Syksy 2016 muuttaa peruskoululaisten kielten opintoja. Nykyään seiskaluokalla alkava B1-ruotsi alkaa jatkossa jo kuutosluokalla, jos oppilas ei ole aloittanut sitä vapaavalintaisesti jo nelosella. Tavoitteena on muun muassa pehmentää suhtautumista ruotsin kieleen. Kieltenopettajien liitto pelkää, että lopputulos on päinvastainen.

Mistä on kyse? Elokuussa 2016 tuleva opetussuunnitelman muutos tuo alakoulun kuudennelle luokalle pakollisen B1-ruotsin ja yhden A1-kielen tunnin lisää

Tunteja siirretään yläkoulusta alakouluun, kielten kokonaistuntimäärä ei kasva

Kieltenopettajien liitto on eniten huolissaan siitä, mistä saadaan pätevät ruotsinopettajat niihin kouluihin, joissa heitä ei tällä hetkellä ole

Kunnat saavat itse päättää, miten neljä jäljelle jäävää vuosiviikkotuntia jaetaan kolmen yläluokan ajalle

Liian pienillä viikkotuntimäärillä kielitaitoa ei ylläpidetä, sanoo Suomen kieltenopettajien liiton puheenjohtaja Kari Jukarainen

Nykyiset kolmasluokkalaiset aloittavat pakollisen ruotsin opiskelun jo kuudennella luokalla, kun kieliohjelma muuttuu opetussuunnitelman uudistuksen astuessa voimaan elokuussa 2016. Aiemmin alakoulun läpi on halutessaan voinut kulkea yhtä vierasta kieltä opiskellen, jatkossa niitä tulee kaksi.

A1-kieleksi yli 90 prosenttia koululaisista valitsee englannin. Myös sitä opiskellaan tulevaisuudessa yksi tunti enemmän alakoulussa, missä lapsi lukee siis pian kaikkiaan kolme tuntia enemmän kieliä kuin nykyään. Tunnit siirretään yläkoulusta; kielten kokonaistuntimäärä ei kasva.

Kieltenopettajien liitto on huolissaan uudistuksesta sekä alakoulussa että yläkoulussa.

– Näen tämän ennemmin uhkana kuin mahdollisuutena, sanoo Suomen kieltenopettajien liiton puheenjohtaja Kari Jukarainen.

"Kielten opettaminen vaatii kulttuurin tuntemusta"

Jukaraisen mukaan uudistuksessa on paljon avoimia kysymyksiä. Ensimmäinen on se, kuka kieltä alakoulussa opettaa. Luokanopettajien erikoistumisopintoihin ruotsi ei useinkaan kuulu. Ongelmia ei synny, jos alakoulun englannin opettajalla on ruotsi toisena aineenaan tai jos koulussa jo luetaan vapaaehtoista ruotsia kieltenopettajan johdolla.

Jukarainen pelkää, että ongelmia tulee esimerkiksi maaseutukunnissa, jos päteviä ruotsinopettajia ei alakoulussa nyt ole. Liitto toivoo luonnollisesti, että kunnat palkkaavat työhön koulutettuja kieltenopettajia, sillä kielten opiskelu on muutakin kuin sanojen tai rakenteiden pänttäämistä:

Tänä päivänä ei pitkälle päästä sillä, että opetellaan sanoja ulkoa ja sinne muutama rakenne, passiivi ja konjunktiivi mukaan Suomen kieltenopettajien liiton puheenjohtaja Kari Jukarainen

– Tänä päivänä ei pitkälle päästä sillä, että opetellaan sanoja ulkoa ja sinne muutama rakenne, passiivi ja konjunktiivi mukaan. Se ei riitä työelämässä eikä opinnoissa, sanoo Kari Jukarainen.

Jukarainen muistuttaa, että kielen opettamiseen liittyy aina kulttuuri- ja tapatietous. Kieltenopettajilla on paljon itse hankittua hiljaista tietoa, jota he voivat oppilaille välittää.

Toisaalta koko kunnan kuutosluokkalaisten ruotsinopetuksen keskittäminen yhdelle opettajalle voi olla puuduttavaa, kun opettaja joutuu opettamaan samaa asiaa samalle ikäryhmälle vuodesta toiseen, arvioi Jukarainen.

Yläkouluun yhden viikkotunnin vuosia

Riskejä kieltenopettajien liitto näkee myös yläkoulussa. Siellä ruotsin tunnit vähenevät vastaavasti eli kolmelle vuodelle jää neljä vuosiviikkotuntia. Kunnat saavat itse päättää, miten ne jakavat ruotsin opetuksen, mutta väkisinkin luvassa on edessä vuosia, jolloin ruotsia on vain yksi tunti viikossa.

– Se on kovin vähän siihen nähden, että pitäisi oppia uutta ja kerrata vanhaa. Pelkään, että se tulee keskittymään pitkälle vanhan kertaamiseen, sanoo Kari Jukarainen.

Teoriassa tunnit voisi jakaa myös niin, että ruotsia olisi sekä seiskalla että kasilla kaksi tuntia viikossa ja yhdeksäs luokka olisi ruotsiton. Tätä Jukarainen kammoksuu, sillä vuoden tauko olisi pitkä aika esimerkiksi ennen lukion ruotsin opintoja. Hän toivookin kuntien jakavan tunnit niin, ettei yläkouluun tulisi ruotsittomia vuosia yläkouluun.

Vapaus jakaa tunnit haluamallaa tavalla voi aiheuttaa myös ongelmia silloin, kun koululainen muuttaa kesken koulun kuntaan, jossa jako on erilainen kuin millä hän on aloittanut.

Ilman siirtymäkautta yksi luokallinen menettää osan opinnoistaan

Oma pulmansa on Jukaraisen mukaan siirtymäkausi, jota liitto on yrittänyt saada läpi – toistaiseksi tuloksetta. Mikäli sellaista ei tule, nykyiset nelosluokkalaiset menettävät käytännössä kolmanneksen ruotsin opetuksesta ja yhden viikkotunnin verran englantia siirtyessään yläkouluun, jossa mennään jo neljän tunnin mallilla.

Se vaatii jonkun, joka haluaa sitä tehdä, ei sellaista, jolle se pannaan tuntien täytteeksi. Suomen kieltenopettajien liiton puheenjohtaja Kari Jukarainen

Kieliohjelman uudistuksen tavoitteena oli muun muassa vähentää negatiivista suhtautumista ruotsiin. Uudistuksessa on toki mahdollisuutensa, jos kaikki toimii, sanoo Kari Jukarainen:

– Siinä on ihan hyviäkin ajatuksia. Jos alaluokille saadaan kiva ja innostava opettaja, joka tykkää työstään ja päästään kutosella jo kunnolla ruotsiin kiinni. Mutta se vaatii jonkun, joka haluaa sitä tehdä, ei sellaista, jolle se pannaan tuntien täytteeksi.