Jenna Mäkelä on ollut puhumassa Veikkauksen hallintoneuvoston jäsenille eduskunnassa.

Hän on kohdannut Veikkauksen varatoimitusjohtajan Veli-Pekka Nummikosken Aamu-TV:ssä ja vielä uusintaottelussa Ylen A-Talk keskusteluohjelmassa, jota katseli liki 400 000 suomalaista.

Hän on organisoinut Pelikoneet pois kaupoista -kansalaisaloitteen, jonka puolesta hän sai puhumaan sekä Leijona-valmentaja Jukka Jalosen että taitoluistelija Kiira Korven.

Ja kun kansalaisaloite ei saavuttanut eduskuntakäsittelyyn vaadittavaa 50 000:tta allekirjoitusta, Mäkelä keräsi palasensa pettymyksen jälkeen kanveesista ja käynnisti uuden nimenkeräyksen. Kampanja ei siis ole ohi.

Mäkelä on myös aloittanut akateemiset opinnot. Sen lisäksi hän toimii monessa paikassa kokemusasiantuntijana. Tutkijat ovat ottaneet hänen näkemyksensä hyvin vastaan. Vastaanotto on ollut kannustava.

Elämäkertakirjakin on ilmestynyt. Omasta isästä on tehty tyttärestään hyvin ylpeä mies.

Mäkelä on siis sitkeä ja aikaansaava. Voi olla, että nämä samat ominaisuudet ruokkivat myös hänen peliongelmaansa ja edesauttoivat rajua velkaantumista. Siinä menivät omat rahat loppuiäksi, ja vähän muidenkin ihmisten, omien läheisten, rahoja. Velkaa on nyt 250 000 euroa.

Viimeisen vuoden aikainen käyty julkinen keskustelu velka- ja peliongelmista on ollut Mäkelälle tärkeää.

– Oma aika traaginenkin tarina on saanut merkityksen. En pysty muuttaman menneisyyttä, mutta aina kun saan viestejä ihmisiltä, jotka kokevat olleensa yksin velkaongelmiensa kanssa ja jotka ovat saaneet minun puheistani jotain apua, halaan sitä menneisyyden Jennaa.

– Kaikki voivat varmaan olla samaan mieltä siitä, ettei kenenkään pidä taloudellisten asioiden takia tehdä mitään peruuttamatonta. Sen pitäisi olla kaikkien viesti velkaongelmaisille.

Peliriippuvaisen Jenna Mäkelän mukaan Suomessa olisi päästävä eroon positiivisen pelaamisen kulttuurista. Veera Korhonen

Oivallus nimeltä nettoajattelu

Työssään peliongelmaisten ja heidän läheistensä auttajana Mäkelä opettaa nyt nettoajattelua. Keskustelu voisi mennä näin:

Mäkelä: Mitkä ovat tulosi?

Asiakas: 1 600 euroa.

Mäkelä: Paljonko on vuokrasi?

Asiakas: 650 euroa.

Mäkelä: Hyvä, se tekee sitten 950 euroa. Entä pakolliset menot, sähkö, vesi, ruoka? Ja vielä tupakka, jos poltat. Ja sitten velkojen lyhennykset läheisille. Mitä niiden jälkeen jää?

Asiakas: (Laskee hiukan.) 480 euroa.

Mäkelä: Sen verran sinulle siis jää käytettäväksi kaikkeen muuhun. Jaetaan se 30 päivällä, niin saadaan päiväbudjetti. (Laskee hiukan.) Siitä tulee 16 euroa. Sen verran sinulle jää päivässä käytettäväksi.

– Kun talouden hallinta on huonoa, vaikein on hetki, jolloin tilille pamahtaa palkka tai tuki. Miten sen saa riittämään 30 päiväksi? Mäkelä sanoo.

Hän muistuttaa, että köyhyys vaikuttaa mielialaan. Ajattelu sumenee.

– Köyhän on vaikeampaa tehdä fiksuja päätöksiä. Vaatii paljon uskoa, että pysyy tiukalla linjalla luottaen siihen, että viiden vuoden päästä asiat ovat paremmin. Sitä ajattelee, että voisinko yhtenä päivänä olla niin kuin muut ja ostaa hetkeksi hyvää fiilistä?

Jenna Mäkelä opettaa asiakkailleen nettoajattelua. Siinä ajatus on tehdä päiväbudjetti, jota ei saa ylittää. Veera Korhonen

Kolmen lapsen äiti Mäkelä itse aloitti oman uuden elämänsä peliriippuvuuden jälkeen 16 euron päiväbudjetilla.

– Rahaa ei saa käyttää etukäteen, mutta sitä saa jättää käyttämättä ja säästää. Jos on menossa vaikka ulos viikonloppuna, siihen on säästettävä. Lohdullista on, että kun hoitaa velkoja pois, päiväbudjetti ajan myötä kasvaa. Rahaa ikään kuin vapautuu.

