Professionelle it-folk får falsk VIP-status i bytte for personlige oplysninger

Et kunstprojekt på IDAs it-konference, Driving IT, giver falsk VIP-status til gengæld for ubegrænset misbrug af personlige oplysninger. Overraskende mange skriver sig op, fortæller holdet bag.

Der er slikskåle, goodiebags og boblevand stillet frem på hvide duge. Rundt om de eksklusive borde løber et rødt fløjlsreb, der i et internationalt anerkendt sprog tydeligt fortæller, at dette er VIP-området på IDAs konference Driving IT. For at få adgang til den attraktive zone skal man skrive sig op til selskabet Unison, der lover lignende VIP-lounges verden over, gratis drinks og wifi – alt sammen gratis.

Men der er en hage. Unison kræver, at du afgiver navn, profession, mail, telefonnummer og foto til Unison, som efterfølgende har bogstavelig talt ubegrænset mulighed for at udnytte informationen efter behag. For eksempel til at bruge dit billede i reklamer, hvor du med en taleboble anbefaler alt fra toiletpapir til Dansk Folkeparti.

Unison er et eksperiment skabt af Maja Fagerberg, Halfdan Hauch Jensen og Malene Habroe fra kunstnerkollektivet Illutron. Formålet er at undersøge, hvor opmærksomme folk er, når de tjekker den skæbnesvangre boks og godkender brugervilkårene. Og deltagerne i eksperimentet er alle gæster på IDAs it-konference, Driving IT, der i dag, fredag, finder sted i Ingeniørernes Hus på Kalvebod Brygge. Konferencen har 50 talere omtrent 400 deltagere og henvender sig primært til professionelle it-folk.

På trods af målgruppen viser projektet, at professionelt udseende roll-up-bannere, smarte medlemskort med RFID-chip og adgang til det finere selskab kan forblinde folk og få dem til at udlevere personlige oplysninger.

Knowledge Is Power

Indtil videre har omkring 40 personer skrevet sig op til det fiktive firma, der har det dystert klingende slogan: Knowledge Is Power. Nogle går ind i eksperimentet med åbne øjne, mens andre indser det senere i processen.

»Vi har haft alle typer,« fortæller Halfdan Hauch Jensen og fortsætter:

»Der er folk, der springer fra, og andre, der stiller en masse kritiske spørgsmål. Og så er der dem, der overhovedet ikke læser, hvad de giver tilladelse til.«

I den sidstnævnte kategori findes Alina Protlyk, der er jobsøgende ingeniør.

»Jeg skrev mig op, fordi det så sjovt ud,« fortæller hun, da Version2 fanger hende på vej til VIP-loungen.

Hun kender ikke firmaet Unison, men fortæller, at hun havde tænkt sig at læse mere om det efter konferencen. Alina Protlyk griner skyldbetynget, idet hun indrømmer, at hun ikke har læst brugervilkårene for sin nye medlemsklub.

Hun føler sig ikke snydt, da hun får at vide, at Unison i virkeligheden er et kunstprojekt.

»Det er interessant. Det er sjovt at se, om de kan få folk til at forpligte sig, og se, hvordan folk reagerer,« siger Alina Protlyk.

Sælger sin sjæl for gratis goder

Selvom det hele er en test med konferencedeltagere som forsøgskaniner, bruges den afleverede data også i virkeligheden. Id’en på chip-kortet, der fungerer som medlemskort, kædes sammen med den specifikke brugerprofil. Dit foto vil derfor dukke op på skærme med tilfældige reklamer sammen med dit navn og din jobtitel.

Når man træder ind i VIP-loungen, scanner man medlemskortet, og systemet sørger for at prioritere reklamer, der prydes med netop dit ansigt. Hvis ikke Unison-medlemmerne allerede er klar over, at de er blevet taget ved næsen, så bliver de det sandsynligvis, når de konfronteres med en reklame, der viser dem selv anbefale en lyserød scooter.

»Så finder de ud af, at de faktisk har solgt deres sjæl mod nogle gratis goder,« siger Maja Fagerberg.

Så vidt går det ikke for Henrik Bach, der dropper sin tilmelding halvvejs igennem brugervilkårene.

»Det er for vidtgående,« forklarer han.

»Man skulle give adgang til alt, og det var grænseoverskridende. Så derfor nægtede jeg. Men i princippet er der mange, der gør det samme,« vurderer Henrik Bach.

»Man burde jo heller ikke være på Facebook, men det er der, alle er.«