Sunt 10 ani de când un om, pe nume Karol Wojtyla, a restituit sufletul său Dumnezeului în care credea cu toată ființa. Și tot 10 ani s-au scurs din neuitarea lui Ioan Paul al II-lea, care va dura cât vor exista oameni pe Pământ sau în Cosmos.

În 1999, Papa a venit în România, pe care a numit-o Grădina Maicii Domnului. Vreme de 18 minute, urmașul Sfântului Petru le-a vorbit românilor în românește, cu eforturi care îți rupeau inima și o șuviță de salivă prelingându-se din colțul gurii sale semiparalizate. A marcat o generație: cei care i-am văzut și auzit pe Papa Ioan Paul al II-lea.

A ales să părăsească România cu un avion Tarom, încredințându-și viața Domnului și piloților români. Mi-l voi aminti mereu – este unul dintre cei câțiva morți cu care stau din când în când de vorbă, înainte de a începe să scriu. Și simt nevoia să vă amintesc și dumneavoastră niște spuse ale Papei.

– „Adevărata libertate nu e cea a unei societăți permisive,care confundă libertatea cu îngăduința de a face orice și care, în numele libertății, proclamă un soi de amoralitate generală. E o caricatură de libertate să pretinzi că oamenii au dreptul să-și trăiască viețile fără a ține seama de valorile morale.”

– „Cea mai rea închisoare e o inimă împietrită”.

– „Neajunsul pornografiei e că arată prea puțin, nu prea mult din ființa umană.”

– „Restrângerea libertății unei persoane poate să pară ceva negativ și neplăcut, dar iubirea o poate face pozitivă, plină de bucurie și creativă. Libertatea există în numele iubirii”.

– „Nu toți sunt chemați să fie artiști în sensul specific al cuvântului. Totuși, așa cum Facerea arată, tuturor bârbaților și femeilor li se încredințează sarcina creării propriei lor vieți: într-un anume sens, ei au venit pe lume ca să facă din viața lor o operă de artă, o capodoperă.”

– „Iisus este cel ce iscă în tine dorința de a face lucruri mărețe cu viața ta, voința de a căuta un ideal, refuzul de a-ți îngădui să fii pus la pământ de mediocritate, curajul de a te dărui, cu umilință și răbdare, îmbunătățirii de sine și de ceilalți, făcând lumea mai omenească și mai frățească”.

– „El este Cel ce te zorește să lepezi de la tine măștile falsei vieți.”

– „Rațiunea fără credință duce la nihilism și relativism, credința fără rațiune duce la superstiție.”