Perussuomalaiset syöttivät vihasivustoille mehevän tarinan tappajasomaleista. Totta se ei ollut. Isän pikajuna tarkasti syötetyn tarinan todellisen kulun käräjä- ja hovioikeuksien tuomioista.

Törkysivusto MV-lehti julkaisi viime syyskuussa jutun, jossa kerrottiin karmaisevaa tarinaa Helsingin Asema-aukiolla suomalaisen upseerin tappaneista somaleista.

– Yliluutnantin tappaneita somaleita ilmeisesti suojaväri suojeli, koska teon raakuudesta ja tahallisuudesta (päähän potkiminen jatkui vielä uhrin maattua maassa) huolimatta he saivat ainoastaan ehdolliset vankeustuomiot. Pituudeltaan ehdolliset tuomiot olivat 2 v 4 kk ja 2 v 6 kk, jutun lopun tulkintaosuudessa kihistiin.

On totta, että vapaalla ollut suomalainen upseeri kuoli väkivallan seurauksena. Muilta osin yhteenveto ei sitten pidäkään paikkaansa. Tekijät eivät olleet somaleita, upseeria ei potkittu päähän tai muuallekaan eivätkä tuomiotkaan menneet oikein.

Tyypillinen nykyajan valeuutisen syntytapa on se, että jokin nettihuhu julkaistaan totuutena, joka palvelee julkaisijan tarkoitusperiä. Tällä kertaa tarina on kuitenkin pitempi ja monimutkaisempi, peräti 13 vuoden mittainen jatkumo.

Upseerin tappaneista somaleista sepitetyn tarinan uusimman version jäljet johtavat suoraan perussuomalaisiin. Heidän toimestaan sitä ruvettiin kierrättämään jo vuonna 2003 eduskunnassa. Viime syksynä se kaivettiin jälleen sopivalla hetkellä esiin – aivan yhtä virheellisenä kuin aikaisemminkin.

Perussuomalaisten puoluejulkaisun syöttämä virheellinen tieto nieltiin, ja se lähti leviämään täsmälleen samalla tavalla, jolla perussuomalaisia edustava puolustusministeri Jussi Niinistö kuvaili toisessa yhteydessä informaatio-operaatioiden toimivan.

Törkysivustot ja nettikeskustelujen vihanlietsojat riemastuivat perussuomalaisten syötöstä. Levitetty tieto muuttui ja vääristyi. Kukaan ei viitsinyt selvittää, mitä oikeasti oli tapahtunut tai jo viitsikin, ei viitsinyt oikaista virheellisiä tietoja. Näin ollen perussuomalaisten liikkeelle laskema tarina tappajasomaleista elää edelleen monien mielissä korkeimpana totuutena.

Isän pikajuna pyysi Helsingin käräjäoikeudesta ja Helsingin hovioikeudesta vuonna 2003 kuolemaan johtaneen pahoinpitelytapauksen tuomiot ja selvitti, mitä oikeasti tapahtui.

Kohtalokas isku

Toukokuun lopussa 2003 Helsingin Asema-aukion taksijonossa syntyi kärhämä kahden kantasuomalaisen ja neljän ulkomaalaistaustaisen miehen seurueisiin kuuluneiden henkilöiden välille. Helsingin kärjäoikeuden tuomiosta käy ilmi, että eri seurueisiin kuuluneiden sanaharkka yltyi tappeluksi, joka eri kertomusten mukaan kesti korkeintaan pari minuuttia.

Kaksi tappeluun ajautunutta miestä siirtyi taksijonosta ajoradalle, missä tappelu jatkui. Siellä heitä lähestyi kolmas mies, joka kohdisti toisen tappelijan päähän voimakkaan iskun sivusta.

Lyöty mies kaatui ja löi päänsä katuun. Tämän jälkeen hän ei enää liikkunut eikä tullut koskaan tajuihinsa. Hän kuoli muutamaa päivää myöhemmin sairaalassa.

