Peltipoliisit ei harmita, kun ajaa nopeusrajoitusten mukaan, kirjoittaa Ilta-Sanomien uutispäällikkö Juha Hiitelä.

Viime päivinä ei ole tarvinnut kaivautua kovin pitkälle sosiaalisen median pohjattomaan kaivoon, kun on löytänyt keskustelua peltipoliiseista.

Keskusteluissa toistuu koko ajan sama sävy. Peltipoliiseista on tullut suomalaisten suuri saatana.

Jos yleensä ihan järkevinä pitämiäni ihmisiä on uskominen, peltipoliisien tehtävä on joko kiusata kansalaisia tai kerätä rahaa valtion alijäämäisen budjetin tasapainottamiseen.

Yhtä kaikki, kamerapohjainen nopeusvalvonta ärsyttävää ja harmittaa ihmisiä suunnattomasti.

Harmituksen estämiseen on yksi helppo keino: Aja nopeusrajoitusten mukaan.

Hämmentävän iso osa suomalaisista tuntuu olevan sitä mieltä, että liikenteessä on sallittua rikkoa lakia.

Toistetaan tämä, ettei asia jää epäselväksi: rikkoa lakia.

Laki määrää nopeusrajoitukset ja lakia pitää noudattaa. Peltipoliisit ovat olemassa sitä varten, että ne valvovat lakia.

Monien mielestä vähäinen ylinopeus on hyväksyttävää, mutta harvan mielestä ”vähäinen” myymälävarkaus on yhtä hyväksyttävää. Tai vähäinen ilkivalta.

Ja kyllä, on eri asia ajaa ylinopeutta 3 km/h kuin 30 km/h, mutta sitä varten rangaistuksissakin on progressio. Ja kyllä, minunkin mielestäni 3 kilometrin ylitys on vähäinen, mutta se on ylitys. 0,6 promillen puhaltaminenkin on vähäinen rattijuoppous, mutta se on silti rattijuoppoutta.

Raja pitää vetää johonkin. Ja sen jälkeen pitää elää rajan oikealla puolella. Tai maksaa sakkoja.

Omassa somekuplassani peltipoliiseista valittavat ovat usein niitä, jotka valittavat poukkoilevista jalankulkijoista tai miten sattuu ajavista pyöräilijöistä. Ilmeisesti vain pyöräilijöiden ja jalankulkijoiden kuuluu noudattaa lakia, mutta autoilijoiden ei sitä tarvitse tehdä.

Ylinopeuden ajajat eivät ole viattomia

Peltipoliisit vapauttavat ihmispoliisien resursseja sellaiseen valvontaan mitä ei koneella pysty tekemään.

Ilta-Sanomien haastattelema liikennelääketieteen professori Timo Tervo on siinä oikeassa, että järjestelmää voisi kehittää ja nopeusrajoituksista muistuttavia kylttejä voisi olla useammin, mutta viattomiksi sakkojen saajia ei voi sanoa.

Autokoulussa opetetaan, että liikennettä pitää tarkkailla. Siihen kuuluu myös liikennemerkkien tarkkailu. Se on kuljettajan vastuulla. Siihen kuuluu myös nopeusrajoituksen muistaminen.

Sain yli kymmenen vuoden tauon jälkeen ylinopeussakot joulun pyhinä. Ajoin valtatie 9:llä kahdeksankympin alueella satasta. Rajoitus oli pudonnut vähän aiemmin satasesta, mutta en ollut huomannut säätää vakionopeudensäätäjää. Kamera välähti. Sukulaiset Forssassa kertoivat, että kyseisessä kohdassa on sakkorysä. Kirje tuli muutamaa viikkoa myöhemmin kotiin.

Toisen kerran valo välähti kesäkuun puolivälissä. Ajoin Helsingin Meilahdessa alueella, missä normaalisti on neljän kympin rajoitus, mutta missä oli tietyön vuoksi ilmeisesti alentunut nopeusrajoitus. Pakettiauton perään asennettu kamera välähti. Kirjettä odotellaan yhä.

Harmittiko? Totta kai. Harmittaako tuplasti, kun yli kymmenen vuoden tauon jälkeen räpsähti puolen vuoden sisällä kaksi kertaa? No aivan varmasti. Rikoinko lakia? Totta kai. Ansaitsenko sanktioni? Totta kai.

Koko keskustelu on kaikella tavalla täysin absurdi. Peltipoliisien osalta kyse on vain ja ainoastaan lain noudattamisesta. Kun elää kuten laki määrää, yksikään peltipoliisi ei kiusaa.