Lokakuussa 1989 Jacob Wetterling oli pyöräilemässä veljensä ja kaverinsa kanssa videovuokraamosta kotiin, kun naamioitunut mies pakotti pojat aseella uhaten ojaan.

Mies kysyi poikien ikiä. Hän valitsi 11-vuotiaan Wetterlingin ja ajoi pois.

Tapauksen tutkinta epäonnistui alusta saakka. Tapahtumat on käyty laajasti läpi American Public Median tuottamassa, vanhoihin rikostapauksiin keskittyvässä In the Dark -podcastissa.

Minnesotan osavaltion Stearnsin piirikunnan johtamaan poliisioperaatioon osallistui yli sata viranomaista, paikallispoliisista liittovaltion keskusrikospoliisiin FBI:hin. Etsinnöistä tehtiin heti maanlaajuiset, vaikka aikaisempien tapausten perusteella oli todennäköisempää, että tekijä löytyy läheltä.

Šeriffi ja poliisit eivät puhuttaneet naapurustoa eivätkä ottaneet yhteyttä samana vuonna samassa piirikunnassa uhreiksi joutuneiden lasten perheisiin.

Sen sijaan he tarkistelivat meedioiden näkemiä näkyjä ja pyysivät kansalaisia raportoimaan ”epäilyttävistä” henkilöistä. Tutkijat antoivat yötä päivää soineen vihjepuhelimen Jacob Wetterlingin perheelle. Näin he valjastivat vanhemmat tutkimaan oman poikansa kidnappausta.

Vihjeitä kertyi vuoteen 2016 mennessä yli 70 000. Ne kaikki pyrittiin tarkistamaan. Pitsalaatikoihin painettiin etsintäkuulutuksia, joissa oli satunnaisista epäilyttävistä henkilöistä ilmoittaneiden ihmisten piirrättämiä kasvokuvia.

Epätoivoisimmassa vaiheessa piirrokset yhdistettiin yhdeksi ja samaksi kasvokuvaksi, vaikkei ollut mitään tietoa siitä, esittivätkö ne alun perinkään samaa henkilöä.

Šeriffit ovat suorassa vastuussa paikallisille. Ei ole virastoa, joka valvoisi heidän toimintaansa.

Vuonna 2003 Stearnsin piirikuntaan valittiin uusi šeriffi. John Sanneria ryhdyttiin kutsumaan Jacob’s Sheriffiksi: hänen ensisijainen tavoitteensa oli ratkaista Wetterlingin tapaus.

Sanner kehitti uuden tutkintalinjan, jossa avaintodistajasta tuli pääepäilty. Perustelut olivat heppoisia.

Kotietsintä tehtiin sen perusteella, että mies vaikutti pedantilta. Wetterlingin sieppaus näytti šeriffin tulkinnan mukaan huolellisen ihmisen suunnittelemalta. Epäilty oli sanonut paikallislehden haastattelussa juoksevansa maratoneja ”tukahduttaakseen tuskaansa”, mikä saattoi šeriffin mukaan tarkoittaa sieppaamisen aiheuttamaan ahdistusta.

Lisäksi Sanner ja liittovaltion agentti väittivät, että Interpol oli aloittanut miehestä oman tutkinnan. Interpol ei tee omia tutkintoja.

Epäillyn henkilöllisyys vuodettiin medialle. Uutisoinnin ansiosta mies leimautui pikkupaikkakunnalla potentiaaliseksi tekijäksi yli kymmenen vuoden ajaksi. Sanner ei käynnistänyt sisäistä tutkintaa siitä, kuka nimen oli vuotanut.

Keväällä 2017 šeriffi Sanner ilmoitti yhtäkkiä jäävänsä eläkkeelle kesken kauden.

Jacob Wetterlingin kohtalo oli selvinnyt edellisvuonna. Viereisellä paikkakunnalla asunut mies oli raiskannut ja tappanut pojan samana iltana, kun oli siepannut tämän.

Mies oli hyväksikäyttänyt muitakin poikia samalla alueella. Hänen nimensä oli koko ajan tutkijoiden tiedossa, mutta hänen osuutensa jäi selvittämättä.

Wetterlingin tapaus ei ole ainoa tai edes pahin esimerkki huonosta poliisityöstä, mutta merkityksellinen se on. Se oli yksi aikansa suurimpia etsintäoperaatioita ja sai valtavasti mediahuomiota. Sen seurauksena säädettiin laki, joka vaatii rekisteröimään alaikäisten seksuaalisesta hyväksikäytöstä tuomitut julkiseen rekisteriin.