Oikeutta käytiin loppuvuodesta 2003. Oikeus kuuli tappeluun osallistuneita ja paikalla olleita todistajia, tutki tapahtumasta kuvattuja videotallenteita ja tarkasteli lääkärinlausuntoa.

Helsingin käräjäoikeus totesi, että muut mahdolliset syyt menehtyneen kuolemaan pystyttiin riittävällä varmuudella sulkemaan pois: kuolema oli seurausta voimakkaasta päähän kohdistuneesta lyönnistä, joka johti kaatumiseen ja pään lyömiseen katuun. Väitettyä potkimista tukevaa näyttöä oikeus ei löytänyt.

Kohtalokkaan lyönnin iskenyt mies tuomittiin kahden vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Hänen syykseen luettiin törkeä kuolemantuottamus ja kaksi pahoinpitelyä. Hänen katsottiin pahoinpidelleen samassa tilanteessa myös myöhemmin kuolleen seurassa ollutta toista miestä.

Oikeus tuomitsi samassa yhteydessä myös kaksi muuta tappeluun osallistunutta. Kuolleen henkilön kanssa alunperin tapellut mies tuomittiin puolen vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen kahdesta pahoinpitelystä. Hänenkin todettiin syyllistyneen kuolleen henkilön lisäksi toisen miehen pahoinpitelemiseen.

Kolmannelle tuomitulle määrättiin rangaistukseksi neljä kuukautta ehdollista vankeutta. Hänen tuomionsa tuli vain yhdestä pahoinpitelystä. Hän ei osallistunut kuolleen henkilön pahoinpitelemiseen.

Tuomittujen seurassa paikalle saapunutta neljättä henkilöä ei edes syytetty mistään, joten hänelle ei luonnollisestikaan myöskään luettu tuomiota.

Kaksi tuomituista valitti tuomioistaan Helsingin hovioikeuteen, joka piti käräjäoikeuden ratkaisun ennallaan.

Suomen Uutiset palautti tappajasomalit keskusteluun

Pahoinpitelyn seurauksena kuollut ja toinen samassa yhteydessä pahoinpidelty mies olivat kantasuomalaisia. Kaikki tuomitut olivat ulkomaalaistaustaisia, mutta yksikään heistä ei ollut somali tai edes afrikkalaislähtöinen. Kaikkien taustat olivat eri maissa. Koska tapahtumasta on pitkä aika ja siitä langetetut tuomiot on kärsitty jo aikoja sitten, Isän pikajuna ei julkaise tuomittujen nimiä tai tarkempia tietoja heistä.

Tarkempia tietoja tekijöistä tiedettiin kuitenkin jo viime vuosikymmenellä, kun tapahtuma oli tuore ja huhut somalitappajista liikkuivat silloisissa keskusteluissa. Vaikka tuomittujen alkuperät tiedettiin aivan oikein jo aikoja sitten, se ei estänyt perussuomalaisten puolueviestintäjulkaisua Suomen Uutisia ottamasta tarinaa tappajasomaleista uuteen levitykseen jälleen viime syksynä.

Sille oli syntynyt äkillinen tilaus.

Kiire keksiä jotain

Kun Helsingin Asema-aukiolla syyskuussa perussuomalaisiin yhdistettyjen uusnatsien mielenosoituksen yhteydessä pahoinpidelty mies kuoli, oli puolueen keksittävä äkkiä jotain. Puolueen verkkojulkaisu Suomen Uutiset keksi nostaa vanhan kertomuksen tappajasomaleista uudelleen esiin.

– Edesmennyt kansanedustaja Tony Halme (ps.) kirjoitti Testamentti-kirjassaan pahoinpitelyn uhriksi joutuneesta upseerista, joka löi päänsä katukivetykseen useiden päähän kohdistuneen potkun jälkeen ja kuoli, julkaisu kertoi.

