Mikä on elämän tarkoitus?

Tähän kysymykseen filosofian tohtori, uskontotieteilijä Jaakko Närvä, 45, on etsinyt jatkuvasti vastausta tutkiessaan ufoja. Suuri mysteeri ei ole ratkennut.

Uskonnontutkijoille on selvää, että tällaistakin voi alalla tutkia, kunhan sen tekee asianmukaisin ihmistieteellisin menetelmin. — Jaakko Närvä

— Olen kuitenkin aika varma, että elämän tarkoitus liittyy onnellisuuteen, elämän hyvyyteen ja sisäiseen rauhaan, Närvä pohtii.

Ufojen tutkiminen on paljastanut kaikenlaista muuta kiehtovaa. Tutkijalle on käynyt selväksi, ettei osaa ufohavainnoista voi selittää tavanomaisiksi tai luonnollisiksi ilmiöiksi — ne ovat tieteellisiä arvoituksia.

— Valtaosa kaikista ufohavainnoista on kuitenkin aika helposti todennettavissa virhetulkinnoiksi, piloiksi, hallusinaatioiksi tai huijauksiksi. Aidot havainnot ovat harvinaisia, Närvä selvittää.

Tällaisia tapauksia on silti pitkä liuta eri puolilta maailmaa. Joukossa on esimerkiksi Coloradon yliopiston vuonna 1969 julkaistun, USA:n ilmavoimien rahoittaman ufohavaintotutkimuksen satoa.

— Raportin mukaan joissakin havainnoissa oli lähes varmasti kyse ufoista.

Yliluonnolliset ilmiöt kiehtoivat jo pikkupoikana

Yliluonnolliset asiat ovat kiehtoneet Närvää lapsuudesta lähtien.

— Lapsena pohdin kaikenlaisia paranormaaleja juttuja. Koin niistä ihmeellisyyden ja syvyyden tunnetta mutta myös pelkoa, Närvä kuvailee.

Kiinnostus yliluonnollisia ilmiöitä kohtaan oli merkittävä syy siihen, miksi hän hakeutui opiskelemaan uskontotiedettä.

Yliopistossa Närvä tajusi, että hän haluaa ryhtyä tutkimaan ufoaihetta.

— Luulen, että tähän vaikutti se, että ufot olivat tuolloin mediassa paljon esillä. Tv:ssä pyöri Juhan af Grannin ohjelmia ja Salaiset kansiot. 90-luvun alussa jylläsi ufobuumi.

Närvä on harvinaisuus tiedeyhteisössä.

— Voisi sanoa, että olen merkittävästi omistanut elämääni ufotutkimukselle, Närvä kiteyttää.

Kukaan muu ei ole kirjoittanut Suomessa väitöskirjaa ufoista. Aihetta koskevia, eri tieteenalojen graduja on tehty kuusi.

— Olen myös ainoa suomalainen, joka on pystynyt tekemään akateemista ufotutkimusta apurahalla tutkijatohtorina ja pitänyt ufokursseja Suomen avoimissa yliopistoissa ja Helsingin yliopistossa.

Närvän uskontotieteen väitöskirjan mukaan suurin osa ufokokemuksista on uskontoa, pieni osa jotain muuta. Ufologia ja ufokokemukset uskonnollisina ilmiöinä — Teoreettinen tutkimus tarkastettiin Helsingin yliopistossa 2008.

— Uskonnollisuus on ihmismielen normaalia yliluonnollista mielikuvitusta. Pieni osa ufokokemuksista johtuu psykiatrisista syistä. Vähäinen osa on huijauksia, Närvä summaa.

Monet ufotutkijat ovat itseoppineita

Ufotutkimuksen voi Närvän mukaan jakaa kahtia, tieteellistyyppiseen maltilliseen ufologiaan ja esoteeriseen eli arvoitukselliseen ufologiaan. Hän itse pyrkii tutkijana arvioimaan ufohavaintoja tieteellisen kriittisesti mutta on kiinnostunut myös esoteerisista väitteistä.

— Useimmat ufotutkijat ovat itseoppineita tieteilijöitä. Tutkimusten tieteellinen laatu vaihteleekin aika lailla.

Esoteerisessa ufologiassa kantavana ajatuksena on, että nykytiede perustuu virheellisiin tietoihin. Tämän osin viihteellisenkin perinteen alalla puhutaan ufosieppauksista, karman laista ja toisista ulottuvuuksista varsin itsestään selvinä totuuksina.