Sannerin epäilyn kohteena ollut mies on haastanut entisen šeriffin oikeuteen. Myös toinen saman sisältöinen oikeusjuttu Sanneria vastaan on meneillään.

Sanner jättäytyi virastaan, koska häntä ei voinut irtisanoakaan.

Šeriffit, toisin kuin poliisipäälliköt, eivät ole vastuussa pormestarille tai valtuustolle. Muissa maissa, kuten Australiassa ja Kanadassa, šeriffit ovat poliisin kaltaisia virkamiehiä.

Yhdysvalloissa kyseessä on poliittinen virka, johon valitaan vaaleilla. Osavaltiosta riippuen kausi kestää kahdesta kuuteen vuotta. Ajatus on, että šeriffit ovat suorassa vastuussa paikallisille. Ei ole liittovaltion tai piirikuntien tasoista virastoa, joka valvoisi šeriffien toimintaa.

Vaalikäytäntö johtaa usein räiskyvien persoonien valintaan. Esimerkiksi Louisianassa palveli 27 vuotta, vuoteen 2007 saakka, demokraattišeriffi Harry Lee. Hän muun muassa antoi käskyn, että kaikki valkoisessa lähiössä ajelevat mustat on pysäytettävä hetimmiten.

”Heillä on todennäköisesti pahat mielessä”, Lee ilmoitti.

Myöhemmin, jätettyään kuvernöörikisan kesken, Lee sanoi šeriffinpestiinsä viitaten: ”Miksi haluaisin olla kuvernööri, kun voin olla kuningas.”

Valtaa voi käyttää vaalien jälkeenkin.

Kesäkuussa Etelä-Dakotan Bon Hommen piirikunnan apulaisšeriffi voitti esimiehensä 73 prosentin äänienemmistöllä. Äänestyskopit sulkeutuivat kello seitsemältä. Minuuttia yli seitsemän šeriffi antoi apulaisšeriffille potkut.

Etelä-Dakotassa šeriffi voi tehdä niin, palkata ja irtisanoa syytä ilmoittamatta. Apulaisšeriffi on työtön siihen saakka, kunnes aloittaa oman kautensa tammikuussa.

Valtuudet vaihtelevat osavaltioittain, mutta useimmissa šeriffi toimii poliisiviranomaisena. Šeriffit huolehtivat myös piirikunnan vankiloista ja oikeusistuntojen turvallisuudesta.

Jos piirissä on myös poliisilaitos, šeriffi vastaa pääasiallisesti vankiloista. On myös yhdistelmiä: Las Vegasissa poliisi ja šeriffi on yhdistetty.

Koska valvontaa ei käytännössä ole, šeriffi voi käyttää budjettinsa lähes miten lystää.

Tämän vuoden tammikuussa kaksi ihmisoikeusjärjestöä haastoi 49 alabamalaista šeriffiä oikeuteen asiakirjojen pimittämisestä. Šeriffit eivät ole suostuneet toimittamaan dokumentaatiota siitä, miten käyttävät vankien ruokailuun tarkoitetut rahat.

Alabaman osavaltio antaa yhden vangin aterioihin 1,75 dollaria (noin 87 senttiä) päivässä, mutta ihmisoikeusjärjestöt epäilevät, että šeriffit pistävät osan omaan taskuunsa ja pitävät vankeja nälässä. Alabamassa šeriffit saavat pitää ylijäävät ruokarahat.

Alabaman vankiloissa on ollut ongelmia aiemminkin. Vuonna 2001 oikeus määräsi Morganin piirikunnan rakentamaan uuden vankilan, koska vanha oli asumiskelvoton.

Vankeja oli yli kaksi kertaa enemmän kuin kapasiteettia; vangit joutuivat nukkumaan suihkussa ja betonilattialla sänkyjen alla. Pyykkejä ei toimitettu pesusta, sellejä ei siivottu, roskia ei viety. Liikuntaa sai harrastaa kerran tai kaksi kuukaudessa. Ruokaa ei saanut tarpeeksi, lääkityksiä ei huomioitu.

Oikeus kutsui turvaamistoimipäätöksessään olosuhteita 1700-luvun orjalaivan kaltaisiksi.

Kunnanjohtajan mukaan šeriffi sopisi Enontekiöön, pohjoisen villiin länteen.

Šeriffit ovat myös jatkuvissa ongelmissa syrjinnän kanssa.

Heinäkuun lopussa floridalainen pariskunta oli pysäköinyt autonsa ruokakaupan invaruutuun. Paikalle sattunut 46-vuotias mies ryhtyi etsimään pysäköintilupaa auton ikkunasta. Miehen ja autossa istuneen naisen välille syntyi sanaharkka.

