Nuorten työntekijöiden sairauslomat eivät anna mitään erityistä syytä epäillä heidän sukupolvensa työmoraalia, sanovat tutkijat.

Yle pyysi Taloustutkimusta selvittämään, miten suomalaiset suhtautuvat saikuttamiseen eli sairausloman hankkimiseen valehtelemalla. Kyselyn perusteella nuoret eivät valehtele sairauslomasta juuri sen useammin kuin muutkaan.

Kymmenen prosenttia alle 35-vuotiaista myönsi joskus ilmoittautuneensa sairaaksi, mutta jääneensä pois töistä muusta syystä. Kaikenikäisistä vastaajista näin myönsi tehneensä kuusi prosenttia. Virhemarginaali oli kolme prosenttiyksikköä suuntaansa.

Ne, joiden mielestä saikuttaminen on todellinen ja yleistyvä ilmiö, etsivät siihen syytä muun muassa työn arvostuksen laskemisesta nuorten keskuudessa (siirryt toiseen palveluun). Mediassa pulpahtelee silloin tällöin tarinoita jopa nuorista, jotka ottavat sairauslomaa juhlimiseen (siirryt toiseen palveluun). Tutkimus ei ainakaan vahvista tällaista tulkintaa.

Monesti omat sairauspoissaolot arvioidaan matalammaksi kuin muiden. Ari Väänänen

Taloustutkimuksen tutkimuspäällikkö Juho Rahkosen mukaan kuvitelma saikuttavasta nuoresta voi osittain kummuta siitä, että nuorten näkemykset hyvästä työnteosta ovat erilaiset kuin vanhempien. Kellokorttiajattelu voi olla heille vierasta, vaikka sinänsä työnteko olisi heille vähintään yhtä merkityksellistä kuin aiemmissakin sukupolvissa.

– Mutta se ei kerro välttämättä huonosta työmoraalista, vaan joustavuudesta.

"Satunnaiset poissaolot ovat pieni ilmiö"

Työterveyslaitoksen vanhemman tutkijan Ari Väänäsen mukaan alle 35-vuotiailla on jonkin verran enemmän lyhyitä 1–3 päivän sairauspoissaoloja kuin muilla. Vanhemmilla työntekijöillä poissaolot ovat kuitenkin pidempiä – ja yli 85 prosenttia kaikista sairauspoissaolopäivistä tulee pitkistä, yli kolmen päivän sairauslomista.

– Siinä mielessä satunnaiset poissaolot nuorilla ovat kuitenkin pieni ilmiö verrattuna kokonaissairastamiseen, Väänänen sanoo.

Miksi on helpompi epäillä seuraavan sukupolven työmoraalia kuin omansa? TTL:n erikoistutkija Matti Joensuun mukaan nuoret eivät ole yhtenäinen ryhmä, jonka käyttäytymistä voisi yleistäen arvioida. Työelämän ongelmakohdista puhuttaessa keskustelu tuppaa kuitenkin kääntymään eri ryhmien ominaisuuksiin.

– Tässä on myös pientä havaintojen vääristymää. Monesti omat sairauspoissaolot arvioidaan matalammaksi kuin muiden työpaikalla, sanoo puolestaan Väänänen.

Ennenkin on oltu huolissaan

Toni Pitkänen / Yle

Nuorten työasenteita tutkinut Tampereen yliopiston dosentti Pasi Pyöriä huomauttaa, että nuorista on oltu huolissaan aina.

Kun nuorisotyöttömyys nousi rajusti 1970-luvun lopussa, työttömyyden pelättiin heikentävän työn arvostusta nuorissa. Kymmenen vuotta myöhemmin oli nousukausi ja silloin pelättiin, että taloudellinen nousi rapauttaisi nuorten opiskelu- ja työinnon.

Sotienjälkeisenä aikana on saatettu etsiä työhön ahkeraa työmiestä, joka ei juopottele – ainakaan kovin paljon. Pasi Pyöriä

Tänä päivänä mietitään, ovatko kaverisuhteet ja harrastukset nuorille niin tärkeitä, että työtä ei pidettäisi enää yhtä tärkeänä kuin ennen. Tutkijoiden mukaan nykynuoret eivät kuitenkaan arvosta työtä sen vähempää kuin aikaisempien sukupolvien nuoretkaan.

– Iän myötä työn arvostus kasvaa ja varmaan työkokemuskin kehittää ihmisen vastuullisuutta. Toisaalta nuoret tekevät paljon hommia, jotka eivät välttämättä vastaa omaa koulutusta. Sekin voi näkyä arvostuksessa.

Hän ymmärtää sellaisten työnantajien turhautumisen, joilla on ollut vaikeuksia saada kunnollisia nuoria työntekijöitä palkattua. Julkisuudessa tällaiset yksittäistapaukset saavat kuitenkin enemmän huomiota osakseen kuin kokonaisuutta ajatellen olisi syytä.

Tämän päivän saikuttamisilmiölle löytyy vastineita myös historiasta. "Vanhassa maailmassa" oli tavallisempaa, että osa työviikosta vierähti kosteissa tunnelmissa.

– Sotienjälkeisenä aikana on saatettu etsiä työhön ahkeraa työmiestä, joka ei juopottele – ainakaan kovin paljon, Pyöriä nauraa.

"Silloin oltiin niska- ja selkävaivojen vuoksi pois"

Nykypäivän sairauspoissaoloissa näkyy myös se, että tietoisuus mielenterveyden ongelmista on kasvanut. 1970-luvun työläisillä ei välttämättä ollut sanoja kuvata mielenterveysvaivoja, vaan ne olivat "hulluutta".

– Silloin oltiin niska- ja selkävaivojen vuoksi pois, vaikka todellinen syy saattoi olla muualla, Työterveyslaitoksen vanhempi tutkija Ari Väänänen sanoo.

Nuorilla työntekijöillä pitkät mielenterveyspoissaolot ovat harvinaisempia kuin muun ikäisillä. Väänäsen mukaan ero on kuitenkin tasoittunut, mikä antaa aihetta tarkastella ilmiötä tarkemmin.

– Mielenterveysvaivat ovat usein pitkäaikaisia ja saattavat heijastua läpi elämän.

Lue myös: Yksi jäi kotiin työpaikkakiusaamisen vuoksi, toinen käpertyi ahdistuneena sänkyyn – "Harmaalla alueella olevat sairauslomat ovat yleistyneet"