Tampereen Frenckellinaukion Keskusvirastotalosta pitäisi löytyä harvinaisuus suomalaisessa eliitissä.

Massiivisessa talossa ei kuitenkaan näytä olevan yhtään työntekijää paikalla heinäkuun lopussa ja ovetkin on laitettu lukkoon.

Lopulta harvinaisuus astuu esiin ja avaa oven toimittajalle ja kuvaajalle. Tampereen pormestari Lauri Lyly, 64, (sd.) on paikalla, sillä hänellä ei uutena työntekijänä ole kertynyt lomapäiviä. Valtuusto valitsi hänet kesäkuussa kaupungin johtoon.

– Pidin kyllä kaksi viikkoa palkatonta lomaa, Lyly oikaisee mielikuvaa läpi heinäkuun työskennelleestä pormestarista.

Ja mikä tekee pormestarista ja SAK:n entisestä puheenjohtajasta Lylystä poikkeuksen? Hän on noussut suomalaiseen eliittiin sähköasentajan peruskoulutuksella.

Yhdeksällä kymmenestä yliopistokoulutus

Yle keräsi suomalaisesta kärkieliitistä listan, jossa tarkastellaan ryhmän sukupuolijakaumaa, koulutustaustoja ja syntymäpaikkakuntia.

Listaan otettiin mukaan 154 ihmistä, jotka toimivat eduskuntapuolueiden puheenjohtajina, ministereinä, ministeriöiden kansliapäällikköinä, suurien virastojen johtajina, asukasluvultaan isoimpien kuntien nokkamiehinä (25 kpl), työmarkkinajärjestöjen ja -liittojen puheenjohtajina.

Heidän lisäkseen listauksessa olivat mukana myös isoimpien medioiden päätoimittajat ja suurimpien pörssi- (25 kpl) sekäl perheyhtiöiden (12) toimitusjohtajat. Pörssiyhtiöiden suuruus perustuu Talouselämä-lehden tuoreimpaan listaukseen ja perheyhtiöiden listaus Perheyritysten liiton tietoihin.

Lähes 95 prosentilla johtajista on yliopistokoulutus ja niistä suosituimmat listautuvat yhteiskuntatieteiden alle. Eliittejä pitkään tutkinut Tampereen yliopiston professori Ilkka Ruostetsaari pitää listauksen tuloksia uskottavina.

– Tämä on suppeampi kuin omat tutkimukseni, mutta kehitystrendit ovat mielestäni uskottavia, valtio-opin professori Ruostetsaari sanoo.

Oikeustiede menettänyt asemiaan

Kehityskuluilla Ruostetsaari viittaa muun muassa siihen, että eliitti on entistä koulutetumpaa, johtaviin asemiin on noussut uusi sukupolvi ja oikeustiede on menettänyt otettaan pääsyporttina virkamieseliittiin.

Taustalla on ennen kaikkea virkamiesten vaatimusehtojen väljentyminen. Nykyään useaan virkaan vaaditaan jokin ylempi korkeakoulututkinto, eikä nimenomaan oikeustieteellistä tutkintoa.

Yle Uutisgrafiikka

Koulutustason nousu selittyy ennen kaikkea peruskoulu-uudistuksella ja maakuntien yliopistojen synnyttämisellä 1950–1970-luvulla, mikä on nostanut koko väestön tutkintojen tasoa. Uuden sukupolven esiinmarssin taustalla on edellisen eläköityminen.

Koulutuksen asema onkin muuttunut yhteiskunnassa. Kun yliopistotutkinto oli aiemmin reitti korkeisiin yhteiskunnallisiin asemiin, se on nykyään ennakkovaatimus eliittiin nousemiseen.

– Tällä tavalla yliopistokoulutus on menettänyt merkitystään, ja eliittiin nousemiseen tarvitaan nykyään myös muita avuja, Ruostetsaari sanoo.

