Tuhansien minihameisten, rinnat paljaina tanssivien tyttöjen näytelmä pani jälleen kerran Swazimaan kylätiet ja kadut viikoksi sekaisin.

Joka vuosi syyskuun alussa järjestettävä Umhlanga eli ruokotanssi kuuluu pienen eteläisessä Afrikassa sijaitsevan valtion tärkeimpiin perinneseremonioihin.

Kyseessä on massaesitys, jossa ”neitsyet” eli lapsettomat ja naimattomat naiset ja tytöt tanssivat viikon ajan kaikkialla valtakunnassa kuningas Mswati III:n ja monarkian kunniaksi.

Naiset kantavat monimetrisiä ruokoja yläosattomassa perinneasussa, joka koostuu vain höyhenistä, kaula- ja rannekoruista sekä niukasta ruokohameesta. Hameen alla ei heimopäälliköiden käskystä usein käytetä alusvaatteita.

Tänä vuonna ruokotanssijoita oli lähes satatuhatta, eli mukana oli valtaosa vajaan puolentoista miljoonan asukkaan Swazimaan teini-ikäisistä tytöistä. Nuorimmat osallistujista olivat 11-vuotiaita.

Suuri osa tytöistä tuodaan eri puolilta maata hovin järjestämillä bussikuljetuksilla tanssimaan kuninkaalliselle palatsille. Siellä he luovuttavat ruokonsa kuningataräidille vertauskuvallisena lahjana palatsin vuosikorjausta varten.

Muutama sata tyttöä valikoidaan esiintymään suoraan kuninkaalle.

Heidän esityksensä hänen majesteettinsa pr-osasto videoi tarkkaan, sillä kuningas on perinnetavan mukaisesti usein valinnut itselleen uuden vaimon entisten jatkeeksi edessään puolialastomina tanssivista tytöistä. Viimeksi hän teki näin vuonna 2017.

Mswati III:lla, 50, on nykyään 15 vaimoa.

Osallistuminen ruokotanssiin on periaatteessa vapaaehtoista. Käytännössä tyttöjä ja heidän perheitään kuitenkin painostetaan osallistumaan monin tavoin.

Perheet jotka eivät päästä tyttäriään mukaan, joutuvat maksamaan sakkoa. Eräät maaseudun heimopäälliköt ovat uhkailleet kieltäytyviä tyttöjä julkisilla piiskauksilla. Kieltäytyvien jatko-opintomahdollisuudet voivat vaikeutua.

Kansainvälinen arvostelu ruokotanssia vastaan on kasvanut vuosi vuodelta. Kärkevimmät ovat ristineet ruokotanssin silkaksi kuninkaalliseksi seksishowksi.

Ihmisoikeus- ja lastensuojelujärjestöjen mielestä kuninkaan hyväksyvä asenne tyttöjen esittelyyn karjan lailla pönkittää Swazimaassa muutenkin yleistä moniavioisuutta sekä ylläpitää seksuaalista väkivaltaa ja alaikäisten hyväksikäyttöä.

Raiskaukset, pakottaminen lapsiavioliittoihin ja sukupuolitaudit ovat yleisiä. Joka kolmas alle 18-vuotias tyttö on joutunut kokemaan seksuaalista väkivaltaa, toteaa YK:n lastenjärjestö Unicef.

Tanssin väitetään myös houkuttelevan Mosambikin ja Etelä-Afrikan välissä sijaitsevaan pikkuvaltioon seksituristeja.

Myös monet nuoret swazinaiset ovat muistuttaneet, etteivät he kulje paljasrintaisina arkioloissa ja kysyvät, miksi heidän pitäisi niin tehdä julkisesti kulttuuriesityksissä.

”Swazimaan suureksi häräksi” kutsutulla Sobhuzalla oli 70 vaimoa.

Mswati III ja hänen hovinsa pitävät tiukasti kiinni ruokotanssista.

Kuningashuone yrittää myös tukahduttaa perinteen arvostelua kaikin keinoin. Hovin mukaan ruokotanssiin osallistuvat tytöt korostavat esityksellään siveyttään ja koskemattomuuttaan.

Umhlanga-esitysten valmistelua valvoo ja niihin osallistuvia ohjaa hovin ”perinteinen naisrykmentti” Imbali.

Sen johtaja Nonduduzo Zubuko antoi ennen vuoden 2018 ruokotanssia osallistujille selväsanaisen määräyksen. Tyttöjen tulisi ”kunnioittaa aina kuninkaan käskyä niin kuin kulttuurimme opettaa ja kantaa seremoniaan kuuluvaa perinneasua ylpeydellä.”

”Kuinka voitte sanoa olevanne swazeja jos pelkäätte pukeutua perinneasuun”, Zubuko kysyi maan tärkeimmän sanomalehden, hovin omistaman Swazi Observerin haastattelussa.

