Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Lørdag kveld kunne vi lese om en 22-åring som døde etter bruk av syntetisk cannabis. Det er første registrerte dødsfall knyttet til syntetisk cannabis i Norge. Må det enda et dødsfall til for at politikerne forstår at forbudslinjen deres har spilt fullstendig fallitt?

De siste årene har vi sett flere nye rusmidler komme til Norge. Hundrevis av internettsider tilbyr tusenvis av forskjellige syntetiske stoffer. Tross iherdig og svindyr innsats fra myndighetene i nesten alle verdens land, har man ikke fått bukt med tilbyderne.

Narkotikakartellene prøver å etterlikne naturlige rusmidler som folk har noenlunde kontroll over, for å snike seg rundt lovverket. Etter hvert som listene over forbudte stoffer oppdateres, lages stoffer med enda mer søkte sammensetninger. Det blir et kappløp mellom politi og tilbyder, som fører til enda farligere stoffer.

Fellesnevneren for alle de nye rusmidlene, er at de er ukjente. Både for brukerne og politiet. Det fører til overdoser og dødsfall.

Dødsfallet bør markere et skifte i norsk narkotikapolitikk. Istedenfor å overlate produksjonen og informasjonsmonopolet til kriminelle, bør vi ta ansvar og regulere omsetningen av cannabis. En ordning der brukerne vet hva de får, vil slå beina under de kriminelle.

Legalisering av cannabis vil også fjerne mesteparten av etterspørselen etter de syntetiske cannabinoidene, som har en mye høyere risikoprofil enn ordinær marihuana.

Som attenåring er tiden da jeg ikke kunne kjøpe alkohol lovlig, friskt i minne. Det var rett og slett umulig for en uten skjeggvekst å kjøpe seg en sixpack. Likevel tok det meg ikke mer enn ti minutter å ta bussen ned til Jernbanetorget eller sette meg i Sofienbergparken før jeg ble tilbudt marihuana. Hadde jeg takket ja, ville ikke mannen i svart hettegenser spurt meg om legitimasjon. Det var lettere for meg å få tak i hasj enn pils.

Med strengt regulerte utsalgssteder ville mennene i hettegensere vært nødt til å gi seg. Det ville også blitt vanskeligere for syttenåringer å få tak i en joint, og de som hadde fått det til likevel, ville ikke risikert å røyke noe de kan dø av.

Regulerte utsalgssteder gjør det også lettere å fange opp dem som sliter. Hadde man omprioritert en brøkdel av det politiet bruker i «the war on drugs», ville det reddet liv.

Det er på tide å slå beina under kriminelle narkotikakarteller som ødelegger enkeltmennesker, familier og samfunn. En strengt regulert legalisering av cannabis er første skritt i retningen av en mer human ruspolitikk. Hvor mange flere må dø før myndighetene innser at ruspolitikken deres styres av kriminelle bander, og ikke et virkelig ønske om å forebygge?