»Jeg ved godt, det er forkert at sige, og det er ikke noget, jeg siger højt til mine børn. Jeg ved godt, at vi har råd til det og alt det dér, men inderst inde er jeg bare bange for, at mine børn bliver voldtaget, eller at de (flygtningene, red.) kommer og røver vores hjem. Så får de også en masse børn her, og så har vi balladen. Det er en økonomisk byrde, og så kommer al den kriminalitet, som de laver, som man hører om alle steder. Jeg er bare ærlig. Don’t hate.«

Sådan siger en kvinde, Information møder i indkøbscentret Holte Midtpunkt i Rudersdal. Hun ønsker ikke at opgive sit navn.

»Jeg kan godt sidde to og to med veninder og tale om de her ting, men ellers tør man ikke sige det. Så bliver man hatet på,« siger hun.

Efter nabokommunen Gentofte er Rudersdal Danmarks rigeste kommune med en gennemsnitlig indkomst på 483.142 kroner pr. person om året før skat; for hele landet er tallet 292.172 kroner. Kommunen skal modtage 70 flygtninge, der har fået asyl, hvoraf cirka halvdelen er syrere på flugt fra borgerkrigen i Syrien, der siden 2011 har kostet 200.000 mennesker livet.

Men det bliver ikke let for Rudersdal at finde plads til flygtningene, mener borgmester Jens Ive (V).

»Nu er vi der, hvor vi ikke kan blive ved,« sagde han i sidste uge til Berlingske og gjorde sig overvejelser over, at kommunen kunne blive nødt til at leje villaer til 35.000 kroner om måneden for at imødekomme behovet.

»Vi ender der, hvor vi tager et total nedslidt hotelværelse og overbetaler for at få lov til at lægge fire mennesker ind på et enkeltværelse. Er det det vi vil byde flygtninge som modtagelse i Danmark?,« siger Jens Ive til Information og opfordrer Københavns Kommune til at hjælpe med at finde midlertidige boliger til flygtningene.

I går blev borgmesterens bekymring så imødekommet af statsminister Helle Thorning-Schmidt (S), der bebudede, at regeringen vil stramme asylreglerne for at »tage noget af presset fra vores kommuner og asylcentre,« som hun formulerede det i sin åbningstale til Folketinget

Der er ikke plads

En muzak-udgave af »Smooth Operator« flyder ud af loftshøjttalerne mellem de lyserøde balloner i Holte Midtpunkt. Irmaslagteren har tilbud på en »flot dansk kalveculotte« til 60 kroner halvkiloet, og de første Fejø-æbler er landet i grøntafdelingens trækasser. Her deler mange borgmesterens bekymring over at skulle modtage de 70 flygtninge.

»Kig dig omkring. Der er ikke plads til flygtninge. Selvfølgelig skal vi tage nogle flygtninge – selvfølgelig – men jeg tror også, man skal passe på i Danmark med at tage flere, end vi kan huse,« siger 38-årige Rasmus Borre, der er selvstændig og på vej tilbage til kontoret med frokostsmørrebrød fra Kvickly.

– Men det handler om 70 mennesker. Synes du, det er for mange?

»Jeg har svært ved at se det ske i praksis. Jeg ville bedre kunne se det andre steder,« siger han.

Mellem Holte Helsekost og Rudersdal Juveler møder vi 43-årige Selahattin Ceran. Han kom selv til Danmark fra Tyrkiet for 17 år siden og har i 13 år arbejdet på Café Emil i Holte Midtpunkt.

»Der er ikke plads,« siger han, da vi spørger til de 70 flygtninge.

– Men der var plads til dig engang?

»Det var dengang. Det er anderledes nu. Vi har massere af udgifter og de (flygtningene, red.) kan ikke finde arbejde. Det er svært,« siger han

I en Megafon-måling i forrige uge, svarede 55 pct. af danskerne, at de gerne ville have de eksisterende asylregler strammet; et ønske, regeringen altså nu vil imødekomme.

