Mircea Barbu și consultantul Roger Stone - Sursa foto: Adevarul

Un text semnat de jurnalistul Mircea Barbu, în secțiunea de bloguri, care aduce critici conducerii Adevărul a dispărut de pe site-ul publicației la niciun sfert de oră după ce a fost publicat. Imediat după aceea, jurnalistului i s-a retras dreptul de a mai publica articole pe site-ul publicației.

Publicitate

Motivul dispariției și textul integral, în continuare:

Mircea Barbu, șeful departamentului video de la Adevărul, a povestit săptămâna trecută, pentru Paginademedia.ro, cum a fost sunat de redactorul-șef al ziaruluI Adevărul, Dan Marinescu, și i-a cerut să scoată două întrebări din interviul video pe care i-l luase lui Roger Stone, fostul consilier de imagine al lui Donald Trump și consultant politic (pe larg, AICI). Motivul? „Scade nivelul interviului” și „nu le consideră compatibile cu ziarul Adevărul”.

Luni, jurnalistul a venit la redacție și a scris o lungă postare, intitulată „Urât e să fii slugă”, despre toate cele întâmplate, care a fost postată în secțiunea Blogurile Adevărul. Textul a dispărut în niciun sfert de oră. „Conducerea „Adevărul” a pus presiune considerabile asupra mea, jurnalist angajat full-time, să scot anumite intrebări incomode dintr-un interviu cu Roger Stone, un controversat consultant politic american.”

Despre una dintre întrebările pe care conducerea Adevărul le voia scoase: „Cum stăteam noi în cinematograful privat al Ceaușeștilor din Primăverii și discutam despre Trump, l-am întrebat, printre multe alte lucruri, și despre opiniile personale ale actualului președinte american, Mai exact, despre celebrul incident cu „grab them by the pussy” („apucă-le de fofoloancă”; mă scuzați, dar nu găsesc un termen mai potrivit acum). Dacă ați fost criogenați în ultimele 12 luni și abia azi v-au dezghețat - singura scuză pentru care nu știți despre ce fofoloancă e vorba - tot incidentul îl puteți viziona aici http://bit.ly/2udogD5). L-am întrebat pe Roger, cum era și firesc, ce părere are despre un om care face asemenea afirmații despre femei și care azi e președintele Americii? „Yeah, that was pretty cool, wasn't it?” („Da, a fost foarte mișto, nu?”), a venit răspunsul. Eram pur și simplu șocat și nu mi-a venit să cred că există oameni care mai cred că e „mișto” să ai un președinte cu asemenea atitudine. Până și Trump și-a dat seama ce prostie a spus și și-a cerut scuze public, iar eu aveam în față un om care admira una dintre cele mai jignitoare afirmații făcute vreodată de un președinte american. Însă Roger Stone a continuat și s-a lansat într-un întreg discurs de laudatio și disculpare la adresa lui Trump pe acest subiect, culminând cu unele dintre cele mai cinice declarații pe care eu le-am auzit vreodată din gura unui om în toată cariera mea de jurnalist.”

„În timpul unei pauze de filmare, unul dintre asistenții lui Stone m-a abordat și m-a întrebat dacă nu pot șterge la montaj secvența respectivă, pentru că „nu-l avantajează deloc pe Roger”. I-am explicat că nu pot face asta și că nu așa funcționează jurnalismul, chiar și într-o țară ca România (aveam să aflu, a doua zi, că mai am încă multe de învățat despre starea presei de la noi). Colegii cu care am filmat intreviul mi-au mărturisit că asistenții lui Stone au pus aceeași presiune și pe ei, dar aceștia le-au spus lacheilor că nu e treaba lor, să vorbească cu mine dacă au nelămuriri cu privire la aspectele editoriale”. a povestit Mircea Barbu.

