Venäjä haki säröä Suomen ja EU:n suhteeseen ja sai sen, kirjoittaa Olli Ainola.

Presidentit Sauli Niinistö ja Vladimir Putin tapasivat Venäjällä 22. maaliskuuta. AP

Rajavartiolaitos otti viikonloppuna käyttöön Suomen ja Venäjän rajanylitystä koskevat rajoitukset. Euroopan unionin kansalaiset eivät saa enää käyttää Raja-Joosepin ja Sallan rajanylityspaikkoja.

Nuo kaksi ylityspaikkaa ovat avoinna vain Suomen, Venäjän ja Valko-Venäjän kansalaisille ja heidän kanssaan matkustaville perheenjäsenille. Rajoitus on voimassa 180 vuorokautta eli lokakuun alkupuolelle.

Ihmisten kielellä

Rajarajoitukset ovat Suomen saama lohdutuspalkinto härskissä ulkopoliittisessa pelissä. Venäjä löylytti Suomen hallitusta ohjaamalla Suomeen pakolaisia. Heitä ehti muutaman kuukauden aikana tulla noin 2 000. Melkein yhtä yllättäen Moskova katkaisi synnyttämänsä pakolaisvirran, mutta vasta sen jälkeen, kun Suomi oli nöyrtynyt lausumaan oikeat vuorosanat Venäjän kansallisteatterissa.

Venäjällä sanotaan, että Putin lopetti naapurinsa kiusaamisen, kun Suomen presidentti oli tullut puhumaan Putinille ihmisten kielellä.

Eduskunnan puolustusvaliokunnan puheenjohtajan Ilkka Kanerva (kok) on sanonut tapausta Venäjän mielenilmaukseksi.

Soinin omakehu

Monet tiedotusvälineet ja kansalaiset ovat taputtaneet hallitukselle, jonka taitava diplomatia lopetti pahimmat paineet Suomen itärajalla ainakin hetkeksi.

Kaikki hallituksen poliitikot eivät ole olleet mitenkään turhan vaatimattomia. Ulkoministeri Timo Soinilta (ps) lipsahti myös omakehu.

Venäjän vastatarjous

Venäjän kanssa käydyt rajaneuvottelut eivät kuitenkaan sujuneet perussuomalaisen ulkoministerin ja Suomen nuottien mukaan. Suomi peräytyi keskeisessä ehdotuksessaan, paljastaa ulkoministeriön virallinen muistio.

Ulkoministeriön poliittisen osaston itätoimiston laatiman muistion mukaan Suomi oli esittänyt 10. helmikuuta Venäjälle, että Sallan ja Raja-Joosepin raja-asemien käyttö rajoitetaan siten, että ne ovat avoinna toistaiseksi Suomen, Venäjän ja EU/ETA-maiden sekä Sveitsin kansalaisille.

Tämä ei kelvannut Venäjälle. Se hylkäsi ehdotuksen oikopäätä. Venäjä teki selväksi, että se suostuu vain sellaiseen kahdenväliseen sopimukseen Suomen kanssa, joka sulkee raja-asemat muiden unionimaiden kansalaisilta.

Venäjä oli väläyttänyt, että jos Suomi yrittää pitää kiinni unionikansalaisten rajanylitysoikeudesta, Venäjä heittää toiseksi sopijaosapuoleksi Euraasian unionin, joka on Venäjän keinotekoinen vastine Euroopan unionille. Sopimuksen piiriin kuuluisivat Venäjän ohella siten myös Valko-Venäjä, Kazakstan, Armenia ja Kirgisia – ja ehkä muitakin maita.

Putin ja Niinistö tapasivat Novo-Ogarjovossa lähellä Moskovaa 22. maaliskuuta. Samana päivänä Suomi vastaanotti Venäjän nootin. Venäjä esitti, että Sallan ja Raja-Joosepin ylityspaikat ovat avoinna vain Suomen sekä yhteistä rajapolitiikkaa noudattavien Venäjän ja Valko-Venäjän kansalaisille.

Suomi suostui tähän. Suomi luopui tavoitteestaan ”toistaiseksi” voimassa olevasta eli pysyvästä rajasopimuksesta ja tyytyi lyhyeen puolen vuoden sopimukseen. Suomi luopui unionikansalaisten rajanylitysoikeudesta ja hyväksyi Valko-Venäjän kolmanneksi sopimuskumppaniksi.

Turvapaikanhakijoiden käyttämiä autoja lojui Sallassa Kelloselän rajanylityspaikalla Iltalehden vieraillessa paikalla maaliskuun alussa. JOEL KARPPANEN

Nurkkaan ajettu

Ulkoministeriön mukaan Venäjä nimenomaan suostui pelkästään kahdenväliseen sopimukseen. Tämä tarkoittaa, että vaatimus oli Venäjän kynnysehto tai poliittinen hinta, jonka Suomen piti maksaa.

Venäjä halusi rikkoa Suomen ja unionin yhtenäisyyttä ja se onnistui siinä.

Suomi on aiemmin torjunut sellaiset kahdenväliset järjestelyt Venäjän kanssa, jotka ovat rajoittaneet unionin toimivaltaa tai toisten unionimaiden oikeuksia. Tunnetuin tällainen tapaus koskee lapsipolitiikkaa. Venäjä on tuputtanut Suomelle kahdenvälistä lapsikomissiota, mihin Suomi ei ole koskaan suostunut.

Nyt Suomi luopui tuosta linjasta. Ulkoministeriö myöntää, että rajarajoitussopimus ei tältä osin ole ”ihan optimaalinen”.

Suomi perustelee unionimaiden kansalaisten oikeuksien rajoittamista virallisesti sillä, että rajoitukset ovat välttämättömiä ”tilanteen haltuun saamiseksi” eli että Suomi koki tulleensa ajetuksi nurkkaan. Lisäksi Suomi sanoo, että unionimaiden kansalaiset eivät ”ole juurikaan kyseessä olevia rajanylityspaikkoja käyttäneet” ja että muut rajapaikat jäävät unionikansalaisille avoimiksi.

Suomi luikertelee korvat vaarallisesti heiluen. Pahimmillaan hallitus löytää nämä perustelut edestään tulevissa kriiseissä.

Suomi on näin hyväksynyt unionipolitiikkaansa periaatteen, jossa tarkoitus pyhittää keinot.