Ilie Gâzea urma să împlinească 68 de ani pe 20 septembrie, da’ inima i s-a oprit în noaptea de 19 spre 20 august pe un pat al spitalului din Alexandria. A murit la nouă zile după ce revolta de a trăi zi de zi pe moșia lui Dragnea l-a adus în Piața Victoriei. Revolta l-a consumat ani de zile: de la revolta unui drum de piatră și nisip ce apare asfaltat în condica primăriei și până la revolta fosei septice, revolta buteliei pe care o căra de la butic, revolta acelui kilogram de zahăr și mălai care-i convingea vecinii să mai pună ștampila patru ani pe trandafirul roșu al PSD. Și revolta l-a dus departe, aproape 300 de kilometri dus-întors de la Turnu Măgurele până la București.

Apoi au ieșit la lumină și medicii legiști aduși tocmai de la București pentru a-l tăia mort pe nea Ilie, căci atunci când era viu, nu s-a găsit și pentru el un pat de spital la Floreasca, ori asta acuză rudele lui Ilie. Legiștii au anunțat pe un ton sec că bunicul teleormănean a murit în urma unei hemoragii digestive superioare pe fondul unei boli incurabile și a unui ulcer nediagnosticat, deși rudele neagă că acesta s-ar fi plâns vreodată de vreo durere de stomac și nici nu-l știau cu mai mult de o inimă slăbită de bătrânețe și o anemie. S-au ferit să răspundă la întrebarea care ardea la televizoare: a murit sau nu Gâzea din cauza gazelor lacrimogene inhalate în Piața Victoriei?

În timp ce unii îl vor erou, iar alții doar un subiect de presă trecător, moartea lui rămâne tot o întrebare fără răspuns pentru familia sa. Soția, ginerele și fina sa au așteptat marți aproape șase ore în fața morgii din Alexandria. I-au adus haine de înmormântare, pentru că le-a mai rămas doar să-l plângă, să-l strige și să-l îngroape omenește la margine de Turnu.

Poate nu-i știi numele acestui bătrân firav și nici nu l-ai zărit printre cei peste o sută de mii de oameni care au umplut în acea seară de vineri Piața Victoriei . Și apoi te întrebi de ce ar trebui să-ți amintești numele unui bunic din Teleorman. Un bunic despre care presa, responsabilă sau mai puțin responsabilă, a scris cu titluri de genul „ protestatarul care a murit la câteva zile după ce a participat la protest ” sau „ primul mort al mitingului diasporei ”.

La întrebarea asta nici nu o să primim răspuns prea curând, întrucât relația de cauzalitate nu-i un lucru ușor de demonstrat atunci când un om s-a stins la nouă zile de la protest și după ce a zăcut aproape o săptămână pe un pat de spital. Oricum, teste suplimentare toxicologice se vor face la Institutul de Medicină Legală din București, în timp ce nea Ilie își va găsi liniștea undeva aproape de malul Dunării.

Am încercat să aflu cine a fost nea Ilie și ce l-a scos din casă la primul și ultimul său protest din Piața Victoriei, cât de mult a fiert revolta într-un om care a ales să trăiască cinstit în fieful roșu al României.

Un dosar penal in rem pentru moarte suspectă a fost deschis de către polițiști, iar faptele sunt cercetate și de procurorii din Teleorman. Până atunci, medicii spun doar pe la colțuri că hemoragia care i-a adus moartea putea să fie declanșată și de inhalarea de gaze lacrimogene, pentru că analizele bătrânului nu erau cele mai bune. Cu alte cuvinte, nu erau nevoie de prea multe pentru a-l omorî pe Gâzea.

„Dacă tu nu mergi la proteste, ăla nu merge, cine atunci să meargă?”

Pe banca din fața morgii am găsit-o pe Paula Gâzea, cea care i-a stat alături timp de patru decenii lui nea Ilie. O femeie scundă cu părul roșiatic și ascuns acum sub un batic negru, care spune că a avut o căsnicie cu bune și cu rele. Au muncit, au ridicat o casă și au crescut doi copii. Din când în când, femeia izbucnește în lacrimi și e mângâiată de fina Neli, care se va întoarce la muncă în Italia după ce-și îngroapă nașul. Nu are cum să țină o familie cu ce e la Turnu Măgurele.

„A plecat cu gândul să fie libertate pentru copiii noștri, să nu mai plece în străinătate, să fie liberi în țara lor, să stea lângă părinții lor. Da’ nu s-a putut”, spune apăsat doamna Gâzea, în timp ce vocea i se îneacă, iar pe umăr îi apare o mână crăpată de munca în Italia.

Cele două femei stau retrase la umbră, în timp ce ginerele se plimbă neliniștit prin curtea spitalului și îi urmărește cu ochii pe medicii legiști. Știe că sunt neica nimeni, deci nu se așteaptă să stea cineva de vorbă cu ei. Nu se așteaptă nici la un răspuns cu privire la moartea lui nea Ilie, că dincolo de scuze și acuze, socrul său rămâne mort și nu a mai rămas decât să-l conducă pe ultimul drum la Turnu Măgurele.