U potrazi za starim fotografijama na kojima je Subotica i njeni građani, uočićete nekoliko nepisanih pravila koja su se nametnula najviše zbog toga što ni aparat ni fotografija nisu bili jeftini, niti su ljudi smatrali da svaki bogovetni događaj moraju da ovekoveče kao što je to danas. Koliko je danas teško naći zanimljivu staru fotografiju, jer ih je malo, toliko će nekome u budućnosti biti komplikovano da pronađe ono što ga zanima u mnoštvu slika koje nastaju u današnje vreme.

Jedno od nepisanih pravila je da je motiv na slici najčešće reprezentativan. Ako je to čovek, on je na njoj u najboljem izdanju a ako je to neki gradski pejzaž, tada su to najlepše ulice, Gradska kuća ili park. Kada su u pitanju dokumentarne fotografije, fotoreporter ili foto hobista, beležio je događaje i manifestacije, zatim nove građevine i njihovu izgradnju ali gotovo nikada stanje koje je bilo na tom mestu pre toga. Jer neke stare ulice i neugledni ćoškovi, ili možda sporedni detalji u tom trenutku nisu ni blizu zanimljivi koliko bi bili danas.

Mačevalački klub u Subotici 1913. godine sa učiteljem mačevanja Venecija Ernestom , rodom iz Italije, na levu stranu sedi Jakobčić Eugen

Kao stari nameštaj, porcelan, oružje, slike, knjige ili drugi predmeti iz prošlosti , tako se i stara fotografija i razglednice smatraju antikvitetima. Za razliku od drugih predmeta, fotografije je najlakše čuvati jer zauzimaju najmanje prostora. Druga je stvar učiniti je vidljivom i drugima. Podeliti kolekcionarsku strast sa svima koje to zanima ili sve to čuvati samo za svoje oči ?

Evo nekoliko njih za koje se traži visoka cena. Više od toga što su retke, dragocene su jer otkrivaju veoma zanimljive detalje, pa iako su pravljene kao razglednice, imaju značaj dokumenta.

Izlog prodavnice Ilije Šibalića u prizemlju Nićin palate

Trgovac, pekar, zakupac Velike terase i Male gostione na Paliću – Ilija Šibalić (podseti se na temi: Ilija- Ileš), imao je i prodavnicu u tada novoj zgradi na glavnom subotičkom trgu. Ova raritetna fotografija nam je omogućila da zavirimo u izlog.

Tu je slika kralja Aleksandra, verovatno nakon njegove smrti 1934. godine, zatim keksi „Karolina“ a posvuda su peciva i figure od testa, od čega je izgleda i orao sa krunom, što uz lojalnost monarhiji, treba da dokaže i vrhunsku zanatsku veštinu.

Ispod podvožnjaka

Vanredno zanimljiva razglednica iz međuratnog perioda. Za razliku od drugih koje obavezno za motiv imaju prepoznatljive gradske prizore, koje naš grad treba da prikažu u najboljem svetlu, tvorac ove razglednice je imao nešto drugo na umu. Subotica je dugo bila grad čija su predgrađa bila seoskog tipa, uz sve pripadajuće elemente panonske pastorale. Podvožnjak je bio jedna od kapija centra grada pa tako i tačka dodira urbanog i ruralnog.

Slika nam otkriva i izgled ugla zgrade starog suda i zatvora. On je na fotografiji identičan ćoškovima koji gledaju na hotel Patriu, međutim, razlikuje se od današnjeg stanja. Zgradu je 1944. pogodila avionska bomba pa je nakon obnove ona na tom delu ne samo promenila izgled, već je i skraćena te je tako dobijena zelena površina ispred.

Dućan u Frankopanskoj

Godina je 1936. a dućan u Frankopanskoj 4 je pripadao Eteli Berenji.

Kolekcionarima starih reklamnih emajliranih tabli, slika sigurno tera vodu na usta. Tu su Albus, Franck kafa, Kolinska cikorija, Šonda keks, Persil…

--- reklama ---

--- reklama ---