BELFAST, POHJOIS-IRLANTI Valvontakameran musta silmä tallentaa tulijat. Jykevät, pomminkestävät metalliovet pysyvät kiinni. Ne avautuvat vasta oikealla koodilla.

Ovien takaa löytyy laboratorio, jossa tutkitaan hyvin arkista ja vaaratonta asiaa, ruokaa. Mutta tämä tutkimuslaitos Belfastissa Pohjois-Irlannissa on erikoistunut kansainväliseen ja kasvavaan rikollisuudenalan, ruokahuijauksiin.

Siksi laboratoriota ja sen työntekijöitä suojaavat raskaat metalliovet.

– Minuakin on uhkailtu, sanoo Global Institute for Food Security -tutkimuslaitoksen johtaja Chris Elliott.

Elliott ja hänen kollegansa kutsuvat työpaikkaansa Kansainvälisessä ruokaturvallisuusinstituutissa lempinimellä Star Trek, juuri turvatoimien sekä laboratorion käyttämän huippulaitteiston takia.

Paikka on maailman tunnetuimpia elintarviketurvallisuuden tutkimuslaitoksia. Sinne virtaa ruokanäytteitä kaikista tuoteryhmistä, ympäri maailmaa.

– Koska emme enää tiedä, mistä ruoka tulee, emme tiedä mitä syömme. On vaikea taistella sellaista vastaan, mitä emme enää ymmärrä, professori Chris Elliott sanoo.

Elliott tuntee useita satoja ellei jopa tuhansia tapauksia, joissa rikolliset ovat väärentäneet ruokaa muistuttamaan jotakin, mitä se ei ole alun perin ollut.

Hän ottaa esimerkiksi tavallisen pizzan: se voidaan valmistaa täysin väärennetyistä ruoka-aineista.

StinaTuominen / Yle

Jätenuotion savu tuo juuston aromia

Kemikaaleja ja jätteitä. Tällä reseptillä ruokahuijarit muuttivat itäeurooppalaisen rahkan italialaiseksi mozzarellaksi. Tapaus paljastui vuonna 2015 Italian viranomaisille, jotka löysivät tarkastuksissa vanhentunutta mozzarellaa.

Selvisi, että Abruzzossa Italian itärannikolla valmistettu mozzarellajuusto oli alun perin Itä-Euroopasta tuotua rahkaa, jota rikolliset olivat spreijanneet sitruunahapolla. Tuotteeseen oli vielä lisätty savuaromia, joka oli saatu aikaan polttamalla jätteitä.

Belfastin laboratoriossa tiedetään, että ruokahuijaukset ovat erityisesti Italian mafialle tuottoisa tulonlähde. Väärennettyä mozzarellaa on päätynyt eri tapauksissa myytäväksi asti sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa.

Myös Belfastin tutkijat ovat selvittäneet useita juustohuijauksia, joista osan ovat voineet tehdä italialaiset rikollisjärjestöt. Tutkimuslaitos ei kerro julkisuuteen, mitä laboratoriossa on tarkalleen selvitetty.

– Raportoimme tietomme viranomaisille, jotka ryhtyvät jatkotoimiin. Näytetietokanta päivittyy koko ajan, tutkimuslaitoksen johtaja Chris Elliott sanoo.

Professori Chris Elliott kertoo, että ruokahuijauksia tekevät rikolliset yrittävät urkkia Belfastin laboratorion toimintaa. Pekka Tynell / Yle

Ruokaväärennösten arvioidaan olevan maailmanlaajuisesti jo noin 40 miljardin dollarin bisnes. Summa on todennäköisesti huomattavasti alakanttiin, sillä arvio perustuu ainoastaan paljastuneisiin tapauksiin.

Ruokahuijauksien kirjo on nykyisin valtava. Osassa tapauksista ruoka-aine väärennetään muistuttamaan aivan toista tuotetta, toisissa tapauksissa puolestaan ruokaan lisätään ainetta, joka vääristää elintarvikkeen alkuperäistä koostumusta tai liioittelee sen tuoreutta. Yksinkertaisimmillaan elintarvikkeeseen liitetään harhaanjohtava tuoteseloste, väärä päivämäärä tai liioitteleva väite esimerkiksi luomusta.

Stina Tuominen / Yle

Oliivi raikastui torjunta-aineella

Oliivit voidaan herättää henkiin esimerkiksi tuholaisten torjunta-aineella. Näin kävi Italiassa vuonna 2016, jolloin viranomaiset löysivät ratsiassa 85 tonnia kuparisulfaatilla elvytettyjä oliiveja.

