Danskere og schweizere ligner hinanden, når det kommer til velstand og lykke. Landene har ellers helt forskellige politiske institutioner og er bygget fundamentalt forskelligt op. I en ny bog om det gode samfund sammenligner professor Peter Nannestad og fire kolleger de to nationer.

| Nina Hermansen

Danmark og Schweiz er begge små, succesrige lande med befolkninger, der hører til blandt de rigeste og lykkeligste i verden. Men inden for politologiens verden har man længe stillet sig selv spørgsmål: Hvorfor går det så godt i to lande, der har så forskellige politiske institutioner og er bygget på fundamentalt forskellige økonomiske modeller?

Danmark er en klassisk velfærdsstat baseret på høj skat, mens mange af de opgaver, som det offentlige varetager i Danmark, bliver løst i privat regi og finansieret gennem forsikringer i Schweiz. Fem forskere, heriblandt professor Peter Nannestad fra Institut for Statskundskab på Aarhus Universitet, har set nærmere på denne problemstilling og gennemgår i en ny bog de to landes forhold. Bogen er udgivet på forlaget Springer, og bag projektet står foreningen Det Gode Samfund.

"Landene er næsten så forskellige, som man kan tænke sig inden for demokratiske styreformer. Men når vi kigger på, hvad systemerne producerer, er det forbavsende ens," siger Peter Nannestad.

Alle interesser bliver hørt i begge lande



I modsætningen til Danmark er Schweiz kendt for føderalisme. Forbundsniveauet er lille, og principielt tages alle beslutninger på kommunalt niveau. Når det kommer til velfærden, er alle i Schweiz forsikret – det er obligatorisk. Det offentlige hjælper, hvis borgerne ikke selv har råd.

Ifølge professor Nannestad er der en simpel forklaring på, hvorfor to så forskellige lande fungerer så ens: Det handler i bund og grund om, at man med meget forskellige institutioner kan opnå de samme resultater. Et konkret eksempel er måden, hvorpå begge lande håndterer forholdet mellem flertal og mindretal.

"Alle demokratier kæmper med det samme problem: Et flertal, som er imod et bestemt forslag, men ikke har stærke følelser omkring det, kan nedstemme et mindretal, for hvem spørgsmålet er enormt vigtigt. Det kan på sigt føre til spændinger i samfundet," siger professoren og forklarer, at velfungerende demokratier har mekanismer, der løser denne problemstilling.

Det er tilfældet i både Danmark og Schweiz. Herhjemme har vi en lang tradition for, at interesseorganisationer bliver hørt så tidligt som muligt og er en central del af de politiske forhandlinger. Korporatismen sørger altså for at glatte problemet ud. I Schweiz er løsningen direkte demokrati og føderalisme.

"Direkte demokrati betyder, at de, for hvem et spørgsmål betyder meget, har større incitamenter til at deltage i afstemninger om det, end de, for hvem spørgsmålet er ligegyldigt," siger Peter Nannestad.

Samtidig betyder den altid tilstedeværende trussel om en folkeafstemning, at der er et betydeligt pres for at finde frem til brede kompromisser. Når mange beslutninger samtidig tages på kommuneniveau, er det oftest nemmere at blive enige. Kantoner og kommuner er nemlig i mange henseender mere homogene end Schweiz som helhed.

"Der er stor forskel mellem korporatisme på den ene side og direkte demokrati og føderalisme på den anden side. Men begge dele er med til at sikre, at særligt berørte interesser kan blive hørt og kan gøre deres indflydelse gældende."

Dansk børnepasning kan være vejen frem



Ifølge Peter Nannestad er det med forskningsprojektets resultater muligt at skabe en mere nuanceret debat om, hvordan et samfund skal indrettes.

Forskerne kommer ikke med en anbefaling om, at Danmark skal gå i samme retning som Schweiz – eller omvendt. I stedet er formålet at nedbryde nogle af de forestillinger, der er om begge samfundsmodeller.



"Selv om Schweiz har et helt andet velfærdssystem end Danmark, ligger folk altså ikke på gaden og dør af sult, og selv om skatterne er betydelig højere i Danmark end i Schweiz, går danskerne på arbejde alligevel," siger professor Nannestad.

Han mener eksempelvis, at Schweiz kan lære meget af den danske børnepasning. I alpelandet bliver kvinderne ifølge forskning mindre lykkelige, når de får børn – og det hænger ifølge Nannestad sammen med, at de er nødt til at blive hjemmegående, da institutionspladser er få og alt for dyre. Omvendt kan danskerne lære af schweizernes forsikringsordninger.

"Der er langt større frihed til at indrette sig, end man måske normalt vil stå ved i den politiske debat."

Yderligere informationer

Bogen "The Good Society: A Comparative Study of Denmark and Switzerland" er udkommet på forlaget Springer. Den er skrevet af Peter Nannestad, Martin Paldam, Henrik Christoffersen, Michelle Beyeler og Reiner Eichenberger.

Peter Nannestad, professor

Institut for Statskundskab, BSS

Aarhus Universitet

T.: 87165581

M: pn@ps.au.dk

Web

Forskningsnyhed