kirjoitan sinulle nyt ensimmäistä kertaa, (olisi pitänyt kirjoittaa jo ajat sitten). Asiakassuhteessamme on kitkaa. Voisitko hoitaa CRM:si kuntoon, kiitos.

Teksti ja kuvat Eeva Puhakainen

Yksi - C

”Moi, mitkä sukset mulla oli eilen? Näetkö koneelta?”, kysyin Rukan suksivuokraamossa avajaisviikonloppuna.

”Njää, en valitettavasti. Muistatko yhtään?”

No en. En kai olisi muuten kysynyt. Mutta täytin kyllä vuokratessani lapun, jossa painoni ja lasketteluhistoriani lisäksi kysyttiin myös syntymäaikaa, osoitetta ja paljon muuta. Lappu luettiin viivakoodilla systeemiin maksua varten, mutta asiakasdata taisi päivän päätteeksi siirtyä roskiin.

Kylläpä kannatti täyttää lappu.

Kaksi - R

”Hei, soitit American Expressille. Saadaksesi suomenkielistä palvelua, paina yksi. ”

Joka ikinen vuosi näyttelemme Amexin kanssa saman näytelmän. Juoni menee suurin piirtein näin: Kortin vuosimaksu on tulossa. Haluan maksaa sen vuoden aikana tienaamillani pisteillä (=kuluttamallani rahalla). Sitäpä ei voikaan tehdä verkossa, vaan on soitettava asiakaspalveluun. Minä soitan ja näppäilen 15-numerisen korttinumeroni ja tunnistaudun.

Marraskuussa soitto on myöhäistä – velotus on siirtynyt jo laskulle –, nyt tein sen syyskuussa. Liian aikaisin. Systeemi meni sekaisin. Taas soittelimme, puolin ja toisin.

Tänä vuonna muutin perinteisiä repliikkejä ja pyysin asiakaspalvelijaa miettimään, monestiko sama typerä kuvio toistuu globaalilla tasolla: montako sataatuhatta yhteydenottoa tulee, kun asiakas ei voi tehdä pisteveloitusta netissä, Amexin sivuille kirjautuneena.

Kylläpä kannattaa kirjautua.

Kolme - M

Omat Sivut. Sana oma kertoo jo kaiken, Sonera on tehnyt minulle omat sivut, joilta löytyy minun juttuni. Suloista.

Minulla on maksettavana useampi liittymä. Niinpä nakuttelin kesällä Soneran käyttäjätietoihin kuhunkin liittymään sen haltijan nimen. Ajattelin, että laskuja splitatessani se olisi kätsää. No niinhän se olisi. Nimitieto vaan ei siirry laskuihin.

Kylläpä kannatti nakutella.