HANGZHOU Tänään Hangzhoun lukiossa numero 11 on ruokana riisiä, kaalimuhennosta ja leivitettyä kanaa.

Kymmenet keittäjät läiskivät ruokaa metallisille tarjottimille, joissa jokaista sorttia varten on oma kolonsa. Oppilaita tulvii luokista ruokajonoihin puolijuoksua. Kaikilla on samanlainen sini- tai punavalkoinen koulupuku.

Näky on jotenkin vanhahtava, mutta silmät huijaavat.

Lukio numero 11 on monella tapaa Kiinan nykyaikaisin koulu. Sen näkee, kun katsoo ruokajonoa tarkemmin ja huomaa tiskille kiinnitetyt tabletin kokoiset näytöt.

Kun oppilaan vuoro jonossa tulee, hän tuijottaa hetken näytön yllä olevaa pientä kameraa. Se skannaa kasvot ja tunnistaa ruokailijan. Lounasmaksu kirjautuu hänen tililtään. Keittäjä työntää kanan ja kaalin luukusta.

Tätä on kiinalainen kouluruokailu vuonna 2018. Riisiä, kanaa ja kasvojentunnistusta.

Hangzhoulaislukio on ylpeä älykkäästä ruokalastaan, mutta lounas on vasta alkua. Tuhannen oppilaan koulussa kasvojentunnistuksen avulla lainataan kirjoja, ostetaan välipaloja ja – ennen kaikkea – valvotaan luokkahuoneita.

Siis sitä, kuka viittaa, kuka nuokkuu, kuka hymyilee ja kuka on myöhässä.

Systeemi toimii kuta kuinkin näin: Luokan seinällä on kamerat, joka kuvaavat oppilaita tunnin ajan 30 sekunnin välein. Kamera on yhteydessä tietokantaan, jossa on kuvia kaikista oppilaista.

Niiden avulla ohjelma tunnistaa kameran välittämistä kuvista oppilaiden kasvot. Samalla se rekisteröi heidän ilmeitään ja eleitään sekä tuottaa tästä kaikesta dataa opettajien käyttöön.

Kamera on kuin luokanvalvoja, joka näkee kaiken.

Kun koulun valvontajärjestelmästä kerrottiin ensimmäistä kertaa julkisuudessa, nousi asiasta somekohu. Jenny Matikainen / Yle

Kamera rekisteröi oppilaiden ilmeitä ja eleitä. Se erottaa, onko oppilas iloinen vai surullinen.

Vehreälle pihalle avautuvan luokan pulpetit tursuavat monisteita. Kirjapinot niiden päällä ovat korkeampia kuin puolentoista litran limsapullot. Takaseinää peittää maalaus, jossa univormuun pukeutuneet lapset kantavat aseita.

Koulun vararehtori Zhang Guanchao seisoo opettajan korokkeella vielä tyhjässä luokassa. Hän osoittaa liitutaulun yllä olevaa valkoista laatikkoa, joka alareunassa on läpinäkyvä kaareva kotelo.

– Oppilaiden ei tarvitse tehdä mitään erityistä, hän selittää.

Kamera huomaa heidät kyllä. Zhangin mukaan kamerat on asennettu toistaiseksi kahteen luokkahuoneeseen.

Koulu ei ole aiemmin juuri esitellyt kuvauslaitteistoaan, mutta tänään Zhang on valmis näyttämään, miten järjestelmä toimii.

Luokkien ovilla on ruudut, jotka kertovat läsnäolosta. Siniset ruudut ovat paikalla olevia oppilaita, harmaat niitä jotka ovat poissa. Jenny Matikainen / Yle

"Kamera huomaa, jos oppilaan käytös poikkeaa normaalista." Zhang Guanchao, vararehtori

Valko-siniasuisia oppilaita alkaa virrata luokkaan. Tunnin aluksi he tervehtivät opettajaa seisten.

– Hyvää päivää opettaja!

Zhang esittelee luokkahuoneen ovella olevaa näyttöä:

– Jos oppilas ilmestyy luokkaan, häntä vastaava ruutu muuttuu siniseksi. Jos hän ei tule, ruutu on harmaa.

Näytöllä näkyy yhä edellisen tunnin data. Useita ruutuja on harmaana. Ehkä syynä on se, että koulussa on liikkunut vesirokkoa. Siksi ilmastointikin on suljettu, vaikka lämpömittari kipuaa 35 asteeseen.

– Kamera huomaa, jos oppilaan käytös poikkeaa normaalista, Zhang selittää.

Se voi tarkoittaa sitä, että oppilas nojailee pulpettiin eikä istu suorassa. Kamera myös erottaa, onko oppilas iloinen vai surullinen.

