Venäjä vie ja Fortum vikisee. Energiayhtiö on ajautunut keskelle venäläistä valtapeliä, jota käydään moneen suuntaan. Yhtiön puheet väärien tietojen oikaisusta näyttävät ulospäin lähinnä naurettavilta, kirjoittaa erikoistoimittaja Heidi Hagelin.

Maanantaina se alkoi eikä loppua näy. Helsingin Sanomat julkaisi Jarmo Mäkelän kirjoituksen, jossa hän referoi venäläisen ekonomistin Mihail Deljaginin mielipidekirjoitusta. Deljaginin kirjoitus oli julkaistu Rossiiskaja gazetassa jo edellisviikolla. Deljagin hyökkää kirjoituksessaan raivokkaasti Venäjän strategisesti tärkeillä aloilla toimivia ulkomaisia sijoittajia vastaan. Esimerkkinä hän käyttää Fortumia, joka on hänestä uhka Venäjän turvallisuudelle.

Fortum ilmoitti heti maanantaina, että Deljaginin kirjoituksessa on virheitä ja että yhtiö aikoo ryhtyä oikeustoimiin niiden oikaisemiseksi.

Maanantaina illalla Deljagin julkaisi uuden kirjoituksen. Siinä hän myöntää, että teki virheen kertoessaan Fortumin hallituksen kokoonpanosta ja pyytää syvästi anteeksi tekemäänsä virhettä. Deljagin väitti aluksi, että Fortumin hallituksen puheenjohtaja on puolustusministeri. Samalla Deljagin tulkitsee, että koska Suomessa hermostuttiin erityisesti hallituksen väitettyä kokoonpanoa koskevasta virheestä, muut osat kirjoituksesta ovat myös suomalaisista totta.

Ne muut osat ovat aikamoisia.

Deljaginin mielestä länsimainen bisnes on täysin alisteista länsimaiden hallitusten politiikalle. Tästä valtio-omisteinen Fortum on hänestä hyvä esimerkki. Hän arvioi Fortumin olevan uhka Venäjän sisäiselle turvallisuudelle sekä energia-alalla että laajemminkin. Deljaginin mielestä läntisiin valtioihin kytköksissä olevan bisneksen pääsy merkittävään asemaan Venäjän elintärkeillä talouden osa-alueilla pitäisi estää.

Hän kehottaa ottamaan mallia aikaisemmasta tiedotusvälineiden omistuslaista, jolla Venäjä on rajoittanut sallitun ulkomaalaisen omistusosuuden määrää. Koska länsi ei talouspakotteita säästäessään ole välittänyt venäläisten yritysten tappioista, Venäjän ei tarvitse välittää ulkomaisille yrityksille mahdollisesti koituvista tappioista, hän kirjoittaa.

Deljagin toistaa uudessa kirjoituksessaan alkuperäisen kirjoituksensa omaisuudenjakoehdotuksen. Järkevien aikarajojen puitteissa (puoleen vuoteen asti) ulkomaisten omistajien täytyy löytää osuuksilleen ostajat joko Venäjältä tai niistä maista, jotka eivät osallistu Venäjän vastaisiin pakotteisiin. Tai vaihtoehtoisesti heidän täytyy painostaa omat hallituksensa luopumaan pakotteista tai luopua liiallisista omistusosuuksistaan pakkolunastuksessa ilman korvausta.

Vielä maanantaina Fortumin viestinnän edustajat kutsuivat Twitterissä menoa ”ei-poliittiseksi lokakampanjaksi”, joka on käynnissä Venäjällä. Tiistaina Fortum kertoi näkemyksiään perusteellisemmin. Jutun voit lukea täältä.

Yksi asia on varmaa. Nyt ollaan politiikan ytimessä.

Energia-ala on Venäjällä aina poliittisen mielenkiinnon kohteena. Deljaginin näkemykset ovat täysin linjassa sen kanssa, että Venäjällä korostetaan jatkuvasti lännen uhkaa ja vihamielisyyttä. Tämä diskurssi on vain korostunut, kun länsi on asettanut talouspakotteita Venäjää vastaan.

Lisäksi venäläisten on hyvin vaikea ymmärtää, että valtio-omisteinen yhtiö ei ajaisi Suomen valtion etua. Venäjän turvallisuuspolitiikan apulaisprofessori Katri Pynnöniemi sanoo, että nykyisessä tilanteessa venäläisten suuryritysten odotetaan toimivan valtion etujen mukaisesti. Deljaginin maalailema uhkakuva ulkomaisten yhtiöiden aiheuttamasta vaarasta Venäjän kriittiselle infrastruktuurille on hyvä ajankuva. Nyt kun Venäjä ja länsi ovat monessa muussakin asiassa napit vastakkain, minkäänlaista länsimaista bisnesajattelua on mahdotonta saada läpi ainakaan tavallisille venäläisille.

Itse asiassa Pynnöniemi on, yhdessä muiden tutkijoiden kanssa, varoittanut tilanteesta, jossa Fortum nyt Venäjällä on. Elokuussa 2016 hän julkaisi yhdessä Toivo Martikaisen ja Sinikukka Saaren kanssa raportin, jonka nimi on Venäjän muuttuva rooli Suomen lähialueilla. Siinä he suosittelevat, että mahdolliset investoinnit Venäjälle kannattaa jatkossa tehdä ei-strategisille ja mahdollisimman vakaille aloille. He kirjoittavat myös, että Venäjän talouden ja politiikan yhteen kietoutunutta toimintalogiikkaa ei ole välttämättä ymmärretty Suomessa tarpeeksi syvällisesti. Lisäksi raportti kehottaa arvioimaan käynnissä olevia ja tulevia projekteja realistisesti siltä pohjalta, millaisen riskin Venäjä-riippuvuussuhde muodostaa. Heistä pohdinnan paikkoja ovat muun muassa Nord Stream II -kaasuputki ja Fortumin Venäjä-sijoitukset.

Nämä riskit ovat toteutuneet. Lisäksi Fortum on nyt osallinen myös Nord Stream II -hankkeessa, koska se osti osuuden saksalaisesta energiayhtiöstä Uniperista, joka on yksi kaasuputkihankkeen rahoittajista. Kaasuputki kulkee Venäjältä Saksaan. Aivan ilmeinen politiikan kohde sekin. Uniperilla on myös useita voimalaitoksia Venäjällä.

Asiassa on myös sisäpoliittinen ulottuvuus. Presidentti Vladimir Putin pitää toukokuun alkupuolella virkaanastujaispuheensa. Siinä hän linjaa Venäjän toimia. Venäjällä käydään kovaa poliittista kilpailua siitä, kenen näkemykset tuossa puheessa kuuluvat.

Tässä valtapelissä Fortum on kuin lastu laineilla. Yhtiö voi vaatia väärien tietojen oikaisua ja yrittää vaikuttaa kahdenvälisesti niin talouden kuin politiikan areenoilla. Mutta sillä ei ole mitään mahdollisuuksia vaikuttaa siihen, mitä seuraavaksi tuleman pitää.