På dagen i dag, 4. juni for 29 år siden, stod en helt vanlig mann med to handleposer i hendene foran en stridsvogn på Den himmelske freds plass – en av mange stridsvogner sendt for å slå ned på demonstrasjonen som inspirerte verden.

Bildet av Den ukjente rebell ble nylig kåret til et av verdenshistoriens mest innflytelsesrike bilder av Time Magazine. Bildet er blitt et viktig symbol på folkets motstand mot autoritære regimer. Selv om bildet fra 1989 ikke er glemt, forvitrer minnet om hendelsen for hver dag Kina vokser seg mektigere.

Kinesere i dag

Vi lever i et av verdens frieste og mest velstående samfunn – et privilegium ytterst få i verden deler. Mens vi tar ytringsfrihet og demokrati for gitt, gir mennesker rundt om i verden daglig sine liv for å oppnå disse idealene.

Nylig ble vi kjent med to sanne, kinesiske patrioter på Oslo Freedom Forum, en årlig konferanse i Oslo der menneskerettighetsforkjempere, dissidenter og aktivister samles for å dele sine historier og erfaringer. Fang Zheng og Yang Jianli har gitt alt i kampen for å fremme frihet og demokrati i Kina.

Kina er ikke vår venn

Sammen med nesten en million medstudenter, møtte de opp på Den himmelske freds plass i en demonstrasjon som etter hvert ville utfolde seg til å bli en av de mest grusomme massakrene i nyere tid. Over 300,000 soldater ble mobilisert for å slå ned på demonstrasjonene, og stridsvogner rullet inn i Beijings gater. I Kinas hovedstad, ble kinesiske studenter slaktet av det kinesiske militæret.

Ti tusen mennesker mistet livet i de skjebnesvangre vårdagene i 1989, og mange flere ble skadet. Fang Zheng ble overkjørt av en stridsvogn idet han reddet en venninne. Det grufulle synet av Zheng sine knuste bein ble dokumentert av en utenlandsk journalist, og ble et mektig bilde på hva ukontrollert makt kan finne seg i å gjøre.

Det lille som var igjen av beina hans, ble amputert bort. På sykehuset ble han møtt av sikkerhetspolitiet. De insisterte på at han skulle lyve, og si at han hadde mistet beina i en trafikkulykke. Zheng nektet. Han har levd med konsekvensene siden, og lever i dag i eksil i USA.

Følg debatten også på Facebook og Twitter

Kina blir stadig mer autoritært

Identiteten til Den ukjente rebell er ennå ikke kjent, men hans handlinger den grufulle dagen har blitt kjent over hele verden – overalt, unntatt for i Kina. De ti tusen menneskene som ga sine liv for åpenhet, demokrati, ytringsfrihet og pressefrihet i Kina den blodige våren i 1989, risikerer å bli glemt av sine medborgere.

Det er fordi kommunistregimet i Kina driver en omfattende sensur for å fjerne alt som kan minne om at massakren fant sted. Familiemedlemmene til de modige studentene som ga sine liv for idealene vi i Norge tar for gitt, får ikke lov til å markere dagen da kinesiske myndigheter tok fra dem brødre og søstre, sønner og døtre.

Det er på tide at Norge får seg en ryggrad i internasjonalt diplomati.

Terskelen for dissens har aldri vært høyere. Den makten myndighetene har til å overvåke, intimidere, fengsle og drepe meningsmotstandere, er Orwelliansk. Xi Jinping, diktatoren i Kina, har nærmest erklært seg selv som keiser på livstid ved å endre på den kinesiske grunnloven. Han styrer Kina med jernhånd.

Under hans ledelse, har Kina begynt å rangere sine borgere etter lydighet og lojalitet.

Kinesiske myndigheter nekter for at de har politiske fanger, men det er løgn. Per august 2017, har amerikanske myndigheter registrert 8,850 tilfeller av politiske og religiøse fanger i Kina. Nobels fredsprisvinner, Liu Xiaobo, døde nylig i kinesisk fangenskap, og hans kone sitter fremdeles i fengsel.

På tross av kinesiske myndigheters gjentatte menneskerettighetsbrudd, sitter Kina i FNs menneskerettighetsråd. Altfor mange land frykter konsekvensene av å stå opp mot Kina.

Norge må ta ansvar

Kina er ikke vår venn. Nå som Kina etablerer seg som en stormakt, er det viktig at vi bidrar til å kaste lys på det kinesiske myndigheter ønsker å skjule mest. Her har Norge vært for feig. I 2014, nektet den borgerlige regjeringen å møte Dalai Lama.

Daværende utenriksminister Børge Brende lot seg intimidere av den autoritære stormakten, og fryktet at det ville bli vanskeligere å forhandle handelsavtaler med Kina dersom Norge tok et tydelig standpunkt når det gjaldt situasjonen for menneskerettigheter i landet.

Det er på tide at Norge får seg en ryggrad i internasjonalt diplomati. Vi kan ikke vike fra våre mest fundamentale verdier og idealer for å tilfredsstille en mektig stormakt. Vi må bære fanen for menneskerettigheter, frihet og demokrati høyt – også når det er vanskelig. Om én mann har ryggrad nok til å stå opp mot regimet i Kina alene, bør man kunne forvente at fredsnasjonen Norge også er villig til å stå opp for menneskeverdet.

La oss aldri glemme de modige studentene som ofret sine liv for å kunne leve i et samfunn som vi tar for gitt. Om våre politikere evner å demonstrere en brøkdel av det motet verden så for 29 år siden, er vi på god vei til å fortjene stemplet som fredsnasjon.