EU:n komissio ajaa lainsäädäntömuutosta, jonka tarkoitus on helpottaa niin kutsuttua arvopaperistamista. Siinä erilaisia luottoja niputetaan velkapapereiksi, jotka voidaan myydä eteenpäin sijoittajille. Sen myötä pankit pystyisivät taas lainaamaan enemmän rahaa yrityksille.

Arvopaperistettujen tuotteiden määrä kasvoi rajusti ennen finanssikriisiä, mutta sen jälkeen näitä finanssivälineitä alettiin pitää vaarallisena.

Monet asiantuntijat pelkäävät finanssikriisien aiheuttaneiden virheiden nyt toistuvan. Yhdysvaltain kuuluisassa subprime-kriisissä oli kyse nimenomaan arvopaperistetuista sijoitustuotteista.

Pari viikkoa sitten 83 tutkijaa eri maista julkisti avoimen kirjeen, jossa komission esitystä kritisoitiin voimakkaasti. Kirjeen mukaan komission malli arvopaperistamiseksi on kaikkea muuta kuin ”yksikertainen, läpinäkyvä ja standardisoitu”, niin kuin komissio väittää.

Asiasta on alkamassa Brysselissä kova poliittinen vääntö.

Arvopaperistuksessa niputetaan velkaa

Yle Uutisgrafiikka

Arvopaperistamisessa (englanniksi securitization) yleensä erilaisia luottoja niputetaan velkapapereiksi. Esimerkiksi tavallisia asuntolainoja myöntänyt pankki voi liittää nämä lainat yhteen arvopaperiksi, jota myydään sijoittajalle. Sijoittaja, vaikkapa tuottoa hakeva eläkeyhtiö, saa arvopaperilleen tuottoa, kun asuntolainan ottajat maksavat lainastaan korkoa.

Pankki siis myy lainoihin liittyvän luottoriskin eteenpäin sijoittajille. Jos velanhoidossa on ongelmia, ne kaatuvat arvopaperin ostaneen sijoittajan, eivät lainat myöntäneen pankin murheeksi.

EU:n komissio haluaa nyt edistää arvopaperistamista, sillä sen toivotaan helpottavan yritysten rahoitusta. Pankit eivät voi myöntää loputtomasti lainaa, vaan lainakannan suuruus pitää olla suhteessa pankin omiin pääomiin. Näitä vakavaraisuusvaatimuksia on viime vuosina kiristetty.

Kun pankki myy myöntämiään luottoja arvopaperistamisen kautta ulkopuolisille sijoittajille, osa lainakannasta saadaan pois pankin taseesta, jolloin pankki voi taas myöntää lisää luottoja.

– Pankkien taseisiin pitää saada lisää tilaa, jotta ne voivat lainata enemmän ihmisille ja yrityksille, selittää pääjohtaja Olivier Guersent Ylen haastattelussa. Guersent on EU:n komission korkein pankkiasioista vastaava virkamies.

– Monissa maissa lainan saanti on vaikeutunut. Arvopaperistaminen on yksi ratkaisu. Jos lainat ovat hyvälaatuisia, pankki voi myydä ne institutionaalisille sijoittajille, kuten eläkesäätiöille tai henkivakuutusyhtiöille, Guersent selittää.

Jäljet pelottavat

Arvopaperistamisella on kuitenkin vaarallinen maine.

Vuoden 2008 finanssikriisiin eräs pääsyy oli arvopaperistamisen räjähdysmäinen kasvu. Ennen kriisiä arvopaperistettujen tuotteiden maailmanlaajuinen arvo oli noussut tuhansiin miljardeihin dollareihin.

Yhdysvaltain kuuluisa subprime-kriisi johtui pitkälti nimenomaan näistä arvopaperistetuista lainoista. Tavallisten amerikkalaisten asuntoluottoja myytiin arvopaperistuksen kautta eteenpäin, ja näitä kehnoiksi osoittautuneita luottopapereita kulkeutui miljardien edestä myös eurooppalaisten pankkien ja sijoittajien haltuun.