Ufoista on Närvän mielestä vaikea puhua järkevästi, sillä ne herättävät voimakkaita vastakkaisia mielipiteitä.

— Asiallinen ja kriittinen keskustelu paljolti puuttuu skeptikoiden ja ufotutkijoiden väliltä. Epäilijöillä on sellaista asennetta, että mikään ufotutkimus ei ole tieteellistä. He saattavat naureskella ufohavainnoille ja kokevat, että ne ovat helposti selitettävissä.

Ufon käsite sai alkunsa vuonna 1947, mutta asian tieteellinen tutkimus on kansainvälisestikin yhä pienimuotoista. Tutkimuskenttä on pääosin yhdistysten varassa.

— Ufot ovat yhä tabu, johon monet tutkijat eivät uskalla tarttua, koska he pelkäävät menettävänsä uskottavuutensa.

Suomessa ei ole Närvän lisäksi muita akateemisia tutkijoita, jotka pyrkivät elättämään itsensä aiheen asiantuntijana.

Maailmallakaan ei ole valmistunut kuin kourallinen merkittäviä ufoaiheisia väitöskirjoja, eikä ole monta ihmistä, jotka olisivat pyhittäneet akateemisen uransa aihepiirille. Närvän mukaan alan tärkeimmät tieteelliset tutkimukset on tehty USA:ssa ja Ranskassa.

— Aiheesta tehdään silloin tällöin artikkeleita, mutta hyvin harva tutkii ufoja päätoimisesti.

Päivi Tuovinen Ufotutkija on tiedeyhteisössä harvinaisuus.

Apurahaa ei alussa herunut

Millaista sitten on tutkia asiaa, jota ei läheskään kaikkien mielestä ole olemassa?

Närvän mielestä aiheeseen on suhtauduttu uskontotieteessä asiallisesti.

— Uskonnontutkijoille on selvää, että tällaistakin voi alalla tutkia, kunhan sen tekee asianmukaisin ihmistieteellisin menetelmin. Apurahaa ei kuitenkaan heti alussa minulle herunut.

Närvä kertoo, että hänen tutkimuksensa on yleisesti otettu vastaan hyvin. Hän ei ole saanut ivapostia.

— Suomi 24 -keskustelupalstalla on joskus kirjoitettu minusta närkästyneesti, mutta muuten ihmiset ovat olleet vain kiinnostuneita tutkimuksestani. En ole joutunut skeptikoiden hampaisiin.

Närvä pitää todennäköisenä, että maailmankaikkeudessa on vierasta älyllistä elämää. Hyväksyttyä todistusaineistoa tästä ei ole.

— Vieraan älyn tieteellinen ongelma ja ufokysymys ovat eri asioita, Närvä huomauttaa.

Ufoille hän pitää houkuttelevimpana selityksenä ulottuvuusteoriaa.

— Niissä voi olla kyse siitä, että toisten ulottuvuuksien olennot käyvät täällä. Myös tulevaisuuden ihmisten on arveltu matkaavan ufoilla meitä tutkailemaan.

— En voi näihin näkemyksiin uskomalla uskoa, koska niistä ei ole varmaa tietoa. Ulottuvuusteoria on kuitenkin paras arvaus ufokysymykseen.

Ruotsalaisupseerin tapaus on askarruttanut

Jaakko Närvä on pohtinut erityisesti Ruotsin maaseudulla 1970-luvulla sattunutta ufohavaintoa.

Närvä pitää tapausta hyvin uskottavan tuntuisena.

Oli jo hämärää. Ruotsalainen upseeri ja hänen perheensä ajoivat autollaan maaseututietä.

Yhtäkkiä he näkivät hakkuualueella oudon kohteen.

— He luulivat sitä aluksi helikopteriksi.

Samalla auton laitteet alkoivat yskiä ja sammuivat.

— Autoefekti toistuu korostuneesti tosilta vaikuttavissa ufohavainnoissa, Närvä kertoo.

Outo laite laskeutui halkopinon eteen. Upseeri arvioi, että ufo oli 75 metrin päässä.

Perhe näki munanmallisen kohteen, jolla oli sileä pinta. Se hehkui valoa, jonka väri vaihteli vihreästä valkoiseen.

Se valaisi maastoa laajasti. Kuului surinaa, joka toi mieleen mehiläisparven.

Lopulta kohde piti jyrisevää ääntä ja syöksyi ylös taivaalle.

Kun ufo oli poissa, auton laitteet normalisoituivat.

