Det er afgørende vigtigt for både planetens fremtid og dansk økonomi, at vi får en stærk klimaaftale til COP21 i Paris. Derfor må regeringen ikke sabotere aftalen med dansk nærighed

Det er ikke bare planetens fremtid, der er på spil, når ministre fra hele verden i denne uge skal forhandle en klimaaftale på plads til klimatopmødet COP21 i Paris.

Jo stærkere og jo mere ambitiøs aftalen er, jo større økonomisk gevinst er der også at hente for Danmark, der som bekendt er blandt de førende lande i verden, når det kommer til udviklingen af grønne energiteknologier.

En analyse fra Dansk Industri viste for nylig, at den danske eksport af energiteknologier forventeligt kan blive fordoblet i løbet af de næste 15 år, når verdens lande skal gennemføre de klimaplaner, som de allerede inden klimatopmødet har meldt ind.

I 2014 løb eksporten af energiteknologier op i knap 75 milliarder kroner og udgjorde omkring 12 procent af den samlede danske vareeksport. Samtidig genererede området over 50.000 danske arbejdspladser. Eksporten af grønne energiteknologier løb op i 43 milliarder kroner. Det kan vi være stolte af. Vi tjener penge og skaber job på at gøre verden grønnere.

Dansk Industri har i analysen fokuseret særligt på eksport til EU, USA, Kina og Mexico, der i 2014 var på knap 60 milliarder kroner. Denne eksport vil i 2030 nå op på 115-125 milliarder kroner i 2014-priser, anslår DI.

Hvis landene bliver endnu mere ambitiøse på klimaområdet, vil det danske eksportpotentiale også stige. Det er sød musik i ørerne på de fleste.

DI vurderer i øvrigt, at andelen af grønne energiteknologier vil udgøre en stadig større del af eksporten, så det bliver jo bare bedre og bedre.

Danmark står til at indkassere de mange milliarder kroner i eksportindtægter, fordi visionære politikere og virksomheder i årtier har satset benhårdt på området. Satsningen har båret frugt. Men det viser for mig at se også, at det er vigtigt, at vi bliver ved med at være den bedste i klassen.

Når regeringen slækker på de danske klimamål, som den konsekvent har gjort, siden den vandt magten i juni, skaber det usikkerhed om den danske førerposition.

Det er selvsagt skidt for virksomhederne, der da også har kritiseret regeringen for de slækkede ambitioner.

Men det enorme eksportpotentiale viser også, at Danmark har alt at vinde på en global klimaaftale. Derfor bør det være regeringens fornemmeste opgave at gøre alt, hvad den overhovedet kan for at sikre, at den aftale, vi får, bliver så ambitiøs som overhovedet muligt.

Det har den desværre ikke gjort. Eksempelvis leverer regeringen meget skuffende på det danske bidrag til den klimafinansiering, der er så afgørende for, at vi får en aftale på plads i Paris.

Det drejer sig om nogle hundrede millioner kroner, men regeringen skærer i stedet for at øge indsatsen, der ellers kunne bidrage til, at vi får den aftale, vi har brug for.

Regeringen skylder de danske virksomheder, det danske velfærdssamfund og klodens klima at gøre en større indsats. I stedet blev regeringen i klimatopmødets første uge udnævnt som ’Fossil of the Day’ af 950 NGO’er – en slyngelpris, der gives til lande og regeringer eller andre, der gør deres bedste for at blokere for en klimaaftale.

Det duer simpelthen ikke. Hvis regeringen vil være erhvervsvenlig, opfører den sig helt forkert. Det er trist at være vidne til.

Det er endnu ikke for sent at ændre kurs. Klimaminister Lilleholt kan overraske positivt i Paris og levere støtte til en ny klimaaftale i et omfang, som vi kan være bekendt og som også vil hjælpe dansk økonomi på sigt.