Maailmalla tyrmättiin idea muovittomasta kahvikuppikartongista. Niinpä Markku Hämäläinen päätti kehittää itse kartongin, josta ovat nyt innostuneet muun muassa McDonald's ja Starbucks. Juttu on julkaistu huhtikuussa 2017.

Mistä on kyse? Pakkauskartonki vaatii yleensä suojakseen muovipinnoitteen, joka suojaa sitä vedeltä ja kuumalta

Kotkamills Oy:n kehittämä muoviton ja maatuva kahvikuppi on läpäissyt ensimmäiset laboratoriotestit

Kotkamills on kehittänyt myös kokonaan muovittoman pakkauskartongin, joka kestää rasvaa ja kosteutta

Tehtaalla on mahdollisuudet maailmanlaajuiseen läpilyöntiin

Roskaa. Muovipusseja, muovimukeja, kaljatölkkipakkausten muovikuoria.

Markku Hämäläinen on rantautumassa purjeveneellään vierasvenesatamaan. Rantavedessä lilluva muoviroju saa hänet voimaan pahoin. Sama näky on edessä melkein jokaisessa satamassa.

– Roskaa on eniten niissä paikoissa, joissa on paljon ihmisiä. Helsingin seutu on varmaan eniten roskattu Suomessa, sanoo Markku Hämäläinen.

Aasian maissa sitä on vielä monta kertaa enemmän. Niissä Hämäläinen on käynyt työmatkoilla. Merien ja jokien rannat uivat muovissa.

– Se on järkyttävää, sillä muovi ei häviä luonnosta koskaan.

Vuonna 2012 hän päätti, että jotain on tehtävä. Pelkkä rantojen siivous ei riitä, se olisi kertakäyttöratkaisu – ihan kuin muovikin. Tarvittiin ratkaisu, josta hyötyisivät kaikki.

Niin Markku Hämäläisestä tuli mies, joka halusi pelastaa maailman muovilta.

Kaikki pelissä

Viisi vuotta myöhemmin Hämäläisellä on Kotkassa oma tehdas, jonka kartonkikone on ainutlaatuinen.

Mies väistelee matalalla kulkevia putkia tottuneesti. Sokkeloinen huoltopolku avautuu paperikonesaliin. Ja siinä se on. Kartonkikone kaksi, jättiläiskone. Sen rakentamiseksi Hämäläinen on pistänyt peliin omaisuutensa. Hän sanoo, että riski on iso: jos kaikki meneekin pieleen, hänen käy huonosti.

– Minulla on henkilökohtaiseen varallisuuteeni nähden tässä iso siivu. Jos tämä ei onnistu, se on minulle hyvin, hyvin huono juttu.

Yli 200 metriä pitkä kartonkikone maksoi 170 miljoonaa euroa. Hän on alkanut valmistaa koneella kartonkia, josta voi tehdä täysin muovittomia hampurilaisrasioita, take-away-kuppeja ja pesuainepakkauksia.

Aiemmin vastaavaa ei ole tehty, vaikka monet ovat yrittäneet. Tähän asti kartonkikupit ja hampurilaisrasiat on päällystetty muovilla, jottei neste tai rasva tihkuisi läpi.

Kotkan tehdas oli ideaali uuden kartonkikoneen rakentamiselle. Kone valmistui kesällä 2016. Ville Pisto / Yle

Yli 90 miljardia kiloa muovia

Halpa ja maatuva take-away-kuppi. Sellaisen valmistaminen ei ensikuulemalta vaikuta kovin hankalalta aikana, jolloin miljardöörit kehittelevät avaruusraketteja turistimatkoja varten. Mutta niin se vain on.

– Vaikka paperikuppi näyttää ulospäin puukuidusta tehdyltä, niin tosiasiassa vähintäänkin sen sisäpinta on kokonaan muovipäällysteen peitossa, tietää Hämäläinen.

Muovittomuus olisi ympäristöteko. Maailmassa tuotetaan yli 90 miljardia kiloa muovia vuodessa. 10 prosenttia siitä päätyy meriin. Jos nykyinen roskaamistahti jatkuu, merissä on vuonna 2050 enemmän muovia kuin kalaa.

