Nuorten nimittäminen syrjäytyneiksi hautaa pinnan alla kytevät ongelmat entistä syvemmälle ammatinvalinnan kynnyksellä. Yläasteen jälkeistä ammatinvalintaa leimaavat sosiaalityöstä väittelevän mukaan liian kovat paineet: on tiedettävä uratoive jo entistä nuorempana ja valmistuttava ammattiin aiempaa nopeammin.

Yli 20 vuotta sosiaalityötä tehnyt Rauno Perttula löysi väitösaiheen omasta työstään. 12 viime vuotta Perttula on työskennellyt koulukuraattorina Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymässä eli tiiviisti nuorten parissa.

Meno koulumaailmassa veti kokkolalaisen miettimään ammatinvalinnan paineita.

– Syrjäytymisestä puhumalla nuoret työnnetään nopeasti koulunpenkille ja työelämään. Eli äkkiä kouluun, etteivät syrjäydy. Ja yhtä äkkiä työelämään, etteivät siitäkin syrjäydy, heittää Perttula.

Pakkohakeminen ja -ohjaaminen ovat yhtä tyhjän kanssa, jos ammatillinen suunta ei ole selvillä.

Tehokkuustavoitteet eli koulutusaikojen lyhentäminen ja nopea reitti työelämään voivat olla mahdoton yhtälö arkirealismin kanssa. Näistä Perttula on huolestunut, sillä samaan aikaan nuorten pahoinvointi lisääntyy.

– Vaikka nuorella on koulutus plakkarissa, ei se takaa vielä mitään. Pakkohakeminen ja -ohjaaminen ovat yhtä tyhjän kanssa, jos ammatillinen suunta ei ole selvillä.

Ketä sitten asiasta voi syyttää?

– Taustalla on jo 1980-luvun lopulla vahvistunut uusliberalismi. Mukana tuli tuloksellisuuden ja tehokkuuden mittaaminen sekä kilpailuttaminen.

Perttula analysoi syrjäytymispuhetta poliittisen vallan ja hallinnan välineenä nuorisoasteen koulutusta koskevassa julkisessa keskustelussa. Väittelijä on käyttänyt tutkimuskenttänä omaa työtään. Lisäksi tutkimusaineistona oli Helsingin Sanomien artikkeleita 2000-luvun alusta sekä ministeriön asiakirjoja ammatillisesta koulutuksesta.

Pahoinvoivia, ei syrjäytyneitä

Julkisessa keskustelussa sivuraiteelle päätyneet nuoret saavan syrjätyneen leiman, vaikka he ovat pulassa ja tarvitsevat ohjausta ja apua varhemmin.

Eli äkkiä kouluun, etteivät syrjäydy. Ja yhtä äkkiä työelämään, etteivät siitäkin syrjäydy. Rauno Perttula, väitöskirjan tekijä

– Ala- ja yläkoulussa ongelmiin olisi jo pitänyt puuttua. Syrjäytymispuhe on hallinnut nuorten kouluttautumista jo 1980-luvun alusta saakka. Toivoisinkin, että nuorista puhuttaisiin pahoinvoivina, ei syrjäytyneinä.

Kiire on Perttulan mielestä hankala asia ammatinvalintaan yhdistettynä.

– Silloin nuoria päätyy ja on päätynytkin vääriin paikkoihin. Ratkaisuksi pitäisi löytää uudenlaisia, nuoria kuuntelevia toimintamalleja ammatilliseen koulutukseen.

Rauno Perttulanväitöskirja (siirryt toiseen palveluun)Syrjäytymispuhe hallinnan strategiana opiskelijahuollon sosiaalityössätarkastetaan Kokkolan yliopistokeskus Chydeniuksessa perjantaina 20.2.