Lektor Christian A. Nielsen leverer en formfuldendt Erasmus Montanus (Pol. 17.10.), idet han spørger, om jeg mon støtter slaveri og tortur. Jeg er jo kritiker af menneskerettighederne, og de forbyder den slags. Ergo må jeg være for! At både tortur og slaveri blev forbudt i Danmark længe før vedtagelsen af de hellige erklæringer, synes at forbigå Nielsens opmærksomhed.

Alle får rædselsfulde billeder på nethinden ved tanken om tortur. Fra Abu Ghraib til fortidens vold ved fremtvungne tilståelser. Hæsligt! Men så snævert ser menneskerettighedsprokuratorerne ikke begrebet. Her har forbuddet været brugt til en stribe bandbuller imod Danmark: for isolationsfængsel, for frihedsberøvelse af afviste asylansøgere og forbud mod udvisning af hærdede kriminelle udlændinge.

Var det, hvad vi mente med forbuddet mod tortur? Det var i hvert fald ikke, hvad der fulgte, da Danmark afskaffede slaveri og tortur – længe før de hellige konventioner. Dengang kunne man holde skæg og snot for sig.