Liikennevirasto remontoi Pohjanmaan rataa tuskastuttavan hitaasti. Olisi paljon järkevämpää panna rata kerralla kuntoon kuin remontoida joka vuosi pikkupätkä.

Liikennevirasto ei voi korjata nopeammin, koska se on riippuvainen valtion vuosittaisista budjettirahoista. Jos se olisi itsenäinen yhtiö, se ottaisi korjauksia vastaan lainaa ja toteuttaisi ne taloudellisesti järkevimmässä aikataulussa.

Tätä taustaa vasten ei olisi aivan pöhköä yhtiöittää ratojen omistaminen. Sama logiikka pätee myös tietysti teihin.

Anne Bernerin esitystä yhtiöittää liikenneinfra on ehditty sanoa vaaralliseksi. Vaarallinen se onkin, kun ei tiedetä yksityiskohtia, mutta vaarallinen ei ole sama kuin huono. Berner on esiintymisellään tehnyt kyllä kaikkensa ruokkiaseen ennakkoluuloja esityksiään kohtaan. Esitys muuttuu sekä vaaralliseksi että järjettömäksi, jos joku keksii yksityistää infrayhtiöt tai osan siitä.

Luonnollisen monopolin yksityistäminen on perustyperää. Siihen on pakko lisätä jokin hallinnollinen monopolivoiton rajoitin, minkä jälkeen siinä ei ole yhtään markkinamekanismin hyvää puolta. Espoossa tätä ei ylipäätänsäkään taideta ymmärtää.

(Sähköverkosta saa ottaa kuuden prosentin tuoton sijoittamalleen pääomalle. Kannattaa tehdä investoinnit oikein kalliina ja tehottomasti, koska korko yrittää lainakoron selvästi.)

Tieverkon osalta aivan olennaista on, mistä infrayhtiö saa tulonsa. Markkinalogiikan mukaan sen pitäisi saada ne joko tienkäyttömaksuina autoilijoilta tai käytön perusteella valtiolta. Jos jokainen tienpätkä vaatisi oman kannattavuutensa, tämä ohjaisi liikennerahat tehokkaasti tarpeen mukaan. Tämän varjopuolena on syrjäseutujen tieverkon rappeutuminen. Kehä ykkösen satatuhatta päivittäistä käyttäjää saavat kokoon sievoisen summan, mutta syrjäkylän muutamakymmentä päivittäistä käyttäjää eivät pystyisi kustantamaan edes aurausta. Syrjäseuduilta kannattaisi muuttaa pois niin kauan kuin tie vielä kantaa muuttoauton.

Jos taas investoinneista edelleen päättäisi valtiovarainvaliokunnan siltarumpujaosto mielivaltaisten käytäntöjen perusteella, koko yhtiöittämisestä menee idea, koska mikä se sellainen osakeyhtiö on, joka pakotetaan tekemään järjettömiä investointeja.

Tästä esityksestä ei voi sanoa juuta eikä jaata, ennen kuin on kerrottu, mistä se saa tulonsa.

Rataverkon osalta asia on yksinkertaisempi. Tosin onhan siinäkin omat ongelmansa erilaisten Huutokosken ratojen kanssa. Raiteiden osalta on perusteltua vaatia, että jokainen pätkä vastaa itse kustannuksistaan. Jos tukipolitiikkaa halutaan harrastaa, maakunta on oikeampi maksaja kuin valtio. Näinhän Helsingin seudulla jo tehdäänkin.