Dela via: Facebook

Twitter

LinkedIn

Vet ni vem det här är? Jag tror att jag hade haft svårt att knäcka en fråga på det på stan om jag inte läst på faktiskt, trots mitt jobb.

Hennes namn är Aida Hadziliac och hon sitter i regeringen. Som Anonymitetsminister skulle man kunna gissa givet hennes enorma aktivitet. Men hon är gymnasieminister.

Har ni ens sett henne senaste halvåret? Inte jag. Läser man på regeringens hemsida är det i princip blankt. Så vem är då vår gymnasieminister? Och var håller hon hus?

Sydsvenskan gjorde nyss en genomgång på media. Hon kommer näst sist, bara Framtidsministern har färre.

Nyss blev det känt att hon var en av de ministrar som statsplanet flög från Arlanda till Bromma för.



Hon är den yngsta i regeringen, född 1987 och har ingen pedagogisk bakgrund själv utan är jurist. När hon var 23, det vill säga 2010, utsågs hon till kommunalråd i Halmstad och ansvarade där för skolfrågor. Det var hennes första heltidsjobb.

Den meriten tyckte Löfven räckte för att ge henne ansvaret över hela gymnasieskolan i Sverige. Jag har inga som helst problem med att unga får chansen men att ha som enda politiska merit att ha jobbat med frågan i en mindre kommun endast 4 år kvalar i min bok inte in för att ha det högsta ämbetet i landet. Sorry.

Löfven kanske tänkte att hon gick ju i gymnasiet för 8 år sedan, alltså hon tog studenten 2 månader innan Fredrik Reinfeldt blev statsminister, så hon kan ju liksom lingot? Hon har fräscha erfarenheter, kan man säga.

För bara två år sedan, när hon alltså var kommunalråd i Halmstad, gjorde hon den här otroligt amatörmässiga intervju med Ingvar Carlsson just om det här med ålder. Att fler i socialdemokraterna måste vara under 35 år. Kungen framstår som en retoriker av rang jämfört med Aida.

Eller från pressträffen nyligen om Skolkommissionen.

Fantastiskt hur man som endast 27-åring vars arbete är publikt kan vara så exempellöst dålig på att hålla en presentation.

En medfödd talang. Kan ingen hjälpa henne?

Kul förresten att hon intervjuar just Ingvar Carlsson. Det var nämligen han som genom Luciabeslutet stängde gränserna den 13 december 1989. Skälet var den “rekordstora flyktinginvandringen” på 20 000 personer under första halvåret 1989. Välfärden skulle drabbas och Carlsson förordade beslutet som sedan togs.

Men tack vare regeringen Bildt upphävdes beslutet och Aida och hennes familj kunde komma hit. Hade Carlsson fått bestämma hade hon förmodligen fått stanna i Bosnien trots kriget. Vår välfärd skulle inte klara sådana som henne och hennes familj.

Vad har vi då för problem med gymnasiet?

Ja, bland annat att folk hoppar av. Detta ville regeringen lösa med ett obligatoriskt gymnasium. Men att tvinga upp till 18-åringar att gå i skola tyckte ingen annan i riksdagen var en kul idé så detta röstades ner. Det är nämligen så att folk är myndiga sitt sista år på gymnasiet och så fort du är myndig kan staten inte tvinga dig att gå i skolan hur som helst. Den absoluta majoriteten som hoppar av gör det just sista året. Detta orkade tydligen inte sossar och miljösnubbarna kolla upp.

Även Lärarförbundet sågade idén. 99 % av alla 16-åringar börjar idag gymnasiet redan.

Skälet de hoppar av är oftast studietrötthet, vilket man absolut inte löser med tvång. Så summa sumarum var obligatoriskt gymnasium en episkt dålig idé av alla dåliga idéer som kommit från hjärngänget i Rosenbad hittills.



Intressant nog när man kollar på SCBs statistik har en tredjedel av de som hoppat av inte gått in i arbetslöshet och majoriteten är arbetslösa upp till 6 månader bara. Ett övergående problem alltså.



