Suomeenkin on nähtävästi rantautunut amerikkalaistyyppinen "fuck the police" -mentaliteetti, joka on mielestäni äärimmäisen lapsellista ja noloa. Siis että suomalainen poliisi olisi jotenkin pahanpuolulainen fasisti, tai jotakin, koska se turvaa rauhaa, eikä anna mielenosoittajien hakata toisiaan. Suomeen yritetään väkisin luoda kulttuuria, jota meillä täällä pohjolassa ei lähtökohtaisesti vielä ole. Twitterissä salonkikelpoisuuden saavuttanut kiiltokuva-anarkisti Suvi Auvinen huutaa poliisia murhaajaksi, ja sankka joukko vasemmistonuoria yhtyy hänen vihaiseen kuoroonsa.

Jostain kolosta se tällainenkin poliisiviha kumpuaa, mutta en kuollaksenikaan osaa sanoa mistä.

Kyllä minäkin ymmärtäisin tämän nykypäivän meiningin, jos nämä kaikki huutelijat olisivat 16-vuotiaita, joiden viikkorahoilla ostetun perjantaipänikän poliisit kaatoivat maahan, mutta kun joukossa on sellaisia nelikymppisiäkin nuoria, niin se menee jo vähän liian pitkälle. Syljetään poliisin päälle somessa, vittuillaan kaduilla minkä ehditään, ja sitten huudellaan mielenosoituksissa natsia ja fasistia, kun he eivät päästä riehuvia äläslääppäreitä vyörymään vastamielenosoittajien kimppuun. Jos ja kun jotain sitten tapahtuu, niin johan taas ollaan kovaan ääneen perustamassa komissiota tutkimaan, että miksi poliisi ei ollut paikalla. Poliisi tekee aina kaiken väärin. Tekipä hän sitten mitä tahansa, tai jätti tekemättä.

Olen pohtinut tätä jo hyvän aikaa. Mielestäni näistä huutelijoista jokainen voisi suunnitella seuraavan lomamatkansa Liberiaan, ja katsoa, että kuinka helppoa ja jatsahtavaa se elämä oikeasti on, kun kenelläkään ei ole virkavaltaa turvanaan ja tukenaan. Kun yhteiskunta on anarkistinen, ja tanhua tanssitaan vahvimman ja väkivaltaisimman ehdoilla. Tai vaihtoehtoisesti he voisivat käydä soittamassa turpaansa brasilialaisille tai kolumbialaisille poliiseille. Siinä käy muuten hyvin nopeasti selväksi, että mitä se oikesti tarkoittaa, kun kyttä on väkivaltainen fasistisika. Eivät olisi meinaan ensimmäiset aivot, jotka mäsähtäisivät tulikuumaan asfalttiin, jossain päin Etelä-Amerikkaa. Ja tuskin viimeisetkään.

Suomessa ei onneksemme ole näin.

Meidän suomalaisten tulisi muistaa, ettei se poliisinkaan työ mitään herkkua ole. Harva meistä on joutunut (tai tulee koskaan joutumaankaan) vastaavanlaiseen tilanteeseen, jossa ihminen joutuisi tekemään niin lopullisia ratkaisuja, kuin pari päivää sitten sattumalta nelostien tapahtumien keskelle osunut poliisi. Epäilemättä hänkin yritti kaikkensa, ennen kuin laukaisi kohtalokkaasti aseen. Luulisi sen nyt olevan tilastojenkin valossa tarkasteltuna päivänselvää, ettei suomalainen poliisi huvikseen nallejaan paukauttele. Jokaisesta tyhjästä hylsystä nousee sellainen paskamyrsky, ettei toista ole nähtykään. Lehdistöllä ja kansalla kun ei ole ollut tapana päästää poliisia ihan helpolla näissä kuolintapauksissa.

Tapausta tutkitaan, selvitellään ja pohditaan kuukausitolkulla, josko se poliisi olisi voinut sittenkin hypnotisoida epäillyn, leikkiä koiraa tai kutsua paikalle vaikka sheriffi McCloudin. Sam olisi sitten karismallaan johdattanut pahantekijän suoraan vankilaan. Kulkematta lähtöruudun kautta. Tuo jälkiviisaus se on aina helppoa. Todellisuus on toisenlaista, sillä hätätilanteessa poliisi elää aina hetkessä. Kyse sekunneista. Tai kuten eräs toinen kommentoija asian hienosti esitti, "liikkuvat kulkuneuvot, hätätilanne, rikoksia ja hengenvaara. On toimittava nopeasti". Poliisi tiesi ainoastaan sen, että kaahaaja puukotti seurassaan ollutta naista toistuvasti vastaan, eikä hän totellut saamiaan käskyjä. Piti päättää. Hänen päätöksensä pelasti todennäköisesti naisen hengen.

Tottakai kansalaisen kuuluu seurata poliisin toimia, ja niitä on hyvä myös kritisoida aina silloin kun siihen on syytä. Suomenkaan poliisivoimat eivät ole korruptiovapaat, kuten pari viime vuotta ovat meille osoittaneet. Mutta kun lyhyehkön ja epäselvän artikkelin perusteella aletaan huutelemaan poliisia murhaajaksi ja natsisiaksi, niin se on vain helvetin typerää ja älyllisesti laiskaa. Tämän päivän lehdessä juuri kerrottiin, että suomalaisen poliisin luoteihin on kuollut 7 ihmistä 2000 -luvulla. Jutun luettua ei tarvitse varmaankaan enää vääntää kenellekään rautalangasta sitä, miten äärimmäisen epätodennäköistä on tulla poliisin ampumaksi kotimaassamme.

Kiitos Suomen Poliisit.

– Martti