På afdelingen i Horsens er man derfor gået i gang med et projekt, som Marie Storkholm ikke helt ved, hvor ender.

Projektet begynder med de erfaringer, Marie Storkholm gjorde sig i sit forskningsprojekt. Det bygger på amerikanske ledelsesmetoder, og så er projektets uomtvistelige mål, at personalet skal kunne lide at gå på arbejde.

I sit ph.d.-projekt var Marie Storkholm tilknyttet en afdeling på Aarhus Universitetshospital, som stod i en stor sparerunde. Over fire år observerede hun det daglige arbejde, interviewede lederne og lavede spørgeskemaundersøgelser blandt medarbejderne.

I løbet af årene lykkedes det for afdelingen at komme i mål med de store sparekrav, og samtidig fandt man over 40 rutiner omkring patienterne, hvor man kunne gøre tingene smartere.

“Det er jo ikke mejslet i granit, at vi altid skal gøre tingene på en bestemt måde. Nogle gange må man godt spørge: Hvorfor gør vi egentlig det her?” siger Marie Storkholm og henviser til et eksempel fra sit forskningsprojekt. En regel om, at hvis en kvinde har blødt 800 milliliter efter en fødsel, så skal hun automatisk indlægges.

“Der er bare ikke evidens for, at det skal være lige præcis 800 milliliter,” siger hun. “Det kan i nogle tilfælde lige så godt være en liter.”

En gennemgående kritik hos mange læger, jeg har talt med, er den store grad af administrativ styring og det arsenal af standarder og retningslinjer, der gennemsyrer hverdagen i det danske sundhedsvæsen. Eller som Marie Storkholm siger (faktisk messer hun nærmest): “Standardisering, standardisering, standardisering.”

Hun minder om, at de mange regler har haft gode effekter, De har sørget for ensartet, god behandling og øget patientsikkerheden. Men reglerne kan også tage overhånd og blive en spændetrøje, hvor personalet føler, at de død og pine skal følge reglerne, også selv om det ikke altid giver mening. Den spændetrøje kalder Marie Storkholm med et af sine mange ledelsesbegreber permission culture (på dansk: tilladelseskultur).

Selve kernen i projektet i Horsens gør op med flere af de dogmer, der har været baggrund for den kritik, der har lydt fra sundhedsvæsenets personale i flere år.

Det gælder blandt andet de pligtopgaver, der frustrerer personalet, fordi de tager tid fra patienterne. Men i Horsens får personalet lov til at bruge deres faglighed, når de bliver bedt om at vurdere, hvad der giver mening for patienterne. I stedet for at følge nogle regler, der ikke altid giver mening.

“Det er kun fagligheden, der kan afgøre de her ting,” siger Marie Storkholm. “En administrator eller en djøfer kan ikke komme og vurdere, at vi skal se vores patienter på en bestemt måde eller holde i en hånd på et bestemt tidspunkt.

Det gælder også det mangeårige produktivitetskrav, der har betydet, at hospitalerne hvert år skulle lave to procent flere behandlinger for at få det maksimale økonomiske tilskud. Flere har kritiseret den styring af sundhedsvæsenet, hvor man bliver økonomisk belønnet for, at en patient møder op til fire besøg på hospitalet, selv om tre besøg egentlig var nok.

Produktivitetskravet blev afskaffet fra 2018, og det “giver os jo en mulighed for at se, om det rent faktisk giver mening at gøre lidt mindre,” siger Marie Storkholm.

Afdelingen i Horsens er derfor i gang med at få de knap 200 medarbejdere til at kigge på deres dagligdag og undersøge, om der er nogle rutiner, som ikke giver mening og skal indrettes anderledes – eller måske endda kan skæres væk.

Marie Storkholm besluttede sammen med afdelingens to andre ledere, oversygeplejerske Tina Pasgaard og chefjordemoder Jeanette Ziska, at tilbyde alle afdelingens medarbejdere en fælles tur i spejderhytte for at sætte arbejdet i gang.

Da jeg møder de tre ledere i frokostpausen på hospitalet, fortæller de begejstret, at det første hold på 25 medarbejdere allerede har været af sted på tur i en hytte lidt uden for Skanderborg.