”Korruption torjunnan kannalta on tärkeää, että tekijöillä on todellinen riski jäädä kiinni. Lainsäädännön on oltava ajan tasalla ja valvontaan on varattava riittävästi resursseja”, Kuluttaja- ja kilpailuvirastossa kartelliasioita johtava tutkimuspäällikkö Antti Norkela sanoi korruptionvastaisen päivän seminaarissa 9.12.2016.

Korruptio on paljon laajempi käsite kuin lahjonta, joka on korruption kriminalisoitu ydin.

Oikeusministeriön mukaan todellisia korruption riskialueita ovat rakentaminen, julkiset hankinnat ja tarjouskilpailu, yhdyskuntasuunnittelu, poliittinen päätöksenteko sekä rahoitus. Korruptiotutkimuksissa keskitytäänkin parhaillaan näihin riskialueisiin. Samalla hallitus valmistelee sekä korruptionvastaista strategiaa että jo eduskunnan käsittelyyn mennyttä julkisten hankintojen lainsäädännön uusimista.

Korruptio jää usein piiloon eikä sitä ei välttämättä osata tunnistaa eikä epäillä.

Kartelli lahjoi tilaajiakin

Norkela pitää huolestuttavana sitä, että lahjonta liittyy myös kartelleihin. Ostaja on otettu mukaan kelkkaan hyötymään itse, jolloin paljastumisriski on vähentynyt.

Asfalttikartellissa käräjäoikeus jopa totesi, että valtio ei olisi oikeutettu korvauksiin kartelliyhtiöiltä, koska osa valtion virkamiehistä oli tietoinen kartellista ja jopa mukana siinä.

”Yhdessä esiintyessään lahjonta ja kartellit ovat vaarallisempi ilmiö kuin erillisenä”, Norkeala sanoi.

”Korruption ja kartellien mahdolliset kytkökset edellyttävät myös viranomaisten välisen yhteistyön tiivistämistä.”

Kartelleissa Suomi ei hänen mukaansa ole muita maita rehdimpi, mistä viime vuosien kartellioikeudenkäynnit kertovat. Samanlaisia kilpailunrajoituksia koskevia asioita kilpailuvirastolla on nytkin käynnissä.

Julkiset hankinnat ovat hänen mukaansa korruptiolle houkuttelevia kohteita. Tekijät pyrkivät manipuloimaan hankintoja ja päätöksiä salassa, jolloin viranomaisten on vaikea tutkia ja paljastaa toimintaa.

Korruptiosta puhuminen on samalainen tabu kuin insesti



Rakennus- ja kiinteistöala on vahvasti yliedustettuna puhuttaessa korruptiosta ja kartelleista. Rakennusteollisuuden johdossa mielenkiinto on kohdistunut kuitenkin työtekijätason harmaan urakoinnin torjuntaan, mutta ei ylätason toimintaan, vaikka siellä liikutellaan paljon isompia rahamääriä.

”Korruptio on kuin yrityselämän insesti. Se on keskustelunaiheena vaikea”, Firan toimitusjohtaja Jussi Aho sanoi kokemuksistaan. Siksi hän puhuu mieluummin etiikasta, koska se koetaan kivaksi asiaksi.

”Samalla on kuitenkin koulutettava ihmisiä tunnistamaan ja torjumaan korruptio.”

Aho arvioi, että yksi syy siihen, että korruptio on yleistä nimenomaan rakentamisessa, on se, että työmailla liikutetaan paljon rahaa ja päätöksenteko on hajautettu.

”Jokainen työmaa on kuin setelipaino: työtä vaihdetaan rahaksi. Nämä ovat kahden tai kolmen ihmisen sopimia asioita, joihin muut eivät pääse kiinni. Esimerkiksi tehtyä tuntimäärää eivät muut pääse tarkastamaan.”

Saman totesi Rakennusteollisuus RT:n johtaja Tapio Kari. ”Rakennusala on esillä sen vuoksi, että piiloon jääminen on niin paljon helpompaa kuin muualla.”

Aho ilmiantoi alaisensa – ja sai kärsiä siitä

Aho törmäsi korruptioon eli tarkemmin sanottuna törkeään petokseen omassa yrityksessään Helsingin rakennusviraston lahjustapauksen yhteydessä.

Ahon mukaan ongelmien lähde on pätevät ihmiset, jotka eivät jaa yrityksen arvoja. Helsingin rakennusviraston tapauksessa jopa tutkinnanjohtaja ihmetteli, miten ihan tavalliset ihmiset ovat lähteneet mukaan korruptioon. Kyse ei ole ollut mistään moottoripyöräjengiläisistä vaan tavallisista mestareista ja insinööreistä.