Nuo sanat törkymedia MV-lehti toisti omassa jutussaan kirjoitusvirhettä myöten identtisinä, vaikka totta ne eivät olleet kuin siltä osin, että Tony Halme näin kertoi.

Alkusanojen jälkeen Suomen Uutiset toisti Halmeen vuonna 2003 eduskunnassa pitämän puheen osan sähköpostista, jota lainaten kansanedustaja oli kertonut, kuinka suomalaisupseeri oli lyönnin seurauksena kaatunut ja että tämän jälkeen ”Somaliasta Suomeen siirtyneet henkilöt jatkoivat pahoinpitelyä ja hänen päänsä potkimista”.

Kuten edellä kävi ilmi, tämäkään ei ollut tota.

Perussuomalaisten julkaisu mainitsi juttunsa lopuksi, että ”tapauksesta langetettiin 2 v 4 kk ja 2 v 6 kk pituiset ehdolliset vankeustuomiot”. MV-lehti kopioi myös virheelliset tuomiot sellaisinaan.

Suomen Uutiset korjasi tuomioita koskevaa kohtaa myöhemmin. Uudessa versiossa mainitaan vain päätekijän tuomio. Se on nykyisessä muotoilussa oikein. MV-lehti ei ole korjannut mitään, vaan tuulesta temmatut yli kahden vuoden ehdolliset tuomiot esitetään edelleen totena.

Siihen perussuomalaisten puoluejulkaisukaan ei ole kuitenkaan puuttunut, että sen julkaisemassa Tony Halmeelle osoitetuksi sanotussa sähköpostiviestissä esitettiin tapahtumista hyvin virheellistä tietoa. Se ei olisi puolueelle eduksi, koska se rikkoisi samalla tarinasta sepitetyt uudet versiot, joista useista linkitetään Suomen Uutisiin.

Hallituspuolueelle olisi kovin noloa myöntää, että se on toiminut sinänsä tavoitteilleen edullisten valeuutisten lähteenä levittämällä virheellistä tietoa – vieläpä verorahoilla, joista Suomen Uutistenkin toiminnan mahdollistamat puoluetuet pulitetaan.

Informaatio-operaation makua ja kulkua

Perussuomalaisia edustava puolustusministeri Jussi Niinistö luonnehti aikaisemmin tänä vuonna velloneen Puolustuvoimia ja kaksoiskansalaisia koskeneen jupakan yhteydessä informaatiovaikuttamista Helsingin Sanomille.

– Tyypillisesti informaatio-operaatiossa levitetään virheellistä tietoa varteenotettavan median kautta. Sitten se leviää muihin medioihin, niin kuin nyt on tapahtunut, hän viittasi kaksoiskansalaisista käytyyn keskusteluun, jonka hän väitti pohjautuvan virheellisiin uutisiin.

Ylelle Niinistö kertoi, että tällaisen informaatio-operaation pyrkimyksenä on saada väärä tieto leviämään ja muuttamaan ”muotoaan informaatiovaikuttajan tarkoitusperien toivomusten mukaisesti”.

Syyskuussa perussuomalaisten puoluejulkaisun lämmittämä tarina upseerin hengiltä potkineista tappajasomaleista lähti leviämään ja muutti muotoaan – melkein kuin todistaakseen puolustusministerin informaatio-operaatiosta esittämän luonnehdinnan.

Suomen Uutiset esitti tarinansa Halmeen siteerauksena. Julkaisu ei kuitenkaan maininnut sanallakaan, että siteerattu tarina ei ollut totta ja että kertomuksen lähteenä oli jonkun tuntemattomaksi jääneen henkilön yli vuosikymmen aikaisemmin kansanedustajalle syöttämä väärä tieto.

MV-lehti nieli Suomen Uutisten syötön ilman pienintäkään kritiikkiä, höysti sitä omilla tulkinnoillaan ja esitti kertomuksen suoraan totuutena Suomen Uutisiin viitaten.

