Under hösten har Juridikfrontens arbete lett till ett antal uppmärksammade rättsfall där högerextrema aktörers misstänkt brottsliga metoder hamnat i fokus och fått stor medial uppmärksamhet. Bland annat har nazistiska Nordfront och uthängningssajten Gangrape Sweden hamnat under myndigheternas lupp på grund av rekordstor misstänkt brottslighet.

Det är därför inte förvånande att Juridikfronten den senaste tiden har drabbats av intensifierade angrepp. På sociala medier har föreningen kunnat ta del av meddelanden som gör gällande att dess medlemmar är folkförrädare vars dagar är räknade. Juridikfrontens medlemmar har därutöver fått ett antal otrevliga mail där det bland annat står att de är ”äckel” och “vedervärdiga existenser”. Retoriken känns igen. Högerextrema aktörer avhumaniserar de som granskar dem, i syfte att legitimera tvivelaktiga och i många fall brottsliga angrepp.

Nu senast har det kommit till vår kännedom att högerextrema kanaler i sociala medier sprider ett rykte med innebörden att Juridikfronten mellan 2009-2011 skulle ha “förfalskat näthat” genom att skriva förtalande läsarkommentarer om de egna medlemmarna och sedan begära skadestånd för detta. Dessa osanna påståenden härrör från en nyligen publicerad artikel på en högerextrem sajt, vars chefredaktör är mest känd för att inte vilja ta ställning till om förintelsen ägt rum eller inte.

Ryktet är en variant på den ”granskning” av Juridikfronten som publicerades av en nazistisk webbplats år 2013 och som Juridikfronten redan då visade var felaktig. I allt väsentligt handlar det om att högerextrema element, vars brottslighet uppdagas av Juridikfronten, vill svärta föreningens anseende med överträdelser som begåtts av en svårt sjuk, numer avliden, före detta medlem i föreningen. Personen i fråga lämnade Juridikfronten år 2012 efter att ha varit medlem i drygt ett år, och var därefter enligt egen utsago i en “en djup politisk och personlig konflikt” med Juridikfrontens ordförande. Han begick därefter bland annat urkundsförfalskning, som han dömdes för, mot en av Juridikfrontens medlemmar. Juridikfronten har sedan länge tagit avstånd från hans handlingar och han satte i system att motarbeta föreningen på olika sätt, i vissa fall genom lagöverträdelser. Vi väljer att här benämna honom som Anders.

Det nya i ryktesspridningen är att den nu aktuella högerextrema sajten påstår sig ha kommit över “ett hemligt telefonsamtal” som ska bekräfta ryktena. Något hemligt telefonsamtal rör det sig dock inte om. Det var en jurist som spelade in samtalet år 2013 och Juridikfrontens ordförande som därefter ingav inspelningen till domstol för att förmå Anders att dra tillbaka sin skadeståndstalan mot författaren Monica Antonsson, för en bloggkommentar som Anders själv skrivit. Inspelningen är allmän handling och inget Juridikfronten någonsin har haft anledning (eller möjlighet) att dölja. En transkription av inspelningen, som Juridikfronten medverkat i att framställa, har tidigare publicerats på Monica Antonssons blogg, med Juridikfrontens godkännande. Anders hade tidigare skrivit förtalande kommentarer om en medlem i Juridikfronten, utan dennes eller övriga medlemmars vetskap eller samtycke (något som framgår av samtalet). Kommentarerna ledde till en process. Anders erkände sedermera sitt tilltag och bad om ursäkt till medlemmen.

Anders fick en del mothugg från juristen under samtalet, men denne ville inte vara alltför kategorisk mot Anders, eftersom syftet med samtalet var att Anders skulle invaggas i säkerhet och medge att han skrivit de bloggkommentarer som han stämt Monica Antonsson för (vilket han erkände under samtalet och därefter i andra sammanhang). Syftet var även att förmå Anders att ta reson och självmant avsluta processen mot Antonsson. Juristen försökte före samtalet få Anders att begränsa sin talan mot Antonsson på olika sätt, bl.a. genom att endast kräva henne på en krona, så att hon i praktiken skulle gå skadelös. I detta skede – innan Anders bestämt sig för att strunta i sitt löfte till Antonsson om att återkalla sin talan – var juristen snarast ett slags biträde till Anders, och hade en “lojalitetsplikt” mot honom. Processbedrägeri är inte brottsligt, så juristen anmälde inte Anders till polisen.

