"V Praze kousek od Muzea, rozstříleného v r. 68, se stále prodávají sovětské vojenské čepice. Kolem lhostejnost." Foto autor

Aféra kolem Koněvovy sochy vyjevila kromě jiných ještě jeden problém: přítomnost Rusů v Praze a vůbec v Čechách a na Moravě. Máme v nich vidět lidi šťastné, že nemusí žít pod Putinem, nebo spíš jeho potenciální obdivovatele? „Včera jsme strávil několik hodin u Koněvovy sochy. Kámoš měl vlajku NATO. Přišel Rus, který bydlí na Praze 6 a začal nám říkat, ať nemáváme vlajkou NATO na veřejnosti, že ho to uráží,“ napsal na twitter v neděli jeden uživatel.Taky máte dojem, že tohle je trochu moc? Že by se o tom mělo mluvit? Do jaké míry byla reakce toho člověka typická pro ruskou komunitu v Praze? Jak v tom, že ho pobuřuje české členství v NATO, tak v tom, že považuje za své právo to v Praze nahlas vykřikovat? Nikdy jsem nic podobného neslyšel od Vietnamce nebo od Číňana.V Praze se určitě najdou Rusové, kteří by mluvili stejně, jako ten u sochy, a naopak jiní, kteří mají Putina plné zuby a jsou rádi, že žijí v členské zemi EU a NATO. Našla by se mezi nimi jistě celá škála postojů. Jaký je ale převládající?To právě nevíme. Česká média o ruské menšině a jejím životě nepřinášejí žádné informace, jako by neexistovala. Žádné reportáže, žádné rozhovory, žádné analýzy. Jak svůj pobyt u nás vnímají, proč sem přijeli, proč se tu usadili? Do jaké míry se ztotožnili s Čechy? S demokracií, liberalismem? Co vědí o ruském podílu na komunismu, o invazi v r. 68 a jak se na ni dívají? Kolik jich je?Veřejnost o té menšině (a v některých lokalitách asi většině) ví jen to, co vidí kusovitě ve svém okolí. A co slyší: v centru Prahy, na Vinohradech nebo v Dejvicích někdy víc ruštinu než češtinu. Časy, kdy tam zněla hodně angličtina nebo francouzština, jsou pryč. Rostoucí počet obchodů s ruským jídlem ukazuje, že je zřejmě stále víc ruských zákazníků. Nápisy mají jen v azbuce (což by třeba ve Francii nebylo legální). Ruská přítomnost roste.Minulou neděli v pražské ZOO zněla ruština mnohem víc než čeština. To samo o sobě nevypovídá o demografii města, lze se domnívat, že české obyvatelstvo odjelo jak má ve zvyku na chalupy, nebo ještě bylo na prázdninách, a že do ZOO šly hlavně rodiny těch, kdo chalupy nemají, tedy cizinci. Z těch cizinců ale naprostá většina mluvila rusky.Rusové jsou u nás zvláštní menšinou: nikoli historickou, žijící tu odedávna. Na rozdíl od všech jiných mají za svými zády velkou, početnou zemi, která se netají imperiálními choutkami a nechutí k evropskému liberalismu. Která je s Českou republikou tak trochu ve studené válce. Která Čechy po léta okupovala a jejíž dnešní vedení tu okupaci považuje za oprávněnou.Jací jsou Rusové, kteří žijí v České republice? Jsou tu nakrátko nebo spíš mají stálý pobyt, kolik jich má české občanství? Kolik z nich tu je jen proto, že jsme zemí EU a tím pádem se z Prahy dělá snáz byznys než z Jekatěrinburgu a zároveň tu je levněji než v Londýně? Možnost dělat byznys se nijak nevylučuje se sdílením putinovských postojů, to víme už dávno. Jaká část tohoto byznysu je praní podivných peněz? Často jde viditelně o bohaté vrstvy, které navíc dávají bohatství najevo. Nebetyčný rozdíl oproti ukrajinským gastarbeiterům, kteří dřou na stavbách a při rekonstrukcích bytů.Co znamenají všechny ty obchody na Starém městě, patřící ruským firmám a kde rusky mluvící prodavačky prodávají „bohemina crystal“ a podivné „slovanské suvenýry“, tedy ruské bábušky? Dokonce stále beranice se sovětskou hvězdou?Na historku od Koněvovy sochy reagoval na twitteru jeden Rus takto (rusky): „Do Evropy vycestovalo hodně Rusů, kteří se neztotožňují s evropskými hodnotami a podporují Putina. A zároveň mnoho Rusů, kteří nechtějí žít v Putinovském Rusku, protože jsou proti lži, válce a nenávisti, nemůže do Evropy přijet kvůli příliš komplikovaným procedurám.