Ciclaton? O dubla definitie propusa de o echipa de oameni pentru un eveniment care a adunat laolalta ciclisti (de anduranta sau temerari) si voluntari care au facut ca cei 650 de km pe traseul Bucuresti – Campulung Muscel – Rupea Gara – Baile Tusnad – Cheia – Bucuresti sa fie pedalati cu maxima placere si fara probleme, indiferent de vreme, de relief, de starea de oboseala acumulata sau de unele probleme de sanatate aparute de-a lungul celor 5 zile, astfel:

– 100 de bpm (batai pe minut) ale inimii fiecarui ciclist;

– 10 lei donati de cei care doresc sa sustina cauzele educationale promovate de catre ciclisti in drumul lor prin Romania (donatii care se mai pot face pana pe 19 octombrie inclusiv pe site-ul: www.ciclaton.ro).

Au fost 5 zile in care celor 14 ciclisti de anduranta li s-au mai alaturat pe anumite segmente 27 de ciclisti temerari, cei mai multi dintre acestia in ultima zi, de la Cheia catre Bucuresti, 5 zile in care ciclistii si voluntarii au reusit sa devina o adevarata echipa, o adevarata familie, cea a ciclatonistilor, avand un tel comun: reusita maxima a unui eveniment pilot, care se doreste sa devina traditie si care sa puna in miscare „rotile” educatiei.

In prima zi, marti, 30 septembrie, dupa o noapte scurta si aproape alba din cauza emotiilor si nerabdarii luarii startului in cursa Ciclaton, m-am trezit foarte devreme pentru a fi sigur ca nu voi intarzia niciun minut fata de ora stabilita pentru inceperea activitatilor dinaintea plecarii pe traseu. La 08.25, dupa o cursa nebuna prin traficul bucurestean alaturi de Loredana, am ajuns la „poarta Orange”, unde cei mai multi dintre participanti, ciclisti, voluntari, organizatori, in frunte cu Irina si Marcian, erau deja prezenti.

Mi-am facut loc printre ciclisti, printre care se strecurasera si cativa veloprieteni, veniti sa asiste la startul nostru. Ne-am salutat si urat succes in ceea ce urma sa facem timp de 5 zile. Aveam in fata o adevarata provocare: peste 650 km cu peste 4500 de metri diferenta de nivel intr-un ritm care nu-i la indemana oricui, cu putine pauze si cu mentinerea unei viteze medii de minim 25 km/h.

La 9.30, dupa numeroase fotografii de grup, am plecat pe traseul primei zile: Bucuresti – Titu – Targoviste – Campulung Muscel, 157 km cu diferenta de nivel de aproximativ 800 de metri, un traseu in catarare usoara continua cu o urcare foarte solicitanta pe ultimii kilometri inainte de sosire. Ritmul pe intreg traseul a fost unul foarte ridicat, mult timp pedalandu-se cu peste 35 km/h, ceea ce a fost destul de solicitant pentru cei trei care nu aveam cursiere: eu, Loredana si Florin. In cazul Loredanei, aproape toti cei 11 cursieristi erau uimiti de capacitatea Loredanei de a mentine ritmul impus de ei, in conditiile in care bicicleta acesteia cantareste aproximativ 20 kg. Fotograful de serviciu pe traseu a fost Mihai, iar din interiorul plutonului, ne surprindea in diverse ipostaze, Dan, ciclist de anduranta, dar si fotoreporter pentru www.freerider.ro.

Pe traseu, in afara catorva pauze de hidratare si energizare sau generate de aparitia unor pene, am mai oprit la Titu, unde aproximativ 2 ore am vizitat Centrul de Testari al firmei Renault, o experienta interesanta pentru noi toti.

Am ajuns la Campulung Muscel inainte de ora 18, unde ne-am cazat la pensiunea Anomis, unde am luat si masa. Intre masa si somn, am avut parte si de o sedinta de masaj, atat de utila pentru ceea ce urma a doua zi.

