Den grønne omstilling, som skal reducere Danmarks udslip af drivhusgasser med 70 procent i 2030, vil koste samfundet 26-30 milliarder kroner i årlig udgift om 10 år.

Det skønner tænketanken Cepos og organisationen Dansk Energi, der som nogle af de få har foretaget en beregning af omkostningerne.

30 milliarder kroner er mange penge, men det skal ses, i lyset af at det danske samfund med en normal vækst på blot 1 procent om året vil være blevet 250 milliarder kroner rigere i 2030.

I det lys svarer regningen for den grønne omstilling til, at der blot er en vækstpause i en enkelt år, hvor nationen og borgerne samlet set hverken bliver rigere eller fattigere, har tidligere overvismand og formand for Klimarådet Peter Birch Sørensen beregnet.

Den grønne omstilling vil derfor ikke økonomisk kræve en revolution eller betyde, at danskerne bliver fattigere.

»Det er ikke sådan, at vi på grund af de 26 milliarder i samfundsøkonomiske omkostninger bliver fattigere end i dag. Vi er ikke nødt til at stoppe den økonomiske udvikling. Slet ikke«, siger analysechef Otto Brøns-Petersen fra Cepos, som har beregnet den samfundsøkonomiske omstilling til 26 milliarder kroner.

»Vi vil være betydelig rigere i 2030 end i dag. Men udgiften betyder, at vi vil være fattigere, end vi ellers ville være med den økonomiske vækst, vi forudser i dag«.

Beregningerne er vanskelige, og de skal tages med det forbehold, at der kan lægges forskellige forudsætninger ind, og der kan ske uforudsete ting teknologisk og på anden måde.

Men den svarer meget godt til det bud, som Dansk Energi også har givet, på en samfundsøkonomisk omkostning ved den grønne omstilling på 30 milliarder kroner i 2030. Forstået på den måde, at omkostningen i de kommende år vil være lavere, men stige til de 30 milliarder i 2030.

»Der er en betydelig usikkerhed om tallet, men gratis bliver den grønne omstilling ikke. Det kan jeg love«, siger Lars Aagaard, der er administrerende direktør i Dansk Energi.

»Men en samfundsøkonomisk omkostning i den størrelsesorden er til at håndtere, hvis vi i øvrigt i Danmark fører en politik, der skaber vækst. Vi taler ikke om, at vi bliver fattigere. Vi taler om, at vi skal forsinke vores velstandsudvikling en smule«.

Regeringen gemmer beregning

Indtil videre er de to bud fra Cepos og Dansk Energi de bedste, vi har på, hvad den grønne omstilling vil koste.

Regeringen har ganske vist foretaget en række beregninger, som er beskrevet i 28 dokumenter, men klimaminister Dan Jørgensen (S) har afvist at udlevere dokumenterne til Berlingske, som har bedt om aktindsigt i dem, skrev avisen fredag.

Det, der gør sagen vanskelig for regeringen, er ikke mindst, at statsminister Mette Frederiksen (S) har sagt, at den grønne omstilling ikke må være socialt uretfærdig og ikke må svække den danske konkurrenceevne. Og en række virksomhedsledere, som er blevet sat sammen i 13 arbejdsgrupper, har fået besked på, at de skal fremlægge løsninger, som ikke koster noget.

»Men den grønne omstilling kan ikke i sig selv laves, uden at der er en omkostning. Hvis den kunne det, ville de komme af sig selv. Så den omkostning kan man ikke slippe for«, siger Otto Brøns-Petersen fra Cepos.

Den samfundsøkonomiske omkostning er den ekstraregning, som samfundet får, og som skal betales af enten det offentlige via skatterne eller af borgere eller virksomheder.

Det næste spørgsmål er så, hvordan den regning skal fordeles? Hvad skal staten betale, hvad skal virksomheder og borgere betale over skatten eller via afgifter? Og hvad vil regeringen gøre for at kompensere virksomheder eller borgere for stigende skatter og afgifter?

»Man kan kompensere ved for eksempel at sætte skatter og afgifter ned, og man kan gøre det på en måde, hvor man opnår samfundsøkonomiske gevinster. Det får man, hvis man nedsætter skatter som selskabsskatten eller marginalskatterne, for eksempel topskatten«, siger Otto-Brøns-Petersen.

Det er ikke netop skattelettelser, der står øverst på ønskelisten hos Socialdemokratiet, som første sin valgkampagne på, at velfærd var vigtigere end skattelettelser.