Mutta ei se MV-lehteen jäänyt.

Myös uusnatsien Vastarintaliikkeellä oli tarve suunnata huomiota pois järjestön mielenilmauksen yhteydessä tapahtuneesta väkivallasta, jonka uhri oli kuollut. Järjestön verkkosivustolla napattiin äkkiä kiinni perussuomalaisten kertomasta tarinasta. Uusnatsit kertoivat kuolleen upseerin pahoinpitelijöiksi peräti ”joukon somaleita”, jotka olivat potkineet uhria toistuvasti päähän. Myös vastarintaliike linkitti oman versionsa lähteeksi Suomen Uutiset.

Perussuomalaisten verkkojulkaisu toimi siis puolustusministeri Niinistön mainitsemana ”varteenotettavana mediana”, jonka kautta virheellinen tieto levisi ja muutti muotoaan. Suomen Uutisten pitäminen varteenotettavana mediana voi tuntua omituiselta, koska se ei ole sitoutunut esimerkiksi hyvää journalistista tapaa määrittäviin Journalistin ohjeisiin, mutta MV-lehteen ja uusnatsien verkkosivuihin verrattuna se tietysti saattaa vaikuttaa hyvinkin varteenotettavalta.

Mutta ei se vielä siihenkään jäänyt.

Eri sivustoille levinnyt ja muotoaan muuttanut tarina ulotettiin myös eri keskusteluihin, joissa tarinaa väritettiin edelleen ja joiden kautta se tavoitti yhä uusia yleisöjä. Sosiaalisen median tavanomaisten viharyhmien lisäksi tarina tappajasomaleista levisi myös naistenlehtien keskustelualueille.

Anna-lehden verkkosivuilla käydyssä keskustelussa julistettiin asian tietämiltä heti otsikkotasolla, että ”Somalit potki kadetin kuoliaaksi”. Kaksplus-lehden nettisivujen keskustelualueella kyseltiin puolestaan Suomen Uutisiin linkittäen, että ”muistatteko tämän sompanssien suorittaman murhan”.

Persujulkaisun juttu linkitettiin luonnollisesti myös Suomi24-keskustelusivustolle. Siellä asiaan liittyen todettiin muun muassa, että ”[s]omalit pitää kieltää ja julistaa yhteiskunnan vastaiseksi rikollisjärjestöksi”. Toisessa saman sivuston keskustelussa esitettiin vaatimus ”[p]elit poikki somalimurhaajilta”. Vääriin tietoihin pohjautuva tarina oli tässä saavuttanut jo pisteen, jossa somaleita yleisesti syyllistettiin tapahtuneesta.

Sosiaalisen median viharyhmissä asiasta käyty keskustelu ei ollut näinkään nättiä.

Ja niin vanha, jo kauan sitten perättömäksi todettu tarina oli tehokkaasti levitetty ihmisten silmille ja aikaisempaa laajemman yleisön ulottuville. Se oli jälleen monille totta.

Perussuomalaisten puoluejulkaisun juttu oli syntyneiden tarinan uusien versioiden pohjana. Jutussa kritiikittä esitetty siteeraus jonkun tuntemattomaksi jääneen henkilön lähettämästä sähköpostista levisi muille sivustoille ja muutti muotoaan niin, että syntyi eri keskusteluissa pyörivä mielikuva raakalaismaisesta somalijoukkiosta.

Puolustusministeri Jussi Niinistö paljasti, että perussuomalaisissa kyllä tiedetään, kuinka informaatio-operaatiot toimivat. Kun hän seuraavan kerran ottaa asian puheeksi, hän voisi käyttää esimerkkinä hyvin läheltä löytyvää tapausta.

Mitkä olivat tavoitteet?

