47-vuotias Petri Päivärinta nostaa autotallin hyllyltä taksivalon, muiston kuukausi sitten päättyneestä taksiyrittäjän urasta. Päivärinta ajoi taksia 22 vuotta, mutta nyt se on loppu. Hän ei halua jäädä katsomaan, miten taksiala mullistuu kesällä, kun se vapautuu kilpailulle. Näin muutoksia havainnollistaa Kaleva (siirryt toiseen palveluun).

– Kyllä lopettamispäätöksessä painoi paljon tämä kilpailun vapautuminen, ei sitä viitsi jäädä katsomaan. Epätietoisuus kalvaa aika monia, kun ei tiedä, mitä tulee. Kyllähän se pelottaa ja puntti tutisee monella, Päivärinta miettii.

– Jos en olisi tehnyt tätä päätöstä nyt, se olisi varmasti ollut edessä heinäkuun alussa. Tapa, jolla hallitus tämän systeemin teki, olisi voinut olla parempi. Edessä on muutoksia, eikä tiedä, mitä niistä seuraa. Epävarmuus lisäsi väsymystä taksihommaan.

Petri Päivärinta näyttää levolliselta puhuessaan taksiuransa päättymisestä. Hän on oikeastaan aika helpottunut, vaikka moni piti miestä hullunrohkeana, kun tämä heittäytyi tyhjän päälle – ilman tietoa uudesta työstä. Se ei tuntunut ollenkaan pahalta.

Porukka rupeaa kaivamaan omia poteroitaan eikä pelaa enää joukkuepeliä Petri Päivärinta, entinen taksiyrittäjä

Pahalta sen sijaan tuntui se, että Kokkolan seudulla taksiautoilijoiden ilmapiiri alkoi kiristyä jo jokin aika sitten. Päivärinta uskoo, että syynä on pelko toimeentulosta.

– Tässä on selvästi näkyvissä merkit siitä, että porukka rupeaa kaivamaan omia poteroitaan, eikä pelaa enää joukkuepeliä. Siellä ruvetaan haalimaan kyytejä, jotta pystyttäisiin ajamaan pelkästään päivävuoroja. Ei olla enää tiimipelaajia. Ennen tämä oli vähän enempi herrasmieslaji.

Nähdäänkö konkurssien aalto?

Moni taksiyrittäjä miettii parhaillaan samaa kuin Päivärinta: luopumista. Taksiliiton mukaan puhetta on ollut paljon, mutta tekoja vähemmän. Vuodenvaihde ei tuonut liiton konttoriin normaalivuotta enempää lopettamisilmoituksia.

Helsingin Taksiautoilijoiden puheenjohtaja Jukka Kuusisto kertoo, että viime kevään kyselyssä yli 20 prosenttia pääkaupungin taksiyrittäjistä ilmoitti laittavansa pillit pussiin, kun kilpailutus vapautuu heinäkuussa.

– Se oli ensireaktio eduskunnan päätökseen. Nyt vuodenvaihteessa oli kuitenkin vain kourallinen lopettajia. Saa nähdä. Uskon, että konkurssejakin nähdään, Kuusisto sanoo. Konkursseihin uskoo myös esimerkiksi Pohjanmaan Taksiyrittäjien puheenjohtaja.

Kokkolassa muutos näkyy jo: kahden viime vuoden aikana taksiyrittäjien määrä on pudonnut lähes neljänneksen eli 30:een. Syitä on monia, mutta yksi suurimmista on kilpailun vapautumiseen liittyvä epävarmuus. Huolta on muun muassa siitä, menetetäänkö kyytejä muille ja tippuvatko tulot. Myös Kela-kyydit kilpailutetaan keväällä uudelleen, ja ne ovat perinteisesti olleet iso osa taksien tulovirtaa.

– Ilmapiiri on masentunut, jos ihan suoraan sanon. Kukaan ei tällä hetkellä tiedä tulevaisuudesta, ja ensi kesä on täysi arvoitus. Voihan olla, ettei kilpailun vapautuminen vaikuta paljon mitään tai sitten vaikuttaa, mutta mielialoja se laskee, huokaisee Kokkolan Taksiautoilijat ry:n hallituksen puheenjohtaja Sakari Viitala.

Ari Vihanta / Yle

Kokkolassa osa lopettaneista jäi eläkkeelle. Taksiyrittäjien keski-ikä lähentelee 60 vuotta, mutta usein työssä jatketaan eläkeiän jälkeenkin. Nyt eläkepäätöksiä on vauhdittanut taksialan myllerrys.

– Mutta on lopettaneissa myös ihan nuoria yrittäjiä, jotka ovat hakeneet töitä muualta. Osa ei ole saanut edes töitä ja on siitä huolimatta lopettanut, Viitala muistuttaa.

Itsekin taksia ajava, 58-vuotias Sakari Viitala on hänkin miettinyt lopettamista. Viitala pelkää, että taksiala muuttuu kilpailun vapautuessa villiksi länneksi.

– Tuleeko tänne paljon uusia yrittäjiä, jotka eivät toimi yhtä lailla lainkirjaimen mukaisesti? Pahinta on se, että tulevaisuus on tuntematon.

Kokkolassa taksien jaksamiseen on vaikuttanut myös viime syksynä aloittanut kyytikeskus, jonka alku on ollut takkuinen. Myös nämä vammaisten ja vanhusten kyydit kilpailutetaan uudelleen tänä keväällä.

Ari Vihanta / Yle

Kun auton myi, oli lopettaminen helpompaa

Petri Päivärinta laittoi taksiautonsa myyntiin jo ennen kuin teki lopullisen päätöksen lopettamisesta. Se oli helpompaa.

– Jos meinaa jotain päättää, se pitää vain tehdä.

22-vuotisesta urasta luopuminen ei tietenkään ollut helppoa. Taksiautoilijana olemisesta rakentui aikoinaan nuoren miehen identiteetti, ja taksiautoilija Päivärinta on varmaan loppuun asti. Edelleen hän vastaa kollegoiden puheluihin ja auttaa, minkä pystyy esimerkiksi teknisissä ongelmissa. Silti vaakakupissa painoi enemmän oma jaksaminen.

Osa ei ole saanut edes töitä ja on siitä huolimatta lopettanut Sakari Viitala, Kokkolan Taksiyrittäjien puheenjohtaja

– Joka aamu tai yö se tunne tuli, kun piti töihin lähteä: ei tuntunut enää mukavalta. Nyt on tuntunut hyvältä olla joutenkin.

Päivärinta ei jaksa huomisesta huolehtia. Nyt hänellä on aikaa herätellä uudelleen muun muassa soittoharrastustaan.

– Eikö sitä yleensä sanota, että asioilla on tapana järjestyä. Kyllä kai joku rupeaa kaipaamaan – jos ei kaipaa, niin sitten ollaan yhteiskunnan elättinä, mies naurahtaa pilkettä silmäkulmassaan. – Kyllä sitä jotain keksii. Terapeutiksi valmistuin vuosi sitten.

Vielä entisellä taksimiehellä ei ole mitään halua takaisin taksivalon alle, mutta never say never.

– Ehkä kun aikaa kuluu, saattaa tulla ajatus, että keskiviiva voisi maistua, mutta tällä hetkellä ei ole kyllä mitään hinkua lähteä töihin. Mukavampi on nukkua yöt rauhassa.