Unkarin äärioi­keis­to­lai­nen Fidesz-hallinto koki sun­nun­taiyö­nä vaka­vim­man kolauksen vuo­si­kym­me­neen. Opposition yhteinen ehdokas Gergely Karácsony voitti Budapestin por­mes­ta­riu­den. Yhteistyötä hallintoa vastaan tehneet oppo­si­tio­puo­lu­eet voittivat myös useissa suurissa ja kes­ki­suu­ris­sa kau­pun­geis­sa. Vaalitulos säh­köis­tää Unkarin poli­tiik­kaa monin tavoin ja korostaa vas­tak­kai­na­set­te­lu­ja.

Vaikka vaalit jär­jes­te­tään, ne eivät vält­tä­mät­tä ole demo­kraat­ti­set. Kuntavaalit tapah­tui­vat kon­teks­tis­sa, jossa hal­lin­to­puo­lu­een pro­pa­gan­daa on vaikeaa erottaa valtiosta, kuten ETYJ vuonna 2018 huomautti. Epäreilussa ase­tel­mas­sa oppo­si­tion voitto on entis­tä­kin vai­kut­ta­vam­pi.

Vaalituloksella on paljon väliä, vaikka Fidesz-hallinto on vuosien varrella kes­kit­tä­nyt käsiinsä lukuisia demo­kraat­ti­sia ja talou­del­li­sia ins­ti­tuu­tioi­ta, kuten kou­lu­tus­ta ja valtion virastoja. Unkarissa por­mes­ta­reil­la on runsaasti talou­del­lis­ta ja sosi­aa­li­po­liit­tis­ta pää­tös­val­taa, ja Budapestin por­mes­ta­ril­la on myös sym­bo­lis­ta valtaa kan­sal­li­ses­sa poli­tii­kas­sa.

Vaalisyksy Unkarissa oli vas­tak­kai­na­set­te­lui­den juhlaa. Fideszin voitettua kaikki vaalit yli vuo­si­kym­me­nen ajan olivat panokset näissä kun­nal­lis­vaa­leis­sa korkealla. Puolin ja toisin monet kokivat, että kyseessä oli Unkarin tule­vai­suu­den ja demo­kra­tian kohtalo.

Asetelma pola­ri­soi­tui aggres­sii­vi­sen kam­pan­join­nin aikana äärim­mil­leen. Toisella puolella oli äärioi­keis­to­lai­nen hal­lin­to­puo­lue Fidesz, joka on 2010-luvulla juur­rut­ta­nut maahan epä­de­mo­kraat­ti­sen jär­jes­tel­män muut­ta­mal­la perus­tus­la­kia ja vaa­li­jär­jes­tel­mää. Sitä vastassa seisoivat oppo­si­tio­puo­lu­eet libe­raa­lis­ta Momentumista äärioi­keis­to­lai­seen Jobbikiin. Kirjava joukko puolueita seisoi siis viimein yhteis­rin­ta­mas­sa Fidesziä vastaan.

Opposition vaa­li­voi­tol­la on erilaisia seu­rauk­sia. Monet unka­ri­lai­set juh­lis­ta­vat kun­nal­lis­vaa­lien voittoa merkkinä siitä, ettei Fidesz ole lyömätön, jos oppo­si­tio­puo­lu­eet tekevät yhteis­työ­tä aset­ta­mal­la yhteisiä ehdok­kai­ta. Fideszin 2010-luvun alussa uudelleen suun­nit­te­le­ma vaa­li­jär­jes­te­le­mä suosii suuria puolueita pienten kus­tan­nuk­sel­la. Asetelmassa, jossa äärim­mäi­sen erilaiset oppo­si­tio­puo­lu­eet tekevät yhteis­työ­tä voit­taak­seen Fideszin, on myös riskejä. Kuinka säilyttää poliit­ti­nen moni­nai­suus kahden suuren kes­kit­ty­män vas­tak­kai­na­set­te­lua ruok­ki­vas­sa sys­tee­mis­sä?

Lisäksi vaa­li­voit­to vah­vis­ta­nee pola­ri­saa­tio­ta, joka näkyy syvällä yhteis­kun­nan eri tasoissa. Kuin uudelleen koottu palapeli, unka­ri­lai­sen yhteis­kun­nan rakenteet ovat kym­me­nes­sä vuodessa jär­jes­täy­ty­neet uudelleen suhteessa hal­lin­toon. Työpaikat, per­he­suh­teet ja ystä­vä­pii­rit ovat jakau­tu­neet sen mukaan, kuka puolustaa tai kritisoi hallintoa, tai kenelle on tär­keäm­pää säilyttää työpaikka. Kun suhde hal­lin­toon korostuu muun elämän kus­tan­nuk­sel­la, vas­tak­kai­na­set­te­lu leikkaa läpi koko yhteis­kun­nan. Erityisesti jo nyt korkea jännite oppo­si­tio­ta tukevien kau­pun­kien ja Fidesziä tukevan maaseudun välillä noussee enti­ses­tään.

Unkarilaiset pohtivat myös jo tule­vai­suut­ta. Fidesz hallitsee kahta kol­mas­osaa par­la­men­tis­ta, ja voi muuttaa lakeja kuten haluaa. Sen tulee kuitenkin miettiä poliit­tis­ta stra­te­gi­aan­sa uudelleen. Pääministeri Viktor Orbán on useaan otteeseen maininnut (jälleen) uuden perus­tus­lain hyväk­sy­mi­ses­tä. Kunnallisvaalit olivat oppo­si­tioi­ta ener­gi­soi­va kolaus hal­lin­nol­le, joka ei kui­ten­kaan vielä horju.