Ahon mukaan yrityksissä oleva vaikenemisen kulttuuri estää ikävien asioiden paljastumista. Varsinaisten rikostentekijöiden lisäksi yrityksessä on lähes aina myös silminnäkijöitä, epäilijöitä ja ihmettelijöitä, jotka eivät ole puuttuneet asioihin. Suurin osa henkilökunnasta joko pelkää tai ei jaksa puuttua. He eivät halua sitä häiriötä elämäänsä, minkä puuttuminen tai ilmianto aiheuttaisi.

”Pitkään jatkuessaan tällainen toiminta mädättää yrityskulttuuria”, Aho sanoo.

Asiaa voisi verrata työmaan siisteyteen. Jos jo heti ensimmäiseen roskaan ei puutua, niin se tulkitaan viestiksi, että roskaaminen on hyväksyttyä. Pian koko työmaa on täyttynyt roskista.

Ilmiantaja joutuu helposti vastatoimien kohteeksi. Esimerkiksi, kun Jussi Aho ilmiantoi oman alaisensa poliisille epäilyttävien muuraustyölaskujen vuoksi, seurasi tästä uhkauskierre, joka johti lopulta uhkaajan saamaan tuomioon hovioikeudessa.

Todistajan asema voi olla vaikea työmarkkinoilla. Esimerkiksi asfalttikartellin todistaja ei saanut enää töitä asfalttialalta, kertoi tutkimuspäällikkö Antti Norkela Kilpailu- ja kuluttajavirastosta. Esimerkkejä on hänen mukaansa myös siitä, että ilmiantaja on savustettu ulos yrityksestä.

Valtionsyyttäjä Ritva Sahavirta kertoi, että yhdessä tapauksessa ilmiantaja kuoli työolosuhteissa, mutta näyttöä rikoksesta ei löytynyt.

Dopingin paljastaneella urheilutoimittajalla on ollut samanlaisia vaikeuksia toimia urheilun parissa. Hiihdossa Lahden dopingkäryt kertoivat, että maailman huipulle ei oltu päästy puhtain keinoin. Suomen liike-elämässä tämä on Ahon mukaan mahdollista. Jossain muussa maassa näin ei ole. Tämä luottamus on Ahon mukaan puolustamisen arvoinen asia.

Kansainväliset vertailut osoittavat, että luottamukseen perustuvat valtiot, kuten Pohjoismaat tai Japani, pärjäävät muita paremmin.

Ahon mukaan eettisyys on turvallisuutta lisäävä asia. Siksi hän on käynnistänyt omassa yrityksessään etiikkakoulutuksen, jossa on tuotu esiin luvaton toiminta ja keinot tunnistaa ne. Hän on halunnut luoda yrityskulttuurin, jossa korruptiota ei hyväksytä missään muodossa.

Korruption hinta on valtava – samoin ilmiantamisen

Oikeus- ja työministeri Jari Lindström totesi seminaarissa, että Euroopan parlamentin tilaaman tutkimuksen mukaan korruption hinta voisi olla jopa 990 miljardia euroa vuodessa.

Hallituksessa onkin valmisteilla korruption vastainen strategia. Se on parhaillaan lausuntokierroksella. Siinä muun muassa pohditaan, miten ilmiantoa kehitetään ja miten ilmiantajaa suojellaan. Jopa kuuluisa Aarnio-oikeudenkäynti lähti liikkeelle yksittäisen kansalaisen ilmiannosta ja poliisin nimettömistä kirjeistä. Tapaus myös kertoo millaisessa pelon ilmapiirissä jopa poliisit olivat tapauksen alkaessa.

Toisin kuin esimerkiksi OECD on suositellut, meillä ei ole lainsäädäntöä, joka velvoittaisi ja takaisi ilmiantajan suojan. Esimerkiksi Vantaan kaupungin lakimies sanoi, että hän ei voi taata, ettei ilmiantajan nimi tulisi julkiseksi.

Ruotsissa tilanne on parempi, sillä siellä on laitonta yrittää edes selvittää, kuka on vuotanut tietoja medialle. Meillä lehtiin on saatettu tehdä jopa poliisin iskuja vuotajan paljastamiseksi. Jopa Helsingin Sanomat on joutunut tällaisen iskun kohteeksi. Silti korruption paljastaminen on meillä jäänyt liiaksi median vastuulle.

Monet yritykset saattavat suhtautua ilmiantokanavaan jopa negatiivisesti. Siksi vaihtoehdoksi on esitetty julkista ilmiantokanavaa tai rikostapauksissa suoraa yhteydenottoa poliisiin. Suomessa on myös jo palveluntarjoajia, jotka tarjoavat ilmiantajille suojatun kanava. Ainakin Fira aikoo ottaa sellaisen käyttöönsä.

