Jordgubbarna i landet är stora, djupröda och ordentligt täckta med ett blått nät för att fåglarna inte ska äta upp dem.

Jordgubbarna är en del av klosterträdgården på Skänningeanstalten i Östergötland. Klostret och trädgården ligger avgränsat inne på anstaltsområdet. Här finns ett runt kapell, tre hus för totalt 18 långtidsdömda som går klostervägen och kallar sig klosterbröder.

Klostervägen börjar i tysthet

Det här är en unik verksamhet som funnits sedan 2008 och är steg två i den klosterväg som finns inom kriminalvården i Sverige.

Internert som är dömda till minst 5 år kan söka hit efter att ha deltagit i tysta retreater med andlig vägledning på Kumlaanstalten. Först handlar det om att gå in i tysthet i dagar, sedan någon vecka och avslutningsvis en månad.

Här jobbar eller studerar klosterbröderna på dagarna men de har tre samlingar med bön varje dag och klostertid på onsdagarna när de exempelvis studerar bibeln. Hit kommer mestadels medelålders och äldre intagna som till exempel är trötta på sin kriminella karriär, vill byta miljö och är inställda på en förändring i sitt liv, visar forskningsrapporten Röster om att gå i tystand.

Välmående klosterbröder

I rapporten som beskriver och analyserar både Kumlas och Skänninges klosterverksamhet har ett forskarteam intervjuat 14 interner och tio anställda. Det är kriminologen Lena Roxell, sociologen Susanne Alm och religionspsykologen Valerie DeMarinis.

– Både personal och intagna är mycket nöjda med verksamheten. De intagna uppvisar ett välmående utan stress och våldstendenser i klostermiljön, säger Lena Roxell som gjort intervjuerna.

Enligt rapporten har det inte förekommit några incidenter mellan intagna och personal eller mellan intagna sedan starten 2008 i Skänninge. Och skälen är flera enligt intagna och personal.

Samarbete och förtroende

– De beskriver hur det inte är så mycket vi och dem som på andra avdelningar inom kriminalvården, säger Lena Roxell.

De samarbetar t ex med klosterträdgården där också bröderna har olika områden de ansvara för på sin fritid. Bröderna har förtroendejobb t ex i tvätteriet där de tvättar och levererar hela anstaltens tvätt. De kör också ut mat till de olika avdelningarna från fängelseköket. De klipper gräs och de sköter odlingarna i växthus och i trädgården.

– Personalen är med och kontrollerar men inte hela tiden. Här finns ett förtroende beskriver både intagna och personal, enligt Lena Roxell.

– Men även den andliga vägledningen är mycket viktig, säger Robert Coric.

Han är ansvarig för avdelningen och menar att samtalen med den andliga vägledaren tillsammans med miljön leder till att de intagna öppnar sig, talar om sina brott, tom tabubelagda, och får hjälp att hantera de kännslor som kommer upp utan våld och fokusera på framtiden.

Att bröderna lever tillsammans och även pratar med varandra och personalen bidrar också till att gå till botten med allt som kommer upp vid retriterna och sedan ta hand om känslor på ett sätt som inte leder till våldsamheter. Efter bara några dagar i den här miljön klarar de flesta att ge och ta en kram och t ex hålla någon i handen, visar rapporten.

Garden faller snabbt

En av internerna beskriver vanliga avdelningar med hög ljudnivå, stressigt och en hierarki där intagna och personal inte umgås

Här uppskattar de intagna lugnet och känslan av att alla jobbar i ett lag. Men var och en måste göra sin egen resa. Ingen kommer med lösningar. De flesta är 1-2 år på klosteravdelningen i Skänninge, kanske längre, enligt beskrivningen i rapporten.

Adlighet för troende och tvivlare

Sverige hör till ett av världens mest sekulariserade länder – vi är inte så religiösa som i andra delar av världen. Ändå bedriver kriminalvården som enda land i världen en klosterverksamhet. Det kan tyckas märkligt, och att det fungerar så bra förvånade forskarna.

Det är en verksamhet där kristna, muslimer, buddister, till och med ateister möts. De utgår från bibelns texter men ingen kräver någon religiositet. De funderar över sitt eget liv utifrån Jesus liv. Det som förenar bröderna är att de alla är intresserade av andlighet.

– Det är det viktigt att tro att det finns något större än en själv att luta sig mot och hämta kraft från men det behöver inte vara en Gud, säger Robert Coric.

– Att det fungerar i Sverige kanske beror på att folk inte går i kyrkan vare sig man är muslim eller kristen i så mycket längre i Sverige men att andligheten finns kvar. Då kanske just den här typen av verksamhet fungerar, fortsätter han.

Det passar inte alla

Forskarna menar att klosterverksamheten inte är för alla. De intagna måste vilja arbeta med sig själva och sin andliga utveckling.

Klienter med manipulativt beteende säger man nej till. Välkända och medialt uppmärksammade klinter som kan bidra till att det bli turbulent i gruppen, säger man också nej till, visar rapporten.

Kan bli exportvara

Från hela världen kommer nyfikna kriminalvårdsansvariga. Norge har varit på besök flera gånger så sent som i april i år för att eventuellt importera konceptet med klostervägen.

– Men att starta kloster istället för fängelser är ingen lösning, säger Lena Roxell.

Däremot rekommenderar forskarna kriminalvården att införa stilla, tysta dagar med retreater på fler avdelningar inom kriminalvården.

Få verkar återfalla i brott

Av 60-talet bröder som varit på klostret, under några år men som idag är fria, har personalen kännedom om ett tiotal som lagförts för brott. Forskarna menar att det är exeptionellt bra, men att det behövs vidare forskning för att få bevis för hur brottspreventiv klosterverksamheten är.

– Visst är det gott nog att de intagna inte är stressade, mår bra och inte tar till våld, men kriminalvårdens uppgift är ju också att vara brottspreventiv. Så en registerstudie för att se hur det gått vill vi gärna göra, avslutar Lena Roxell.