Textul care urmează mă reprezintă, dar nu îmi aparţine. A fost redactat şi asumat colectiv de mişcarea #VăvedemdinSibiu. Poate fi preluat, prin urmare, de orice instituţie de presă.

Este o încercare de a debloca situaţia, de a iniţia un dialog – şi de a convinge pe oamenii din PSD că perseverenţa noastră de a mărşălui în frig, în ploaie, în lapoviţă, în ninsoare nu are un scop electoral sau unul ocult.

Ci doar rostul de a construi o Românie în care şi copiii noştri, şi copiii lor să se simtă în siguranţă.

Oamenilor din PSD,

Știm, ne-am războit până acum în chestiuni de formă, ne-am “bătut” în ascuțișul săbiilor dreptății, ținând fiecare mâna pe partea lui de adevăr. Dar haideți să ne imaginăm că stăm la masa dialogului și că discutăm, într-un târziu de decembrie, cum de am ajuns să fim noi cu ochii pe voi, iar voi să trageți perdelele peste privirile noastre. Mai întâi, să facem prezentările: voi reprezentați partidul aflat la guvernare, iar noi reprezentăm populația care a făcut efortul să se informeze și să conștientizeze efectele amendamentelor legilor Justiției pe care le propuneți.

Suntem, în mare parte, oameni activi în comunitatea noastră, oameni responsabili, cu profesii diferite: antreprenori, medici, arhitecți, ingineri IT, profesori, actori, activiști civici…și lista poate continua. Suntem oameni care își plătesc la timp taxele și oameni pe care comunitatea se bazează, la fel cum și noi ne bazăm pe comunitate. Printr-un algoritm al istoriei, am ajuns să fim contemporani, iar consecința acestui fapt este că și voi, oamenii sistemului aflați la guvernare, faceți parte din aceeași comunitate. La nivel personal, ne unesc mai multe lucruri decât ne despart: și noi, ca și voi, avem brazi de împodobit, cadouri de cumpărat, bucurie de primit. Și noi, ca și voi, vrem să fim acasă în cea mai frumoasă lună din an. Și noi, ca și voi, avem copii și ne gândim la viitorul lor. Și noi, ca și voi, vrem să ne îndreptăm cu speranță și optimism spre anul care vine, să ne facem planuri de călătorii de plăcere și nu de emigrare forțată. Și noi, ca și voi, vrem să ne uităm în oglinzi doar ca să ne vedem strălucirea din priviri, cea pe care o avem cu toții atunci când ne merge bine, când suntem împliniți.

Zilele acestea ne-ați forțat să întoarcem oglinzile spre voi și să târâm, în mod simbolic, valizele pe caldarâmul orașului. “Dar n-aveți decât să plecați din țară!”, ar putea răspunde cineva cu cinism, dar știm cu toții că nu e așa. Am putea pleca, firește; dar cum am putea-o face, știind că lăsăm în urmă o țară rău așezată, în care oamenilor noștri dragi le e imposibil să trăiască? Fiindcă ne întrebăm (și vă întrebăm și pe voi): cum s-ar putea trăi într-o țară în care, de pildă, o persoană tâlhărită în fața bancomatului nu va putea aduce ca dovadă în instanță înregistrarea video a camerei de supraveghere de la bancă?

Sau cum s-ar putea trăi într-o țară în care o femeie abuzată sexual va fi nevoită să dea declarații în prezența agresorului ei?

Cum ar putea oricare dintre noi, sau oricare dintre voi, să trăiască într-o țară în care, atunci când în fața copilului tău cineva va săvârși acte sexuale explicite, tu, ca părinte, nu vei putea cere arestarea lui preventivă?

Nu ne mână în stradă nici lipsa de preocupări, nici ambiția de a răsturna procentele alegerilor parlamentare. În orice țară cu un sistem democratic sănătos, este normal să fie reprezentat tot spectrul politic, partide de stânga și de dreapta deopotrivă, funcționând pe sistemul cuplului de forțe, un echilibru care face societatea să nu se încline excesiv în nicio parte, astfel încât să nu pună cetățeanul în pericol în chestiuni fundamentale, cum ar fi schimbarea Codului Penal și a Codului de Procedură Civilă. Condiția obligatorie pentru existența unei astfel de țări este ca toți actorii spectrului politic să respecte regula jocului – adică tot ceea ce ține de funcționarea democrației și de protecția cetățenilor. Balanța despre care vorbeam, cântarul propriilor măsuri, este astăzi Justiția. Efortul de comunicare al societății civile, precum și cel al magistraților, ar trebui să vă indice că există o problemă, ar trebui să vă îndemne, pe fiecare dintre voi, să vă informați și să deliberați dacă nu cumva drumul pe care mergeți este unul greșit. Dacă nu cumva sunteți pe cale să sacrificați binele tuturor cetățenilor doar pentru a vă salva liderii corupți.

Știm, auzim cu toții tot mai mult cuvintele “corupție”, “penali”, “încălcarea justiției” – și ne-am obișnuit atât de tare cu ele, încât au devenit golite de sens, aproape niște truisme. Căutați adevărul de dincolo de ele și nu vă lăsați păcăliți de acțiuni disciplinare care țin de organizația voastră. Încercați, pentru o clipă, să vă gândiți la ipoteza că oamenii din stradă și magistrații care protestează au dreptate – situație în care responsabilitatea voastră, a fiecăruia dintre voi, este imensă.

Lăsați-ne să vă vedem în continuare. Dar oferiți-ne, vă rugăm, o atitudine demnă de o carte de istorie curajoasă. Lăsați-ne să vă privim și să vedem că ne arătați o Românie curată, din care să nu ne dorim să plecăm niciodată.

Atașăm acestei scrisori deschise și o broșură informativă legată de impactul amendamentelor celor două coduri, întocmită de Asociația Procurorilor din România: https://drive.google.com/file/d/1kG…

Vă mulțumim anticipat pentru lectura responsabilă. Viitorul nostru, al tuturor, inclusiv al copiilor (ai noștri și ai voștri, deopotrivă), depinde de lectura voastră onestă și exigentă.

Oamenii #vavedemdinSibiu