Liitutaululla Hangzhoun lukion vararehtorin Zhang Guanchaon pään yläpuolella, kellon vieressä, on oppilaita valvova kamera. Jenny Matikainen / Yle

Kiinassa lukiolaisten paine opiskella ja onnistua on valtava. Jatkuva valvonta ei helpota paineita.

Mutta tietokone ei osaa kertoa miksi. Voiko kone ymmärtää teini-ikäisen tunteita? Tietääkö se, jos joku on kipeä tai sydänsuruissaan?

Tätä mietti moni kiinalainen keväällä, kun koulun valvontajärjestelmästä kerrottiin ensimmäistä kertaa julkisuudessa. Nousi somekohu.

Kiinan Twitteriä vastaavassa palvelussa Sina Weibossa järjestelmää kommentoitiin epäinhimilliseksi. Isoveli valvoo -vertauksia sateli.

“Edes George Orwellilla ei olisi riittänyt tähän mielikuvitus”, eräs käyttäjä kommentoi. “Voivatko aikuiset itse taata, että he keskittyvät kahdeksan tuntia päivässä?” toinen nettikommentoija kysyi.

Kiinassa lukiolaisten paine opiskella ja onnistua on valtava. Moni ajattelee, että lukion päättökoe eli gaokao määrittää koko loppuelämän suunnan. Se avaa tai sulkee tien yliopistoon ja hyvään työpaikkaan.

Jatkuva valvonta ei helpota näitä paineita. Pitäisi olla kone, jotta ei koskaan haukottelisi, netissä pohdittiin. Koulua verrattiin vankilaan ja moni koki, että heidän oikeuksiaan loukattiin.

“Luojan kiitos, en ole enää koulussa”, eräs käyttäjä kommentoi.

Osa oppilaista käyttää kasvojensa sijaan lounaan maksamiseen yhä mielummin opiskelijakorttia. Jenny Matikainen / Yle

Koulun rehtoria Ni Zhiyuania tällainen puhe suututtaa.

Hän ottaa vieraat vastaan toimistossaan koulun yläkerrassa ja pitää pitkän luennon siitä, mistä kaikesta kameroissa ei ole kyse.

– Media on ymmärtänyt tämän täysin väärin. He luulevat, että ne ovat valvontakameroita. Se ei ole totta. Me emme tallenna kuvia vaan oppilaiden käyttäytymistä.

Puolustuspuheen taustalla saattaa olla koulun saaman palautteen lisäksi Kiinassa viime vuonna paljastunut valvontakamerasivusto.

Sillä kuka tahansa pääsi katsomaan suorana lähetyksenä eri puolilla Pekingiä olevien valvontakameroiden kuvaa. Katseltavissa oli kauppojen ja ravintoloiden lisäksi myös kouluja.

Tuolloin moni säikähti. Rehtorin mukaan koulun motiivi on ymmärtää oppilaiden käytöstä ja parantaa opetuksen laatua.

– Kun saimme ruokalan toimimaan, halusimme käyttää kasvojentunnistusta muuhunkin. Mietimme, voisimmeko analysoida, miten oppilaiden käytös luokassa liittyy heidän koulumenestykseensä, Ni selittää.

Sitten rehtorin aika on loppu.

Hangzhoulaislukion ruokala on kasvoja skaannaavine tablettinäyttöineen hyvin nykyaikainen, mistä lukio on ylpeä. Jenny Matikainen / Yle

"Media on ymmärtänyt tämän täysin väärin. He luulevat, että ne ovat valvontakameroita. Se ei ole totta. Me emme tallenna kuvia vaan oppilaiden käyttäytymistä." Ni Zhiyuan, rehtori

Alakerrassa vararehtori Zhang suostuu vielä puhumaan yksityisyydestä. Hänen mukaansa se ei ole tässä tapauksessa mitenkään uhattuna. Oppilaita tarkkaillaan joukkona, jotta opettaja tietää, onko luokka keskittynyt vai epäaktiivinen, Zhang selittää.

– Keräämme vain tietoa siitä, miten oppilaat käyttäytyvät. Emme kerää heidän kuviaan.

Hän kuitenkin sanoo, että osa oppilaista saa “enemmän pisteitä, osa vähemmän”. Kuvia ei kerätä, mutta käytöksestä jää jälki.

Zhang näyttää koneelta, miten järjestelmään on syötetty kuusi erilaista ilmettä, joita kamerat tarkkailevat: neutraali, iloinen, surullinen, vihainen, yllättynyt ja ärtynyt. Käppyrät kertovat, että luokassa on hymyilty 4 000 kertaa.

