Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Vanskelige saker har en tendens til ikke å forsvinne. De henger på som lakselus. Det fikk Per Sandberg for alvor smake på denne uka, da han måtte møte opp i arbeidsretten for å svare for skjult epost-korrespondanse mellom politisk ledelse og lakselobbyen.

Det vakte oppsikt da Dagbladet i fjor sommer avslørte at e-poster sendt til Per Sandbergs private gmail-konto, var kommet på avveie. Det var naturligvis særlig pikant fordi avsenderen var Frode Reppe, fagsjef for kommunikasjon og næringspolitikk i Norske sjømatbedrifters landsforening (NSL). Han er kjent som en aktiv og aggresiv lobbyist, som blant annet har figurert i Morgenbladet og Harvests grundige avsløringer om samrøret mellom forskningsmiljøer, forvaltning og oppdrettsbransjen.

En av e-postene fra Reppe til Sandberg ble sendt bare dager før regjeringen skulle offentliggjøre sin beslutning om produksjonsområder for laksenæringen. En beslutning som ville ha stor betydning for NSLs medlemmer. E-posten inneholdt et omstridt notat som diskrediterer forskningen som regjeringen tidligere hadde vist til.

E-posten vitner om nærkontakt av tredje grad. Det reiser grunnleggende tvil om vi kan ha tillit til at regjeringsapparatet styres etter rederlige og gjennomsiktige prinsipper.

E-posten til Sandberg kom ikke fram. Reppe hadde tastet inn adressen feil slik at e-posten havnet hos Sandbergs navnebror i Sverige. Den svenske Sandberg valgte å gå til Dagbladet med saken.

Men den nådde toppledelsen i departementet. I tillegg til Sandberg, sto statssekretær Roy Angelvik i adressefeltet - også han med privat e-postkonto. Angelvik har siden bekreftet at mottok e-posten på privat konto, og beklaget at den ikke ble journalført.

Slike avsløringer pleier å føre til opprydding. I en normal verden ville det fått konsekvenser på begge sider av epost-utvekslingen. Men den eneste som har vist vilje til å ordne opp, er NSL. Frode Reppe fikk sparken, og denne uka startet arbeidsrettsaken etter at han saksøkte arbeidsgiver for usaklig oppsigelse. I retten i Trondheim la han kortene på bordet. Og i kortstokken var Per Sandberg sparknekt.

Reppe gjentok det han har sagt i intervjuer tidligere: Det var Sandberg personlig som ga ham den private gmail-adressen.

I retten utbroderte han ytterligere. Reppe skal ha fått i stand et skjult møte i 2016 ved å bruke statssekretær Angelviks private epost. Etter dette møtet, mellom forskerne som sto bak den omstride rapporten som siden ble oversendt, NSL og Sandberg, skal ministeren ha vinket Reppe inn på sitt kontor hvor han stakk til ham epost-adressen sin på en lapp.

Dermed hadde Reppe sikret seg både ministerens og statssekretærens private adresser, i følge vitnemålet. Reppe sa i retten at han antok dette var vanlig praksis blant statsråder. Det understreker det uholdbare i saken. Det etterlater tvil om landet styres via «kjøkkenveien».

Sandberg har vært svært påpasselig med hvordan han har svart på Reppes påstander. I retten denne uka ble han dessverre ikke utfordret direkte, antakelig på grunn av taktiske hensyn fra motparten som ikke ønsket at det skulle ende opp med ord mot ord. Overfor fiskeribladet Fiskaren har han uttrykkelig sagt at han ikke har gitt adressen til Reppe. I et skriftlig svar til Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité er han mer finurlig.

Der skriver han seg rundt det sentrale: om han overleverte epost-adressen. I stedet forsikrer han at det «finnes ingen hemmelig bakkanal inn til verken meg eller andre i min politiske stab», men avslutter med: «Slik spørsmålene gjennom denne saken, om jeg har gitt ut denne e-postadressen, har blitt stilt, så har jeg ikke kunnet garantere at den aldri har blitt gitt til noen som må anses som aktører i norsk samfunnsliv. Men jeg kan garantere at det ikke er mottatt noen e-post fra NSL på min private e-post».

Nei, for den havnet jo hos den svenske Per Sandberg!

Dette er interessant. Fiskeriminister Per Sandberg snakker rett fra levra til Fiskaren. Overfor Stortinget, hvor han er grunnlovsforpliktet til å snakke sant, nyanserer han og unngår å svare direkte. Det gjør han vel vitende om at jobben ryker hvis han blir tatt i løgn.

Da Dagbladet og NRK fotfulgte ham ut av retten i Trondheim torsdag ettermiddag, nektet han å svare på spørsmål om e-postadressen. Han lovet i stedet å gi et intervju om saken når rettskraftig dom i arbeidsrettssaken foreligger. Hvis saken blir anket, kan det drøye minst ett år. Hvor lenge skal offentligheten gå rundt og lure på om ministre strør lapper med private epostadresser til lobbyister?

Slik kan ikke Per Sandberg få lov til å bukte seg. Erna Solberg bør ikke kunne leve med at denne mistanken henger over en av hennes statsråder.

Kontrollkomiteen på Stortinget gjør det garantert ikke.