Kom nu bare på banen moderate muslimer og imamer. Arranger en stor manifestation: Imod Islamisk Stat! Imod islamistisk terror! For demokrati! For frihed!

Det var Lee Atwater, en af amerikansk politiks mest notoriske kampagnechefer, som ikoniserede, at ’perception er virkelighed’:

Glem fakta, lød hans mantra, for hvis du kan formå at få folk til at tro på noget – også noget, som slet ikke er rigtigt – ja, så bliver det til virkeligheden. Den måde, som folk ’opfatter’ en sag på, bliver til ’virkeligheden’. Perceptionen – positiv eller negativ – er et ufatteligt stærkt kort.

Jeg tænkte på Atwater, da jeg forleden så en måling, som viste, at tre ud af fire danskere ønsker, at ’moderate muslimer og imamer i større grad ytrer deres afstand til terror’:

Min opfattelse er nemlig, at langt de fleste danske muslimer selvindlysende lægger afstand til terror. Alligevel viser målingen, at langt de fleste andre danskere simpelthen ikke har den opfattelse. Forskellen på den ’virkelighed’, jeg oplever, og den ’perception’ andre har, er stor.

Reaktionerne var forudsigelige:

På den ene side krævede borgerlige politikere, anført af Naser Khader, at moderate muslimer tydeligt siger fra over for islamisterne:

”Terrorister er ved at smadre islam. Islam er i dyb krise…Hvis muslimer og imamer ikke tager afstand, freder de den voldelige islam,” sagde Khader.

På den anden siden afviste moderate muslimer, anført af Abdel Aziz Mahmoud, at der var noget at komme efter:

”Kan vi ikke godt antage, at vi tager afstand fra de her ting… Skal vi ringe til dig hver eneste gang, der sker noget, og nogen påstår, at det er en del af deres religion,” spurgte Aziz.

Jeg forstår godt, at muslimer er trætte af at blive konfronteret med, om de nu har lagt afstand til terroren i Paris, Bruxelles, Nice eller München – men jeg har til gengæld svært ved at forstå, hvorfor muslimer er så tilbageholdende med at demonstrere mod terror og islamisme.

Som Atwater lærte os, så er ’perception’ lig med ’virkeligheden’ – og hvis tre-fjerdedele af danskerne savner klar afstandtagen til terror, ja, så er der et problem, som må håndteres. Følelser er mindst lige så vigtige at håndtere som fakta.

Og jo, en stor demonstration, arrangeret af moderate muslimer, ville virkelig nytte. Jeg ville elske at se alle forbillederne – Abdel Aziz Mahmoud, Khaterah Parwani, Özlem Cekic, Naveed Baig, Isam B, Natasha Al-Hariri med mange flere – indkalde til en fredsdemonstration:

Imod Islamisk Stat! Imod islamistisk terror! Imod sharia! For demokrati! For frihed!

Tænk hvilket enormt signal, det ville give de tre-fjerdedele af danskerne at se tusinder af danske muslimer samlet med det budskab. Tænk hvilken forandring af det billede, som så mange har, en sådan manifestation ville kunne sikre.

Men hvorfor skulle vi dog gøre det, kan jeg allerede høre mange muslimer sige? Vi har jo sagt det tusind gange – og det er jo for pokker selvindlysende, hvad vi mener, så hvorfor skal vi tvinges ud på gaden igen?

Svaret er enkelt: Der er simpelthen behov for at høre det.

Der er intet fornærmende i at blive bedt om at vise, at man går ind for selv det selvindlysende:

Når hundredtusinder af nordmænd gik på gaden for ’mere demokrati, mere åbenhed, mere medmenneskelighed’ efter Breivik-terroren, var det jo ikke, fordi vi tvivlede på deres værdier. Det var en demonstration, som understregede samfundets normer. Et signal til alle.

Jeg tænker på netop den norske terrorist, fordi Oslos domprovst, Olav D. Hauge, umiddelbart efter terroren for fem år siden sagde disse kloge ord til Weekendavisen:

”Jeg ser, at Breivik bruger nogle kristne vendinger i sin argumentation. Og jeg må tage fat i de vendinger og se, hvor han har dem fra, for han har antagelig fået dem et sted fra. Hvis det viser sig, at der er kristne samfund, der bruger de vendinger, så må jeg henvende mig til dem og sige, at det er det modsatte af kristendom. Vi må hver især tage ansvar og se, om der er noget, vi har sagt, han har taget med sig.”

Kloge ord, som enhver herboende imam selvfølgelig også bør sige – for så simpelt kan det håndteres af en religiøs leder, der tager sit ansvar alvorligt.

Er den slags sagt af danske imamer?

Ja, af enkelte.

Er det sagt kraftfuldt nok af alle imamer?

Nej, desværre.

En stor muslimsk demonstration ville være så stærkt et signal:

Ikke bare til de skeptiske (ikke-muslimske) danskere om, at de selvfølgeligt og eftertrykkeligt lægger afstand til terror – men også til de unge danske muslimer, som i dag er på kanten af samfundet, om at islamistisk terror naturligvis ikke er foreneligt med islam.

Jeg ville elske at bakke op om den demonstration. Det ville være en stor dag.

Gør det nu til virkelighed. Just do it!