Ehkäisevä päihdetyö EHYT ry esitti vapun alla sosiaalisessa mediassa ja nettisivuillaan virallisen kysymyksen: Mitä muuttaisit suomalaisessa alkoholikulttuurissa?

Kiitos kysymästä. En muuttaisi yhtikäs mitään.

Eurooppalaiset valloittivat ja riistivät muuta maailmaa vuosisatoja. Tämän hyvittelemiseksi täällä syntyi ilmiö, jossa varsinkin yliopistokoulutetut ja vasemmistolaiset opettelivat puhetavan, jonka keskeinen sisältö oli vähätellä omaa kulttuuriamme. Jargonin, jonka mukaan esimerkiksi afrikkalainen, aasialainen tai Lähi-idän kulttuuri olisi muka jotenkin aidompaa ja parempaa.

Höpöhöpö. Ihmiset ovat suunnilleen samanlaisia kaikkialla. Samalla tavalla kaikkialla muuallakin on pidetty orjia ja riistetty viereisiä kansoja.

Koska Suomi on itsenäisyytensä jälkeen hävinnyt kaikki sodat, joihin se on osallistunut, emme ikinä päässeet isojakoon siirtomaita jaettaessa. Karjalaa yritimme miehittää, mutta onneksi epäonnistuimme, koska kepulainen aluepolitiikka olisi silloin vielä nykyistäkin kalliimpaa.

Mutta sama ”suomalainen kulttuuri on paskaa” -nöyristely tarttui myös meihin. Erityisen voimakkaasti tämä näkyy keskustelussa suomalaisista juomatavoista. 90-luvulla meillä puhuttiin vielä siitä, kuinka suomalaisten pitäisi omaksua ”eurooppalaiset juomatavat”.

Valitettavasti alkoholin tuhlaus, eli pari lasia viiniä lounaalla, ehti rantautua Suomeen, onneksi lähinnä vain Helsinkiin. Saimme kuitenkin pidettyä rinnalla suomalaisen viinakulttuurin hienoimman tradition, puhun nyt –anteeksi ranskani – ns. perseiden vetämisestä.

Filosofit ovat vuosisatoja pohtineet, mikä elämän tarkoitus on. Tämä on dorkaa, sillä vastaus on ilmiselvä. Elämän tarkoitus on nousuhumala hyvässä seurassa.

Miettikää nyt jumankauta. Firmassa on kireää, koko syksy on kyräilty, välillä on riidelty ja paiskottu ovia, tulevaisuus on epävarma, mutta sitten koittaa firman bileet. Mikään hetki ei ole niin siisti kuin se momentum, kun työyhteisön juhlissa huomaa, että porukka alkaa päihtyä. Naiset alkavat hymyillä – se respan tyttö, jonka luulin vihaavan minua, näyttääkin olevan hieman kiinnostunut.

Suomalainen kulttuuri välttää kosketusta, mutta milloinkaan en ole halaillut kavereitani niin paljon kuin kännissä. Kännikulttuurin tärkein juttu on se, että miehet pääsevät halailemaan toisiaan, kehumaan toisiaan, rakastamaan ja kokemaan itsensä rakastetuiksi.

No niin, moralisti siellä jo kihisee raivosta. Kyllä! Viina aiheuttaa perheriitoja ja puukotuksia. Esimerkiksi maahanmuuttokeskustelussa pienen osan tekemiä rikoksia ei saa yleistää koskemaan kaikkia mamuja. Tämä on täysin oikein!

Mutta miksi ihmeessä pienen alkoholiongelmia aiheuttavan joukon häiriökäyttäytymisen saa yleistää koskemaan kaikkia suomalaisia? Suurin osa suomalaisista osaa käyttäytyä oikein hyvin, jopa kolmen promillen humalassa. Jos humalaiset firman juhlat tai baarit olisivat kammottavia paikkoja, niin ihan klassisen taloustieteen logiikan mukaan ihmiset lopettaisivat niissä käymisen.

Mutta entä ne terveysvaikutukset? Alkoholi on hermomyrkkyä, joka kiistatta lyhentää esimerkiksi elinikää. Mutta missä sosiaali- ja terveysministeriön palaverissa on päätetty, että elämän pitäisi olla jotenkin äärimmäisen pitkä? Elämää ei voi pidentää, mutta sitä voi leventää.

Toki ryyppäilyä kannattaa säännöstellä jo nuorena. Mutta lähinnä siksi, että pysyy niin hyvässä kunnossa, että jaksaa juopotella vielä yli seitsenkymppisenäkin.