Det är också så att en majoritet av de som hoppar av har utländsk bakgrund, det vill säga är födda utomlands. Bara hälften av de som invandrat efter 12 års ålder fullföljde gymnasiet.



Aidas svar på alla frågor gällande skolan är…….utredningar. Inte konkreta förslag (förutom briljanta obligatoriskt gymnasium) eller metoder utan hennes melodi följer detta mönster:

1. Uttala sig om landets bristfälliga skola

2. Berätta att skolan måste räddas

3. Tillsätta en utredning för att ta reda på hur dagens skola de facto ser ut

4. Återanvända steg 1.

Runt, runt, runt. En evighetsmaskin. Rätt smart egentligen, då behöver hon aldrig ta någon risk. Eller riskera att faktiskt göra något konkret. Hon simmar mycket hellre runt i teori illustrerad av en pool med utredningskopior.



I Ekots lördagsintervju återkom hon till att utredningar är svaret på alla frågor, när hon inte läste innantill från Socialdemokraternas hemsida och lekte floskelbingo med sig själv. Tydligast här blir att Aida faktiskt varken har ideér eller erfarenhet.

Precis som Gustav Fridolin upprepar hon det här med socioekonomisk bakgrund och att detta förklarar varför skillnaden mellan skolor ökar, den så kallade mellanskolsvariationen. Trots att Skolverket och PISA konstaterat att socioekonomisk bakgrund INTE fått ökat betydelse sedan 1999 och alltså inte kan förklara ökad mellanskolsvariation.

Även kallat “hitte-på”.

Hon säger att hon vill föra en vetenskapligt grundat gymnasiepolitik men struntar alltså i den evidens som finns från Skolverket. Hon pratar i Ekots lördagsintervju om att skolans problem är att den har för lite resurser men ignorerar OECDs konstaterande att vi är topp 4 av höga satsningar på skolan i pengar i OECD. Det är inte resurser som är problemet.



Hon förespråkar också högre lärartäthet trots att OECD samtidigt konstaterar att detta inte behövs, vi har redan tillräckligt hög lärartäthet.

Över lag är samtliga av hennes idéer skåpmat från sin tid i Halmstad. För allt hon hittills föreslagit är saker hon föreslog i Halmstad. Delar hela landets gymnasier Halmstads skolors behov och problem undrar jag stilla. Eller är det så att ministern har en oförmåga att inte bara ta tills sig forskning utan också oförmåga att utveckla en egen position byggd på förändrad omvärld, det vill säga nytt jobb och ny infomration?

Att vara gymnasieminister är nämligen inte alls som att vara kommunalråd.



OECD-rapporten (i vilken lärarna själva fick uppmärksamma områden i behov av utveckling) pekar alltså inte på behovet av bättre ”classroom management”, mindre skolklasser eller karriärsguidande och yrkesförberedande verksamhet utan snarare behovet av elevutvärdering. I rapporten framgår även att decentraliseringstrenden är en av den svenska skolans styrkor varav bristen på ansvar är en stor svaghet.

Trots detta är gymnasieministerns lösning att via kommunen införa fler traineetjänster för ungdomar, en strategi som inte förändrats sedan Aida satt som kommunalråd i Halmstad 2013. Kanske är det just detta traineeprogram hon tagit del av som gymnasieminister i ljuset av hennes otaliga studieresor på diverse gymnasieskolor och oändliga utredningar.

Hennes kärlek till Halmstad syns på andra sätt. Hon bor fortfarande kvar där, trots att hon varit statsråd 6 månader och dessutom är så ung att hon ännu inte har barn. Antingen tror hon inte att hon blir så långvarig, eller så älskar hon bara att pendla.

För det har säkert ingenting med att göra att det är fina ersättningar att bo kvar.



En snabb titt på Hadzialics schema på regeringen.se ger bilden av att inget utöver gymnasiebesök och en internationell skolträff i Kanada skett, förutom prat om utredningar.

Det förklarar hennes totala osynlighet.