Når flygtninge har fået asyl, fordeler Udlændingestyrelsen de nyankomne til landets kommuner efter en model, der bl.a. tager højde for indbyggertal og antal af udlændinge. Derfor skal en kommune som Ishøj, hvor 30 pct. af indbyggerne er fra et ikkevestligt land, ikke tage mod nye flygtninge, mens en kommune som Rudersdal – hvor kun 5,8 pct. af de 55.000 indbyggere kommer fra ikke-vestlige lande – altså skal modtage 70 flygtninge. Til og med august i år har 3.426 personer fået asyl i Danmark, og 4.008 er blevet familiesammenført.

Klokken 14 hos frisør Kisum er Caroline på 52 år ved at få stylet sit lysstribede hår. Hun er hjemmegående og har god tid til at læse de fire aviser, hun abonnerer på, fortæller hun.

»Det er en meget konservativ kommune det her, så det er svært at blive integreret. Vi skal passe på med at tage imod asylansøgere, som vi ikke kan følge op på med bolig og job. Man kan jo ikke bare daske rundt, vel. Det tror jeg ikke er så populært her i kommunen. Medmindre man selv har valgt det og har økonomisk mulighed for det,« siger hun.

– Det er der nok ikke så mange af dem, der er flygtet fra borgerkrig, der har …

»Nej præcis. Det er også svært.«

Så må han skaffe plads

Bag Holte Midtpunkt strækker et liebhaverkvarter sig langs Furesø. Her er glaserede tegl, postkasser i mat kobber og forgyldte flagstangsknopper. En sort Audi og en Mini Cooper hygger sig i en garage i ly for efterårsblæsten, som langsomt ændrer farven på kvarterets bøgehække fra grøn til gyldenbrun. På plænerne er hibiscus og rhododendron allerede afblomstret. En enkelt villa er til salg: 153 m² med syv værelser til 4,7 mio.

Vi er i en såkaldt rigmandsghetto: en type boligområde, som Arbejderbevægelsens Erhvervsråd i en række analyser har peget på har været i vækst siden 1980’erne.

Netop på grund af den store velstand i Rudersdal mener gymnasielærer Christina Kramer, at kommunen burde tage imod flere flygtninge. Hun er netop flyttet til Holte fra Nørrebro og kalder Rudersdal »et urealistisk smørhul«.

»Det er godt for mine børn at bo her, men jeg tænker nogle gange, at det ikke er sådan, verden ser ud,« siger hun.

»Vi er ret selvoptagede heroppe,« siger Tille Jessen på 78 år, der har boet i Holte i 60 år. »70 mennesker. Betyder det noget økonomisk? Der kan godt bo et par stykker hos mig, selv om jeg ikke har så meget plads,« siger hun.

I tøjbutikken Henius & Møll- gaard er en kvinde ved at prøve et par sorte cowboystøvler i læder. Hun vil ikke have sit navn i avisen, når det handler om flygtninge. »Jeg skal ikke have noget klinket,« som hun siger.

»På et tidspunkt handlede jeg nede i Netto og – nu bryder jeg mig ikke om Nettos varer – men de var næsten indvandrere alle sammen der. Jeg havde et par Yves Saint Laurent-solbriller med, som kostede over 2.000 kroner. Da jeg kom ud, var de væk. Og jeg ved godt, hvem det var. Det var sådan en dame med tørklæde og det hele på. 2.000 kroner, værsgo!« fortæller hun.

Alligevel vil hun gerne have flere flygtninge til kommunen.

»Der vil altid være brodne kar. Lige meget hvor du er i verden. Jeg vil kalde det småborgerligt, når man ikke gør det. Det er også derfor jeg gerne vil flytte. Jeg er ved at skrive en musical, og jeg er træt at det her. Folk er så snobbede,« siger hun.

72-årige Bente Rantsen, der er pensioneret jurist, er enig.

»Der er jo ingen, der står og siger: ’her er plads til flygtninge’. Man finder altid et argument, der passer ind: Man har ikke råd, man har så mange i forvejen, man har ikke plads. Det burde ikke være noget problem,« siger hun, der er ulasteligt klædt i bidselsko, silketørklæde og termojakke.

– Det er netop en af de ting, Jens Ive peger på. At det er svært at finde plads …

»Så må han skaffe plads,« siger Bente Rantsen.