Korruptio on vaikutusvallan väärinkäyttöä edun tavoittelemiseksi

Hallituksen strategiassa korruptio on määritelty suppeasti: se on vaikutusvallan väärinkäyttöä edun tavoittelemiseksi. Monen mielestä määritelmän pitäisi olla laajempi ja ottaa huomioon myös rakenteellinen ja poliittinen korruptio.

Suomessa suppean määritelmän mukaista katutason korruptiota on vähän, mutta todellinen ongelma onkin rakenteellinen korruptio. Se ulottuu kaikkialle, ja joidenkin mukaan jopa oikeuslaitokseen saakka. Silmiinpistävää on, että kihlakunnanoikeudet jakavat haluttomasti tuomioita kaupunkiensa napamiehille: suurille työllistäjille tai poliittisille vaikuttajille. Valtionsyyttäjä Ritva Sahavirta sanoi, että oikeudenkäynti olisi tällaisissa tapauksissa syytä siirtää toiselle paikkakunnalle.

Niin sanottuun maan tapaan kuuluu myös se, että halutaan miellyttää omaa tuttavapiiriä, ovat nämän sitten golf- tai metsästyskavereita, uskonveljiä, sukulaisia, puoluetovereita tai vaikkapa vapaamuurareita, kuten tapahtui Turun taudin yhteydessä. Esteellisyyssääntöjen tuntemus on julkisella puolella heikkoa ja siksi tuttavien asioiden käsittelyssä ei jäävätä itseä.

Jonkin yrityksen suosimisessa voi olla kyse myös siitä, että niin sanotun hovitoimittajan tuotteen uskotaan olevan ylivertainen eikä sitä uskalleta siksi vaihtaa halvempaan. Hankintaa saatetaan sitten ohjata suosimaan tuota tuttua tuotetta.

Vaikutusvallan väärinkäytön kriminalisointia pohditaan parhaillaan. Sen sijaan kartellin kriminalisoinnissa ei ole edetty. Se poistettiin rikoslaista vuonna 1992 ja vuonna 2014 Helsingin yliopisto teki hallituksen tilauksesta selvityksen, jossa todettiin, että se olisi syytä palauttaa rikoslakiin. Kataisen, Stubbin ja Sipilän hallitukset eivät kuitenkaan kiirehtineet asian kanssa, vaikka muissa EU-maissa suuntana on ollut lainsäädännön kiristäminen Yhdysvaltain mallin mukaiseksi.

Pääministerinä Alexander Stubb osoitti sen sijaan aktiivisuutta hallintarekisterilain aikaansaamiseksi, millä yritysten todellinen omistus olisi saatu median valvovan silmän ulottumattomiin.

Oikeusvaltion vai poliittisen järjestelmän vahvistamista?

”Korruption vastaisella työllä olemme mukana vahvistamassa demokraattista järjestelmää ja oikeusvaltiota. Lisäämme myös kansalaisten luottamusta päätöksentekoon ja päätöksentekijöihin”, Lindström sanoi.

Hänen mukaansa rakennusalalla korruptiota kitkisi parhaiten se, kun kaikilla olisi yhtäläiset mahdollisuudet saada rakennuslupa tai kilpailla urakoista.

Lindstöm väisti kysymyksen siitä, ovatko kansanedustajat edelleen etuoikeutetussa asemassa vaalirahan kerääjinä, koska he ovat lainsäätäjinä rajanneet itsensä korruptiolainsäädännön ulkopuolelle. Kansanedustajan etiikkaa mitataan erityisesti silloin, kun hän toimii kunnanvaltuutettuna päättämässä rahoittajiensa kaavoitusasioista. Lindström sanoo itse kokeneensa, että kunnanvaltuutetun on hankala jääviyssyisen vuoksi samaa aikaa istua esimerkiksi kaupan keskusliikkeen hallintoelimissä.

Sote- ja maakuntauudistus luovat poliitikoiden vallankäytölle uuden portaan. Vaalikelpoisuutta ei rajoiteta, joten sama henkilö voi olla kunnassa, maakunnassa ja eduskunnassa päättäjänä.

Kuntamarkkinoiden avautuminen tarkoittaa yhtiömuotoisuuden lisääntymistä. Maakuntien palvelukeskukset tulevat olemaan osakeyhtiöitä, jotka tuottavat palveluja. Niitä tulee kuitenkin koskemaan julkisuuslaki ja rikosoikeudellinen virkavastuu.

Miksi lahjuksia edelleen annetaan?

