Folketingets formand, Pia Kjærsgaard (DF), lancerer en ny metode, hvor Folketinget på centrale punkter vil få forbedret mulighederne for at trænge til bunds i politisk prekære sager.

En ny undersøgelsesform ved navn parlamentarisk forundersøgelse åbner for, at embedsmænd i særlige tilfælde kan blive bedt om at afgive vidneforklaring hos en dommer ved Københavns Byret, som kan foretage afhøring af embedsmænd. Samt at en dommer i byretten kan blive bedt om at tage stilling til udlevering af centrale dokumenter.

Parlamentariske forundersøgelser skal ifølge Pia Kjærsgaards oplæg kunne iværksættes af et et stort mindretal på 80 folketingsmedlemmer.

På et møde i Folketingets udvalg for forretningsorden har Pia Kjærsgaard onsdag formiddag fremlagt sit bud på en model for parlamentarisk forundersøgelse, hvis overordnede formål er at give Folketinget et mere smidigt redskab til at trænge til bunds i politiske problemsager end de dyre og ofte langsommelige kommissionsundersøgelser.

»Vi mangler det instrument, hvor vi kan gå videre med en sag, som er virkelig betændt. Det har jeg i hele min formandsperiode været meget opsat på. Jeg skal værne om Folketinget i forhold til regeringen. Jeg er Folketingets repræsentant i forhold til regeringen i alle sammenhænge«, siger Pia Kjærsgaard.

Det, der står øverst for mig, er at få en sag opklaret så hurtigt som muligt. Der må alle være hjælpsomme. Der kan ikke være nogen, der har fine fornemmelser Pia Kjærsgaard

Folketingets formand har siden november drøftet en ny undersøgelsesform med partiernes gruppeformænd og har i dag lagt en model frem, hvor Folketingets udvalg for forretningsorden skal have en central placering til at iværksætte en parlamentarisk forundersøgelse.

Kjærsgaard: Brud med hidtidig praksis

Folketinget har i årevis drøftet muligheden for at få bedre redskaber til at trænge til bunds i politiske sager, men diskussionen er hidtil strandet på, at Venstre og Socialdemokratiet har set med stor skepsis på muligheden for at kunne inddrage embedsfolk i kulegravningen af politiske forløb.

I et interview med Politiken forklarer Pia Kjærsgaard, at hun er helt på det rene med, at et sagkyndigt udvalg med højesteretsdommer Jens Peter Christensen i spidsen i efteråret i en betænkning kaldte det »et grundlæggende brud med hidtidig praksis«, hvis der åbnes mulighed for, at et politisk udvalg i en eller anden form kan udspørge embedsmænd.

»Det er jeg fuldstændig enig med dem i. Men det er også det, der er meningen. Det er et brud med hidtidig praksis. Det er det, jeg gerne vil«, siger Pia Kjærsgaard.

Gør det indtryk, at embedsmændenes interesseorganisationer som Dommerforeningen, Danske Advokater, Advokatrådet og Djøf direkte har frarådet Folketinget at indføre parlamentariske høringer med videregående adgang til at afhøre embedsmænd?

»Det kan jeg ikke fatte. Det, der står øverst for mig, er at få en sag opklaret så hurtigt som muligt. Der må alle være hjælpsomme. Der kan ikke være nogen, der har fine fornemmelser«.

Tror du, det handler om fine fornemmelser?

»Nej, det er forkert udtrykt. Nu bliver jeg bare lidt sur. Det har været så træls at høre på. Nej, det handler om en ny måde at tænke på. Jeg ved udmærket godt, at et stort embedsværk skal vænne sig til det. Det er også derfor, vi har haft den her lange proces, hvor vi har skullet vende bøtten på den gode måde ved at sige: ’Prøv lige at hør: Det er ikke jer, vi er ude efter’. Slap nu af for pokker. Vi vil ikke klynge en embedsmand op på noget. Det er stadigvæk ministeren, fordi det skal en minister, hvis en minister fejler. Nej, det er ikke fine fornemmelser, men jeg bliver bare lidt mopset«.

