»Jeg har sgu meldt mig ud af Socialdemokratiet«, proklamerede min makker i forrige uge, mens vi stod og skiftede en lysning. Han er kernesocialdemokrat. Både principfast og pragmatisk, samfundsinteresseret, formand for forældrebestyrelsen i daginstitutionen og medlem af sin fagforening. Nu er verden af lave, tænkte jeg.

Politikerne skulle op til jul tage stilling til, om de ville hæve pensionsalderen for hele befolkningen – bortset fra politikerne selv. Enhedslisten havde stillet et ændringsforslag om, at politikernes pensionsalder skulle følge trop, men nej, sådan skulle det ikke være. De gamle etablerede partier har givet håndslag på at afvente en til lejligheden nedsat kommissions anbefalinger og stemme for det uanset resultatet. Det er et godt billede på, hvad der er galt med de gamle partier.

Folk med hårdt fysisk arbejde skal have lavere pensionsalder end andre. Men hvem kan forsvare, at politikere med pikhud på fingrene skal have pension flere år før alle os, der holder samfundet i gang?