Tilanne on tallentunut valvontakameraan. Videolla näkyy, miten pariskunnan mies tulee kaupasta ja tönäisee 46-vuotiaan miehen maahan. Tönäisty kaivaa aseen ja ampuu miestä rintaan.

Ammuttu, tummaihoinen mies, kuoli myöhemmin sairaalassa.

Paikallinen šeriffi kieltäytyi pidättämästä tönäistyä, valkoista miestä. Hänestä ampuminen oli itsepuolustusta.

Entiset šeriffit David Clark ja Joe Arpaio ovat olleet presidentti Donald Trumpin näkyviä kannattajia. Mutta myös nykyinen šeriffikunta tukee vahvasti presidentin maahanmuuttopolitiikkaa.

Šeriffeiden kattojärjestö lähetti kongressille maaliskuussa kirjeen, jossa vaaditaan muurin rakentamista Meksikon rajalle.

Sen on allekirjoittanut 333 šeriffiä 40 eri osavaltiosta. Yhdysvalloissa on yhteensä 3 081 šeriffiä, vain Alaskasta, Connecticutista ja Havaijilta ne puuttuvat, sekä 50 osavaltiota.

Kirje ei ollut valtava yllätys. Erityisesti rajaosavaltioiden šeriffit ovat jo vuosia ennen Trumpin kautta antaneet lausuntoja, joissa edellytetään laittomien rajanylitysten pysäyttämistä.

Teksasin ja Tulanen yliopistojen tutkijat selvittivät pari vuotta sitten, miten šeriffit suhtautuvat siirtolaisiin. 1990-luvun puolivälin jälkeen paikallisille toimijoille on annettu jatkuvasti enemmän valtaa vaikuttaa maahantulopolitiikkaan.

Vuonna 2008 käynnistettiin liittovaltiotasoinen karkotusohjelma (Secure Communities tai SComm), jossa määrättiin paikalliset viranomaiset tarkistamaan ulkomaalaisiksi epäiltyjen paperit ja ottamaan paperittomat kiinni. Monet osavaltiot, kuten Kalifornia, kieltäytyivät lopulta yhteistyöstä.

Barack Obama lopetti ohjelman, Donald Trump käynnisti sen uudelleen.

Tutkimuksen mukaan šeriffien henkilökohtaiset mielipiteet ja asenteet vaikuttavat siihen, kuinka innokkaasti he toteuttivat ohjelmaa ja kuinka usein he tarkistivat esimerkiksi rikosten uhrien tai todistajien tietoja.

Suomessa šeriffin tähteä on kaavailtu Enontekiöön.

Kunta jäi ilman poliisia joulukuussa 2017, kun viimeinen partiopari jäi eläkkeelle. Hälytykset hoidetaan Muoniosta käsin, partion saapuminen kestää 80 minuuttia.

Šeriffihanke on kunnan painostuskeino saada oikea poliisi, mutta ihan pelkästä vitsistä ei ole kysymys.

”Se on se potentiaalisin vaihtoehto kyllä, šeriffivaihtoehto on meille hyvin potentiaalinen vaihtoehto”, kunnanjohtaja Jari Rantapelkonen sanoo.

Hän puhuu pohjoisen villistä lännestä, jonne ei oikein voi palkata vartiointifirmaakaan järjestystä pitämään, koska ”niitä pitäisi sieltä tunturista ensimmäisenä olla pelastamassa”.

”Ja jos palkattaisiin turvafirma, sitä olisi hankalaa kutsua šeriffiksi.”

Titteli on tärkeä, mutta toteutus vielä uupuu. Ainakaan šeriffiä ei valittaisi vaaleilla, Rantapelkonen sanoo. Eikä sellainen olisi Suomessa mahdollistakaan. Virka voisi olla kunnan virka.

”Ja jos se olisi kunnan toimi, ja tämä on turvallisuustehtävä, niin… hallinnollisesti šeriffi saattaisi olla vaikka kunnanjohtajan alainen. Esimerkiksi. Näin voisin kuvitella.”

Poliisin valtuuksia šeriffi ei tietenkään voisi saada.

Jonkinlainen jokamiehen oikeuksilla varustettu katupartioija siis?

”Šeriffi pyörisi tuolla ihmisten ja kuntalaisten keskuudessa. Kyllä siinä, kuule, kuulee kaikenlaista. Jos se ihminen on luotettava taho siis.”

Enontekiöläisten on tarkoitus tavata sisäministeri Kai Mykkänen syyskuun aikana.

”Katsotaan, mitä siitä tulee. Mutta tietenkin haluamme palvelukseen sheriffin, jos tämä valtakunta ei ala hoitaa asioita, jotka sille kuuluvat.”