Myös perinneministeriön valtiosihteeri, prinsessa Ccebile korosti Swazi Observerin mukaan yli viidellekymmenelle heimopäällikölle, että tyttöjen on pidettävä kiinni perinteistä ja esiinnyttävä yläosattomassa asussa.

Viime vuosina hovi on ryhtynyt käyttämään ruokotanssia myös poliittisena aseena.

Siihen osallistuvat tytöt on opetettu laulamaan lauluja, jotka pilkkaavat kuninkaan vaarallisina pitämiä yhteiskunnallisten muutosten, demokratian ja tasa-arvon vaatijoita.

Muutoksia käytäntöön on tuskin luvassa, sillä Swazimaassa vain kuninkaan sana on laki. Mswati III on Afrikan viimeinen absoluuttinen yksinvaltias.

Hän on valtakaudellaan ylläpitänyt Swazimaan keskiaikaista hallintomallia yhtä tiukasti kuin häntä edeltänyt isänsä Sobhuza II.

”Swazimaan suureksi häräksi” kutsutulla Sobhuzalla oli 70 vaimoa, joiden kanssa hän ehti hankkia noin 210 jälkeläistä. Lapsenlapsia hänellä oli 82-vuotiaana kuollessaan yli tuhat, kaikki prinssejä ja prinsessoja.

Sobhuza niittasi maansa syvälle keskiaikaan julistautumalla itsevaltiaaksi ja kieltämällä poliittiset puolueet vuonna 1973.

Hän kumosi perustuslaillisen monarkian, jonka Swazimaa oli valinnut itsenäistyttyään Britannian siirtomaavallasta vuonna 1968. Juuri hän nosti ja muokkasi ruokotanssin nykyisen kaltaiseksi perinnemenoksi.

Mswati oli vasta Sobhuzan 67. poika, mutta nousi kruununperilliseksi vallasta katkerasti kiistelleiden hoviryhmittymien kompromissivaihtoehtona.

Kun hän nousi valtaistuimelle 18-vuotiaana vuonna 1986, neljä vuotta brittiläisessä sisäoppilaitoksessa opiskelleen nuoren kuninkaan odotettiin nostavan Swazimaa nykyaikaan.

Kuningas jakaa muodollisesti vallan Ndlovukatiksi eli Suureksi Naarasnorsuksi kutsutun äitinsä kanssa.

Toisin kävi. Mswatin johdolla kuningaskunta on päinvastoin eristäytynyt entistä enemmän muun mantereen kehityksestä ja juuttunut omaan aikakuplaansa.

Swazimaan perustuslaki lupaa tasa-arvoa kaikille, mutta käytännössä hovi käskyttää hallitusta, oikeusjärjestelmää ja lainlaatijoita mielensä mukaan.

Vaaleja pidetään, mutta kuningas valitsee itse osan parlamentinjäsenistä ja koko senaatin.

Kun vaaleilla ei ole merkitystä eivät ne innosta osallistumaan. 24. elokuuta 2018 pidetyissä parlamenttivaleissa äänesti vain reilu neljäsosa (26,2%) äänioikeutetuista.

Puolueettomia kansainvälisiä tarkkailijoita ei päästetty seuraamaan äänestystä tai ääntenlaskua.

Swaziperinteet säätävät, että kuningas jakaa aina muodollisesti vallan Ndlovukatiksi eli Suureksi Naarasnorsuksi kutsutun äitinsä kanssa.

Käytännössä kuningataräiti esiintyy kuitenkin lähinnä seremoniallisena kansakunnan äitihahmona ja Mswati heiluttaa valtikkaa.

Kuninkaan tärkein ohjenuora ja tavoite on ”perinteisen swazikulttuurin ylläpito”.

Se tarkoittaa käytännössä kuninkaan yksinvallan mustasukkaista suojelemista ja erityisoikeuksia runsaasti jälkeläisiä tuottaneen kuningassuvun prinsseille ja prinsessoille.

Swazimaan ihmisoikeustilanne on hyvin heikko, korostavat Amnesty International ja Human Rights Watch. Yhteiskuntaa leimaa kaikkinainen demokratian puute, opposition sortaminen, mielivalta ja ankarat rangaistukset niskoittelijoita kohtaan.

Vuonna 2017 säädetyn lain turvin kuninkaan tai hallituksen arvostelijat voidaan vangita ja tuomita suuriin sakkoihin ”kulttuuri- ja perinnearvojen loukkaamisesta.” Laki jättää poliisille ja armeijalle lähes rajattomat valtuudet murskata ja tukahduttaa pieninkin arvostelu.

Jo aiemminkin ruuvi oli väännetty kireälle.