Upseeri soitti havainnostaan ruotsalaiseen ufojärjestöön. Seuraavana päivänä upseeri ja hänen vaimonsa kävivät tutkijan kanssa havaintopaikalla.

Auton pysähtymispaikalta löytyi vaimon takista pudonnut nappi. Tämä tuki upseerin arviota halkopinon edessä näkyneen ufon etäisyydestä. Ufo ei jättänyt jälkeäkään.

— Jos havainto pitää paikkansa, se ei ollut tunnettu laite. Olen tullut siihen tulokseen, että todennäköisesti kyseessä oli ufo. Minun on pakko uskoa tähän, Närvä sanoo.

Närvä kertoo koetelleensa ufoväitettä useilla vaihtoehdoilla. Näitä ovat tavanomainen virhehavainto, voimakas liioittelu, puhdas kuvitelma, hallusinaatio tai huijaus.

— Mikään näistä ei sovi tapaukseen.

Närvän mukaan upseeri oli aiemmin skeptikko.

— Hän oli myös järjissään, samoin perheenjäsenet.

Auton oireet viittaavat siihen, ettei kyseessä ollut hallusinaatiokaan.

— Miten usein auton kaikki laitteet lakkaavat toimimasta mutta palautuvat sitten aivan kuntoon? Eikö tällainen viittaa erikoiseen tapahtumaan? Närvä kysyy.

Närvä on pitänyt ainoana potentiaalisena vaihtoehtona huijausta, mutta tätäkin hän pitää ongelmallisena.

— Upseeri esiintyi nimettömänä, joten hän ei hakenut julkisuutta. Hän ei myöskään olisi hyötynyt kertomuksestaan rahallisesti. Ja miksi hän olisi riskeerannut vaimonsa ja lapsensa osana huijausta? Ilmoituksen tyyli on uskottava.

Päivi Tuovinen Jaakko Närvä kertoo, että merkittävimmät tieteelliset tutkimukset on tehty USA:ssa ja Ranskassa.

Närvällä omakin ufohavainto

Jaakko Närvä on itsekin nähnyt ufon. Hän oli tuolloin reilu parikymppinen opiskelija.

— Olin tulossa bussilla Kotkasta Helsinkiin 1997. Aurinko oli jo laskenut, ja taivaalla oli vaaleanpunaista pilvipeitettä.

— Vähän ennen Suvilahtea näin bussin oikealla puolella pilvien luona pienehkön, selvästi erottuvan, vaaleanpunaisen soikion. Se oli vinossa ja paikallaan.

Närvä hämmästyi ja tarkisti, paljonko kello on. Parin sekunnin päästä hän katsoi uudestaan ulos — soikio oli hävinnyt.

— Kun vilkaisin vasemmasta ikkunasta, näin saman soikion pilvien edessä, vinossa. Sen rajat alkoivat hämärtyä, ja siitä muodostui kaksi pienenevää palloa, jotka sitten katosivat. Pian ne tulivat taas näkyviin ja yhdistyivät yhdeksi soikioksi.

Sitten bussi ajoi rakennusten väliin ja Närvä kadotti näköyhteyden kohteeseen.

Hän ei rohjennut kysyä muilta bussissa olleilta, näkivätkö he saman asian. Hän arvioi kuitenkin, että kyseessä oli ulkoinen kohde.

Itseään pohdiskelevaksi ja kriittiseksi ihmiseksi luonnehtiva Närvä tunnistaa havainnossaan yliluonnollisen ufokokemuksen piirteitä.

— Olen miettinyt, oliko se hallusinaatio. En usko siihen.

Uusimman tilaston mukaan neljä prosenttia suomalaisista uskoo täysin ufoihin. Monilla on niistä havaintojakin.

— Reilu 40 prosenttia uskoo jokseenkin tai epäröi, ja noin puolet kuuluu jokseenkin tai täysin skeptisiin, Närvä selvittää.

Mikä on ufo?

Ufo on kumouksellinen ja paranormaali lentolaite, jotka koskevat väitteet perustuvat havaintoihin.

Ufo ei välttämättä ole alus, vaan se voi olla myös pieni laite.

Ufojen keskeinen piirre on se, että ne kumoavat tunnetut fysiikan lait liikkeillään, kuten äkkijyrkillä kääntymisillä ja valtavalla vauhdilla.

Tyypillisesti havaitut ufot ovat kirkkaita lautasia tai palloja, joilla ei näytä olevan siipiä eikä voimalähdettä.