Textul integral semnat de Mircea Barbu, în continuare:

„Urât e să fii slugă”



„Conducerea „Adevărul” a pus presiune considerabile asupra mea, jurnalist angajat full-time, să scot anumite intrebări incomode dintr-un interviu cu Roger Stone, un controversat consultant politic american. Haideți să vă spun cum a decurs toată târâșenia și de ce s-a ajuns aici:

Săptămâna trecută, redactorul-șef al ziarului, Dan Marinescu, mi-a spus că urmează să fac un interviu cu Roger Stone, „un tip foarte mișto și interesant” (dacă nu știți despre cine vorbesc, uitați-vă la teaser-ul documentarului făcut de Netflix despre Stone aici http://bit.ly/2nSeEx0). Iată ce s-a întâmplat de atunci și până azi, când am scris aceste rânduri:

– Interviul a fost filmat, miercurea trecută, la Palatul Primăverii (Muzeul Ceaușescu) și la Casa Poporului, două locuri care sunt relevante pentru cariera lui Roger Stone (i-a fost consilier lui Nixon în perioada în care acesta l-a vizitat pe Ceaușescu la București, deci speram ca decorul să fie un bun reper pentru interviu).

– Cum stăteam noi în cinematograful privat al Ceaușeștilor din Primăverii și discutam despre Trump, l-am întrebat, printre multe alte lucruri, și despre opiniile personale ale actualului președinte american, Mai exact, despre celebrul incident cu „grab them by the pussy” („apucă-le de fofoloancă”; mă scuzați, dar nu găsesc un termen mai potrivit acum). Dacă ați fost criogenați în ultimele 12 luni și abia azi v-au dezghețat - singura scuză pentru care nu știți despre ce fofoloancă e vorba - tot incidentul îl puteți viziona aici http://bit.ly/2udogD5). L-am întrebat pe Roger, cum era și firesc, ce părere are despre un om care face asemenea afirmații despre femei și care azi e președintele Americii? „Yeah, that was pretty cool, wasn't it?” („Da, a fost foarte mișto, nu?”), a venit răspunsul. Eram pur și simplu șocat și nu mi-a venit să cred că există oameni care mai cred că e „mișto” să ai un președinte cu asemenea atitudine. Până și Trump și-a dat seama ce prostie a spus și și-a cerut scuze public, iar eu aveam în față un om care admira una dintre cele mai jignitoare afirmații făcute vreodată de un președinte american. Însă Roger Stone a continuat și s-a lansat într-un întreg discurs de laudatio și disculpare la adresa lui Trump pe acest subiect, culminând cu unele dintre cele mai cinice declarații pe care eu le-am auzit vreodată din gura unui om în toată cariera mea de jurnalist.

– În timpul unei pauze de filmare, unul dintre asistenții lui Stone m-a abordat și m-a întrebat dacă nu pot șterge la montaj secvența respectivă, pentru că „nu-l avantajează deloc pe Roger”. I-am explicat că nu pot face asta și că nu așa funcționează jurnalismul, chiar și într-o țară ca România (aveam să aflu, a doua zi, că mai am încă multe de învățat despre starea presei de la noi). Colegii cu care am filmat intreviul mi-au mărturisit că asistenții lui Stone au pus aceeași presiune și pe ei, dar aceștia le-au spus lacheilor că nu e treaba lor, să vorbească cu mine dacă au nelămuriri cu privire la aspectele editoriale.

– Interviul s-a terminat pe 3 după-amiaza, noi am revenit în redacție și seara am plecat spre Vama Veche, urmând să am două zile libere, deci n-am apucat să mă uit pe înregistrări. În timp ce eram la volan, în drum spre mare, m-a sunat patronul trustului „Adevărul”, Cristi Burci, ca să mă întrebe „cum a decurs interviul”. A fost pentru prima dată de când eu lucrez la acest ziar, sau oriunde altundeva în presă, când Burci m-a contactat și s-a interesat direct de un subiect. Recunosc că mi s-a părut destul de ciudat, dar am pus asta pe seama faptului că toată lumea din conducerea editorială părea foarte interesată de acest interviu și de personajul Roger Stone (da, Roger Stone e un personaj!), deci nu i-am dat prea mare atenție. Greșeala mea. Nu ar fi trebuit să răspund la telefon și nici să intru în hora explicațiilor de ordin editorial cu patronul ziarului.

