Muslimer må ikke forsamles på gader og stræder. Muslimer skal have forbud mod visse typer arbejde. Muslimer skal afholdes fra bestemte typer indkøb og lignende.

Vækker ovenstående mindelser fra en fjern dunkel fortid fra 30´ernes Tyskland? Ja. Heldigvis var det i 30´erne, kunne man tænke. Et overstået kapitel. Men nej. I dag skriver vi 2019. Og historien ser ud til at gentage sig. For Rasmus Paludan er blevet opstillingsberettiget til Folketinget.

Men hvordan skal vi tackle det? Når Paludan med sit formørkede menneskesyn kan stille op til Folketinget?

Vi skal først og fremmest tage det dødsensalvorligt.

Jeg er ikke i tvivl. Paludan er en racist. En hadprædikant. En ekstremist. Jeg afskyr alt ved hans politik. Men hvad nytter det? At jeg siger det? For det er vel det mest forventelige i verden. At jeg som radikal fordømmer Paludans holdninger. 20.000 danskere har skrevet under på, Paludan skal kunne stille op til Folketinget. En person, der med debattør Natasha Al-Hariris egne ord vil behandle hende og hendes familie, som nazisterne behandlede jøderne op til 2. verdenskrig.

Dansk Folkeparti opstod i 90’erne. Siden er DF blevet omdrejningspunktet i dansk politik. DF blev kaldt partiet, der turde tale om nogle udfordringer, som ikke var blevet adresseret. Som konsekvens heraf har S og V reageret. Fulgt med mod højre. Væk fra grundlæggende værdier. For der lå nøglerne til statsministeriet og magten.

Man må omfavne højreskredet, for at undgå at det går for vidt, har vi fået tudet ørerne fulde med.

S og V´s højredrejning skulle lukke hullet. Tage toppen af de højreekstremes vrede. Men har det virket? Har det dæmpet den glubende appetit hos dem der lever af frygt? Nej. For siden opstod Nye Borgerlige. Rasmus Paludan. Og når Vermund i dag spørges ind til Paludan, er hun ikke i tvivl. Hun foretrækker Paludans racisme frem for Ø. SF. S. RV. Og når valget står mellem V eller Paludan, kan Vermund ikke vælge.

Kort sagt: Mere vil have mere. Og for hver gang vi giver efter. Ja så får de højreekstreme blot endnu mere blod på tanden.

Jeg synes Lars Løkke meldte tydeligt ud i går. Jeg kan ikke samarbejde med en muslimbasher sagde statsministeren. Tak for det. Kunne have været fint også at sige fra, da Inger Støjberg fejrede flygtningeskæbner med lagkage. Det var usmageligt. Men det her er alvor.

Derfor er det tid til, at vi giver hinanden et håndslag. Et håndslag på at sige endegyldigt fra. Alle os partier, der vil demokrati, retsstat og et værdigt menneskesyn. Venstre. Socialdemokratiet. Alternativet. Konservative. Liberal Alliance. Venstrefløjen. Alle organisationer. Alle med en stemme. Alle danskere. Et håndslag på aldrig at give efter for ekstremismen. På aldrig at gøre racisme til normalitet.

Ja, der er masser af problemer at løse. Lad os tale om dem alle sammen. De reelle problemer. Løse integrationen – for ja: Selvom det går fremad, så er det stadig ikke godt nok. Og vi skal give flere mennesker flere muligheder. Skabe fremtidstro og håb i stedet for at puste til frygten. Og vi skal gøre det sammen med alle vores muslimske danske medborgere. Så folk kan se, at vi kan løse problemerne. Sammen. For det kan vi jo. Hvis vi vil.

For på en dag som i går. Hvor Paludan blev opstillingsberettiget til Folketinget. Der kan jeg ikke undgå at tænke på Hediye. Esat. Og Said. Danske muslimer, der til det seneste kommunalvalg stillede op. Og blev valgt ind. I dag repræsenterer de Radikale Venstre i hhv. Albertslund, Høje-Taastrup og Brøndby byråd. De kæmper hver dag for et bedre Danmark. Gør tusinde gange mere for det danske demokrati end hadprædikanter som Paludan.

Så kære alle partier. Nu skal det være slut med at give efter. Det er på tide af tage afkørslen væk fra højreekstremismens dødsrute. Og i stedet skal vi slå ring om danske muslimer som Esat, Hediye og Said. Sige tak for deres bidrag. Tage dem i hånden. Dem og deres familier. Alle muslimer i Danmark, der arbejder for det samme som os. Demokrati, retsstat og grundlæggende rettigheder. Og så en gang for alle slå det fast: I er danske. I skal aldrig føle jer truede af en hadprædikant i Danmark. Jeres land. Vi er der for jer. Vi har jeres ryg. Og vi opgiver aldrig kampen for jer og for vores fælles samfund.

Kære S. Kære V. Kære alle Folketingets partier: Det er nu. Hvor vi endegyldigt siger fra. Over for racismen. Ekstremismen. Det formørkede. Er I med?