Dimineata, ne-am trezit devreme, iar dupa micul dejun, sedinta tehnica si o sedinta de streching, am plecat pe traseul celei de-a doua zile: Campulung Muscel – Rucar – Bran – Brasov – Rupea Gara, 145 km cu diferenta de nivel de aproximativ 1400 de metri, un traseu cu peste 45 de km de urcare, primii 8 km fiind chiar de la plecare. Urcarea a fost urmata de o coborare pe serpentine, unde am prins 71 km/h, intr-o cursa paralela cu masina lui Mihai. Dupa ce ne-am regrupat la Bran, am mers in pluton catre Brasov, unde ne-am oprit pentru masa de pranz. Dupa o scurta vizita in curtea primei scoli romanesti, ne-am continuat drumul pe urcarea catre Rupea Gara prin Padurea Bogatii.

Ajunsi la Rupea Gara, ne-am cazat la Hotel Belvedere si am luat masa in stil traditional romanesc la Cabana Stoica, unde am fost primiti cu aceeasi caldura, intalnita si la start, de catre reprezentantul Fundatiei Adept Transilvania.

Dupa masa traditionala, insotita de palinca si socata, ne-am intors la pensiune, unde inainte de somn, baietii de la masaj si-au facut din nou treaba excelent.

In a treia dimineata, dupa o scurta intarziere generata de unele probleme tehnice la unele biciclete, am plecat sub amenitarea norilor, care coborau asupra noastra tot mai mult, pe traseul: Rupea Gara – Odorheiu Secuiesc – Miercurea Ciuc – Baile Tusnad, 133 km cu diferenta de nivel de 1000 de metri. Dupa primele catarari si prima oprire in centrul orasului Odorheiu Secuiesc, a aparut si ploaia, care era prevazuta in prognoza meteo pentru ziua de joi. La inceput mai incet, iar dupa urmatoarele trei urcari de aproape 40 km, dupa pauza de masa, intr-un ritm aproape torential. Ca urmare, in Miercurea Ciuc, nu am mai intrat in oras, ocolindu-l pe centura, ploaia oprindu-se aproape de sosirea in Baile Tusnad, pe ultimele urcari. Avantajul ploii a fost ca ritmul a fost mai rapid, toti incercand sa scape cat mai repede de aceasta.

La pensiune, am fost asteptati cu ceai cald pentru a ne mai reveni, dupa care, seara, la cina, l-am sarbatorit pe Flavian, unul dintre baietii cu masajul. Si apoi a urmat spalatul hainelor si masajul inainte de retragerea la somn.

In cea de-a patra dimineata, cand am luat startul pe traseul Baile Tusnad – Sfantu Gheorghe – Sacele – Cheia, 107 km cu diferenta de nivel de 1000 de metri, eu, in contextul supararii generate de spargerea smartphone-ului, am evadat inca de pe prima catarare si am mers intr-un ritm de peste 35 km/h pana la Sfantu Gheorghe, unde am asteptat sa apara si plutonul.

Din pacate, din pluton lipsea Loredana, care suferise un accident: fusese lovita de o piatra la degetul mare al piciorului drept. Intre timp, a fost dusa de Mihai cu masina la spital pentru o radiografie. I s-a recomandat pauza timp de 7 zile. Nici nu a vrut sa auda, fiind hotarata ca dimineata, in ultima zi, va fi din nou pe bicicleta.

La Prejmer, ni s-a alaturat Vlad, unul dintre ciclistii temerari, care avea sa ne insoteasca pana la final. Incet-incet, a intrat si el in ritmul plutonului.

