NATIONALDAGEN. Det är lätt att finna skäl att bli både sur och desillusionerad en dag som denna. Ska jag vara ärlig har jag nog tillbringat fler nationaldagar i det känslotillståndet än med den festkänsla och eftertänksamhet som dagen borde framkalla. Några ögonkast på gammelmediernas ledar- och kultursidor brukar fördärva dagen. Sedan, om dessa av en händelse inte gjort det, finns det alltid politiker som uttalar sig eller insikten om dessa medborgarskapsceremonier som hålls litet varstans; ceremonier där han som i går var afghan som genom ett trollslag blir “svensk”.

Jag kan också bli irriterad på att vi är så utomordentligt dåliga på att fira nationaldagen. Och det är inte bara bristen på firande jag ser, utan också att själva symboliken och grundläggande betydelsen är undanskuffad. Varför firar vi denna dag? Varför ser vår flagga ut som den gör? Vem var Gustav Vasa? Var är berättelserna om vårt land och vårt folk? Firande, ja visst – men den fulla insikten om vilka vi är och varifrån vi kommer lämnas därhän.

Med det sagt är min uppmaning i dag att inte låta dagen förstöras. Den är nämligen vår – din och min – alldeles oavsett vad somliga må tycka om det. Det finns svenskar och både du och jag vet vilka det är. Nationaldagen är vår dag, ingen annans. Vill någon annan, av respekt för Sverige, fira vår dag – varmt välkommen. Men det är vår dag precis som det är vårt land.

Hur du ska fira denna dag är upp till dig. Någon egentlig gemensam tradition har vi inte i Sverige eftersom nationaldagen var något som gömdes undan under flera årtionden. Men vissa beståndsdelar bör ändå finnas med.

Festligt bör det vara. Goda vänner, god mat och bra musik hör till.

Värdigt ska det vara. En påminnelse om stundens allvar är nödvändigt.

Eftertänksamhet är att föredra, låt dagen inspirera genom att ta del av berättelser om och av vårt folk.

För egen del är det tjänst som gäller. Tidningen Svegot ska uppdateras också i dag och temat är uppenbart. Att göra tjänst för Sverige är också ett värdigt sätt att fira så jag är nöjd och glad med min lott.

Framöver kan jag dock visualisera ett annat firande denna dag. När Det fria Sverige etablerat sitt första Svenskarnas hus så kommer det vara en given plats att samlas på. Jag har svårt att se ett bättre sätt att tillbringa vår dag än tillsammans med andra som är besjälade av idén om – och viljan till – det fria Sverige.

Jag tror att vi redan kan börja planera för det till nästa år.