Debatt Valgresultatet tilsa at en faneflukt lå i kortene. For å få med seg KrF og Venstre i byråd, har det en gang så mektige Ap latt seg lede av tullepartiene.

Velgerne sitter med skjegget i postkassen. Det er et problem for demokratiet. Ved første høve til hestehandel, i den altoverskyggende saken i bypolitikken, ofrer valgets seierherre sitt prinsippfaste standpunkt. Det er et klassisk eksempel på hvor gebrekkelig partipolitikken er: - Vi mener det vi mener, fullt og helt. Helt til vi mener noe annet.

Den holdningen vil nok fortsette å forfølge Bybanens skinnegang som en mare. Hvis noen tror at den videre utviklingen fra nå av ligger fast, er de utillatelig naive. Så langt har alle forsøk på spikre enighet fremstått som å samle vann i en sil. Byrådsenigheten mellom Ap, KrF og Venstre er ny. Men silen er den samme gamle.

Altså erklæres omkampen herved for åpnet.

Dilettanteriet rundt Bybanen handler mindre om politikernes uformuenhet enn om det uløselige i oppgaven. Bybane-miseren har bekreftet en ubehagelig realitet som planleggerne burde ha tatt innover seg helt fra starten av. De særegne topografiske forholdene i Bergen sentrum egner seg svært dårlig for en skinnegående overflatebane. Det tradisjonelle byrommet er rett og slett for trangt til å svelge unna en slik mastodont, uten at det vil gå på bekostning av en mengde andre urbane kvaliteter. For ikke å snakke om alternative utviklingsmuligheter.

Eksempelvis er det alt for lite fokus på hvordan en endring i biltrafikken, som Bybanen over Bryggen nødvendigvis vil føre med seg, kommer til å virke inn på de trafikale forholdene i Kong Oscars gate, på Vetrlidsallmenningen, langs Øvregaten. I likhet med Bryggen er dette gateløp som har et enormt potensial, både trivselsmessig og økonomisk – under forutsetning av at de blir gjenstand for en drastisk trafikksanering. Bybanen vil fiksere trafikkbildet ikke bare på Bryggen og på Torget, men også i de tilstøtende områdene. En skinnegående bane over Bryggen svinebinder gamlebyen, helt uten alburom, i all overskuelig fremtid.

Og så har vi Åsane.

På mange måter, ikke minst takket være de geografiske barrierene mot sentrum, utgjør Åsane en autonom enhet. Bydelen lever sitt eget liv. Befolkningstettheten gjør Åsane til en by i byen, på størrelse med Tønsberg. Med tanke på kommunereformens krav til fornuftige strukturendringer, finnes det gode argumenter for å skille Åsane ut fra Bergen – tilbake til situasjonen før 1972 – og la åsabuene styre seg selv.

Inntil videre fremstår en slik mulighet som utopisk. Men ikke desto mindre, fremfor alt på bakgrunn av den demografiske kjøttvekten, har folk i Åsane krav på respekt for sine behov. Integrering er et nøkkelord: Åsane må bindes sterkere til bykjernen og de andre bydelene, noe som forutsetter rask og effektiv transport. Den trege Bybanen, med sin endeløse rekke av faste stoppesteder, er neppe svaret på den utfordringen.

Personlig er jeg ikke i tvil om at en T-baneløsning mot Åsane er det eneste rette. Det som hadde gjort susen, ville være en bane med få strategiske stopp, fjellgående under gamlebyen, og med tilknytning til øvrig banenett på Nygårdstangen: godt utenfor det historiske sentrum.

Ved siden av effektivitet, er vernet av tradisjonelle byprospekter selvsagt et sentralt poeng ved å legge banen i tunnel. Derfor har jeg aldri forstått hva som skulle være fordelen ved et tunnelinnslag i Peder Motzfeldtsgate, fremfor å la banen gå over Bryggen. Belastningen på det ikoniske bymiljøet ved Lille Lungegårdsvann ville ikke være mindre enn ødeleggelsene som ligger innbakt i Bryggen-alternativet.

Men uansett hvor Bybanen skal gå, enten over eller under jorden, representere den en ekstremt kostbar måte å frakte et begrenset antall mennesker på. Ville kanskje det beste for byen være å nøye seg med banen til Fana? Hvorfor ikke la Bybanen ende opp som en torso, en amputasjon, et monument over enda et bergensk selvbedrag: av vi bor i en by som krever infrastruktur for en millionbefolkning? Så kan ny teknologi – basert på gass, biodiesel, batteridrift – sørge for at et fleksibelt busstilbud ikke belaster miljøet i utrengsmål.

Utvilsomt har det for lengst gått så mye prestisje i bybaneutbyggingen at det skal mye til for å ta rev i seilene. Men det er jo lov å håpe. I kjølvannet av den idiotforklarte pengebruken til høyrebyrådet, er Schelderup & co ute etter måter å kneppe inn budsjettene på. Å legge ned en videre bybanesatsing ville være et røslig bidrag til løsningen av byens økonomiske floke. Kanskje kunne boligskatten avvikles i samme slengen?

Hvordan politikerne skal ro seg ut av den bakevjen som Bybanen vil fortsette å være i, uavhengig av det nye forliket, får bli deres egen sak. Med hensyn til Bybane over Bryggen har flertallet av velgerne bare én ting å si:

Vi beliter oss ikkje.

Å spikre enighet har fremstått som å samle vann i en sil.