Yhdysvaltain subprime asuntoluottokriisin seurauksena monet amerikkalaiset menettivät asuntonsa. Matthew Cavanaugh / EPA

Wall Streetin miljoonapalkkaiset taiturit keksivät kilpaa uudenlaisia finanssituotteita, arvopaperistettuja tuotteita pakattiin yhä uudelleen ja niille luotiin mielikuvituksellisesti nimettyjä vakuutusjärjestelyjä.

Finanssikriisin jälkeen arvopaperistettujen tuotteiden määrä ja arvo romahti

Hyvä idea, mutta…

Arvopaperistaminen sinänsä ei ole paha asia, sanovat monet asiaan kriittisestikin suhtautuvat. Kyse on siitä, miten pidetään huolta, etteivät ongelmat taas räjähdä silmille.

– Emme vastusta arvopaperistamista sinänsä. Mutta komission esitys ei ota tarpeeksi huomioon kriisin opetuksia, Finance Watch –järjestön pääsihteeri Christophe Nijdam sanoo. Hän näkee komission esityksessä useita vaarallisia piirteitä.

Finance Watch -järjestön pääsihteeri Christophe Nijdam. Jeroen Mortier / Yle

Eräs suurimmista ongelmista liittyy niin sanottuun synteettiseen arvopaperistamiseen.

– Komissio on jättänyt oven auki niin sanotuille synteettisille arvopapereille. Ja kun ovi jätetään auki, pankkilobbarit kyllä menevät siitä ovesta, sanoo Nijdam, jonka oma järjestö on perustettu nimenomaan pankkilobbareiden vastapainoksi.

Keinotekoiset arvopaperit

– Synteettinen, keinotekoinen arvopaperistaminen on jo sanana hirveä. Siinä käytetään niin kutsuttuja credit default swap (CDS) –johdannaisia luomaan täysin epäluonnollisia arvopapereita, Nijdam kauhistelee.

Finanssikriisin pahamaineiseksi nostamat CDS-tuotteet ovat luottoriskijohdannaisia, jonka avulla voi suojata riskipitoisen lainan siltä varalta, että sen saaja ei pysty maksamaan sitä takaisin.

Goldman Sachs pankin pääjohtaja Lloyd Blankfein. Ennen kriisiä Wall Streetin pankit kehittelivät erittäin monimutkaisia finanssituotteita. Astrid Riecken / EPA

– Ensinnäkin synteettinen arvopaperistaminen ei luo mitään uutta rahoitusta. Joten mihin niitä edes tarvitaan, jos tarkoitus oli nimenomaan lisätä rahoitusta, Nijdam kysyy.

– Juuri synteettinen subprime-arvopaperistaminen, CDS-johdannaisia käyttämällä, teki finanssikriisistä maailmanlaajuisen. Ilman niitä kriisi olisi jäänyt USA:n sisälle, mutta näin siitä tuli globaali ja systeeminen, Nijdam selittää.

Ostamalla CDS-luottoriskijohdannaisen voi tavallaan lyödä vetoa sen puolesta, että luottoriski toteutuu, siis velka jää maksamatta.

Nijdam käyttää CDS-johdannaisista kuuluisaa palovakuutusvertausta.

– Jos otat palovakuutuksen, vakuutusyhtiö haluaa tietää, että varmasti omistat tai olet vuokralainen asunnossa jota varten vakuutuksen hankit. CDS-johdannaiset tarkoittavat periaatteessa samaa, kuin jos kuka tahansa voisi ottaa palovakuutuksen sinun asuntoasi varten, Nijdam vertaa.

– Silloin on todennäköistä, että joku ennemmin tai myöhemmin polttaa talosi saadakseen vakuutusrahat.

Oma nahka pelissä

Toinen iso kiista liittyy siihen, kuinka suuri osuus tällä tavalla luodun luotto-arvopaperin alkuperäisen liikkeellelaskijan, siis esimerkiksi pankin, on pidettävä kyseisiä arvopapereita omassa taseessaan.

Ajatus on, että pankin on pidettävä osa arvopapereista itse, jotta varmistetaan, että pankilla on myös ”oma nahka pelissä.” Näin pienenee riski siitä, että arvopapereihin on piilotettu kelvottomia luottoja.