Tavoite: Eduskuntaan vuonna 2019

Muutaman kivenheiton päässä Tampereen Kalevan kirkosta sijaitsee kahvila Cafe Mimosa. Työmiehet ovat lopettamassa aamiaistaan, kun paikalle saapuu vihreiden nuorten puheenjohtaja Iiris Suomela, 23.

Iiris Suomela Jyrki Lyytikkä/Yle

Suomela on monessa mielessä Lylyn vastakohta. Hän nuori korkeakoulua käyvä nainen, joka ottaa ensimmäisiä askeleita kohti Suomen poliittista eliittiä.

Suomela suunnittelee jo täyttä häkää eduskuntavaaleja 2019. Edelliset eduskuntavaali- ja kuntavaalikampanjat sujuivat hyvin.

Toissavuotisissa eduskuntavaaleissa Suomela jäi vielä kauas kansanedustajan paikasta, mutta huhtikuun kuntavaaleissa hän sai toiseksi eniten ääniä Tampereen vihreistä. Edellä oli vain puolueen pormestariehdokas Anna-Kaisa Heinämäki.

– Jos 15–16 prosentin gallupkannatus toteutuisi vaaleissa, se tarkoittaisi Pirkanmaalla kolmea tai neljää kansanedustajan paikkaa vihreille, Suomela sanoo.

Suomela arvelee, että Olli-Poika Parviainen (vihr.) haluaa jatkaa kansanedustajana, mutta Satu Hassista ei ole varmuutta. Jo viime eduskuntavaaleissa vihreät saivat tehdä pitkän päivätyön houkutellakseen Hassin ehdolle.

Suomelalla näyttäisi olevan hyvät mahdollisuudet eduskuntaan, ja hän tekee jo töitä tavoitteen eteen. Suomela kehittää ajatteluaan ja kirjoitustaitoaan, eikä läsnäolo sosiaalisessa mediassa ole jäänyt politiikan tarkkailijoilta huomaamatta.

Naisten osuus eliitissä kaksinkertaistunut

Mutta miltä nuorelle, korkeakoulua käyvälle naiselle eliittiin pyrkiminen on näyttäytynyt? Ensimmäinen kampanjointi eduskuntavaaleissa 2015 ei ollut helppo kokemus.

– Ensimmäisissä eduskuntavaaleissa seksismi kyllä yllätti ja järkytti. Kun esimerkiksi jaoin esitteitä, ihmiset huutelivat, vähättelivät ja jouduin häirinnän kohteeksi.

Tilannetta ei auttanut se, että Suomela oli yksi Pirkanmaan nuorimmista ehdokkaista. Osa ihmisistä kommentoi, että eduskuntaan pääsyä auttaisi, jos esitteen kuvassa olisi naaman sijasta takapuoli.

Suomelan mukaan seksismi ei pelkästään liity katukampanjointiin, vaan hänen mukaansa yhteiskunnassa on olemassa rakenteellista erottelua. Esimerkkinä hän mainitsee median kirjoittelun Helsingin pormestarivaalista, jossa vihreiden ehdokasta Anni Sinnemäkeä kutsuttiin runotytöksi.

Rakenteellista vinoumaa on myös eri eliittitutkimuksissa. Kun Ylen listauksessa naisia ylsi eliittiin hieman yli 22 prosenttia kaikista eliitin jäsenistä, Ruostetsaaren tutkimuksessa luku oli 26 prosenttia.

Alueellisesti eliitti näyttää tulevan suhteellisen tasaisesti ympäri Suomea, jos määrät suhteuttaa maakuntien asukaslukuihin.

Yle Uutisgrafiikka

Eri eliitit eivät kuitenkaan ole veljiä keskenään. Ruostetsaaren tutkimuksessa politiikan eliittiin naisia on noussut kaikista eniten (43 prosenttia), mutta elinkeinoelämässä lasikaton murtaminen (6 prosenttia) on ollut vaikeinta.