– Odată ajuns în Vamă, am uitat complet de discuția cu Burci, de Roger Stone și afirmațiile lui, mi-am pus cortul pe plajă și m-am bucurat de seara mea liberă, știind că urmează un weekend de foc în care va trebui să revin la București și să editez aproape două ore de filmări singur.

– A doua zi dimineață (joi) am răspuns la câteva emailuri, m-am asigurat că secția video a ziarului (pe care o conduc de puțin timp) lucrează și livrează reportaje chiar dacă eu nu sunt în redacție, iar apoi mi-am pus telefonul la încărcat în mașină și am plecat să mănânc ceva.

– Când m-am întors la mașină, două-trei ore mai târziu, aveam mesaje și apeluri pierdute de la Dan Marinescu, șeful meu. L-am sunat imediat și ce a urmat a fost una dintre cele mai ireale conversații pe care eu le-am avut vreodată cu cineva. M-a certat că de ce sunt liber (?!?), de ce nu răspund la telefon când mă sună, totul pe un ton agresiv și ridicat. N-am răspuns cu aceeași atitudine pentru că nu fac asta. Rareori ridic tonul și mă enervez, iar cei care mă cunoașteți știți asta despre mine. Pe scurt, conversația a culminat cu cererea lui Dan Marinescu de a scoate două întrebări din interviu: cea referitoare la grab them by the pussy și una despre un moment critic din viața personală a lui Stone legat de un anunț pe care el și soția sa de atunci l-au postat pe un site de swingeri, incident care acesta l-a recunoscut ulerior și care, în opinia mea, era relevant pentru parcursul său profesional deoarece Stone a fost îndepărtat la scurt timp după incident din mai toate cercurile republicane de la Washington, devenind și mai excentric ca înainte. I-am explicat lui Dan Marinescu, la telefon, că așa ceva nu se va întâmpla și că va trebui să-și găsească pe altcineva să editeze materialul dacă asta vrea, pentru că eu nu fac astfel de chestii din principiu. I-am spus că sunt ferm convins că nici măcar nu s-a uitat pe filmări ca să ia o decizie in cunoștiință de cauză și l-am întrebat care este motivul real pentru care trebuie să facem asta. „Că așa am zis eu și pentru că ne-au rugat oamenii ăia!” (echipa lui Stone), a fost singura explcație pe care am primit-o, după care, pe un ton la fel de tranșant, mi s-a comunicat „că, dacă nu înțeleg și fac lucrurile cum știu eu, atunci să predau tot și să încheiem lucrurile aici”. Mi-a închis telefonul în nas și, până astăzi, nu am vorbit.

– (PARANTEZĂ) Deși Dan Marinescu mi-a mai cerut să fac intreviuri în trecut cu fel de fel de personaje mai mult sau mai puțin relevante sau pe subiecte care nu se justificau la momentul respectiv din punct de vedere al interesului publicului, niciodată nu mi-a spus ce întrebări să pun sau să nu pun sau cum sa redactez materialul final. Acum câteva luni, când materialele care miroseau clar a comenzi au început să curgă spre secția video (cel mai apreciat produs al ziarului în acest moment), colegii mei au refuzat clar să facă așa ceva, iar eu am avut o discuție cu Dan pe tema asta, în care mi-am exprimat îngrijorarea față de acest fenomen.