BNP Paribas on euroopan suurimpia pankkeja. Ian Langsdon / EPA

EU:n komission ehdottaa, että alkuperäisen arvopaperistamisen tehneen pankin pitäisi pitää hallinnassaan vähintään 5 prosenttia arvopapereiden kokonaismäärästä.

– Pankit haluaisivat, että se olisi vain 2 prosenttia, Finance Watchin Nijdam kertoo.

Jos koko arvopaperi osoittautuu arvottomaksi, 98 prosentti tappioista kaatuisi tällöin sijoittajille, ei alkuperäiselle pankille.

– Minusta silloin ei voi puhua siitä, että ”oma nahka olisi pelissä”. Se on kuin vetäisi yhden hiuksen päästä, ei se tunnu missään, Nijdam sanoo.

Monet europarlamentaarikot vaativat, että alkuperäisen arvopaperistajan vastuu olisi vielä suurempi. Europarlamentin raportoijana kyseisessä lakiesityksessä toimiva hollantilainen sosiaalidemokraatti Paul Tang esitti viime viikolla, että arvopaperistuksen tehneen pankin pitäisi pitää itsellään 20 prosenttia arvopapereista.

Myös saksalainen europarlamentaarikko Jakob von Weizsäcker pitää tärkeänä, että arvopaperistuksen tehnyt pankki säilyttää riittävän osuuden papereista itsellään, jotta arvopaperistajalla säilyy tarve pitää huolta taustalla olevien luottopäätösten laadusta.

Lontoo on Euroopan pankkimaailman keskus. Andy Rain / EPA

– Jos voi ensin luoda riskin ja sitten vain arvoparistaa ja myydä sen eteenpäin, ilman että alkuperäisen luottopäätöksen hyvyys tai heikkous enää heijastuu luotonantajalle riskinä, syntyy vääränlaisia kannustimia, sosiaalidemokraatti von Weizsäcker sanoo. Hän kuuluu parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokuntaan.

Tähän liittyy myös monia askarruttava systeeminen ongelma. Jos pankit voivat myydä luottoja eteenpäin, miten pidetään huolta siitä, että pankkivalvojat pystyvät näkemään kaikki finanssijärjestelmän ongelmat. Finanssikriisin ytimessä oli nimenomaan se, että kukaan ei oikeastaan tiennyt, minkälaisia velkasotkuja eri puolilla finanssijärjestelmää oli haudattuna.

Eurooppalainen arvopaperistaminen on turvallista, sanoo komissio

Komission korkein pankkivirkamies on silminnähden närkästynyt kritiikistä. Guersentin mielestä eurooppalaiset arvopaperistamistamiskäytännöt olivat jo ennen finanssikriisiä kunnossa.

– Ongelmat syntyivät amerikkalaistyylisestä arvopaperistetuista tuotteista, joita eurooppalaiset pankit ostivat. Eurooppalaista alkuperää olevissa arvopaperistuksissa ei ollut mitään ongelmia koko kriisin aikana, Guersent väittää.

– Haluamme uudelleen herättää markkinan luomalla vieläkin turvallisemmat standardit, Guersent sanoo.

Pääjohtaja Olivier Guersent, EU:n komissio. Jeroen Mortier / Yle

Komissio haluaa luoda mekanismin, jossa investoija näkee selvästi, minkälainen todellisuudessa on arvopaperin takana oleva omaisuuserä, siis vaikkapa asuntolaina.

– En näe tässä ongelmaa, kunhan koko systeemi on läpinäkyvä ja yksinkertainen. Luomme järjestelmän, joka on laadultaan parempi kuin se vanha europpalainen systeemi. Jossa ei siinäkään ollut mitään ongelmaa koko kriisin aikana, Guersent sanoo painokkaasti.

Euroopassa yritysten rahoituksesta noin kolme neljästä tulee pankkilainoista ja vain neljäsosa tulee muista lähteistä, kuten pääomasijoittajilta. Yhdysvalloissa suhde on päinvastainen. Komissio haluaa nyt niin sanotulla pääomamarkkinaunionilla lisätä erilaisten sijoittajien osuutta eurooppalaisessa yritysrahoituksessa. Arvopaperistamisen edistäminen on keskeinen elementti tässä hankkeessa.