Eraserheadin ensimmäisessä näytöksessä oli paikalla 25 katsojaa. Sittemmin kulttimaineeseen noussut ja nyt upeasti restauroitu elokuva televisioidaan keskiviikkona osana Yle Teeman elokuvafestivaalia.

Synkkä tehdasmaisema metelöi pahaenteisesti taustalla, kun Henry palaa töistä kotiin. Hänen tukkansa on pystyssä kuin sähköiskun jäljiltä. Hän näyttää säikähtäneeltä ja täysin ulkopuoliselta.

Henrystä tulee pian isä, mutta hän ei tiedä sitä vielä.

Vanhemmaksi tuleminen on elämän pelottavimpia asioita. Se nostaa ihmisessä esiin pelkoja ja epävarmuuksia, joita ei välttämättä tiennyt olevan olemassakaan.

Mikään elokuva ei ole kuvannut isyyteen liittyviä pelkoja ja epävarmuuksia yhtä hienosti ja karmeasti kuin Eraserhead.

Twin Peaks -ohjaaja David Lynchin esikoinen on tätä nykyä yksi elokuvahistorian vaikutusvaltaisimmista teoksista. Se oli mukana synnyttämässä yöelokuvien ilmiötä. Ohjaajalegenda Stanley Kubrick kutsui sitä lempielokuvakseen. Scifi-elokuva Alienin hirviön suunnitellut taiteilija H.R. Giger ihaili Lynchin tavoittaneen elokuvassa sen, mihin hän itse taiteessaan pyrki.

Erityisen merkittävää oli se, että pienen budjetin kauhuelokuvan kulttimaine antoi nuorille elokuvantekijöille luvan olla outoja ja tehdä mitä heitä huvittaa.

– Eraserheadin syntyhistoria on mitä kannustavin ”ei anneta periksi” -tarina kaikille aloitteleville ohjaajille ja surrealisteille. Lynchin Eraserhead-suhteeseen kuuluu myös vaikenemisen laki, perimmäisiä merkityksiä ja oudoimpien efektien salaisuuksia ei saa paljastaa, sanoo Lynch on Lynch -kirjan suomentanut pitkän linjan elokuvaharrastaja ja toimittaja Lauri Lehtinen.

Hiukset pystyyn nostattava teos

Oli kuitenkin aika, jolloin mustavalkoinen taide-elokuva nuoresta isästä ja hänen hirviömäisestä lapsestaan ei kiinnostanut oikein ketään.

Eraserheadin maailmanensi-ilta oli Los Angelesin Filmex-festivaalilla vuoden 1977 maaliskuussa. Näytökseen osallistui 25 katsojaa. Sillä hetkellä 31-vuotiaasta Lynchistä saattoi tuntua siltä, että hän oli tuhlannut kuusi vuotta elämästään.

Eraserheadin tuotanto on aivan oma lukunsa, kerrotaan The Guardianin artikkelissa (siirryt toiseen palveluun).

Kuvaukset alkoivat vuonna 1971 ja kestivät viisi vuotta, minkä jälkeen sen uraauurtavaa äänimaisemaa hiottiin vielä vuoden päivät. Lynch asui elokuvan kuvauspaikaksi haalituilla talleilla ja käytti joidenkin arvausten mukaan nyljettyä karitsaa lapsihirviönuken pohjana.

Elokuvantekoon ryhtyneellä kuvataiteilijalla ei ollut kokemusta esimerkiksi käsikirjoittamisesta.

– Tietynlainen autismi kääntyy Eraserheadissa voimavaraksi. Kaikenlaisen puhumisen tai selittämisen ja elämän hallitsemattomien ihmeiden välinen kontrasti kärjistyy elokuvassa, Lehtinen sanoo.

Pitkän uurastuksen aikana itsensä laittoivat likoon myös myöhemmin Twin Peaksin halkonaisena tunnettu Catherine E. Coulson ja pääosanesittäjä Jack Nance, joka piti hiuksensa pystyssä viiden vuoden ajan.

Joidenkin arvausten mukaan David Lynch käytti nyljettyä karitsaa lapsihirviönuken pohjana Eraserhead-elokuvassa. mk2 Films

Lynch itse tuntuu suoltaneen teokseen sisältään kaiken: urbaanin ahdistuksen, aikuistumiseen liittyvän vierauden tunteen, perinpohjaisen ulkopuolisuuden sekä isyyteen liittyvät myriadit pelot.

Ennen Eraserheadia tehdyt harvat surrealistiset elokuvat olivat lähinnä Salvador Dalin ja Luis Bunuelin muotokokeiluja, joita toisinaan maustettiin yhteiskuntakritiikillä. Eraserhead näytti, että surrealismi saattoi olla myös syvästi henkilökohtaista.

Ohjaajan esikoistytär Jennifer Lynch syntyi vuonna 1968 pahasti kampurajalkaisena. Leikkauksia vaatinut tila oli tyttären mukaan Eraserheadin teemojen ja elokuvan epämuodostuneen lapsihahmon taustalla.

Riisuttuna outouden kuorrutuksesta Eraserhead näyttääkin perustarinalta, joka voisi olla nuoren suomalaisen mieskirjailijan realistinen romaani: mennään nuorena kimppaan, saadaan lapsi, ei osata olla sen kanssa, ahdistutaan, riidellään, petetään, ahdistutaan lisää ja romahdetaan.