Eräs paperiseniori sanoi savon murteella, että Markku, sinun pittää alkaa tehdä maatuvaa kuppikartonkia. Markku Hämäläinen

Muovittoman kupinvalmistuksen haasteena on saada paperikonesaliin mahtumaan tarpeeksi monta päällystintä, että kartonkiin saadaan tehtyä monikerrospäällystys. Päällystäminen on erittäin tarkkaa puuhaa.

– Jos päällysteen annoskoko on liian pieni, kahvikupin sauma ei kestä kasassa ja se ponnahtaa auki. Jos päällysteainetta annostellaan liikaa, kustannukset kasvavat niin suuriksi, että se ei lyö leiville, sanoo Hämäläinen.

Idea syntyi saunan lauteilla

Ajatus muovittomasta pakkaus- ja kuppikartongista syntyi saunassa. Vuosi oli 2012 ja käynnissä oli Saaristomeren paperi-insinöörien yhdistyksen kokous.

Aiheena oli vanhojen paperikoneiden sulkeminen ja niiden mukanaan tuoma tuska ja toive siitä, löytyisikö koneille muuta käyttöä.

Kokouksen jälkeen keskustelu jatkui saunan lauteilla. Mukana oli luonnollisesti “ajatuksenkirkastamisjuomia”.

– Eräs paperiseniori sanoi savon murteella, että Markku, sinun pittää alkaa tehdä kuppikartonkia ja kaiken lisäksi sellaista, että se on maatuva ja kierrätettävä.

– Hän sanoi sen niin painokkaasti, että tuumasin, että jotain jujua siinä on oltava, sanoo Hämäläinen.

Samaa ajatusta oli pohdittu metsäteollisuudessa jo pitkään, mutta siihen mennessä kukaan ei ollut tohtinut tarttua ideaan tosissaan. Hämäläinen päätti yrittää.

Paperikonesalissa vilkkuvat erilaiset valot, kun tuotetta lasketaan koneen läpi. Ville Pisto / Yle

Töissä Saksassa

Saunakeskustelun aikaan Hämäläinen oli töissä toimitusjohtajana Saksassa hienopaperia valmistavassa yrityksessä, joka halusi kehittää uusia tuotteita.

– Lähdimme selvittämään muovittoman kuppikartongin tekemistä. Haastattelimme asiakkaita, loppukäyttäjiä ja teimme koeajoja.

Kokeissa Hämäläinen törmäsi tuttuun ongelmaan. Vanhoilla vehkeillä päällystemäärien hallitseminen oli käytännössä mahdotonta. Lopulta se kuitenkin onnistui. Kun päällystemateriaalin määrä saatiin kohdalleen, oli kartongin laatu Hämäläisen mukaan erittäin hyvä.

Kotkassa varttuneena hän halusi testata kuppeja kotikaupungissaan.

– Minulla on kaveri, jolla on lihanjalostusliike. Hän sanoi, että voi ottaa kupit koekäyttöön. Vein hänelle kaksi isoa pahvilaatikkoa näitä pahvimukeja, sanoo Hämäläinen hypistellen mukia käsissään.

Yksikään pahvimukeista ei vuotanut.

Ajatus tyrmättiin. Konesuunnittelijat sanoivat, että ei käy, ei tuollaista voi rakentaa. Markku Hämäläinen

Idea näytti toimivan.

Saksan tehtaan kiinalaiset omistajat eivät kuitenkaan halunneet aloittaa muovittoman kartongin valmistusta.

– Maailmalla meidän ajatuksemme tyrmättiin täysin. Kartonkikoneen suunnittelijat sanoivat, että ei käy, ei tuollaista voi rakentaa.

Oli etsittävä oma tehdas, jonne voisi rakentaa uuden koneen.

Tehdas kuin koti

Nyt tuo tehdas – alkujaan Gutzeitin tehdas vuodelta 1872 – sijaitsee Kotkan keskustassa Suomenlahden rannalla. Hämäläisen isä oli aikanaan tehtaalla töissä. Hämäläisen ensimmäinen muisto tehtaasta on vuodelta 1968. Silloin hän oli vielä pikkupoika.