Suomen Uutiset julkaisi muualla muotoaan muuttaneen juttunsa, kun oli käynyt ilmi, että uusnatsiliike Pohjoismaisen Vastarintaliikkeen mielenilmauksessa pahoinpidelty henkilö oli kuollut. Asia oli perussuomalaisille kiusallinen, sillä natsiliike on yhdistetty puolueeseen, vaikka kytköksiä onkin kiivaasti kielletty.

Perussuomalaiset kävivät ärhäkkään puolustukseen. Esiin nostettiin innokkaasti muita asiaan liittymättömiä väitettyjä ja tapahtuneita väkivaltarikoksia.

Sittemmin puolueen puheenjohtajaehdokkaaksi ilmoittautunut europarlamentaarikko Jussi Halla-aho tiesi kertoa, että kuolemaan johtaneen pahoinpitelyn taustalla ei ollut poliittista agendaa, vaikka myönsi, että natsijärjestö on poliittinen toimija ja vaikka pahoinpitely oli tapahtunut järjestön poliittisen tilaisuuden yhteydessä.

Tämän Halla-aho tiesi kertoa, vaikka ei omien sanojensa mukaan ollut koskaan tietääkseen ollut tekemisissä yhdenkään Vastarintaliikkeen jäsenen kanssa.

Halla-ahon mielestä natsin potkaiseman miehen kuoleman sijaan olisi pitänyt puhua ennemmin ulkomaalaisten rikollisuudesta. Europarlamentaarikko sanoi, että media yritti kääntää keskustelua pois maahanmuuton ongelmista ja että tiedotusvälineet käyttivät hyppypotkaistun miehen kuolemaa ”kyynisesti hyväkseen”.

Halla-aho esitti näkemyksiään perussuomalaisten puoluetoimistolla järjestetyssä tilaisuudessa 22.9. Juuri samaisena aamuna puolueen oma media Suomen Uutiset oli käyttänyt hyväkseen Tony Halmeen saamasta sähköpostista juontunutta tarinaa, joka ainakin joissakin yhteyksissä käänsi keskustelua natseista ulkomaalaisiin.

Tarinan leviäminen vihasivustoille ja keskusteluihin palveli samanaikaisesti ainakin kahta perussuomalaisten ilmeistä tavoitetta: puolueen politiikkaa määrittävää ulkomaalaisten vaarallisuuden korostamista ja kiireellistä tarvetta suunnata huomiota muualle väkivaltaisesta natsijärjestöstä, joka on kytketty perussuomalaisiin varsinkin puolueen kansanedustajan Olli Immosen poseerattua reilua vuotta aikaisemmin liikkeen jäsenten kanssa samassa valokuvassa.

Lisäksi sen voi katsoa toimineen eduksi myös kolmannessa informaatiovaikuttamiselle tyypillisessä tavoitteessa. Väärien tietojen levittäminen rapauttaa yleisesti luottamusta kaikkeen tietoon. Syntyy tilanne, jossa yhä useampi ei tiedä, mihin voi luottaa. Tämä on eduksi perussuomalaisille, jotka yrittävät ajaa politiikkaansa uskomattomilla tarinoilla ulkomaalaisten vaarallisuuden lisäksi esimerkiksi räjähtelevistä lepakoista, jotka eivät uppoa niin kauan kuin ihmiset erottavat toden valheesta. Niiden rajaa informaatiovaikuttamisella usein pyritään hämärtämään.

Perussuomalaisten touhu on ehkä kotikutoista lähinnä suurvaltapeliksi yleensä mielletyn suuren luokan informaatiovaikuttamisen rinnalla, mutta metodeissa ja ilmeisissä tavoitteissa on nähtävissä paljon samaa.

Mitä valeuutisesta voi seurata?

Valeuutisia hyödynnetään Suomessa erityisesti lietsottaessa ulkomaalaisiin kohdistuvaa vihaa. Taustalla on usein muitakin tavoitteita, mutta muukalaisvihan yleisyyden lisääminen on niistä yleensä päällimmäisin. Vihanlietsontaa harjoitetaan esimerkiksi niillä verkkosivustoilla, jotka käyttivät Suomen Uutisten Halme-juttua omien väritettyjen versioidensa pohjana.

