Una família de Mataró ha estat gairebé una setmana vivint al carrer, amb els seus fills, a causa d'un desnonament. Ella rep una ajuda per un accident laboral i ell un subsidi. I, tot i tenir ingressos, ningú els lloga un pis perquè no tenen un contracte de feina. La família té seguiment dels Serveis Socials des de fa mesos. Això no ha impedit, però, que hagin arribat a buscar refugi al cotxe per poder passar la nit a cobert.

Fa gairebé dos mesos que Said Temsamani viu al carrer. I, des de fa una setmana, també és on viuen la dona i els fills, de 7 i 9 anys, ara que han tornat de visitar la família al Marroc. Mentre eren allà, el pare i els serveis socials intentaven trobar un sostre per a tots. I encara que reben ajudes i tenen uns ingressos mínims, el Saïd no ha pogut aconseguir un lloguer.

"El propietari em va dir: si no hi ha contracte fix, no hi ha nòmina i no hi ha pis. N'estic buscant en locutoris, preguntant a la gent, a amics."

I, des de diumenge, els quatre viuen al voltant de la platja i el passeig marítim. Per dinar, els entrepans s'han fet habituals. I, per passar les hores, els nens van a la platja, on la seva situació queda dissimulada amb el joc que comparteixen amb altres nens com ells.

S'han trobat així després de perdre la feina tots dos, quan fa més de vint anys que viuen a Catalunya i on han nascut els nens, que aviat tornaran a l'escola. La situació dels fills és el que més angoixa els pares.

La mare, Rhama El Yamani, fa mesos que no dorm:

"Fa gairebé 7 mesos que no dormo. Pensant, pensant, pensant.. què farem?"

Sense feina, va arribar el desnonament. Els mesos següents els van passar en una allotjament pagat per l'Ajuntament i ara estan a l'espera que la Generalitat els faciliti un pis de la Mesa d'Emergència de l'Habitatge. Mentrestant, van acordar amb els serveis socials que anirien a una pensió, però diuen que a l'estiu ho troben tot ple o que són molt cares. I tenen por.

"Li vaig explicar a l'assistenta social que estem dormint al cotxe i em va dir que, si m'enxampen, em trauran els nens."

Tot el que tenen ho guarden en un traster de lloguer: coses dels nens, mobles, menjar, la roba... i cada vespre treuen mantes, coixins i tot el que necessiten per fer la nit menys feixuga. Busquen un lloc discret on aparcar i preparen el cotxe. La dona i els fills dormen a dins del cotxe; el pare, a fora.

A punt de passar la setena nit en un descampat, el Saïd rep una trucada dels serveis socials de l'Ajuntament de Mataró. S'han assabentat que no han trobat una pensió, els n'aconsegueixen d'urgència una a prop de Granollers, on podran dormir com a mínim fins demà, quan tornen a tenir cita amb els serveis socials. Hi aniran amb l'esperança d'abandonar definitivament el carrer.