Jeesus oli aktivisti, joka ristiinnaulittiin poliittisten näkemystensä vuoksi.

Näin sanoo taloustieteen professori Michael Hudson, joka on tutkinut muun muassa velka-armahdusten historiaa.

Kolmannen Mooseksen kirjan mukaan riemuvuotta tulisi viettää joka viideskymmenes vuosi, jolloin velat armahdetaan ja orjat vapautetaan. Riemuvuoden lähtökohtana oli estää velkavankeus ja yhteiskunnallisen vallan keskittyminen velkojien käsiin.

Jeesus kiinnittyi riemuvuosiperinteeseen, joka oli Rooman imperiumissa radikaali poliittinen liike.

Jeesuksen tarinassa armottomasta palvelijasta kuningas vangitsee palvelijansa sen jälkeen, kun kuulee, ettei palvelija ollut antanut velkoja anteeksi vaan passittanut velallisen vankilaan. Jeesuksen mukaan näin “tekee minun taivaallinen Isänikin teille, jos te ette kaikesta sydämestä anna kukin veljellenne anteeksi” (Matt. 18:21-35).

Hudsonin mukaan Jeesus nousi lopulta liian suureksi uhaksi velkojille, jotka yhdessä fariseusten kanssa ristiinnaulitsivat Jeesuksen. Hudson muistuttaa ristiinnaulitseminen olleen poliittisten toisinajattelijoiden rangaistus.

Jeesus hävisi, fariseukset ja imperiumi voittivat.

Rooman imperiumissa luovuttiin lopulta velka-armahdusten perinteestä. Sitä ennen esimerkiksi Sumerissa ja Babyloniassa uudet hallitsijat olivat antaneet alamaistensa henkilökohtaiset velat anteeksi.

Kirkon piirissä huomio on siirtynyt Jeesuksen talouspoliittisista näkemyksistä henkilökohtaiseen hyveellisyyteen. Kirkko näkee ahneuden ja koronkiskonnan kyllä synteinä, mutta velan aiheuttamiin yhteiskunnallisiin hierarkioihin ei juuri kiinnitetä huomiota. Kun Jeesus saarnasi luokkasotaa, kirkko puhuu seksistä.

Esimerkiksi Yhdysvalloissa tämä on johtanut kristillisiin liikkeisiin, jotka vaalivat konservatiivisia arvoja ja ihailevat Ayn Randin hengessä rikkautta ja jopa ahneutta.

Teekutsuliikettä lähellä oleva republikaanien Freedom Caucus -ryhmä on esimerkiksi sitoutunut äärimmäisen tiukkaan budjettikuriin. Äärimmillään Yhdysvaltojen evankelistat saarnaavat varallisuuden teologiaa ja köyhien vastaista sanomaa, sillä vauraus on merkki Jumalan suosiosta.

Jeesus hävisi, fariseukset ja imperiumi voittivat.

Velka-armahduksilla on yhä edelleen suuri poliittinen merkitys.

Jos esimerkiksi asuntojen arvot romahtavat, asuntoa varten otettu velka säilyy. Mitä suurempi erotus asunnon arvon ja asuntovelan maksamattoman osuuden välillä, sitä suurempi velkavankeus. Ja mitä enemmän velkavankeja, sitä enemmän talous tukehtuu ja ajautuu velkadeflaatioon.

Kun Yhdysvaltain asuntomarkkinat romahtivat ja pakkolunastukset alkoivat, Barack Obaman päätös olla armahtamatta asuntovelallisia ajoi 10 miljoonaa amerikkalaisperhettä kodittomiksi.

Obama edusti ehkä amerikkalaisten kristittyjen enemmistön mielipidettä, mutta hänen poliittinen tekonsa jättää armahtamatta velallisia oli anti-jeesusmainen ja riemuvuoden vastainen. Yhdysvallat ja Eurooppa olisivat elpyneet finanssikriisistä nopeammin, jos velkoja oltaisiin armahdettu.

Jeesus ei finanssikriisissäkään ajaisi ihmisiä kodittomaksi.

Suomen Kuvalehti on julkaissut aiemmin Michael Hudsonin haastattelun ”Uusi luokkasota on alkanut”. Hudson on julkaissut velka-armahduksia käsittelevän kirjan The Lost Tradition of Biblical Debt Cancellations ja häneltä ilmestyy ensi keväänä teos …And Forgive them their Debts – Credit and Redemption.