Italialaisen mafiajärjestön rikolliset olivat värjänneet kemikaalilla nahistuneet oliivit kiiltävän vihreiksi. Kuparisulfaattia käytetään tunnetummin tuholaisten torjuntaan, ja aine voikin aiheuttaa syötynä vatsakipuja ja pahoinvointia.

Oliivit ja oliiviöljy ovat ruokahuijareille yksi tuottoisimmista tulonlähteistä. Ne houkuttelevat väärennöksiin, sillä vaikka katteet ovat pienemmät, myyntimäärät ovat valtavia.

Oliiviöljy onkin maailman väärennetyin elintarvike. Ja koska Italia tuottaa kolmanneksen maailman oliiviöljystä, kiinnostaa bisnes myös maan mafiajärjestöjä.

Houkuttelevaa rikollisille on esimerkiksi kaupata heikkolaatuista oliiviöljyä laadukkaana neitsytoliiviöljynä. Öljy ei välttämättä ole ollenkaan peräisin Italiasta, vaan eri huijaustapauksissa alkuperä on jäljitetty muun muassa Turkkiin tai Syyriaan.

Oliiviöljyn alkuperän jäljittäminen on haasteellista ajoittain myös Belfastin kansainväliselle tutkijaryhmälle. Selvitystyötä vaikeuttaa pelkästään se, että oliivipuun sato vaihtelee ja sama puu tuottaa erilaatuisia oliiveja eri vuosina. Myös Ylen Prisma Studio on testannut oliiviöljyn väärentämistä.

– Kalleinkin neitsytoliiviöljy voi tosiasiassa olla vaikka maissiöljyä tai auringonkukkaöljyä, professori Chris Elliott kertoo ruokaturvallisuusinstituutin hieman ahtaissa tutkimustiloissa.

Biokemisti Brett Greere testaa näytteitä, joita tulee kaikkialta maailmasta. Pekka Tynell / Yle

Koneiden hiljainen humina täyttää laboratoriosalin, jossa ruokahuijauksia selvittää 16 biokemistin kansainvälinen tutkijaryhmä.

Epäilyttäviä elintarvikkeita saapuu tänne niin eri maiden viranomaisilta kuin yrityksiltäkin.

Ruokaväärennöksiä tehdään yhä enemmän arkisista ja edullisista ruoka-aineista. Aiemmin rikolliset väärensivät laatuviskejä ja luksussamppanjoita, nyt peukaloinnin kohteeksi joutuvat esimerkiksi tuoremehut ja tomaattimurskat.

Jotain ruokahuijausalan laajuudesta kertoo jo se, että pelkästään Italiassa poliisilla on käytössään 60 työntekijän erikoisyksikkö, jonka tehtävänä on selvittää oliiviöljyyn liittyviä väärinkäytöksiä muun muassa makutestein. Italiassa kaikkiaan toistatuhatta virkamiestä puuhaa pelkästään ruokaan liittyvien väärinkäytösten parissa. Italiasta tulee uutisia väärennöksistä, joka myös osoittaa, että alaa valvotaan.

Professori Elliott korostaa, että kasvavaa rikollisuudenalaa voidaan saada paremmin aisoihin juuri kansainvälisellä tutkimustyöllä.

Tutkijat tallentavat tuloksensa suureen tietokantaan, jonka avulla uudet huijarit saatetaan saada helpommin kiinni. Kun uutta huijausta epäillään, voidaan rekisteristä etsiä aiemmin tutkittuja näytteitä ja verrata eri elintarvikkeiden koostumusta keskenään.

Stina Tuominen / Yle

Karitsan liha olikin rottaa, kettua ja kemikaaleja

Euroopassa saatiin esimakua laajamittaisista ruokahuijauksista vuonna 2013, jolloin Britanniassa paljastui jättimäinen ruokaskandaali. Tuolloin selvisi, että romanialaisilta teurastamoilta tuotua hevosenlihaa oltiin kaupiteltu nautana.

Päätekijänä toimi hollantilainen tukkumyyjä Willy Selten , jonka arvioidaan toimittaneen markkinoille yli 300 tonnia hevosenlihaa. Hevosenlihaskandaalin jälkeen valvonnan tarpeeseen herättiin, ja EU:ssakin ruokaan liittyvien petosten torjunnasta tuli tärkeää.

Tänään Belfastin laboratoriossa ei tutkita lihanäytteitä, mutta lihaan liittyviä huijausuutisia seurataan täällä tarkoin. Seurantaan on syytä, kuten pilaantuneen brasilialaisen tuontilihan tapaus alkukeväästä osoitti.