Argumentet er blandt andet, at vidneudsagn fra embedsmænd vil kunne føre til et brud på den entydige loyalitet, der skal være mellem en minister og dennes embedsfolk. At der ikke må kunne slås en kile ind mellem embedsfolk og deres minister.

»Det kan ikke nytte noget, at loyaliteten også indebærer, at der er nogle ting, der ikke kommer frem i lyset. Torben, du må slå mig oven i hovedet, hvis jeg siger noget forkert«, siger Pia Kjærsgaard.

Fleksibelt instrument til Folketinget

Hun kigger over på Folketingets vicedirektør Torben Jensen, som er med under interviewet og fremlægger de finere detaljer i den nye undersøgelsesform. Han forklarer, at ideen er at udstyre Folketinget med et fleksibelt instrument, hvor Udvalget for forretningsorden alt efter sagens karakter kan vælge den mest relevante metode.

Modellen er skitseret i et 11 sider langt notat. Her fremgår det, at både Udvalget for Forretningsorden selv, et særligt underudvalg eller eksterne undersøgere som advokater eller sagkyndige akademikere kan kaste sig ind i at undersøge en sag.

Modellen lægger op til, at embedsfolk kan blive bedt om at afgive en erklæring eller en redegørelse om, hvad der er sket i et bestemt politisk sket. Eksempelvis hvis en undersøgelse er stødt på en mail, der kan fortolkes på flere måder.

Her lægges op til, at embedsfolk kan blive bedt om at give et bud på, hvilken kontekst en mail er sendt i. Det vil være frivilligt, om embedsmanden ønsker at besvare spørgsmål.

I ekstraordinære tilfælde vil der blive åbnet for, at en dommer i Københavns Byret kan stille spørgsmål til embedsfolk via en afhøring. I et sådant tilfælde vil embedsmanden som udgangspunkt have pligt til at udtale sig.

Reglerne er allerede kendt i den gældende lov om undersøgelseskommissioner.

Min fornemmelse er, at Morten Østergaard er medgørlig. Og han repræsenterer et Djøf-parti. Så jeg læner mig lidt op ad ham Pia Kjærsgaard

Hvorfor lægger I op til, at det skal være en dommer i byretten og ikke politikerne?

»Jeg tror ikke, vi kommer længere. Vi har forsøgt at være pragmatiske i forhold til det her«, siger Pia Kjærsgaard.

Blandt de senere års mange politiske problemsager, hvor opklaringen har ligget i krydsfeltet mellem en siddende minister og dennes embedsværk var Pia Kjærsgaard selv ufrivillig hovedperson, da et besøg fra Retsudvalget på Christiania blev aflyst med en falsk forklaring. Sagen førte til forhenværende justitsminister Morten Bødskovs (S) afgang som minister i 2013.

Pia Kjærsgaard forestiller sig, at oprulningen af en sag af den karakter kunne have ført til afhøring af ledende embedsfolk i bl.a. Justitsministeriet:

»Der kunne være sket det, at der var flere, der var blevet inddraget end en minister, der måtte gå. Det kan jeg sagtens forestille mig. Det var en mærkelig sag«.

Et underudvalg under Udvalget for Forretningsorden kunne have bedt om hvad?

»Der sad en departementschef, der sad en afdelingschef. Der var mange, der var involveret i den sag. Jeg mener ikke, at den sag er belyst ordentligt«.

Kunne man her forestille sig, at man kunne have bedt en dommer om at få vidneudsagn?

»Det kunne man godt. Det ville også være en åbenlys sag«, siger Pia Kjærsgaard.

Pia Kjærsgaard siger, at det vil være et afgørende princip for de parlamentariske forundersøgelser, at det vil være Udvalget for Forretningsorden, der definerer ordlyden af, hvad der skal undersøges.

»Du kan se det med Tibet-kommissionen. Den har vi haft en diskussion af i Udvalget for Forretningsorden, hvor det var meget svært at rykke noget«.