Oli koulun motiivi mikä tahansa, toimet ovat linjassa sen kanssa, mitä Kiina haluaisi suuressa mittakaavassa tehdä.

Kiina on sanonut, että se haluaa luoda kansalaisrekisterin, jossa jokaisella kiinalaisella on henkilökohtainen pistesaldo. Saldo kasvaa, jos kansalainen käyttäytyy hyvin: maksaa pankkilainansa, ei kävele punaisia päin tai syö liikaa roskaruokaa.

Yksityiskohdat ovat osin arvailujen varassa, sillä Kiina on ollut asiasta vaitelias. Se esitteli idean vuonna 2014 ja on asettanut tavoitteekseen, että järjestelmä on valmis vuonna 2020. Sittemmin tietoa on tihkunut vähän.

Hangzhoun lukion rehtorin mukaan oppilaita tarkkaillaan, jotta heidän käytöstään voitaisiin ymmärtää paremmin. Jenny Matikainen / Yle

Kiinalaisilla on pitkä kokemus siitä, että heitä valvotaan.

Merkkejä siitä, että aikeet ovat toteutumassa, on jo nähty.

Viime vuonna suurten kaupunkien välillä kulkeviin erikoispikajuniin ilmestyi kuulutukset, joissa paitsi varoitettiin huonosta käytöksestä, kerrottiin sen johtavan rekisterimerkintään.

Osa kiinalaisista uskoo, että rekisteri voi kasvattaa luottamusta muihin. Osa pitää sitä askeleena kohti orwellilaista dystopiaa.

Mutta entä koulun oppilaat? Miltä heistä tuntuu, kun iso opettaja valvoo?

Lukion ensimmäistä luokkaa käyvä Jiang Qi istuu pulpetin kulmalla ja katsoo reippaasti silmiin.

– En koe, että se on pelottavaa. Se on huippumodernia tekniikkaa!

Jiangin mukaan kamerat eivät vaikuta hänen käytökseensä. Hän uskoo, että kamerat parantavat luokan oppilaiden tasoa.

– Jos käyttäydymme, kuten meidän kuuluu, järjestelmä ei vaikuta meihin mitenkään. En koe, että yksityisyyttämme loukataan, Jiang sanoo.

Seinällä Jiangin takana kamera pyyhkii luokan yli 30 sekunnin välein. Ikkunan takana seisoo vararehtori Zhang.

Jiang sanoo, ettei hän ole täysin varma, mitä kaikkea tietokantaan tallentuu. Kuinka monta kertaa se on huomannut hänen hämmästyneen tai viitanneen edellisellä tunnilla.

Lukion ensimmäistä luokkaa käyvä Jiang Qi ei usko kameroiden vaikuttavan käytökseensä. Jenny Matikainen / Yle

"En koe, että se on pelottavaa. Se on huippumodernia tekniikkaa!" Jiang Qi, lukiolainen

Kasvojentunnistuslaitteet ovat lisääntyneet Kiinassa huimaa vauhtia. Niitä on kulkuporteilla, pankeissa, automaateissa ja jopa poliisien aurinkolaseissa. Hangzhoulaisessa hotellissa henkilöllisyys tarkastetaan kasvoskannerilla.

Se tekee arjesta kätevämpää, moni ajattelee.

Kiinalaisilla on pitkä kokemus siitä, että heitä valvotaan. Maassa on yhä voimassa asuinpaikkajärjestelmä, joka määrää, missä kukin saa asua. Nykyteknologia mahdollistaa tarkkailun aivan uudenlaisella tarkkuudella.

Koulun saama palaute osoittaa, että kaikille se ei ole täysin ok.

Vaikka Zhang yhtäältä sanoo, ettei ongelmia ole ollut, hän myöntää, että palautteen jälkeen koulussa jouduttiin hieman perääntymään. Opettajat eivät enää näe reaaliaikaisesti oppilaiden käyttäytymiskäyriä. Zhangin mukaan se häiritsi opetusta. Hän kertoo, että järjestelmään aiotaan tehdä parannuksia kesän aikana.

Jos Jiangilta kysytään, ongelma ei ole tuntien häiriintyminen tai se, että hän tuntisi olevansa vankilassa. Hän kertoo, että ainoa syy, miksi ruokalan kasvoskannereita vältetään on se, että osa opiskelijoista pitää näytölle ilmestyvää kuvaansa rumana.

He maksavat lounaansa yhä opiskelijakortilla.

Lue myös:

Entä jos jokainen tekosi tallentuisi kameralle ja sinut pisteytettäisiin kansalaisena? Kiinassa se on pian totta