– Meillä kansalaisyhteiskunta on tukenut naisten asemaa. Naiset ovat 1900-luvun alusta mukana eri järjestöissä ja tämä on toiminut poliittisen osallistumisen kouluna, Ruostetsaari sanoo.

Naisten osallistumisella politiikkaan on Ruostetsaaren mukaan elinkeinoelämää pidempi historia. Samalla paikat monissa poliittisissa elimissä määräytyvät äänestystuloksen mukaan.

– Naiset eivät tosin edelleenkään äänestä niin uskollisesti naisia kuin miehet miehiä, Ruostetsaari sanoo.

Myönteistä kehityksessä on se, että Ruostetsaaren tutkimuksissa naisten määrä on kaksinkertaistanut eliitissä sitten 1990-luvun alun. Ruostetsaari on tuoreimmassa tutkimuksessa verrannut vuosia 1991, 2001 ja 2011 keskenään.

Työläisperheen vesa ja Nokia-perheen kuopus

Lylyn ja Suomelan lähtökohdat elämään ovat kuin kahdesta eri todellisuudesta. Suomela kansainvälistyi Nokian avulla, ennen kuin osasi kunnolla lukea.

Lyly puolestaan kasvoi Karijoella työläiskodissa. Hänen isänsä työskenteli rakennusmaalarina ja äiti pukuompelijana. Varsinkin isän työ oli kausiluonteista ja talvella perheen toimeentulo oli monesti niukkaa.

Kansakoulun jälkeen Lyly lähti opiskelemaan sähköasentajaksi Vaasaan, josta valmistuttuaan hän meni sähkötekniikkayhtiö Strömbergille töihin. Keskikoulu ja lukio eivät olleet Lylylle vaihtoehtoja.

– Keskikoulu maksoi, ja olin vähävaraisesta perheestä. Ei ollut mahdollisuutta lähteä.

Lylyn kokemus on jättänyt häneen jäljen. Hän sanoo arvostavansa korkealle Suomen nykyistä koulutusjärjestelmää, jossa peruskoulun jälkeen sekä ammattikoulusta että lukiosta on mahdollista päästä opiskelemaan tohtoriksi asti.

Lyly on myöhemmällä iällä suorittanut työn ohessa useita täydentäviä tutkintoja: muun muassa Markkinointi-instituutin yrityshallintotutkinnon ja järjestöasiantuntemuksen täydennystutkinnon.

Suomela on elänyt lapsuuttaan Suomessa, Britanniassa ja Saksassa, koska hänen isänsä työt Nokialla vaativat muuttamista ulkomaille.

– Aloitin eskarin ja ala-asteen Suomessa, mutta kävin peruskoulun loppuun Englannissa.

Sama kuvio toistui lukion kohdalla. Suomela aloitti lukion Tampereella, mutta vei sen loppuun Walesissa, jossa hän suoritti IB-lukion tutkinnon. Nyt hän opiskelee Tampereen yliopistossa sosiologiaa.

Yhdessä asiassa Lylyn ja Suomelan taustat ovat samanlaiset. Molemmissa perheissä on arvostettu koulutusta, tuettu ponnisteluita opiskeluissa ja keskusteltu yhteiskunnallisista asioista.

Koulutus periytyy

Useissa tutkimuksissa on todettu, että koulutus periytyy vahvasti Suomessa ja muualla maailmassa. Ruostetsaaren tutkimuksessa eliitin jäsenten isistä 33 prosenttia oli suorittanut ylioppilastutkinnon ja 30 prosenttia yliopistotutkinnon. Osuudet olivat suurempia kuin väestössä keskimäärin.

Periytyvyyteen vaikuttaa Ruostetsaaren mukaan keskeisesti kolme tekijää: vanhempien varakkuus, heidän antamansa malli kouluttautumisesta ja kannustavuus opintoihin.

Koska koulutus on maksutonta Suomessa, ensimmäisellä tekijällä ei ole niin paljon merkitystä täällä kuin monissa muissa yhteiskunnissa. Sen sijaan vanhempien mallilla ja suhtautumisella koulutukseen on merkitystä.