– Olin odottamassa isää töistä portilla. Kun tehtaan pilli huusi, portin läpi Gutzeitintien päähän tuli valtava määrä työntekijöitä. Silloin heitä oli muistaakseni 2 000-3 000.

Nyt tehtaalla on töissä 550 ihmistä.

Hämäläinen tarkistaa päällystintä, joka on elintärkeä maatuvan pinnoitekerroksen tekemiseksi kartonkiin. Ville Pisto / Yle

Hämäläisen työhuone on koruton. Muutama maalaus seinillä, pöydällä tietokone, laskin ja toimistotarvikkeita. Se sijaitsee toimistorakennuksessa mäen päällä. Sieltä näkee melkein koko tehdasalueen.

Aiemmin sama huone kuului Hämäläisen isälle, joka toimi tehtaan paikallisjohtajana. Isä asuu edelleen Kotkassa. Hän seuraa tarkasti poikansa tekemisiä.

– Isäni on tyytyväinen ja ylpeä siitä, että saimme rakennetuksi uuden kartonkikoneen. Se varmistaa työpaikat Kotkassa pitkälle tulevaisuuteen.

Aniharvoin tehdasjohtajan juuret ovat yhtä syvällä työpaikassa ja sen perinnössä.

– Minulle on tärkeää jatkaa tehtaan toimintaa. Olen itsekin kotkalainen, vaikka olen muuttanut tänne kuusivuotiaana. Sen vuoksi on hienoa tehdä jotain sille, että työpaikat ja teollisuus pysyvät kaupungissa.

Kaikkien konservatiivien äidit

Työhuoneen ikkunoista näkee purukasojen yli merelle. Jäät ovat pian sulaneet. Kun kevät koittaa, Hämäläinen laskee purjeveneen vesille.

Merellä hän on nähnyt, mitä roskaaminen tekee luonnolle. Siksi maailman tekeminen muovittomaksi on henkilökohtainen projekti Markku Hämäläiselle.

Valmis kartonki on kovaa kuin pelti. Ville Pisto / Yle

Rauhallisen miehen puhe kiihtyy, kun puhutaan metsäteollisuudesta. Häntä sieppaavat alan pinttyneet asenteet. Tuntuu, että 30 vuodessa mikään ei ole muuttunut. Sen ajan Hämäläinen on työskennellyt alalla.

– Joskus olen sanonut, että kartonkiklusteriin kuuluvat ovat kaikkien konservatiivien äitejä. Niin usein ei, ei ja ei kuuluu kartonkimaailmassa.

Eikä tie muovittomien pakkauskartonkien isäksi suinkaan ollut helppo.

Hämäläinen lensi kymmeniin eri tapaamisiin ympäri Euroopan tapaamaan sijoittajia. Ennemmin tai myöhemmin selvisi, että useimmilla ei ollut puhtaita jauhoja pussissaan.

Maailmassa ei ollut kuin kolme sopivaa tehdasta, ja niistä tämä oli paras. Konesali oli riittävän pitkä jättiläiskoneelle. Markku Hämäläinen

Sijoittajat näyttivät tarjoavan pimeätä rahaa, käteistä.

– Jossain vaiheessa aina kävi ilmi, että valtaosa rahasta tulisi siirtymään pankkitililtä toiselle, mutta pieni osa maksettaisiin käteisellä, sanoo Markku Hämäläinen.

– Ja kun sana käteinen tuli, niin sanoin, että kiitos ei ja lähdin pois.

Avuksi tulivat vanhat ystävät. Hämäläinen kutsuu heitä metsäsenioreiksi. Nämä löysivät rahoittajan verkostojensa kautta.

– Sitten rahoittajat hyväksyivät hankkeen yllättävän nopeasti. He sitouttivat rahoitukseen myös tehtaan toimivan johdon.

Sitten piti löytää tehdas. Hämäläinen kävi läpi satakunta tehdasta ympäri maailmaa.

– Katsoimme, että tehtaan täytyi olla Kotkassa. Euroopassa ja koko maailmassa ei ollut kuin kolme sopivaa tehdasta, ja niistä tämä oli paras. Konesali oli riittävän pitkä jättiläiskoneelle.