– După ce mi-a închis telefonul, eu i-am contactat pe cei de la Pagina de Media și le-am povestit incidentul. Mi s-a părut de bun simț să fac asta și vă spun și de ce: e corect pentru cititori ca un ziarist să anunțe când se pun presiuni pe el/ea să încalce regulile și etica jurnalistică. Dacă exista o persoană în interiorul redacției desemnată să arbitreze situații etice delicate, un sindicat al jurnaliștilor sau o uniune unde să semnalez derapajul, aș fi făcut-o, dar așa ceva nu există, deci pagina de profil a industriei e, în opinia mea, locul unde poți trage un semnal de alarmă. Știrea a fost publicată aici http://bit.ly/2tyFTjm. Explicația lui Dan Marinescu pentru cei de la Pagina de Media a fost, vezi Doamne!, că ziarul „Adevărul este un produs quality”. Adică sanchi! Faptul că l-am întrebat pe ăla de pussy (care, apropo, a fost subiectul cel mai discutat în campania electorală din SUA, inclusiv de redacții ca CNN, New York Times, Washington Post șamd; vezi aici http://bit.ly/2uy0G3q) și de un aspect din viața personală cu impact deosebit în cariera sa, acum, vezi Doamne!, ziarul își coboară standardele editoriale publicând o asemenea întrebare. Mă lași?

Vorbim de un ziar care a publicat „confesiunile a 6 femei despre sexul anal” (http://bit.ly/2udN4eo) și clipuri cu bărbați la sală care impresionează femeile cu mădulare erecte (http://bit.ly/2sBtJSg). Mai mult, chiar ziarul „Adevărul” a relatat, la vremea respectivă, incidentul cu grab them by the pussy (http://bit.ly/2tEq4YI). Întrebarea a fost perfect legitimă, iar răspunsul este relevant pentru ce fel de personaj e Roger Stone, așa că cititorii ziarului au tot dreptul să știe asta. Nu există nicio justificare de ordin editorial ca aceste două întrebări să fie scoase de la montaj (culmea e că, din ce mai uitat eu pe filmări, a doua întrebare nici nu pare să fi fost înregistrată pe cameră). Toată această tevatură e doar o gafă uriașă din partea lui Stone, care acum o vrea ștearsă pentru că îi șifonează imaginea și îi arată cinismul și misoginismul, iar Dan Marinescu, din motive ce nu au legătură cu jurnalismul, se execută obedient. Dacă nici ăsta nu e caz clar de standard dublu, atunci nu mai știu ce e. Dane, apropo! Oricând, vrei tu putem să avem o discuție despre materiaele mele din Siria, Irak, Gaza, Ucraina, zecile sau chiar sutele de live-uri de la proteste și evenimente speciale vs. pornografia mascată în jurnalism pe care o promovezi pe site-ul ziarului tău „quality”. Oricând. Urât e să fii slugă!

Cam asta e, dragi cititori. Inutil să vă spun că după această postare sunt șanse mari ca eu să mă despart aici de redacția „Adevărul”, un ziar la care cred că mi-am făcut mereu treaba în interesul cititorilor, așa cum m-am priceput eu, nu pentru că vreau, ci pentru că un individ cu putere de decizie înțelege să facă presă servind interesele patronului în detrimentul cititorilor, prin campanii de PR mascate în articole de presă, prin cenzură, cu urlete și amenințări. Pentru că da, sunt interese mari la mijloc cu acest Roger Stone și echipa sa. Veți înțelege în următoarele luni care a fost, de fapt, miza vizitei sale la București și ce partid beneficiază de pe urma acestei vizite.

Nu știu unde o să merg și ce-o să fac în continuare, dacă voi fi concediat (acest dacă e mai mult teoretic, vă dați seama). Dar știu că în eventualitatea în care mă vor da afară, eu plec din redacția asta, unde încă mai lucrează oameni integri și profesioniști, cu demnitatea intactă și conștiința liberă. #presacapturata”

FOTO. Textul postat pe site-ul Adevarul:

Iulia Bunea

iulia.buneapaginademedia.ro