– Pidän vanhempien suhtautumista koulutukseen tärkeämpänä kuin vanhempien luomaa mallia kouluttautumisesta, Ruostetsaari sanoo.

Ruostetsaaren mukaan Suomessa koulutukseen on suhtauduttu yleisesti varsin positiivisesti. Vanhemmat ovat nähneet varsinkin viime vuosikymmeninä koulutuksen sosiaalisen nousun takaajana.

– Kun työmarkkinarakenne muuttui, maanviljelijäperheessäkään ei voitu ajatella, että kaikki jäävät kotitilalle asumaan, Ruostetsaari havainnollistaa.

Suomessa koko maan kattava korkeakouluverkosto luotiin samaan aikaan, kun elinkeinorakenne murtui Suomessa täysin 1960- ja 1970-luvuilla. Väestö pakeni maaseudulta kaupunkeihin ja osa ulkomaille.

Eliittiin entistä helpompi päästä

Jäljelle jää kaksi kysymystä: Miten eliittiin lopulta noustaan, jos yliopistotutkinto on vain oletusarvo? Ja millaiselta eliittirakenne näyttää suomalaisen yhteiskunnan kannalta?

Yle Uutisgrafiikka

Lyly on hyvä antamaan vastauksen ensimmäiseen kysymykseen, sillä hänen uransa on edennyt tehtävästä seuraavaan seitsemän vuoden sykleissä aina kojeistajasta SAK:n puheenjohtajaksi ja nyt Tampereen pormestariksi. Kaiken tämän hän on tehnyt ilman korkeakoulututkintoa.

Lylyn mukaan jokainen työtehtävä antaa valmiuksia seuraavaan. Tämän lisäksi sosiaalisuus on kantavaa valttia uramarkkinoilla.

– Sanon, että sosiaaliset taidot ovat ja tulevat olemaan tärkeässä asemassa työmarkkinoilla, Lyly toteaa.

Lyly ei ole asiassa yksin. Ruostetsaaren tutkimuksen haastatteluissa eliitin jäsenet korostivat muun muassa ahkeruutta, lahjakkuutta ja kykyä tulla toimeen erilaisten ihmisten kanssa. Ruostetsaaren mukaan myös muilla kuin henkilökohtaisilla ominaisuuksilla on merkitystä.

– Urakehityksessä myös henkilösuhteilla on merkitystä ja niitä luodaan jo opiskeluvaiheessa. Täytyy tuntea oikeita ihmisiä, Ruostetsaari sanoo.

Henkilösuhteet eivät kuitenkaan tarkoita sitä, että eliitin jäsenet rekrytoisivat pelkästään toisiaan eliittiin. Ruostetsaaren tutkimustulosten perusteella Suomi on muuttunut sitten 1990-luvun alun avoimempaan suuntaan.

Työntekijöiden jälkeläisten osuus suomalaisessa eliitissä on noussut ja maanviljelijöiden pysynyt samana sitten 1990-luvun alun. Ylimmistä sosiaalisista kerrostumista tulleiden osuus on pysynyt vakiona ja keskiluokan jälkeläiset puolestaan muodostavat suurimman ryhmän eliitissä.

– Meidän eliittirakenteemme on edelleen avoin, eli sinne on aika helppoa nousta. Siinä mielessä tilanne ei ole huolestuttava, Ruostetsaari sanoo.

Ruostetsaari näkee tulevaisuudessa myös vaaroja. Mikäli esimerkiksi yliopisto-opiskelu viedään maksulliseksi, opintotuki muutetaan nykyistä lainapainotteisemmaksi tai maahan syntyy yksi eliittiyliopisto. Se voi muuttaa eliitin rakennetta nykyistä yksipuolisemmaksi.

Yksi asia on kuitenkin varma. Lylyn kaltaiset tarinat alkavat jatkossa olla yhä harvinaisempia.