Valtionsyyttäjä Ritva Sahavirran tilastot vuosilta 2011-2015 kertovat, että julkisella puolella syyttäjälle saapui 29 tapausta, joista kuusi oli törkeitä. Syytteisiin niistä meni 11 tapausta. Lahjuksia siis edelleen annetaan.

Sahavirta arvioi, että kyse on osin maan tavasta eli osalliset eivät aina edes tunnista tekevänsä mitään rikollista. Varsinkin rakennusalalla korruption tunnistaminen on hänen mukaansa vaikeaa ja kielletyn vieraanvaraisuuden rajanveto on vaikeaa. Kyse saattaa olla matkasta tai vain golfin pelaamisesta. Nyrkkisääntö Sahavirran mukaan kuitenkin on, että virkamiehen ei ole sopivaa ottaa yksityiseltä taholta mitään vähänkään arvokasta etua tai kestitystä ja erityisen pidättyväinen pitää olla silloin, kun voi työssään vaikuttaa tuon tarjoajan liiketoimintaan.

Kaksi vuotta sitten järjestetyssä korruption vastaisessa tilaisuudessa yksi liikemies totesi Sahavirralle, että ongelma on se, että virkamiehet eivät halua tehdä virkatoimia omassa työhuoneessaan vaan vaativat työstään palkaksi arvokasta kestitystä.

Erityisen tyrmistynyt Sahavirta on ollut huipputason johtajien röyhkeydestä, kun he ovat oikeudessa vakuutelleet kirkkain silmin, että tämä on ollut aivan normaali tapa liike-elämässä.

Ulkomailla tavat ovat vielä röyhkeämmät. Kyseinen liikemies oli maksanut kymmeniä tuhansia euroja saadakseen päätöksiä. Monesti lahjus on peitelty konsulttipalkkioksi. ”Kuuluisat konsulttilaskut ovat näppärä tapa selittää mitä tahansa”, Sahavirta sanoi.

”Pitkän kokemuksen myötä voi sanoa, että sana konsultti ei tuo mitään laillista mieleeni. Lähes jokaisessa talousrikosjutussa on mukana konsultti ja konsulttilaskutus. Maksetaan isoja laskua katsomatta mitä on tehty. Konsultin tuntilaskulla ei ole mitään ylärajaa.”

Poliittinen vaikuttaminen on yksi osa korruptiota. Varsinkin kaavoituspäätöksillä on valtava rahallinen arvo, ja vuoden 2007 vaaleissa kauppakeskusliikemiehet olivat valmiita valtaviin vaalitukiin vastineeksi myönteisestä suhtautumisesta kauppakeskusten rakentamiseen. Nykyhallituksessa tuo toive on otettu huomioon normitalkoissa, jotka ensimmäisenä kohdistettiin nimenomaan kauppakeskusrakentamisen vapauttamiseen.

Poliitikoita ja heidän lahjojiaan (vaalirahoittajiaan) on hyvin harvoin tuomittu oikeudessa näytön vaikeuden vuoksi. Jopa hovioikeus linjasi äskettäisissä vaalirahaoikeudenkäynneissä, että vaalirahaan pitää suhtautua toisin kuin muuhun lahjoitukseen.

”Korruptiorikoksessa näyttökynnys nousee tavattoman korkealle verrattuna esimerkiksi huumausainerikokseen. Siksi tuomioita on usein annettu verorikoksena, koska siihen näytöksi riittää pelkästään se, että kyseessä on perusteeton kulu”, Sahavirta totesi.

”Lahjuksia annetaan, koska se edelleen kannattaa ja koska rikoksen näyttäminen on niin vaikeaa”, Sahavirta tiivisti esityksensä.

Mallia moraaliin Ruotsista

Ruotsissa ja Suomessa suhtautuminen kestitykseen poikkeaa jonkin verran toisistaan. Ruotsissa yrityksillä ei ole Lapin-majoja, joihin asiakkaita viedään. Kestityksen rajatkin ovat toiset. Ruotsissa sopimattoman aterian raja on 20 euroa, mutta Suomessa se nousee yli sadan euron.

Kuten työturvallisuudenkin osalta niin myös korruption vastaisessa työssä ruotsalaiset yritykset, kuten Skanska, ovat olleet suunnannäyttäjiä. Skanskan historia ei ole ollut sen paremmin lahjonnan kuin kartellienkaan suhteen nuhteeton, mutta nyt se on nostanut eettiset asiat samaan kategoriaan työturvallisuuden kanssa. Venäjältä ja Etelä-Amerikasta se jopa poistui, kun sen uudet eettiset säännöt eivät mahdollistaneet liiketoiminnan jatkamista.