Ideea controversată a lui Ludovic Orban ca IT-iștii să nu mai fie scutiți de impozit este deja materializată într-o excepție de neconstituționalitate a prevederii din Codul fiscal privind scutirea, ce se află pe rolul Curții Constituționale a României, fiind invocată de un clujean într-un proces cu ANAF și Ministerul Finanțelor Publice la Tribunalul București.

Clujeanul Lucian Todoran îndeamnă pe cei interesați să intervină în dosarul de la Curtea Constituțională, în calitate de amicus curiae.

”Pe rolul CCR, în faza întocmirii raportului, există un dosar prin care am cerut ca prevederea din Codul fiscal care impune o asemenea scutire să fie declarată neconstituțională. Cererea/excepția o ridicasem în fața Tribunalului București care a constatat că e admisibilă a fi judecată și a trimis-o spre judecare la CCR. Organizațiile și persoanele interesate pot trimite memorii la dosar, în calitate de „amicus curiae”. Dacă doresc să cunoască excepția, așa cum a fost ridicată, și C.C.R. nu le-o comunică, le-o pot comunica eu, la cerere”, a precizat tânărul pentru Clujust.ro

Hotărârea Tribunalului București, care a trimis sesizarea la CCR: ”Sesizează Curtea Constituţională a României cu soluţionarea excepţiei de neconstituţionalitate a dispoziţiilor art. 60 pct. 2 din Legea nr. 227/2015 privind Codul fiscal raportat la prevederile art. 16 alin. 1, art. 56 alin. 2, art. 1 alin. 3 şi art. 4 alin. 1 din Constituţia României, invocată de reclamantul Todoran Lucian, în contradictoriu cu pârâţii Agenţia Naţională de Administrare Fiscală şi Ministerul Finanţelor Publice şi intervenientul Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării. Se vor înainta către Curtea Constituţională a României, în copii certificate: prezenta încheiere, cererea de chemare în judecată, întâmpinarea, răspunsul la întâmpinare şi concluziile scrise depuse de către ANAF privind opinia sa cu privire la excepţia de neconstituţionalitate invocată.”

”Scutirea de impozitul pe venit a programatorilor, laolaltă cu persoanele cu dizabilități și lucrătorii sezonieri încalcă principiul egalității în fața legii și a justei așezări a sarcinilor fiscale. E o formă de proastă guvernanță ce atinge direct persoanele fizice, manifestată prin fiscalism încropit din lipsă de idei în care politicile economice să se integreze principiilor aflate la baza statului democratic.”, a precizat Todoran

Numărul dosarului de la CCR este 414D/2019 și se referă la art.60 pct.2 din LEGEA nr.227/2015 (Codul Fiscal), potrivit capturii de pe site-ul Curții de mai jos.

Articolul 60 din Codul fiscal se referă la scutiri, iar la punctul 2 sunt trecuți IT-iștii: ”persoanele fizice, pentru veniturile realizate din venituri din salarii și asimilate salariilor prevăzute la art. 76 alin. (1) – (3), ca urmare a desfășurării activității de creare de programe pentru calculator. Încadrarea în activitatea de creare de programe pentru calculator se face prin ordin comun al ministrului muncii, familiei, protecției sociale și persoanelor vârstnice, al ministrului pentru societatea informațională, al ministrului educației și cercetării științifice și al ministrului finanțelor publice.”

Excepția de neconstituționalitate

Excepția de neconstituționalitate a art. 60, pct. 2 a Legii 227/2015. Arăt că scutirea persoanelor fizice de la plata impozitului pe venit ca urmare a desfășurării de activități de creare de programe de calculator contravine art. 16, alin. (1) al Constituției României, art. 56, alin. (2) al Constituției României și art. 1, alin. (3) (coroborat cu art. 4, alin. (1) al Constituției României).

Motivez neconstituționalitatea articolului de lege criticat pentru nerespectarea egalității în fața legii și a autorităților publice prin aceea că, între contribuabilii persoane fizice care înregistrează venituri de natură salarială se introduce o discriminare în baza domeniului în care activează. Aceasta e o inegalitate a persoanelor fizice salariate în fața legii și în fața autorităților publice care colectează impozitul pe venit.

Motivez neconstituționalitatea articolului de lege criticat pentru nerespectarea asigurării unei așezări juste a sarcinilor fiscale prin aceea că criteriul de deosebire între contribuabilii plătitori de impozit pe venituri de natură salarială și contribuabilii neplătitori ai aceluiași impozit, anume domeniul de activitate, nu e permis de niciun alt principiul constituțional. Arăt și că, în speță, nu e vorba de protejarea unei categorii defavorizate, precum în cazul persoanelor cu handicap, unde scutirea are la bază aplicarea art. 50 al Constituției României. În cazul de față, există un vădit și nejustificat criteriu introdus de legiuitorul organic, anume domeniul de desfășurare a activității.

Motivez neconstituționalitatea articolului de lege criticat pentru neresepctarea caracterului social al statului român prin aceea că scutirea nu are ca scop prosperitatea persoanei fizice, ci privilegierea unei categorii de persoane fizice care nu face parte din vreo categorie dezavantajată și, totodată, împovărarea fiscală a altor categorii. Se încalcă astfel principiul solidarității ce stă la baza statului român prin aceea că o categorie de persoane fizice ale cărei venituri sunt printre cele mai mari din țară, fapt de notorietate, e privilegiată d.p.d.v. fiscal, fapt ce duce la transformarea impozitului pe venit într-o povară injustă pentru celelalte categorii de persoane fizice.

E adevărat și că facilitățile fiscale nu pot fi considerate ab initio neconstituționale, așa cum arată și Decizia 622/2006 a C.C.R. unde, pronunțându-se asupra facilităților fiscale acordate agenților economici din zonele defavorizate, se rețin următoarele: „nicio normă constituțională nu interzice acordarea de facilități fiscale unor categorii de contribuabili, în scopul bunei înfăptuiri a politicii economice, fiscale și sociale a statului”. Totuși, în spetă, beneficiarii scutirii sunt persoanele fizice, se ignoră politica socială, nu se urmărește compensarea unei defavorizări și, în niciun fel, nu se urmărește solidaritatea între cetățeni, ci chiar se aduce atingere acesteia din urmă, prin distorsionarea scopului pentru care se plătește un impozit central sistemului de impuneri, anume impozitul pe venit. Tot legiutorul constituțional, în Decizia 6/1993 a C.C.R., e acela care a stabilit regulile general admise de care fiscalitatea nu trebuie să se îndepărteze, anume: „nu numai legală, ci şi proporţională, rezonabila, echitabila şi sa nu diferentieze impozitele pe criteriul grupelor sau categoriilor de cetăţeni”. Rămâne legiuitorului și autorităților publice să ia măsuri pentru stimularea economiei. Acestea, însă, trebuie să respecte prevederile constitutionale și natura statului în care politicile sunt implementate.

Comments

comentarii