Mutta etenkin elokuvan loppupuolella se lähtee täysin omalle reitilleen. Siinä Lynch ottaa kaiken surrealismin tuoman vapauden ja vie pelot ääripisteeseensä.

Keskiyön elokuva saapuu Suomeen

David Lynchin elokuvien hienous on siinä, että niitä ei voi selittää tyhjentävästi. Vaikka Eraserheadin tarina vaikuttaisi auki kirjoitettuna selvältä, ei mistään voi olla varma. Suodattamaton mielikuvitus tekee niistä jotakin paljon enemmän.

Eraserhead oli yksi kourallisesta elokuvia, jotka loivat kokonaisen alakulttuurin. Vaikka elokuvan alku Filmexissä ei ollut lupaava, otettiin se esitettäväksi Yhdysvaltain isoissa kaupungeissa järjestettyihin yönäytöksiin. Yhdessä Elävien kuolleiden yön, El Topon, Pink Flamingosin ja The Rocky Horror Picture Show’n kanssa Eraserhead synnytti kokonaisen yöllä esitettävien kulttielokuvien Midnight Movies -kulttuurin.

Suomessa tällaista kulttuuria ei ollut. Meillä Eraserhead nähtiin elokuvateattereissa vasta 1990-luvulla. Syynä ei ollut yksi maailman tiukimmista elokuvasensuureista, sillä kukaan ei ollut kiinnostunut Lynchin esikoisteoksesta ennen 1980-lukua.

– Oletan, että ulkomaisilla kirjallisilla lähteillä oli isohko osuus siihen, että elokuva alkoi saada huomiota Suomessa. Jonathan Rosenbaumin ja Jim Hobermanin Midnight Movies -kirja esittelee Eraserheadin taustoja ja arvoituksellista maailmaa perehtyneesti, Lehtinen sanoo.

Eraserhead oli synnyttämässä kokonaisen yöllä esitettävien kulttielokuvien Midnight Movies -kulttuurin. mk2 Films

Eraserhead liikkui Suomessa harrastajapiireissä, jotka kierrättivät maailmalta haalittuja sensuurin hampaisiin joutuneita elokuvia VHS-kasetteina. Suosituimpia teoksia olivat esimerkiksi kauhuelokuva Re-Animator (1985) ja toimintapläjäys Toxic Avenger (1984). Myös Eraserheadia liikkui Lehtisen mukaan maahantuotuina kasetteina ja itse tehtyinä kopioina.

VHS-kopiot olivat laadultaan enemmän tai vielä enemmän suttuisia, mutta Eraserheadin outouteen se sopi paremmin kuin moneen muuhun teokseen.

– Mustavalkoelokuvalla on vähemmän menetettävää kuin värielokuvalla, jos vaikkapa amerikkalaista NTSC-kasettia katsoo eurooppalaisen PAL-systeemin soittimella, Lehtinen kuvailee.

Kaikki tiet vievät Eraserheadiin

Kun Lynch alkoi menestyä Hollywoodissa, alettiin Suomessa kiinnostua laajemminkin. Elefanttimies (1980) esitettiin Suomessa vielä vain yhdeltä filmikopiolta, mutta isomman huomion saivat elokuvateattereissa Blue Velvet – ja sinisempi oli yö (1986) sekä televisiossa esitetty Twin Peaks (1990 – 1991).

Uusi mahdollisuus näyttää myös Eraserhead valkokankaalta Suomessa tuli 1990-luvulla, kun ohjaaja ja elokuvan mullistavasta äänisuunnittelusta vastannut Alan Splet toivat sen takaisin jakeluun hiotulla stereoääniraidalla.

Eraserhead nähdään Suomen televisiossa ensimmäistä kertaa 20 vuoteen. mk2 Films

Finnkino toi Eraserheadin elokuvateattereihin vuoden 1994 helmikuussa. Se sai 2 343 katsojaa. Huhun mukaan levittäjällä oli filmikopio jo pari vuotta ennen kuin se päätettiin näyttää. Katsojalukujen valossa se ei olisi mikään ihme. Lopullinen päätös tuoda klassikko teattereihin oli kuitenkin kulttuuriteko.

– Lynchin elokuvatuotannossa kaikki tiet vievät Eraserheadiin. Uusimpana Twin Peaks: The Return, joka alusta asti palailee samannäköiseen ja -oloiseen metafyysiseen mustavalkoilmaisuun, Lehtinen sanoo.

Kuva ei ole enää suttuinen, kun Eraserhead nähdään televisiossa ensimmäistä kertaa 20 vuoteen. Upeasti restauroitu elokuva tekee oikeutta niin kuvan kuin äänenkin ainutlaatuiselle mestariudelle.

Selkeästä kuvasta, elokuvan pähkäilystä ja katselukertojen määrästä huolimatta Eraserhead on yhä täydellisen outo. Henryn tyttöystävää Mary X:ää siteeraten:

”He eivät vieläkään tiedä onko se lapsi.”

Yle Teema Fem esittää Eraserheadin keskiviikkona klo 21.36. Yle Areenassa se on nähtävissä 30 päivää.

Linkkejä:

Eraserhead Yle Areenassa

Yle Teeman elokuvafestivaali