Suomi on osallistunut olympialaisiin Lontoon vuoden 1908 kisoista lähtien, ja tänä vuonna Riossa tuli kaikkien aikojen huonoin saavutus: Mira Potkosen nyrkkeilypronssi jäi Suomen ainoaksi mitaliksi.

Suomen olympiakomitean valtuuskunnan puheenjohtaja Kalervo Kummola on pettynyt Suomen menestykseen Riossa.

- Alakanttiin meni pahasti, Kummola sanoo Yle Urheilulle.

Hänen mielestään näin tapahtui ennakko-odotuksiin nähden esimerkiksi uinnissa.

- Jäi sellainen kuvitelma, tiedettiinkö edes tarkkaan, missä maailman huipulla mennään. Jotkut EM-kisat eivät anna oikeaa kuvaa siitä, sillä ne ovat monelle välikisat ja monet jättävät ne väliin. Myös Pohjois-Amerikassa ja Australiassa mennään tosi lujaa.

Kummolan mukaan monessa lajissa on tehtävä paljon töitä Suomessa.

- Varmasti on tutkimisen paikka.

Missä erityisesti pitää tutkia ja mitä?

- Olen kauan ollut sitä mieltä, että meidän pitäisi keskittyä muutamiin lajeihin. Se ei estä sitä, etteikö mistä tahansa lajista voisi tulla huipulle, mutta rerussit ovat rajatut. Onko järkevää roiskia resursseja sinne tänne?

Kummola sanookin tarjonneensa Uuden-Seelannin mallia Suomen urheilupäättäjille.

- Tässä mallissa keskityttäisiin määrättyihin lajeihin, ja ne (urheilijat) harjoittelisivat yhdessä harjoituskeskuksissa. Toinen malli olisi se, että lähdettäisiin ulkomaille hakemaan harjoitusvastusta. Niin kauan kuin olemme omissa oloissa piilossa, tästä hommasta ei tule valmista.

- Se malli ei ole kelvannut, mutta he (uusiseelantilaiset) ovat ottaneet kahdeksantoista mitalia tähän mennessä. Siinä olisi vähän mallia.

"Meillä tuijotetaan ehkä liikaa esimerkiksi yleisurheiluun"

Kummola sanoo tarjonneensa turhaan Uuden-Seelannin mallia Jukka Pekkalan johtamalle huippu-urheilun muutostyöryhmälle, joka oli Suomen olympiakomitean kesällä 2010 asettama toimikunta. Sen tavoitteena oli uudistaa suomalaista urheiluelämää niin, että Suomi on Pohjoismaiden paras maa vuoden 2020 olympialaisissa.

- Siinä teki suurin piirtein kaksi vuotta 5-6 miestä töitä, mutta jälki ei ainakaan ole sitä luokkaa, mitä niin pitkästä työstä sopisi odottaa.

Kummola sanookin, että hän tulee varmasti esittämään ”määrättyjä kysymyksiä ja ehdotuksia” viimeisessä valtuuskunnan kokouksessa, ennen kuin hän jättää tehtävänsä.

- Olemme hukanneet kokonaan vesilajit, melonnan ja soudun, jotka ovat olleet Suomen vahvoja lajeja. Meillä tuijotetaan ehkä liikaa esimerkiksi yleisurheiluun, jossa kilpailu on tosi kovaa maailmalla. Siinä olemme menettäneet asemiamme valtavasti.

Kummolan mielestä suomalaisessa olympiaurheilussa myös se on iso puute, että Suomella ei ole yhtään joukkuelajia kesäkisoissa.

- Siellä olisi mahdollista olla yhteensä kaksitoista joukkuetta. Esimerkiksi käsipallolla voisi olla aikamoiset mahdollisuudet kovemmalla työllä.

- Mutta ennen kaikkea tämä on vetäjistä ja johtajista kiinni. Ilmeisesti tänä päivänä niitäkään ei ole tarpeeksi. Valmentajilla ja johtajilla pitää olla intohimoa, muuten hommasta ei tule leipäpappia ja mitään. Niitäkin on vaikea löytää, kun kiitosta ei yleensä tule. Tulee pelkästään arvostelua ja haukkuja, ja siksi ei ole helppoa löytää hyviä tyyppejä.

Onko Mika Kojonkoskella enää edellytyksiä jatkaa huippu-urheiluyksikön johtajana?

- En ota tässä vaiheessa kantaa siihen asiaan, sillä mielestäni se on isomman keskustelun paikka. Sopimus on vain toistaiseksi 2018 talvikisoihin. Varmasti voisi olla parempi, että hän jatkaisi siihen asti, jollei sitten itse tee johtopäätöksiä. En kuitenkaan kaataisi tätä yhden miehen niskaan, Kummola vastaa.