Brasilialaista naudan- ja broilerinlihaa on tuotu myös Suomeen, muun muassa S-ketjun ravintoloihin ja vähittäiskauppoihin. Fazer Amica puolestaan käytti vielä vuonna 2016 brasilialaista broilerinlihaa. S-ketjussa ei ole ollut myynnissä pilaantunutta lihaa eikä tuote-eriä väärinkäytöksistä epäillyistä brasilialaisista lihataloista. Myöskään pilaantunutta broileria ei ole Suomesta löytynyt.

Professori Elliottin mukaan rikollisia lihaväärennöksiin houkuttelee tuotteiden hinta.

– Liha on haluttu elintarvike, ja se voidaan käsitellä tunnistamattomaksi. Sen painoa voidaan lisätä suolavedellä tai ulkonäköä tehdä houkuttelevammaksi värillä, professori kertoo. Värin tai veden lisääminen lihaan on laillista, mutta siitä täytyy olla maininta tuoteselosteessa.

Biokemisti Pamela Galvin-King tutkii oreganoa Belfastin laboratoriossa. Pekka Tynell / Yle

Elintarvikekauppa on globaalia bisnestä. Suomeen ruokaväärennöksiä päätyy huomattavasti vähemmän kuin moniin muihin maihin.

Esimerkiksi heikkolaatuista mozzarellaa ei ole Suomeen elintarviketurvallisuusviraston Eviran mukaan päätynyt.

Sen sijaan oliiviöljyn tuontia seuraavat suomalaisviranomaisetkin valppaina. Tullin tutkimuksissa löytyi vuonna 2016 öljyerä, jossa oli puutteellisia pakkausmerkintöjä. Suomenkielinen myyntinimi ja öljyluokkaa koskevat tiedot puuttuivat suomeksi ja ruotsiksi. Tuote sinänsä oli sitä, mitä pitikin.

Ruokaväärennösten todellisia kohdemaita ovat Yhdysvallat ja myös kasvavassa määrin Kiina, jossa ulkomaisen ruuan kysyntä on lisääntynyt. Kiinan kotimarkkinoilla on paljastunut poikkeuksellisen pöyristyttäviä esimerkkejä laajoista ruokahuijauksista.

Esimerkiksi Shanghaissa ja Jiangsun maakunnassa viranomaiset takavarikoivat vuonna 2013 karitsaa, joka osoittautui tutkimuksissa ainakin rottaa, minkkiä ja kettua sisältäväksi seokseksi. Tuotteeseen oli lisätty vielä kemikaaleja, kuten lihan säilyvyyttää parantavaa nitraattia ja gelatiinia.

Roskalihaa löytyi takavarikossa 20 tonnia, mistä ainakin yksi rikoksen päätekijöistä oli ehtinyt ansaita yli miljoona euroa ennen kiinnijäämistä. Kaikkiaan 900 ihmistä pidätettiin väärennösvyyhdin takia.

Elintarvikevalvonta on myös Kiinassa vihdoin tiukentumassa monien skandaalien jälkeen. Esimerkiksi karitsanlihaskandaalin jälkeen Kiinan poliisi käynnisti Weibo-viestipalvelussa valistuskampanjan siitä, kuinka aidon karitsanlihan erottaa väärennöksistä.

Stina Tuominen / Yle

Skottiturska vaihtuu halpakalaan

Huijarikalat uivat todella syvissä vesissä. Brysselin kalaravintoloista vuonna 2015 kerätyistä 280 näytteestä vajaa kolmannes oli jotain muuta kuin sen väitettiin olevan, kertoo kansainvälinen mertensuojelujärjestö Oceana.

Esimerkiksi turska voidaan sekoittaa tai vaihtaa kokonaan muihin kalalajeihin kuten valkoturskaan, lyyraturskaan tai seitiin.

Atlantin valtamerellä toimivissa tehdaslaivoissa kalasta poistetaan heti pää, sisälmykset ja pyrstö. Näin kalaa ei enää tunnista muodosta, ja kalan alkuperä hämärtyy heti tuotantoketjun alkuvaiheessa.

– Väärennetyin kala on tonnikala, ja yleisiä ovat myös turska ja villit kalalajit. Koska tuotantoketjut ovat pitkiä, voi kalavalmiste käydä monessa maassa ennen pakastealtaisiin päätymistä, listaa professori Chris Elliott.

