Puolustusvoimat luovuttaa parin vuoden päästä Vallisaaren ja Kuninkaansaaren siviilikäyttöön. Ne menevät aluksi metsähallitukselle, mutta kaavoitusvalta on Helsingillä. Mitä tehdä Helsingin edustalla saarille, joiden koko on yhteensä noin 120 hehtaaria?

Nämä ovat hienoja saaria luonnonympäristönä. Maallikon silmissä siellä on paljon vanhaa metsää, mutta asiantuntijat tietävät kertoa, ettei se nyt niin kovin vanhaa ole. Kalkkipitoisessa maaperässä metsä vain kasvaa nopeasti.

Siellä on paljon Venäjänvallan aikaisia sotilaallisia rakenteita ja luolastoja, jotka nykymuodossaan olisivat jopa vähän vaarallisia, jos saari avattaisiin huomenna yleisölle. Joihinkin luoliin voisi kunnostaa ravintoloita.

Siellä on jopa valmis satama-allas ja hyvin huonokuntoinen laituri, jonka voisi pienen pintasilauksen jälkeen ottaa risteilyalusten satamaksi.

Siellä on merkittäviä historiallisia muistomerkkejä, jotka suojeltaisiin heti, jos ne olisivat Suomen historiaa, mutta vähemmän innokkaasti, koska ne ovat Venäjän historiaa.

Saarilla on ollut asutusta, ja niinpä on esitetty, että ainakin Vallisaaren koillisnurkkaan voisi rakentaa asuntoja. Liikenteen järjestäminen vain tulisi kalliiksi, koska se on tehtävä lautoilla aina siihen asti, kun Suomi luopuu yleisestä asevelvollisuudesta ja myös Santahamina vapautuu hyötykäyttöön. Toisaalta, jos saari otetaan virkistyskäyttöön, lauttayhteys siihenkin tarvitaan, ja se maksaa ihan yhtä paljon.

Vallisaaresta ei pääse Suomenlinnaan, eikä siihen voi laittaa siltaa, ellei ruotsinlaivoja panna kulkemaan Suomenlinnan länsipuolelta, mikä ilmeisesti taas vaatisi vähän ruoppausta. Tunneli väylän ali? En olisi yllättynyt, vaikka sellainen olisi olemassakin.

Villi ajatus oli rakentaa saarten sisäosat täyteen asuntoja tuhansille ihmisille. Edelleen vähän hankalan lauttayhteyden päässä, mutta ei sitä ole ollut vaikea löytää Suomenlinnaankaan vapaaehtoisia asumaan.

= = = =

Miksi vasta nyt?

Vallisaari ja Kuninkaansaari olivat aikanaan tärkeä osa Helsingin meripuolustusta, mutta kymmeniin vuosiin niiden sotilaallinen merkitys on ollut vähäinen ellei olematon. Puolustusvoimien ei kuitenkaan ole kannattanut niistä luopua vähän samasta syystä kuin valtion viljavarastonkaan ei kannata luopua varastosta Hernesaaressa. Tila on viljavarastolle halpa, vaikka valtiolle sen myyminen tonttimaaksi olisikin tuottavaa. Viljavarasto ei niitä rahoja saa. Korkea-arvoinen upseeri sanoi minulle yksityisesti, että jos puolustusvoimat saisivat rahat Santahaminan myymisestä itselleen sen sijaan, että ne menevät Senaattikiinteistöille, he lähtisivät Santahaminasta heti.