Tarinoilla vaikutetaan ensin asenteisiin ja mielipiteisiin, mutta niillä voi olla toisinaan myös konkreettisia seurauksia. Näin oli ilmeisesti vähällä käydä vuonna 2003, kun joku syötti Tony Halmeelle tarinan, jota perussuomalaisten puoluejulkaisu 13 vuotta myöhemmin hyödynsi.

Suomen Uutiset kertoi, että upseeria päähän potkineista somaleista tarinoinut kansanedustaja Tony Halme oli kertomuksen johdosta päätynyt ”kiristelemään hampaitaan, kiroamaan suomalaista leväperäisyyttä ja suoranaista välinpitämättömyyttä”.

Halmeen postuumisti julkaistuun Testamentti-kirjaan viitanneessa jutussa ei kuitenkaan mainittu tarkemmin, miten Halme teoksessaan närkästyksensä ilmaisi. Näin hän kirjoitti:

– Oli siinä ja siinä, etten lähtenyt itse liikkeelle ja näyttänyt noille nokikepeille, kuka täällä todella määrää. Mutta sitähän ei olisi hyvällä katsottu; että kansanedustaja ottaa oikeuden omiin käsiinsä. Tiesin kuitenkin sisimmässäni, että suurin osa Suomen kansalaisista olisi antanut teolleni täyden siunauksen.

Halme kertoi siis, että oli vuonna 2003 kansanedustajana toimiessaan pyöritellyt ajatusta lähteä jakelemaan oikeutta nokikepeiksi kutsumilleen henkilöille ajatellen sellaista pidettävän hyväksyttyvänä.

Juuri sellaisen ajattelun synnyttäminen kuuluu muukalaisvihamielisten valeuutisten tarkoituksiin.

Valeuutisilla ja keksityillä tarinoilla muokataan mieliä. Vaikka suoria väkivaltakehotuksia ei jaeltaisikaan, nousee suora toiminta viimeistään eri keskusteluissa esille. Sitä esitetään hyväksyttävänä ja suositeltavana.

Aina silloin tällöin joku lankeaa lietsottuun vihaan ja syyllistyy rikoksiin, joiden kuvittelee olevan kansan enemmistön hyväksymiä. Vale- ja vihasivustot sekä keskusteluissa pyörivät propagandistit esittävät näille teoille hyväksyntää – ja kääntävät tarvittaessa huomiota pois uusilla valeuutisilla.

Ja mikäpä ihme se olisi, jos joku kuvittelisi pitkällisen valeuutisryöpytyksen jälkeen väkivallan olevan hyväksyttyä, kun jopa kansanedustaja lankesi niihin ajatuksiin jo paljon ennen kuin nykyisissä mitoissaan pyörivä vihanlietsonta ja valeuutisrummutus täydellä tehollaan Suomessa alkoi?

Halmekin oli väärän tiedon uhri

Suomen Uutisten liikkeelle laskemat tiedot Halmeen puheista olivat kansanedustajan itsensä mukaan peräisin hänelle lähetetystä sähköpostista. Myöhemmän oikeudenkäynnin tuomiopapereista käy ilmi, että tiedot olivat pahasti virheellisiä.

Joku oli siis syöttänyt Halmeelle kesällä 2003 väärää tietoa, jota hän levitti eteenpäin suomalaisen demokratian pyhätössä, eduskunnassa. Halmeen potkijasomaleista kertovan tarinan sisältämä puhe löytyy edelleen eduskunnan verkkosivuilta.

Vuonna 2010 Halmeen kuoleman jälkeen ilmestyneessä kirjassa tarina esitettiin uudestaan sanasta sanaan samanlaisena. Vuonna 2016 perussuomalaisten julkaisu Suomen Uutiset julkaisi sen jälleen, törkymediat toistivat lukemansa omilla värityksillään ja keskusteluissa mentiin vielä pitemmälle.