“ To stojí za zamyšlení.Co dělá stát pro to, aby se Rusové, kteří se v Čechách a na Moravě usazují, aby se integrovali a vzali za svůj objektivní pohled na historii 20.století, komunismus, který sem exportovala Moskva, Pražské jaro? Aby se s ním ztotožnili? Existují pro ně vůbec nějaké kurzy tohoto typu, je historie povinná pro získání občanství? Co vědí jejich děti, které chodí do českých škol, o české historii? Když většina škol se v dějepisu zastaví u druhé války a velké procento české mládeže neví, co se stalo v r. 1968 a pomalu už ani v r. 1989?Existují ve školách programy pro děti, které přijedou z ciziny a neumí slovo česky? Francie je má v některých školách už léta, za rok se v nich dítě naučí výborně jazyk a splyne rychle s okolím. Pokud se přicestovavší dítě nesetká s příznivým přijetím, začne ho považovat za nepřátelské.Z čeho Rusové žijící v Praze nebo v Karlových Varech čerpají své informace o Čechách, o Evropě, vůbec o světě? O Putinovi? Nejspíš z ruské televize nebo internetu. Proč neexistuje televizní stanice v ruštině určená těmto lidem? Rozhlasová stanice? Nějaká pomoc, aby se mohli orientovat a nebyli vystaveni jen jednosměrnému tlaku Putinových státně-partajních médií? EU vymyslela ruské vysílání do Ruska, to je ale jiné publikum než ruská menšina u nás.Znal jsem starou paní, Rusku, nekomunistku, která žila v Praze od války celá šťastná, že unikla ze spárů NKVD. A stejně ke stáru poslouchala jen ruskou televizi a chodila v Dejvicích do pravoslavného kostela. Kořeny mívají pevný kořínek.Víte, kdy Československý rozhlas zavedl před válkou vysílání v němčině? Někdy v r. 1936. To už bylo trochu pozdě.Masarykovo Československo poskytlo tisícům Rusů, kteří utekli po bolševickém puči v r. 1917, útočiště, azyl a vzdělání (třeba na polytechnice založené speciálně pro ně). Mnozí z nich se s Čechy identifikovali, jako inženýři, lékaři a vědci stát významně obohatili. Často se mimochodem usadili v Dejvicích. Třeba díky Romanu Jakobsonovi v Praze vznikl Pražský lingvistický kroužek, který posunul celou světovou jazykovědu o kus dál. V květnu 1945 zvláštní jednotka NKVD stovky těchto lidí, kteří už měli většinou československé občanství, odvlekla a skončili smrtí v gulagu.To píšu proto, aby bylo jasné, že nejsem žádný nacionalista a nemám na mysli žádné ostrakizování Rusů žijících v českém státě. A samozřejmě ani žádné jiné menšiny.To ale neznamená, že bychom se neměli dočíst o světě, v němž žijeme a jak vypadá. Dnešní Rusové jsou jiní než ti z před války. Budou jednou žádat o status národnostní menšiny? Se všemi právy, které to přináší, třeba na výuku v jazyce té menšiny? Přijde požadavek učit historii tak, aby je „neurážela,“ jak se vyjádřil pán u Koněvovy sochy?Česká média včetně tzv. seriózních jsou léta plná nejrůznějších poplašných zpráv o přistěhovalcích, z nichž jsme ani jednoho neviděli. Povrchních informací o menšinách v západní Evropě a rad, jak by je měly západoevropské vlády integrovat.Místo rad jiným začněme u sebe, popisem a analýzou skutečného stavu doma. Ať má veřejnost informace.