(auxiliar)

După întâlnirea de la Cotroceni pe tema reducerii CAS şi pentru a dovedi că a avut un limbaj cuviincios faţă de ministrul Finanţelor, Ioana Petrescu, preşedintele Traian Băsescu a făcut publică înregistrarea discuţiilor cu premierul şi şeful Finanţelor.

Mai bine nu le făcea pentru că rar am văzut o asemenea discuţie economică superficială pe tema reducerii unor taxe care influenţează fluxurile de cash, bilanţul companiilor şi veniturile angajaţilor. Plus că la discuţii ar fi trebuit să participe în primul rând reprezentanţii mediului de afaceri şi a celui de cercetare economică.

Înregistrarea discuţiei dintre Băsescu, Ponta şi Petrescu, publicată de către Preşedinţie. VIDEO

Aşa cum a arătat conversaţia în trei, atât ministrul Finanţelor, cât şi premierul, sunt total nepregătiţi să explice influenţa reducerii CAS în economie şi apoi în bugetul de stat. Şi gândiţi-vă că cei doi au în subordine institute de analiză şi mii de oameni care ar trebui să facă analize de impact până la ultima zecimală.

De asemenea, cu toate că nu este obligaţia lui, preşedintele României ar fi trebuit să vină cu propriile analize economice, care să fie mai puternice, mai consistente şi mai justificative, ca să demonstreze că premierul şi ministrul Finanţelor greşesc. În echipa preşedintelui şi la discuţia de la Cotroceni s-a aflat un fost ministru de Finanţe, Bogdan Drăgoi.

Orice reducere a CAS, orice reducere a impozitului pe forţa de muncă sau pe taxele plătite de companii este bună pentru economie şi pentru mediul de business. Atât preşedintele, cât şi premierul trebuie să fie de aceeaşi parte a baricadei când este vorba de economie, de creştere, de investiţii, de locuri de muncă. Dacă echipa de la palatul Victoria nu are toate datele, echipa de la Cotroceni ar fi trebuit să vină ea cu datele şi să vadă împreună cum pot face să se întâmple reducerile de taxe şi impozite.

Poate că 5 punce procentuale din CAS, ceea ce înseamnă cinci miliarde de lei pe an, nu pot fi acoperite imediat. Dar poate o scădere de trei puncte poate fi acoperită, fără să se mărească sau să se introducă alte taxe. Poate se găsesc soluţii pentru o reducere şi mai mare de 5%.

Dar niciuna dintre părţi nu vine cu cifre consistente pe masă, nici ministrul Finanţelor, nici premierul, nici preşedintele nu pot susţine cu cifre o reducere sau alta. Asta este problema întregii administraţii politice a României, nu au cifre în spate, iar toate deciziile se iau din vorbe de care beneficiază sau le plăteşte altcineva. A se vedea şi modificările la Codul Fiscal, aruncate pe piaţă vineri – creşterea impozitului pe maşini şi pe case - care au fost retrase după nici 24 de ore, pe motiv că guvernul nu le-a luat în discuţie.

Tare mă tem că astfel sunt discuţiile şi cu FMI, Banca Mondială sau Comisia Europeană. Partea română nu are date în spate şi astfel nu poate justifica o măsură sau alta. Gândiţi-vă cum într-o noapte România a luat cel mai mare împrumut din istoria ei, de 20 de miliarde de euro, de la finanţatorii internaţionali (premierul Ponta era atunci ministru), şi cum tot într-o zi, preşedintele Băsescu şi guvernul Boc au acceptat tăierea salariilor şi creşterea TVA.

Până acum reducerea CAS ar fi trebuit să fie analizată până la virgulă de către ministrul Finanţelor, iar cifrele să fie puse în dezbatere, astfel încât mediul de afaceri să vină cu argumente pro sau contra.

Dacă o reducere a CAS implică alte modificări de taxe şi impozite poate companiile preferă să rămână situaţia ca acum. Pe masă trebuie puse toate analizele astfel încât companiile şi angajaţii care plătesc CAS să ştie despre ce este vorba, înainte ca deciziile să fie puse în practică.

Toată lumea porneşte de la prezumţia că reducerea CAS nu implică alte modificări. Dacă această scădere de 5 puncte procentuale este acoperită prin majorări de impozite pentru maşini şi sedii, s-ar putea ca părerile să fie împărţite în economie. Dar toată lumea trebuie să ştie ce implică, atât pozitiv, cât şi negativ, această reducere şi dacă este sustenabilă, nu pentru câteva luni sau pentru un an.

Ceea ce a prezentat ministrul Finanţelor ca argument în susţinerea reducerii CAS o putea face orice jurnalist economic aplicând regula de trei simplu, după care făcea o ajustare la ochi.

România nu are însă nevoie de aşa ceva când se iau decizii economice care implică bani adevăraţi din bugetele companiilor şi din veniturile angajaţilor.

Dar pentru că preşedintele, premierul sau ministrul Finanţelor nu dau de la ei, România asistă la astfel de discuţii şi are o asemenea soartă economică.