era nedemonstrabil că e făcătură.Astăzi am văzut că ipoteticul Alex era invitat la Măruţă. Şi, complet ciudat, absolut toţi oamenii pe care îi am în lista de prieteni şi sunt în Pro (am lucrat vag pe acolo) îi dăduseră like. Inclusiv Andi Moisescu, care e băiat deştept şi n-are obiceiul să dea like la toate căcaturile decât dacă îi scrie în contract. Era evident o campanie ProTV. Ceea ce s-a şi dovedit a fi, câteva ore mai târziu, când băiatul ăla antipatic din reclame la telefonie, cu bărbia cu gropiţă, de zici că e un anus de viezure, a apărut la Măruţă. El era Alex Puică şi tot căcatul era o campanie de promovare a unui film sau serial de rahat.

„Aşa, şi?”O să spuneţi voi. M-au păcălit puţin. Mare chestie.

Te-au păcălit puţin pe tine. Dar voi sunteţi 100 000 de oameni. În total au păcălit foarte mult.

Aşa funcţionează minciuna şi furtul ideal. Nu minţi un om tare. Nu furi de la un om în ultimul hal. Minţi şi furi puţin o masă de oameni. Să nu se simtă niciunul destul de indignat încât să facă ceva.

De-aia se poate fura de la stat cu sacul. Pentru că nu ţipă nimeni. Ok, au furat 18 milioane de euro. Dar tehnic ţie ţi-au furat 1 euro, pe care oricum îl dăduseşi la impozit. N-are rost să te ataci pentru un euro. Ok, cerşetorul ăla câştigă de 10 ori cât tine pe luna, dar tu i-ai dat doar 1 leu. N-are rost să te ataci pentru 1 leu. Nu te-a violat anal pe tine. Doar a băgat un milimetru de penis pentru o nanosecundă în anusurile tuturor. El a terminat la fel de satisfăcător. Singura diferenţă e că oamenii n-au simţit violul destul încât să se supere.

Ok. Te-a păcălit cu un like. Are rost să te ataci pentru un like?

Da. Are.

Pentru că un gaura-pulii de la marketing s-a folosit de tine şi de alţi 99 999 de oameni ca să îşi promoveze gratis produsul. Un cetăţean din categoria C te-a minţit ca să-i vinzi moca băşinile. Pentru că eşti neatent, credul şi prost. Şi că înghiţi orice poveste dacă conţine emoţie, fără să te întrebi dacă e falsă sau adevărată. Dai un like. Că nu te doare mâna. Ţie ţi-a furat doar 30 de secunde din viaţă. Ce e 30 de secunde?

Atunci când dai ceva gratis, chit că ţie nu îţi pasă de acel lucru, fă şi tu nişte calcule simple. Vezi câţi oameni mai dau acel lucru gratis şi vezi cât adună parazitul social din milă şi prostie. O să vezi că de obicei parazitul social din chestia aia mică de care nu-ţi pasă o să trăiască mult mai bine decât tine. Şi când îi dai, promovezi şi încurajezi acest gen de comportament.

Şi acum o să spui: Stai coaie, că nu i-am dat like. Aşa e. Dar ai văzut povestea în feed. Ai prieteni care i-au dat. Dacă nu mă crezi, intră pe pagina aia şi vezi. Şi fă ceva în legătură cu asta. Spune-le. Explică-le. Sunt proşti. De-aia au dat like. Pentru că sunt proşti. Dar e datoria ta să îi educi. Că de-aia sunt în cercul tău social.

Şi da, ştiu că îţi vorbesc fără respect şi te simţi ofensat. Dar e doar din cauză că nu vreau nici să te mint, nici să te fur. Mă doare în pulă dacă mă consideri antipatic. Nu-s Alex Puică, să mă dau simpatic pentru a profita de tine. Uite. Reformulez ideea ca să îţi fie uşor să îi dai copy paste pe wall prostului care a dat like la chestia aia. Pentru că eşti leneş

„Mincinoşii de la ProTV au profitat de naivitatea, ignoranţa şi bunătatea ta ca să îmi bage mie pe gât nişte rahat. Te-au făcut vânzător de rahat în numele lor pe gratis. Te-au plătit cu o minciună ca să îmi vinzi mie serialul lor cretin cu Alex Puică. Fii mai atent la ce dai like, pentru că aia promovezi în cercul tău social. Ştiu. E uşor să apeşi un like. Nu te doare nimic. Dar vinzi lucruri în care nu crezi unor oameni pe care îi cunoşti. Nesimţirea neintenţionată e tot nesimţire”

Şi toată lumea. Intraţi pe pagina voastră de facebook, la about şi daţi de rotiţa mouse-ului în jos. O să ajungeţi la lista de chestii pe care le promovaţi gratis. Ştiu, sunt lucruri în care credeţi acolo. Filme, muzică, oameni. Alea e bine să le aveţi. Promovaţi lucrurile care vă plac. Restul, dislike. Căraţi în cârcă nişte paraziţi sociali care trăiesc din like-urile voastre în loc să muncească.