Muutamat laskelmat osoittavat, että työttömiä on Suomessa tällä hetkellä jopa 600 000. Työssä oleville työttömyys tuntuu helposti kaukaiselta asialta. Työttömäksi jäädessä usein alussa usko duunin löytämiseen on myös kova. Totta kai minä löydän uuden työpaikan pikavauhtia – kunhan alussa nyt vähän huilaan.

Läheskään kaikille ei kuitenkaan käy niin – ja muutaman kuukauden jälkeen oma usko tulevaisuuteen alkaa horjua. Autetaanko heitä, joilla toivo alkaa muuttua epätoivoksi? Moni työttömistä ystävistäni kertoo, että eipä juuri. Itse asiassa työttömyyslaatikosta pomppaaminen takaisin työelämään on usein uskomattoman vaikeata.

Otetaan muutama esimerkki työttömien ystävieni arjesta. Yksi ystäväni alkoi tuskastua työttömyyteen ja ilmoittautui avoimen yliopiston iltakursseille. Jos ei töitä, niin sitten ainakin itsensä kouluttamista. Tällaiseen aktiivisuuteen pitää olla kuitenkin TE-toimiston lupa.

Sitten TE-toimisto mietti kuukauden, onko kyseisen henkilön opiskelu sivu- vai päätoimista. Se koulutuspaikka meni sivu suun, koska paikkaa ei uskaltanut ottaa vastaa. Lopulta vastaus tuli: sivutoiminen opiskelu on kuulemma alle 5 opistopistettä kuukaudessa. Eli mikä on opetus: Älä ole liian aktiivinen tai menetät työttömyyskorvauksesi. Vaikka samalla olet koko ajan työmarkkinoiden käytettävissä, koska kyseessä oli iltakurssi.

Kaikki tietävät, että korkeakoulututkinto auttaa paljon työnhaussa. Toiselle työttömälle henkilölle ammattikorkeakoulu tarjosi ylempää amk-tutkintoa työn (tai tässä tapauksessa työttömyyden) ohessa suoritettavaksi. Tahti oli 2 lähipäivää kuukaudessa ja tämän lisäksi itsenäistä etä/verkko-opiskelua, yhteensä 90 opintopistettä. Työn ohessa opiskelevalle sama opiskelu on sivutoimista ja työttömälle päätoimista – näin tulkitsi TE-toimisto.

Kolmas henkilö oli myös löytänyt itselleen inspiroivan koulutuspaikan. Hänen tapauksessaan TE-toimisto kuitenkin katsoi, että hänen koulutuspaikka ei riittävästi edistä työllistymistä ja kielsivät, että työttömyyskorvauksella ei ole mitään asiaa koulutukseen. Näyttääkin siltä, että työttömiä koskee hurjan moni sellainen sääntö, joista me työlliset emme ole kuulletkaan.

Näiden esimerkkitapausten innoittamana ryntäsin TE-toimistoon tinkaamaan, mistä homma oikein kiikastaa. Vastaus tuli nopeasti: te lainsäätäjät olette tehneet tämän niin vaikeaksi. No niin, ei taas auta muuta kuin peiliin katsominen. Pyysin kuitenkin kaikki ne lain kohdat, jotka estävät järkevän työnvälityksen ja oman aktiivisuuden – ja passivoivat ihmiset syljeskelemään kattoon. Toivottavasti saan ne säännökset muutaman päivän sisällä.

Harri Jaskari

Kansanedustaja (kok.)