Vaikka ruokaväärennösten määrä lisääntyy, ei poliisilla eri maissa ole riittävästi voimavaroja tutkintaan, Elliott valittelee.

– Poliisit tutkivat väkivaltaa ja muita rikoksia, eikä heillä luonnollisestikaan riitä aikaa selvittämään, onko lohi villiä vai kassikalaa, hän sanoo.

Espanja ja Italia johtavat kalahuijauksien tilastoja. Belfastiin päätyy näytteitä myös Britannian ja Ranskan vesiltä.

Kalaväärennökset ovat lisääntyneet osittain siksi, että kalakannat ovat ehtyneet ylikalastuksen takia. Osa kalalajeista on häviämässä, mutta kuluttajat haluavat niitä ruokapöytiin entiseen tapaan.

StinaTuominen / Yle

Oreganoa mansikanlehdistä

*Edes pizzan päälle ripoteltava oregano ei ole välttämättä sitä mitä sen väitetään olevan. Britanniassa supermarketeista vuonna 2015 kerätyistä näytteistä neljännes oli jotakin muuta kuin oreganoa. Näytteistä löytyi esimerkiksi oliivipuiden tai hasselpähkinöitä tuottavan pensaan lehtiä sekä heinänkortta. *

Belfastin laboratoriossa tutkijoiden tarkasteletavana on tällä kertaa ruokahuijauksille altista oreganoa. Biokemistit ottavat maustehippusista DNA-näytteet, jotta tuotteen alkuperä pystyttäisiin selvittämään. Näin tuotteen eräänlainen sormenjälki saadaan jäljitettyä.

– Oreganoon on helppo lisätä lähes mitä tahansa lehteä, mansikanlehtikin kelpaa kuivattuna. Kaikki ruokaväärennökset vaativat perusteellista tutkimusta, vaikka ainesosia olisi vain muutama, professori Chris Elliott painottaa.

Sytyttimen kokoinen tutkimuslaite antaa tuomionsa. Tällä kertaa näyte saa armon: oregano on oreganoa, ei lehtisekoitusta.

Huijauksia ei tällä kertaa löytynyt.

Oreganosta löytyy eri värisävyjä. Nämä näytteet ovat sitä mitä pitääkin. Pekka Tynell / Yle

Pelkästään mausteissa huijaustapauksia on tiedossa lukuisia. Koska mausteiden kilohinnat ovat korkeita, on petoksella saatava hyöty väärentäjälle suuri.

Väärennysepäilyjä on selvitetty Suomessakin.

Suomen tullilaboratorio tarkisti viime vuonna Yhdysvalloissa uutisoitujen tapausten perusteella kurkumamausteen lyijypitoisuuksia, mutta liian korkeita arvoja ei löytynyt. Lyijyllä voidaan kirkastaa kurkuman keltaista väriä ja tuoda mausteeseen lisää painoa. Mausteiden värjäämisellä voidaan yrittää peittää myös tuotteiden ikääntymistä.

Ruokahuijausten suosiota lisää se, että lähes mikä tahansa tuote on väärennettävissä. Ja mitä pidempi tuotantoketju on, sen vaikeampaa on saada selville, missä kohtaa huijaus tehtiin.

Toisinaan huijarit ovat hyvinkin lähellä.

Professori Elliott kertoo, että elintarvikeväärennösten tutkijat kyllä tunnistavat urkkijat alan seminaareista. Tunkeilijat yrittävät ottaa selville, mitä uutta rikollisten tekemistä huijauksista tiedetään.

– Olen joskus huvittanut luennoilla yleisöä kertomalla, että tässäkin salissa on jälleen osanottajia, joilla on vilppi mielessään. Voisin jopa osoittaa heidät osanottajien joukosta, professori Elliott vihjaisee.

Lisätty 18.4. klo 10 tarkentava lause, että _S-ketju_issa ei ole ollut myynnissä brasilialaista lihaa, joka olisi ollut pilaantunut tai peräisin lihataloista, joita epäillään väärinkäytöksistä. Tarjennus Oceana-järjestön määritelmään.

Lähteet:

Larry Olmsted: Fake Food, Real Food, Oceana: Mislabeling of America’s favorite Fish Salmon

Juttua varten on haastateltu Eviran ylitarkastajaa Jussi Peusaa ja Tullilaboratorion johtajaa Pirjo Sainiota.

Lisää:

Ruokahuijauksia käsitellään myös Prisma-studion jutussa, johon pääset tästä. Prisma-studio jatkaa aiheen käsittelyä keskiviikkona 19.4.2017 TV1:ssä kello 20.