Leijona oli kotimaan uutinen kesällä 1992. Juhannuksen alla metsätöissä ollut mies kertoi nähneensä suuren kissaeläimen ja myöhemmin samaa väittivät monet silminnäkijät.

Ylen Lappeenrannan toimitus oli valmistautumassa juhannuksen viettoon kesällä 1992, kun toimitukseen saatiin varmalta kuulostanut tieto leijonan liikkumisesta Ruokolahdella.

Havainnon oli tehnyt tiistaina 23. kesäkuuta leimikkoa suunnittelemassa ollut silloisen Enso-Gutzeitin hankintaesimies Martti Auvinen. Seuraavana aamuna hän teki havainnoistaan ilmoituksen poliisille.

Maastoon lähti viranomaisten ja paikallisten asukkaiden lisäksi useita toimittajia ja kuvaajia, sillä myös Kaakkois-Suomen rajavartiosto vahvisti löytäneensä jälkiä. Elvi-leijonasta tuli uutisköyhän kesän pelastus mediataloille. Leijonajahdista kerrottiin tuoreeltaan muun muassa Ylen illan tv:n pääuutislähetyksessä.

Leijonasta useita havaintoja – tassunjälkiä tehtiin myös lusikalla.

Muutamia päiviä myöhemmin eläimeen törmäsi Immolan varuskunnan maastossa vartiovuorossa ollut varusmies. Varuskunnan lähistöllä oli käynnissä kaksipäiväinen sissiharjoitus, johon osallistui sata varusmiestä.

Yle

– Pari sekuntia molemmat oltiin paikoillaan, sen jälkeen läpytin käsiä ja eläin lähti loikkaamalla pois, kertoi upseerioppilas Timo Puumalainen radion ja tv:n haastattelussa.

Havaintoa varmistivat Kaakkois-Suomen rajavartioston löytämät jäljet, jotka tunnistettiin leijonan jättämiksi.

Peräti kolme ministeriötä määräsi paikalle petotutkijan. Hän vahvisti jälkien kuuluvan suurikokoiselle kissaeläimelle, joka saattoi olla leijona. Jäljet erosivat selvästi esimerkiksi karhun tassun painalluksesta.

Sen jälkeen eläimestä tehtiin kymmeniä havaintoja Imatralla, Ruokolahdella ja muuallakin Suomessa. Ilmoitusten todenperäisyyttä selvittivät niin rajavartiosto, riista-asiantuntijat kuin poliisikin.

Tapahtuman pitkittyessä, monet alkoivat vähitellen epäillä koko leijonan olemassaoloa. Eläimestä ei saatu koko kesän aikana ainuttakaan valokuvaa ja maastosta alkoi löytyä jälkiä, jotka varmuudella oli tehty lusikalla.

Tuliko leijona oikeasti Venäjältä?

Kaakkois-Suomen rajavartiostossa tuolloin työskennellyt kapteeni Antti Väisänen kertoi, että leijonasta tehtiin havaintoja paljon julkisuudessa kerrottua enemmän. Esimerkiksi leijona oli tullut vielä elokuussa rajapartioita vastaan, mutta hypännyt takaisin Venäjän puolelle ihmiset havaittuaan.

Leijona oli Väisäsen mukaan karannut venäläisestä sirkuksesta. Sirkus oli matkannut Kannaksella junalla, mutta huonokuntoisella radalla eläintenkuljetusvaunu kaatui ja yksi leijona pääsi karkuun.

Myös venäläiset rajavartijat havaitsivat eläimen rajanylitykset. Imatran Niskapietilän kohdalla Venäjän puolella sijaitsee Haukan vartioasema, jonka päällikkö tapasi Väisäsen.

– Venäläisten valvontalinjalle oli ilmestynyt öisin leijonan jälkiä, kun eläin ylitti rajan, kertoo evp. kapteeni Väisänen venäläisten kertoneen.

Toisen arvion mukaan leijona olisi ollut Keski-Euroopasta Kannakselle siirretyn joukko-osaston lemmikki, joka oli livistänyt sopivan hetken tullen.

– Lähtikö se etsimään entistä kotia ja täältä löysi tutut hajut – varuskunnan perustuoksu on lännessä ja idässä sama. Se on naftaliini, ruuti ja aseöljy, sanaili kapteeni Antti Väisänen.

Viimeinen jälkihavainto eläimestä tehtiin syyskuussa – Venäjän puolella.

Ruokolahti hyödynsi leijonaa markkinoinnissa vuosikymmenen

Yle

Oli leijonaa todella tai ei, Elvi-leijona jätti pysyvän jäljen suomalaisen median ja Ruokolahden historiaan. Parin viikon aikana pelkästään Yle Lappeenranta teki eläimestä kymmeniä juttuja ja havaintoja seurattiin lähes ympärivuorokautisesti. Kukaan ei kuitenkaan tiedä varmuudella, oliko Ruokolahdella leijonaa vai ei.

Leijonan seikkailut nostivat kuitenkin Ruokolahden kunnan suomalaisten tietoisuuteen ja kunta sai ilmaiseksi julkisuutta, josta se muutoin olisi joutunut maksamaan miljoonia markkoja.

– Huumorintäytteinen julkisuus on ollut hyvää ja esimerkiksi matkailuyrittäjät ovat hyödyntäneet leijonaa markkinoinnissa, sanoo kunnanjohtaja Antti Pätilä.

Paikallisen ravintolan ruokalistalle 25 vuotta sitten noussut leijonapizza myy edelleen hyvin, ja tuhannet matkailijat pysähtyvät kesäisin kiertääkseen kuntaan avatun, leijonan tarinaan perehdyttävän luontopolun.

Vielä löytyy niitä, jotka uskovat leijonaan

Ruokolahden Virmutjoella sijaitsee Kalpiiviitan kylä, jonka asukkaat kokoontuvat viikkoa ennen juhannusta muistelemaan kesän 1992 tapahtumia. Kyläläiset ovat kiinnittäneet kallioon muistomerkin paikalle, jossa eläimestä tehtiin ensimmäisiä havaintoja.

Kyläläinen Oiva Keltanen oli rakentamassa saunaa Virmutjoen laitamille ja tasannut illalla pihan.

– Aamulla pihalla olivat jäljet, joissa näkyi neljä varvasta ja ne olivat painuneet syvään. Illalla sitten selvisi, mille eläimelle nämä kuuluivat, sanoo Oiva Keltanen.

Leijonan etsinnät päättyivät heinäkuun alkupuolella. Ruokolahdelle kutsutut Korkeasaaren eläintarhan asiantuntijat totesivat, ettei eläimen pyydystämiseen ole edellytyksiä, kun eläintä ei voida paikallistaa. Korkeasaaren konsteilla eläintä ei saataisi kiinni, eikä sen jälkeen kukaan muukaan sitä enää yrittänyt tehdä.

Alla Elävän arkiston video. Lue lisää Elävän arkiston artikkelista Ruokolahden leijona hiipi metsissä ja mediassa.