I samtalet gör Anders ett antal påståenden, om Juridikfrontens ordförande och en jurist som företrätt personer med anknytning till föreningen, som inte är sanna (och som ska ha hänt 2009). Han tog efter en vecka tillbaka dessa i en skrivelse till domstol och bad om ursäkt. Denna skrivelse är också en allmän och offentlig handling. Den högerextrema sajten fick ta del av skrivelsen, men valde att inte redovisa den. En tänkbar förklaring till Anders villfarelser är att någon i föreningen sagt eller skämtat om att kommentarer kan och har “planterats” av troll (något som förstås är aktuellt även på högerextrema webbplatser), något som Anders felaktigt tolkat som ett medgivande av att så faktiskt skett (När Anders pressades i samtalet är han väldigt vag.)

Den högerextrema sajten påstår vidare att inspelningen ingavs till domstol först efter att Anders lovat att dra tillbaka sin talan mot Monica Antonsson. Anders hade mycket riktigt påstått att han skulle återkalla sin talan, men ändrade sig sedan och återkallade sin återkallelse. Detta framgår tydligt av den aktuella domstolens dagboksblad. Det var på grund av detta en jurist på uppdrag av Juridikfronten spelade in samtalet med Anders, i ett försök att få honom att erkänna och därmed få ett definitivt slut på hans beteende. Detta har bekräftats av Monica Antonsson, som var tacksam för Juridikfrontens hjälp. Även dessa uppgifter har den högerextrema sajten valt att inte redovisa.

Det är vidare oklart varför de högerextrema inbillar sig att en process mellan Antonsson och Anders skulle ha kunnat skada Juridikfronten; den skulle ju inte alls gälla föreningen, utan en kommentar på Antonssons blogg.

Angående den högerextrema sajtens påstående om att Juridikfronten skulle ha “tjänat stora pengar” på mål om förhandsgranskade läsarkommentarer (under åren 2009-2011) kan konstateras att det rör sig om fem ärenden totalt. Beloppen i dessa mål blev 2 500 kr (förlikning), 1 700 kr (förlikning), 5 000 kr (förlikning), 5 000 kr (hovrättsdom) och 5 000 kr (hovrättsdom). Antalet utsatta personer var fyra (varav en inte var medlem i Juridikfronten). Det minsta belopp ett brottsoffer kan få i kränkningsersättning är just 5 000 kr. Det rör sig alltså om totalt 19 200 kr i ersättning till fyra brottsoffer. Övriga mål om förtal som Juridikfronten varit inblandad i har gällt bl.a. blogginlägg och inte läsarkommentarer. Flera av de aktuella brottsoffren har inte varit medlemmar i Juridikfronten.

Huvuddelen av föreningens verksamhet har för övrigt inte rört förtalsmål, utan hets mot folkgrupp. Antalet gärningar konstaterade i lagakraftvunna domar är 13 beträffande förtal, och 133 beträffande hets mot folkgrupp (eller 76, om rätten sett ett stort antal anmälda gärningar i ett mål som en gärning).

Juridikfronten kontaktades av den högerextrema sajten och föreningen gav dem chansen att korrigera sitt felaktiga underlag. Det visade sig att de var ointresserade av uppgifter som motbevisade deras illa underbyggda tes. Ytterligare bevis på att de högerextrema inte förmår göra seriösa journalistiska granskningar, är att de påstått att samma juridiska ombud har använts i samtliga förtalsmål och att detta ombud har bott hemma hos Juridikfrontens ordförande. Ingetdera är sant.

Mycket riktigt avrådde Juridikfronten den högerextrema sajten från att publicera sin artikel, av hänsyn till en avliden persons anhöriga. Detta har sajten, föga förvånande, försökt vrida till att Juridikfronten velat tysta dem.

Vi har varit tveksamma till att alls skriva om detta, med tanke på den avlidne mannens anhöriga. Tyvärr känner vi oss nödgade att avge denna kommentar, när den högerextrema sajten i fråga är beredd att gå så långt att man hänger ut en svårt sjuk, avliden människas överträdelser (som ägde rum för många år sedan) för att till varje pris smutskasta en förening som granskar de högerextrema rörelser som sajtens ansvariga solidariserar sig med.

Juridikfrontens styrelse genom

Martin Tunström, ordförande