Dagbladet Politiken har i den senere tid drevet intensiv jagt på minister Inger Støjberg (V). Anledningen er adskillelsen af visse asylpar, hvor ægtefællen er under 18 år.

Også bladets velskrivende klumme-skribenter er på sagen. En af dem, Amalie Kestler, kommer 4. juni til – måske uforvarende – at sætte fingeren på det punkt, der er eller bør være et centralt punkt i denne sag : Sikring af retten for de purunge kvinder, der er kommet hertil fra en kvindeundertrykkende kulturkreds, til at bestemme over deres eget liv, og deres ret til og mulighed for at frigøre sig fra et arrangeret eller tvangsmæssigt ægteskab.

I omhandlede klumme formuleres det sådan, at »fire af de piger, der blev adskilt fra deres mænd, har ønsket at forblive sådan. Det er godt for de fire piger – det kan ingen være uenig med ministeren i. Men en konkret og individuel vurdering (inden adskillelsen) havde ikke ændret på pigernes muligheder for at komme væk fra deres mænd…«

Havde de haft muligheden?

Mange års arbejde med voldsramte og undertrykte kvinder også fra generelt kvindeundertrykkende kulturer giver mig grund til at antage, at pigerne ikke reelt havde fået og kunnet udnytte frigørelsesmulighederne, hvis der uden indledende adskillelse var blevet iværksat en konkret og individuel vurdering efter de bedste traditioner og regler i dansk forvaltning.

Først skal parterne udspørges og underrettes om deres retsstilling – hver for sig og eventuelt sammen – med kontradiktion, høringsfrister og indsigelsesmuligheder. Alt sker med tolk, hvis holdningsmæssige neutralitet ikke er givet.

Psykologerklæringer og andre sagkyndige udtalelser kan meget vel komme på tale. Det tager tid – lang tid. Al den tid vil den purunge kvinde være sammen med sin mand.

Socialt og fysisk pres

Erfaringen siger, at pigen med frihedstrang vil være under et voldsomt socialt og måske fysisk pres ikke blot fra manden, men også fra hendes omgivelser på flygtningecentret. Det vil foregå på et sprog, som det danske personale ikke fatter en brik af. Hendes harmfulde storebror og grædende mor vil fra hjemlandet søge at hindre, at hun kaster skam over familiernes ære. Jeg vil godt se den 15-18 årige pige, der kan modstå det pres og insistere på sin frihed.

En behjertet og resolut minister forstod, hvad sagen i sin kerne drejer sig om, og gav asylsøgende unge kvinder en chance for selvbestemmelse over eget liv. Den ret hylder vi i Danmark.

Fire af dem traf et modigt valg, der må ses som et stærkt ønske. Ministeren gav dem chancen. Politiken synes ikke rigtigt at forstå det. Jeg håber, at Berlingske gør.