Jukka Jalonen vakuuttaa eurooppalaisesta jääkiekosta löytyvän kilpailuetua taalajäille.

Jukka Jalonen kertoo kuulumiset viime viikon pelaajatarkkailumatkalta. Vesa Parviainen

Jukka Jalonen jatkaa Leijonien päävalmentajana kevääseen 2022 asti – ellei siirry sitä ennen NHL:ään.

– Kyllä tästä kansainvälisestä lätkästä voisi jotain sinne NHL:ään viedä. Ei siellä maailman paras osaaminen kyllä ole. Sen voin sanoa sataprosenttisella varmuudella, Jalonen paaluttaa Iltalehdelle.

Kolminkertaisen MM-kultavalmentajan sopimuksessa on siirron mahdollistava NHL-pykälä. Jalosen lähtö olisi Leijonille menetys, mutta kova juttu Suomi-kiekolle.

Jalonen ja maajoukkueen GM Jere Lehtinen kävivät viime viikolla Kanadassa ja Yhdysvalloissa tunnustelemassa suomalaisten NHL-pelaajien mielenkiintoa kevään MM-kisoja kohtaan. Samalla matkalla Jalonen tapasi oman Pohjois-Amerikan-agenttinsa.

– Näin henkilön, joka asioitani siellä hoitelee. Lyhyt palaveri hänen kanssaan, mutta seuroihin en ollut missään yhteydessä, hän kertoo.

Korkea kynnys

NHL:n valmentajamarkkinat ovat suppeat, ja kynnys palkata eurooppalainen valmentaja on pysynyt korkeana.

– Suuri osa valmentajista on päävalmentajan kavereita. Niinhän se varmaan täälläkin on pääosin, mutta onko se sitten aina paras mahdollinen yhtälö, Jalonen kysyy retorisesti.

– Kun katseli muutamien joukkueiden pelaamista, niin voi sanoa, että voisin vaikka pystyä vähän auttamaan niitä.

Jalosen mukaan NHL-pomot menevät sen taakse, että "me olemme aina tehneet näin".

– Niin olette, mutta Floridakin vaikkapa, miten te olette pärjänneet viime aikoina noin niin kuin omasta mielestä, hän heittää esimerkin.

– Mun mielestä aika helvetin huonosti, kun ei ole pleijareihin päässyt pitkään aikaan.

Panthers on pelannut pudotuspelejä viimeksi neljä vuotta sitten.

Tapaus Grönborg

PBI Sports & Entertainment -agenttitoimiston perustaja Neil Glasberg harmitteli ESPN:n tuoreessa haastattelussa, ettei mikään seura halua ottaa riskiä tekemällä jotain erilaista.

– Se pelko tai rohkeuden puute tehdä muutoksia on niin totta kuin olla voi, Jalonen vahvistaa.

Ruotsin maajoukkueen entinen päävalmentaja Rikard Grönborg on yksi Glasbergin asiakkaista. Viime kesänä Glasberg vei Grönborgin tapaamaan 16 NHL-seuran johtajia, mutta haastattelut olivat seurojen taholta lähinnä kohteliaisuustapaamisia.

– Yksi tekijä, miksi Grönborg ei kiinnostanut NHL-seuroja niin paljon – ja minkä tavallaan ymmärrän – oli siinä, ettei hän ollut ikinä valmentanut ammattilaisjoukkuetta seuratasolla, Jalonen muistuttaa.

Tällä kaudella Grönborg on tällaisessa pestissä ensimmäistä kertaa toimiessaan sveitsiläisen ZSC Lionsin päävalmentajana.

Kokemusta on

57-vuotiaan Jalosen CV on tältä osin huomattavasti kovempi. Hän debytoi päävalmentajana Ilveksen peräsimessä 1992 ja on sen jälkeen valmentanut SM-liigassa myös Lukkoa ja HPK:ta (jossa neljä pronssia ja mestaruus 2006) sekä muun muassa KHL-seuroja Pietarin SKA:ta ja Jokereita.

