Kunnat ja kansa eivät enää jaksa loputonta soten vatvomista, kirjoittaa pääkirjoitustoimittaja Timo Paunonen.

Juha Sipilän hallituksen jälkeen sotea yrittää maaliin perhe- ja peruspalveluministeri Krista Kiuru Sanna Marinin hallituksessa. Odotellessa muun muassa Päijät-Hämeessä ollaan päätymässä omiin ratkaisuihin.­

Sosiaali- ja terveydenhuollon uudistuksesta eli sotesta on käyty värikästä poliittista taistoa vuosia.

Takarajat paukkuvat, hallitukset vaihtuvat, työryhmät istuvat ja malleja esitellään.

Lopputulos tästä kaikesta: valtavasti valmisteltuja lakitekstejä, mutta ei lopullisia lakipäätöksiä.

Pääministeri Juha Sipilän (kesk) hallitus nyykähti kasaan vajaa vuosi sitten, hiukan ennen vaaleja juuri soten takia. Maakuntamallia ja soten valinnanvapautta ei vain saatu mahdutettua järkevällä eikä laillisella tavalla yhteen. Esitys ei kelvannut perustuslakivaliokunnalle. Kierros alkoi alusta, tosin seuraavakin hallitus ehti heittää pyyhkeen kehään. Antti Rinteen (sd) hallitus vaihtui Sanna Marinin (sd) hallitukseen joulukuussa, tällä kertaa ei soten takia.

Soten valmistelu on sisältänyt typeryyksiä, joihin pystyvät vain poliittiseen valtapeliin vihkiytyneet puolueet.

Jos sotea olisi ajettu eteenpäin mallilla, jossa ensin luodaan perusrakenteet perusterveydenhoitoon ja erikoissairaanhoitoon ja sitten olisi muutaman vuoden päästä katsottu yksityisen palveluntarjoajien rooli ja asiakkaan valinnanvapaus erikseen, Suomessa olisi jo sote.

Mutta ei.

Kaikki piti ahtaa samaan soppaan marraskuussa 2015 kokoomuksen ja keskustan ”pitkien puukkojen yönä”. Ja nyt on tilanne, jossa ei ole valinnanvapautta eikä rakenneuudistusta.

Suunnitelmia tietysti on.

Hallitus on tuomassa sotelait eduskuntaan vielä tänä vuonna. Rakenne olisi 17 maakuntaa ja 22 palvelunjärjestäjää. Uudellemaalle tulisi viisi itsehallintoaluetta. Hallitus sekä perhe- ja peruspalveluministeri Krista Kiuru (sd) uskovat tähän, mutta nyt jo kuuluu ääniä, että Uudenmaan jako viiteen ei menisi läpi perustuslakivaliokunnassa.

Kun touhua on aikansa katsonut, on enemmän kuin ymmärrettävää, että rahavaikeuksissa olevat kunnat alkavat pakkoraossa etsiä muita ratkaisuja. Kuntayhtymiä syntyy ja palveluja ulkoistetaan yksityisille. Viimeisimpänä näin on käymässä Päijat-Hämeessä, jossa kaavaillaan jättiläismäistä yhtymää perusterveydenhoitoon. Helsingin Sanomien (21.1.) mukaan se pyörittäisi perustasoa eli terveyskeskuksia. Yhtymä perustaisi yhdessä yksityisen yrityksen kanssa yhteisyrityksen, ja – tämä on tärkeää – yksityisellä toimijalla olisi yrityksessä enemmistön turvin määräysvalta.

Kiurulle ja demareille suunnitelma on ymmärrettävästi kauhistus.

Koko sote ikään kuin rapautuu ennen kuin se on edes hyväksytty eduskunnassa.

Hallitusohjelmassa painotettiin julkisen vallan panosta perusterveydenhoidon eli terveyskeskusten vahvistamisessa. Se toisi säästöjä erikoissairaanhoitoon. Nyt Päijät-Häme on valitsemassa tietä, jossa terveyskeskuksia hoitaa uusi yhtiö, jossa julkinen valta, kunnat, ovat vähemmistöosakkaina. Sehän olisi vastoin koko hallituksen ideaa sotesta, jossa julkinen sektori olisi pääasiallinen palveluntarjoaja ja järjestäjä. Hallitusohjelmassa sanotaan näin: Maakunnat tuottavat palvelut pääosin julkisina palveluina. Yksityinen ja kolmas sektori toimisivat täydentävinä palveluiden tuottajina.

Kiuru onkin sanonut, että Päijät-Hämeen yhtymässä ei toteudu poliittinen tavoite julkisen vallan omasta riittävästä palvelujen tuottamisesta.

Suomessa poliitikot ja puolueet elävät omissa kuplissaan ja äänestäjät omissaan.

Yhteys on katkennut.

Kallis sote-kupla on yksi näistä kuplista sillä erotuksella, että se on nyt puhkeamassa – lopullisesti.