Tämä osoittaa sen, kuinka perättömät tarinat jäävät elämään. Valheilla ja myös valeuutisilla on pitkät jäljet ja ilmeisen loputon käyttöaika.

Vaikka tarinat välillä kumottaisiin, ne voidaan palauttaa uuteen kiertoon, kun oikea tieto on unohtunut. Vuonna 2003 kansanedustaja Halmeen tuohduttaneesta tapauksesta on internetissä vähänlaisesti tietoa. Siksi siitä väritetty virheellinen versio oli helppo ja halpa tarina levitettäväksi eri puolilla nettiä. Totuus ei tule heti tielle, kun sitä ei ole äkkiä saatavilla Facebookista ja Googlesta, vaan sen etsimiseen pitäisi nähdä hieman vaivaa.

Todeksi valheet eivät tietenkään koskaan muutu, mutta matkan varrella ne ehtivät tarttua monien mieliin totuutta muistuttaviksi muistijäljiksi. Nyt, pian neljätoista vuotta Helsingissä tapahtuneiden väkivaltarikosten jälkeen monilla on jälleen tuoreessa muistissa tarina suomalaisupseerin hengiltä potkimasta somalijoukkiosta.

Muistijälki on todellinen, vaikka se onkin valeuutinen, joka synnytettiin uudelleen osana perussuomalaisten informaatio-operaatiota.

Valeuutisen synty ja elämä

1. Toukokuussa 2003 Helsingissä pahoinpidellään kaksi mieshenkilöä. Toinen heistä kuolee muutaman päivän kuluttua.

2. Joku lähettää perussuomalaisten kansanedustajalle Tony Halmeelle tapahtunutta koskevan sähköpostin, joka sisältää virheellistä tietoa niin tekijöistä kuin itse teostakin.

3. Halme lukee saamansa sähköpostin ääneen eduskunnassa. Puhe ja siinä esitetyt tiedot somaleista ja maahan kaatuneen suomalaisupseerin potkimisesta taltioituvat lopullisesti pöytäkirjoihin.

4. Helsingin käräjäoikeus käsittelee väkivaltarikoksia loppuvuodesta 2003. Kolme miestä tuomitaan. Oikeus toteaa, että maahan kaatunutta ei ollut potkittu. Kukaan tuomituista ei ole somali.

5. Helsingin hovioikeus käsittelee kahden tuomitun valitukset loppuvuodesta 2004. Hovioikeus ei muuta käräjäoikeuden tuomioita.

6. Tony Halmeen saaman sähköpostin sisältö toistetaan hänen kuolemansa jälkeen julkaistussa kirjassa vuonna 2010. Samaan yhteyteen on liitetty Halmeen pohdinta oikeuden ottamisesta omiin käsiin ja siitä, että hän arveli, että sillä olisi ollut enemmistön hyväksyntä.

7. Syyskuussa 2016 perussuomalaisten verkkojulkaisu Suomen Uutiset julkaisee Halmeen saaman sähköpostin sisällön jälleen kerran. Juttuun viitataan useissa muissa verkkokirjoituksissa, joissa sisältö muuttuu alkuperäistä aggressiivisemmaksi. Tarina leviää uusille yleisöille.

Levitettyjä vääriä tietoja on eri aikoina ja eri yhteyksissä pyritty korjaamaan. Silti ne nousevat aina aika ajoin alkuperäisessä muodossaan uudelleen levitykseen, kun se on jollekin edullista. Syksyllä 2016 se oli edullista perussuomalaisille.

Jaa tämä kirjoitus Facebookissa klikkaamalla tässä.

Jaa tämä kirjoitus Twitterissä klikkaamalla tässä.

*************

Isän pikajuna Facebookissa | Näin seuraat blogia Facebookissa

Bloggaaja Twitterissä | Isän pikajuna Instagramissa