– Ihmisten pitää jotain kautta tietää tai tuntea, ketä ovat mahdollisesti hankkimassa. Joku linkki siinä pitää olla. Grönborgin puolestakin on varmaan joku ruotsalainen NHL-pelaaja puhunut, Jalonen uskoo.

– Parasta olisi, että touhuaisi siellä ja tekisi itsensä tykö. Tässä on kuitenkin oma työ, niin eihän se onnistu. Oma tyylikään ei ole ihan semmoinen.

Onko tietoa?

Jukka Jalonen palasi viime keväänä MM-kisoista kultamitali kaulassaan. Jussi Eskola

NHL:ssä on 31 joukkuetta.

– Jos siellä on yksikin GM, joka ei tiedä kuka minä olen, niin mielestäni sitten on kyllä vähän väärässä paikassa, Jalonen tuhahtaa turhautuneesti.

Hän ei tarkoita, että jokaisen GM:n pitäisi tietää, minkälainen valmentaja hän on.

– Mutta jos kuulee nimen, niin pitäisi aika nopeasti hoksata, että niin joo, Suomen maajoukkuetta se valmentaa ja voitti viime vuonna kultaa.

– Jos ei mitään hajua ole, niin sitten on kyllä aika pihalla. Sitten leikkii pelkästään sillä omalla hiekkalaatikollaan.

Apuvalmentaja

Jalonen tiedostaa NHL-pomojen yleisen mielipiteen, jonka mukaan eurooppalaisen huippuvalmentajankin pitäisi aloittaa Pohjois-Amerikassa junioriliigassa tai AHL:ssä. Hän tietää senkin, että uraa uudella mantereella pitäisi rakentaa ensin apuvalmentajana.

– Se on varmaan realismia. Jos siellä on sata apuvalmentajaa, niin eiköhän sinne pari eurooppalaistakin mahdu joukkoon.

Juuri apuvalmentajapolun kautta noussut Alpo Suhonen (Chicago Blackhawks) ja tshekki Ivan Hlinka (Pittsburgh Penguins) olivat kaudella 2000–2001 ensimmäiset eurooppalaiset päävalmentajat NHL:ssä.

Peli avattu

Jalonen pitää Glasbergin haastattelua mielenkiintoisena päänavauksena.

– Väitän, että sen jutun lukee kaikki – ellei nyt sitten ihan pelkästään omaa takapihaansa seuraa – ja joku voi ottaa sen onkeensakin. Peli on tietyllä tavalla vähän avattu julkisuuteen.

Yhtään kontaktia Jalosella ei vielä ole NHL-seuroihin valmentajapestin tiimoilta ollut.

– Voi olla, että ei tulekaan mitään. Pitää silti muistaa, ettei sieltä tarvitse 30 seuralta kontaktia odottaa. Ei tarvitse kuin yhdeltä tai kahdelta tulla, ja jos se on oikea seura, niin se on siinä.

– Agentin kanssakin juteltiin, että mitkä ovat ne paikat, joissa on sen henkisiä ihmisiä, jotka voisivat innostua aiheesta ja haluta jotain kilpailuetua suhteessa vastustajiinsa.

– Pohjoisamerikkalaisia valmentajia siellä on miljoona, mutta mitä eroa joku heistä tuo verrattuna jonkun toisen joukkueen valmentajaan, kun täältä voisi tulla semmoista, mitä niillä ei ole?

– Niillä on omat vahvuutensa ja meillä omamme täällä, Jalonen linjaa.

– Joku sen hiffaa jossain vaiheessa, ja sitten rupeaa tapahtumaan.

Muuri murtuu

Jalonen on varma siitä, että muuri NHL:n ja eurooppalaisten valmentajien välissä murtuu.

– Se on ihan saletti, mutta koska se murtuu ja miten, sitä ei vielä tiedä. Kun mennään kymmenen vuotta eteenpäin, niin siellä on eurooppalaisia koutseja, se on ihan varma. Eikä yhtä tai kahta vaan vähän enemmän.

– Tässä on pieni viive, mutta kohta rupeaa tapahtumaan.