Monen muun valtion tavoin Swazimaa hyödynsi 2000-luvun alussa kasvanutta kansainvälisen terrorismin uhkaa rajaamalla sen varjolla tuntuvasti kansalaisvapauksia. Vuonna 2008 säädetyt ankarat terroristilait rajoittavat jyrkästi tiedotusvälineiden, ammattiyhdistysten, kansalaisjärjestöjen ja uskonnollisten yhteisöjen toimintaa.

Terroristinen teko ja terroristi on määritelty laeissa niin väljästi, että sellaisiksi voidaan tulkita käytännössä kuka tahansa arvostelija ja mikä tahansa teko.

Lakien perusteella on syytetty ja vangittu muun muassa kansanvaltaa vaativia kiellettyjen poliittisten puolueiden johtajia ja aktiivijäseniä. Pidätyksiin ja kuulusteluihin liittyy kidutusta ja vankien epäselviä katoamisia.

Mswatin menoihin kuluu neljäsosa valtion käyttövaroista.

Mswatilla ei ole halua eikä tuskin myöskään poliittista taitoa muuttaa tilannetta.

Yhdysvaltain Swazimaan-suurlähettilään Earl Irvinen kuninkaasta tekemät luonnehdinnat ovat armottomia.

Kuningas ei ole älyllisesti kovinkaan kehittynyt, eikä jaksa tai viitsi tutustua hänen päätettävikseen tuotuihin dokumentteihin. Hän on tasapainoton ja hänen päätöksentekoaan ohjailevat vahvasti heimopäälliköt, taikausko ja vaimot, Irvine kuvaili Wikileaksin paljastamissa arvioissaan.

Kuningashuone myös käy Swazimaalle kalliiksi. Mswatin menoihin kuluu neljäsosa valtion käyttövaroista.

Kuninkaalla on kolmetoista palatsia, kymmeniä autotallillisia loistoautoja ja neljä lentokonetta. Viidentoista vaimon shoppailuinto on suurta ja 23 lasta tarvitsevat myös osansa.

Viime huhtikuussa Mswati koreili 50-vuotissynttäreillään kuusi kiloa painavassa timanteilla kirjaillussa puvussa, jonka tekeminen kesti kahdeksan kuukautta.

Kuningas maisteli eteläafrikkalaisten leipurien laatimaa 52-kerroksista kakkua.

Lahjaksi hän sai toivomansa nelimoottorisen Airbus A340-laajarunkolentokoneen, joka vip-varusteltuna maksoi noin 25 miljoonaa euroa.

Ranteessaan hän roikotti reilun miljoonan euron arvoista luksuskelloa. Se maksoi yhtä paljon kuin EU antaa vuosittain Swazimaalle kehitysapua ilmaisen peruskoulutuksen tukemiseen.

Samaan aikaan seitsemän kymmenestä kuninkaan alamaisesta elää äärimmäisen köyhyysrajan alapuolella eli alle kahden euron päiväansioiden varassa. Melkein puolet swazeista tarvitsee ruoka-apua.

Pysyvä aliravitsemus, siitä johtuva kitukasvuisuus ja kädestä suuhun-viljely ovat heidän arkeaan, Maailman elintarvikeohjelma WFP toteaa.

Tuhlailun ja hallinnon tehottomuuden takia kasvavan valtionvelan johdosta sähkönjakelu katkeilee jatkuvasti, sairaaloista puuttuu peruslääkkeitä ja -tarpeita eikä lapsille kaavailtu ilmainen kouluruokailu ole toteutunut.

Brittiläisen avustusjärjestön Oxfamin arvion mukaan Swazimaa on Afrikan epätasa-arvoisin valtio.

Kehnoihin terveysoloihin liittyy myös Swazimaan ainoa maailman kärkitulos. Siellä on Unicefin mukaan maailman korkein hiv-infektioaste. Neljäsosa aikuisväestöstä ja lähes puolet lisääntymiskykyisistä naisista kantaa virusta.

Mswati on yrittänyt häätää hiviä ja aidsia tietenkin perinteisin menoin.

Vuonna 2001 hän julisti nuorten siveyttä valvoneen perinnetavan Umcwashon mukaisen neljän vuoden seksikiellon kaikille alle 18-vuotiaille ja yritti liittää siihen määräyksen pakollisesta siveysvyöstä tytöille.

Hanke meni myttyyn, koska vain muutamaa kuukautta myöhemmin kuningas itse rikkoi kieltoa valitsemalla alaikäisen tytön 13. vaimokseen. Perinnetapojen mukaan hän ei olisi voinut ilmoittaa tulevasta vaimostaan ellei olisi ensin saattanut häntä raskaaksi.

Mswati hyvitti rikkeensä maksamalla sakkona perinteen edellyttämän yhden lehmän. Nuorten kansalaisten jäähtynyttä intoa pidättyvyysprojektiin esimerkki ei kuitenkaan enää kohentanut.