Kotkan tehdaan paperikonesaliin mahtuu 212 metriä pitkä jättiläiskartonkikone. Ville Pisto / Yle

Hurraahuudot kaikuivat

Vuonna 2016 kymmenet työntekijät hurraavat paperikonesalissa, kun kartonkikone kaksi käynnistyy. Markku Hämäläinen on katsonut saman filmin kymmeniä kertoja. Joka kerta siitä tulee yhtä hyvä olo.

Kartonkikone valmistui viime kesänä, kaksi viikkoa aikataulusta myöhässä. Ne olivat vaikeat viikot.

– Rahaa meni enemmän kuin oli ajateltu. Paineet olivat valtavan kovat. Sitä ei varmaan kukaan tiedäkään, miten kovat. Yllätimme kaikki epäilijät. Kone tuotti myytävää laatua jo lokakuussa, sanoo Hämäläinen.

Epäilyksiä oli oman perheenkin sisällä. Viitisen vuotta sitten, kun kaikki oli vasta alussa, Hämäläinen punnitsi hankkeeseen ryhtymistä perheensä kanssa.

– Vaimo sanoi, että onko tätä oikeasti järkevää tehdä. Pienen epäröinnin jälkeen hän on sitten tukenut minua.

Hyvää pataa työntekijöiden kanssa

Paperikonesalissa Hämäläinen tervehtii jokaista vastaan tulevaa työmiestä rennosti kättään heilauttaen. Hän yrittää tehdä tehdaskierroksen joka viikko.

– Esimiehet seurustelevat työntekijöiden ja toimihenkilöiden kanssa liian vähän. Kommunikaation pitää olla luonnollista. Ei aina tarvitse puhua töistä. Sitä voi puhua veneilystä, purjehduksesta tai kalastuksesta.

Hämäläinen yrittää tehdä kerran viikossa tehdaskierroksen. Ville Pisto / Yle

Siksi Hämäläinen osallistuu myös työntekijöiden saunailtoihin. Niissä nautitaan jo mainittuja “ajatuksenkirkastamisjuomia” ja keskustellaan. Porukka on kuitenkin saatu soutamaan hyvin samaan suuntaan. Hämäläinen sanoo, että useissa hänen aiemmista työpaikoistaan työilmapiiri ei ole ollut kunnossa.

– Kun se on saatu kuntoon, seurauksena on ollut valtava loikka tuottavuudessa. Nämä asiat pitäisi laittaa aina kuntoon, ennen kuin aletaan syytää rahaa johonkin koneeseen.

Hämäläisessä myös vankka annos piinkovaa tehtaanjohtajaa. Niin painokkaasti hän manaa lakot.

– Euroopassa on kaksi synkkää maata ja toinen niistä on Suomi, toinen Ranska. Pienryhmät pystyvät torpedoimaan lakoilla Kotkamills-tyyppiset hyvät hankkeet.

McDonald's ja Starbucks kiinnostuneita

Tähän mennessä Hämäläinen on keskustellut muovittomasta pakkauskartongista McDonald'sin ja Starbucksin kanssa. Isot toimijat ovat kiinnostuneita, mutta haluavat odottaa, että tuote on kunnossa.

Ainekset maailmanlaajuiseen läpilyöntiin ovat olemassa.

– Minun työni on tehty, kun yli puolet kartonkikoneen 400 000 tonnin vuosikapasiteetistä on biohajoavia barrier-kartonkeja, sanoo Hämäläinen.

Siihen on vielä matkaa. Silti Hämäläinen ei enää purista mailaa. Viimeiset pari kuukautta hän kertoo jo nukkuneensa hyvin. Hän on ylpeä tehtaasta, sen työntekijöistä ja heidän yhteishengestään.

Pääsiäisen alla Hämäläinen lähti lomalle. Takana on valtava urakka ja vuosien kova työ.

– Arkipäivisin en oikein jaksa harrastaa vaikka ehtisinkin. Viikonloppuisin olen innokas metsänhoitaja. Se on mukavaa, stressi hälvenee.