Ei oteta kantaa aktiivimalliin sinänsä, koska tämä ei ole Tylytyspahkan byrokraattisten kielikoukkujen akatemia. Todetaan vain, että se oli tilaisuus, joka meni oppositiolta melkein ohi, kirjoittaa erikoistoimittaja Seppo Varjus.

Haalistuva halinalle, jossa ei eloa ole. Sanokaa päivää Suomen oppositiolle.

Pömppöisän pehmoinen Antti Rinne, ujostelevan utuinen Touko Aalto, luivan lutuinen Li Andersson. Sanokaa hei punavihreän opposition johtajille.

Vauhdissa ja vedossa taas, eivät he vaan Petteri Orpon ja Juha Sipilän hallitus. Orpo säätää tarkasti, liikemies Sipilä on kuin onkin liukas luikku myös polittiikkona. Ja hei, hankkeet etenee!

Kummallinen tuo kina aktiivimallista. En väitä yhtään, ettei oppositio kampoihin pistänyt, kun lakia runnottiin läpi eduskunnassa. Sitä ei vain pahemmin huomannut eduskunnan ulkopuolella, jossa mentiin jo valmiiksi pöhnään unelmasta A-kaljasta. Ei vaikka Rinne uhosi, että laki perutaan, kun Sdp on hallituksessa taas.

Sitten jostain takavasemmalta pöllähti kansalaisaloite jo hyväksyttyä lakia vastaan. Puoli kansaa heräsi, että tämähän on ihan hirveän väärin. Se ei tosiaan ollut opposition aikaansaannosta.

Heräsipä ay-liikekin. Uuden mahtavan teollisuusliiton Riku Aalto ilmoitti välittömästi lain hyväksymisen jälkeen, että lakia voidaan vastustaa poliittisella lakolla. SAK ja STTK pohtivat vastatoimia. Olisiko kannattanut uhota enemmän jo, kun lakia vasta sorvattiin? Silloin sillä olisi voinut olla jotain vaikutustakin.

Teollisuusliiton puheenjohtaja Riku Aalto.­

Ei oteta kantaa aktiivimalliin sinänsä, koska tämä ei ole Tylytyspahkan byrokraattisten kielikoukkujen akatemia. Todetaan vain, että se oli tilaisuus, joka meni oppositiolta melkein ohi. No, tänä vuonna on tapetilla myös se, kuinka monta työpaikkaa työttömän pitäisi hakea tietyssä ajassa. Ehkä siitä sitten lähtee terhakkaammin.

Kesän hallituskriisin jälkeen näytti siltä, että Sipilän hallitus istuu enää laina-ajalla. Pallin kolmas jalka perussuomalaiset meni poikki ja tilalle saatiin hatarat siniset.

Oppositio ajatteli, että selvää tulee jo soteväännössä. Orpon järki voitti, ja kokoomus veti vähän takaisin palvelusetelikinassa. Ei kannata antaa oppositiolle hallituksen hajoamista ja ehkä uusia vaalejakin eteen. Mutta punavihreä oppositio oli jo nuolaissut niin innokkaasti, että kieli jäi kiinni, kun pikkupakkaset tulivat.

Demarien kannatuskäyrä pomppuilee kuukaudesta toiseen niin kummasti, että tutkijatkaan eivät enää keksi siitä teorioita, ja se on jo kumma. Kannatuspiikkien ansiosta Antti Rinne pitää paikkansa. Kannatussukellusten vuoksi pysyy isona niiden demarien määrä, joiden mielestä hänen ei pitäisi.

” Oppositio nuolaisi niin innokkaasti, että kieli jäi kiinni heti ensimmäisessä pikkupakkasessa.

Vihreiden Touko Aallon rakkauden kesä ulottui kaikkiin suuntiin, jotta hallituspaikka olisi varma. Vaan kun hallitus jäikin pystyyn, vihreiden oppositiopolitiikalta oli mennyt terä. Nyt kaivellaan Ville Niinistöä naftaliinista, johon hän juhannuksen alla vetäytyi.

Vasemmistoliiton Li Andersson kerää hyvin pojoja, kun kysytään maan suosituimpia poliitikkoja. Se ei vain muutu hänen puolueensa suosioksi. Vasemmistoliitto on aina vain ahtaassa raossa, kun vanhoista duunarikannattajista ovat jäljellä vain uskollisimpien punasukujen jälkeläiset. Mukaan tulee nuoria, jotka tuntevat myötätuntoa sorrettuja kohtaan, joihin työttömätkin lasketaan. Ikävä kyllä, kun kyseessä on pelkkä sympatia eikä oma nahka, idealismi tuppaa katoamaan sitä mukaa, kun oma palkkapussi paksunee.

Mutta eihän siinä ollut koko oppositio. Hyvä kristitty kääntää toisenkin posken. Kristilliset ja Rkp olivat kesään asti hallituksen lojaali oppositio, joka luuli niin pääsevänsä kesken kauden hallitukseen. Sinisten manöveeri tappoi unelmat. Mutta ei siitä liikaa herneitä nenään vedetty, kun on se toinenkin poski.

Sitten jäävät Halla-ahon perussuomalaiset. Heidän päävihollisensa ovat entiset toverit siniset. Se on tavallaan söpöä näin veljessodan muistovuonna. Perussuomalaisten ja sinisten vaalitelttojen välillä voi olla epäsuomalaisen kiihkeää vipinää, jahka vaaleihin joskus päästään.

Perussuomalaisten puheenjohtaja Jussi Halla-aho.­

Kun siniset jossain kyselyssä pääsivät huimaan yli kahden prosentin kannatukseen, se jo kirpaisi perussuomalaisia. Jostakinhan se on aina pois. Kaukana muistoissa kumisevat jytkyjen päivät.

Perussuomalaisetkin ovat innolla aktiivimallin kimpussa, kun sinisten on pakko tukea sitä. Muutenkin perussuomalaisten kansanedustajien äänillä olisi eduskunnassa käyttöä. Aatteellinen kuilu on vain liian iso. Hallituksen pussiin pelaa tietty sekin.

Onnen päivät toisilla.