Forhandlinger: Snart begynder de kommende forhandlinger om nyt dansk forsvarsforlig. Og det kommer til at få altafgørende betydning for forsvarets fremtid. Et af emnerne bliver værnepligten.

Værnepligten har fra 2013-2016 kostet forsvaret omkring 2,3 mia. kr. at gennemføre. Penge, som vi stort set ikke har fået noget for. Jo, de værnepligtige har formentlig haft en fin tid i forsvaret. Men langt størstedelen af de unge mennesker forlader forsvaret efter endt tjeneste. Med andre ord er op imod 85% af de 2,3 mia. kr. spildt i militærfaglig forstand.

Hundredvis af millioner kroner kunne derfor hvert år i stedet for være brugt på mere og bedre materiel til at sikre optimal beskyttelse af vore soldater og til en større andel af professionelle operative kampklare menige soldater.

Værnepligten er en møllesten om halsen på specielt hæren, der dræner kassen, tapper ressourcerne og flytter fokus væk fra kerneopgaven med at uddanne og træne professionelle soldater, der kan øge forsvarets operative effekt i en NATO-kontekst, hvor de pålagte sikkerhedspolitiske opgaver ofte er komplekse og krævende og ikke kan løses af værnepligtige.

Vi skal hive tvangen ud af forsvaret, benytte professionel rekruttering af de bedst egnede frivillige unge mennesker og efterfølgende sikre en større tilknytning til forsvaret via reserven eller hjemmeværnet, når militærtjenesten er overstået. På den måde kan frivillige tidl. professionelle soldater støtte og supplere det fastansatte personel, når der er behov for det.

Man kan passende spørge sig selv; hvorfor skal Danmark overhovedet have en tvungen værnepligt, når den praktisk talt er overflødig? I dag melder 97-99% af de værnepligtige sig nemlig frivilligt, og den tvungne værnepligt kan således sagtens undværes også som rekrutteringsinstrument i forsvaret. Endda kunne værnepligten gennemføres på fuldstændigt samme niveau som i dag udelukkende med frivillige og uden at tvinge de sidste 50-100 ufrivillige til militærtjeneste.

De værnepligtspositive partier argumenterer med et samfundsmæssigt udbytte i form af almen dannelse og Forsvarets forankring som en del af samfundet og ønsker efter alt at dømme således ikke flere værnepligtige for at styrke Forsvarets operative effekt. De ønsker derimod flere værnepligtige af værdipolitiske hensyn. Værnepligten er derfor mere et værdipolitisk, introduktions- og dannelsesinstrument, end den er et udtryk for, at man gennem værnepligten kan eller vil styrke Danmarks forsvar.

Forsvaret har brug for et substantielt løft for at være rustet til Danmarks ændrede sikkerhedspolitiske og udenrigspolitiske situation, og det haster. Det vil værnepligten ikke kunne bidrage til, og den vil heller ikke forøge Forsvarets operative kapacitet på den korte bane. Tværtimod tager værnepligten tid. Det eneste, der kan give forsvaret det nødvendige løft, er flere uddannede og indsættelsesklare stående enheder.

Et øget antal værnepligtige, som en række partier ønsker sig, vil kvæle forsvarets nuværende operative kapacitet, bl.a. fordi de kadrer, der skal uddanne dem, kun kan tages et sted fra, og det er i den stående styrke. Det vil koste Forsvaret mange ressourcer at skabe en ramme om et genindført mobiliseringsforsvar. De ressourcer er der akut brug for andre steder.

Forsvaret drænes i dag for dets erfarne befalingsmænd og officerer. Dette er et symptom på en dagligdag, der ikke hænger sammen, og som ikke er attraktiv nok. Vi skal derfor have rettet op på de skævheder, der forårsager personaleflugten og tilsikret os, at en karriere i Forsvaret er attraktiv. I modsætning til hvad der i dag er den udtalte prioritet, så skal Forsvaret ikke uddanne ledere til det civile samfund, men primært varetage Forsvarets egne behov.

Enhedernes rådighedsgrad over deres organisatoriske materiel og udrustning skal forbedres. Det er ganske enkelt ikke acceptabelt eller troværdigt, at operative enheder ikke har rådighed over deres materiel og udrustning. Dette kræver mere materiel og en større driftsøkonomi, og den kan bl.a. fremskaffes ved en reduktion af værnepligten og ikke en fordobling som det forslås af andre partier. De enheder, der i fremtiden uddannes i regi af reaktionsstyrkeuddannelserne, bør herefter overføres til det territoriale forsvar ved hjemsendelse og placeres under de regionale kommandoer til forstærkning af det territoriale forsvar og beredskab. Men inden da er Forsvaret blevet genopbygget med den konventionelle kapacitet, som kan håndhæve Danmarks suverænitet i hele Rigsfællesskabet, til lands, til vands og i luften med professionelle, veludrustede og veluddannede enheder.

Forsvaret har brug for helstøbte, moderne og indsættelsesklare kapaciteter og skal vi være et kerneland i Nato, må tiden være inde til at fokusere skarpt på alliancens anbefalinger og på vore kapaciteter, og vores forsvarsevne - og ikke på tankeløs nationalkonservativ symbol- og værdipolitik uden reel operativ effekt og værdi.