Pauza de masa a avut loc inainte de a intra in Sacele, avand parte fiecare de cate o pizza. De aici a urmat ultima catarare a zilei, peste 25 km, pana in pasul Bratocea. Urcarea a fost destul de grea, dar usurata oarecum de faptul ca tirurile de pe traseu erau atentionate de catre Mihai despre existenta noastra. Mai greu, ne-a fost pe cele cateva portiuni de coborare, care fiind in afara zonei impadurite, au „beneficiat” de mult vant din fata. Dupa revigorarea cu o felie de lamaie, sus pe platoul Bratocea, am plecat pe coborare spre Cheia. Din pacate, pe primii km, am fost nevoit sa merg doar cu 20-22 km/h, nefiind lasat de un tir din fata mea sa execut depasirea. Abia la ultima serpentina, tirul fiind nevoit sa traga pe dreapta pentru a face loc unui alt tir care urca. Am profitat de moment si l-am depasit pe interior. De aici, a urmat coborarea cu peste 50 km/h pana la intrarea in Cheia, acum fiind randul tirului sa stea in spatele meu. Am ajuns printre primii la pensiunea Mara, unde iarasi, am fost primiti cu ceai cald si palinca fiarta aromata.

Pana la somn, a urmat deja cunoscutul program cu masaj si cina, plus o scurta plimbare prin statiune la picior.

In ultima zi, plecarea a fost programata ceva mai tarziu, undeva in jur de 10.30. Temperatura era cea mai scazuta din toate cele 5 dimineti, aproape de zero grade. Pana la ora ultimului start, au aparut si cei vreo 20 de ciclisti temerari care urmau sa intregeasca plutonul pana la Bucuresti. Traseul Cheia – Valenii de Munte – Ploiesti – Bucuresti, 130 km cu 200 de metri diferenta de nivel, a inceput cu cele cateva catarari pana la Valenii de Munte, unele neavand pe indicator trecuta valoarea pantei.

Dupa o regrupare realizata la finalul ultimei urcari, am plecat in pluton compact catre Bucuresti cu un ritm de peste 30 km/h. Printre ciclistii temerari se afla si Monica, care ni s-a alaturat recent veloiesirilor noastre, si care a facut fata ritmului cu brio din mijlocul plutonului la a carui trena am trecut pe rand multi dintre ciclistii de anduranta, dar incheiat aproape constant cu grija de multiplul campion national, Alex Ciocan, alaturi de prietenul sau, Alex Popovici. Asa cum isi propusese, Loredana a renuntat la pauza impusa de doctori si a facut fata ritmului plutonului fara probleme. Pana la Ploiesti, unde a avut loc pauza de masa, ni s-au mai alaturat cativa ciclisti temerari. Apoi, dupa Ploiesti, drumul ne-a fost netezit de o masina de politie si de masina lui Mihai pana la iesirea din Otopeni.

In ritm de 30 km/h am intrat in Bucuresti si tot asa am ajuns la Roaba de Cultura din parcul Herastrau, unde numerosi prieteni si membrii ai familiilor ne asteptau cu nerabdare sa sosim. Am trecut linia de sosire in aplauzele acestora, apoi dupa o scurta pauza, inclusiv de masaj, a urmat inmanarea diplomelor si medaliilor de participare atat pentru ciclisti, cat si pentru voluntari.

La ultima fotografie de grup a ciclatonistilor, pe fata tuturor s-a putut citi satisfactia ducerii la capat a unui proiect, care cu siguranta va deveni traditie si la care sper sa am ocazia de a pedala la cat mai multe editii, alaturi de numele mari din ciclismul romanesc.

La final, am avut parte de o frumoasa surpriza din partea reprezentantului copiilor pentru care pedalaseram: oferirea unei diplome si a unei felicitari fiecaruia dintre noi, cei 70 de copii din Cisnadie apreciind astfel efortul pe care l-am facut pentru promovarea visului lor de a merge la scoala.

Fotografii by www.foto4ever.ro:

Ziua 1: https://www.facebook.com/media/set/?set=a.818153024872283.1073741862.109588949062031

Ziua a 2-a: https://www.facebook.com/media/set/?set=a.819958561358396.1073741863.109588949062031

Ziua a 3-a: https://www.facebook.com/media/set/?set=a.819996444687941.1073741864.109588949062031

Ziua a 4-a: https://www.facebook.com/media/set/?set=a.820016621352590.1073741865.109588949062031

Ziua a 5-a: https://www.facebook.com/media/set/?set=a.820202761333976.1073741866.109588949062031