Mäkelän mukaan nettoajattelu on toimivin malli niille, joiden talouden hallinta ei ole taitavaa.

Mäkelän mukaan nettoajattelu on toimivin malli niille, joiden talouden hallinta ei ole taitavaa. Mäkelällä se ei ollut vielä silloin, kun pelaaminen loppui.

– Olin 30-vuotias. Minulla ei ollut mitään käsitystä säästämisestä ja laskujen maksamisesta. Minulla oli täysin vääristynyt kuva rahasta. Se oli lähtötilanne. Sen lisäksi piti tietysti hoitaa myös peliongelma.

Kaaosvuodet

– Raha on aina poltellut minun taskuissani, Mäkelä sanoo.

Hän on nuorien vanhempien lapsi. Vanhemmat olivat säästäväisiä, mutta Mäkelälle jäi mieleen rahasta vain ikäviä asioita, kun sitä ei niin kamalasti ollut.

– Toisilla tämä kääntyy siihen, että säästetään, jotta raha ei koskaan loppuisi. Minulla se kääntyi siihen, että pistetään rahat menemään, kun sitä on. Siitä tuli hyvä olo.

Mäkelä kuvaa aikuistumisensa vuosia kaoottisiksi, vaikka hän oli koko ajan töissä. Sairaanhoitajan opinnot jäivät kesken, mutta hän teki silti alan töitä. Sen lisäksi hän työskenteli radiossa.

Lisää rahaa sai pelkällä tekstiviestillä – pikavipit olivat rantautuneet Suomeen.

Pelaamista Mäkelä rakasti ihan pienestä tytöstä lähtien. Se oli hauskaa ja jännää, eikä lapsi tajunnut, että kone otti paljon enemmän kuin antoi.

Pelaaminen riistäytyi käsistä, kun hän 25-vuotiaana odotti toista lastaan. Pian hän oli korviaan myöten sydäntä särkevissä veloissa. Hän oli ottanut pikavippejä myös läheistensä nimiin. Se oli pahinta. Ahdistuneimmillaan Mäkelä yritti itsemurhaa.

Käänne tapahtui, kun kolmas lapsi syntyi. Hänellä todettiin näkövamma.

– Kävin itseni kanssa sellaisen keskustelun, että minulla on nyt lapsi, joka ei mahdollisesti näe koskaan. Ja lapsella on äiti, joka ei näe, koska ei halua tai sanoo, että ei halua nähdä.

Puoliso, kuopuksen isä, tuki. Apua lähdettiin hakemaan yhdessä. Toipuminen käynnistyi.

Tänä päivänä kuopus on normaalissa päiväkodissa ja pärjää hienosti. Äidistä taas on tullut sen verran kova taloudenpitäjä, että hän uskaltaa jo käyttää pankkikorttia. Niille, joille numerot ja tilin saldo eivät hahmotu, hän suosittelee käteistä.

Mäkelältä kysytään usein, miten hän on niin peloton. Hän sanoo, että vastaus on karski.

– Kun on käynyt lähellä kuolemaa, ei enää pelkää niin paljon. Asiat järjestyvät jollakin tavalla. Kamalinta on, että rahahuolet syövät ihmisen identiteetin ja elämänhalun. Sitä vastaan yritän puhua. Elämää on ulosotossa ja ulosoton jälkeenkin.

Ulosotto uudistettava

Ulosottolaissa Mäkelä sen sijaan haluaisi nähdä muutoksia. Nykyinen järjestelmä estää ulosotossa olevaa säästämästä, mikä vaikeuttaa taloudenhallintaa. Sen oppiminen olisi tärkeää tulevaisuutta silmällä pitäen, ja säästäminen voisi olla motivoivaakin.

– Kaikilla pitäisi olla mahdollisuus säästää puskuri pahan päivän varalle, Mäkelä sanoo.

Sopiva summa voisi olla kolme kertaa ulosoton suojaosuus, suhteutettuna velan määrään. Jos velkaa on vähän, summa olisi pienempi. Pahan päivän varalla voisi ostaa esimerkiksi hajonneen pesukoneen tilalle uuden. Rikastumisesta ei ole kyse.

– Velkojien oikeuksia täytyy tietysti valvoa: ei voi olla niin, että minulla olisi 20 000 euroa rahaa, enkä maksaisi velkoja.

Kaikilla pitäisi olla mahdollisuus säästää puskuri pahan päivän varalle.

Jenna Mäkelä teki ensin töitä vapaaehtoisena kokemusasiantuntijana ja lunasti siten työpaikkansa. Veera Korhonen

Ulosoton suojaosaa Mäkelä pitää kohtuullisena. Ulosoton suojaosalla tarkoitetaan sitä summaa, jonka tuloistaan saa pitää, ennen kuin vouti ottaa tuloista sen, mikä velkojille kuuluu. Se on kolmasosa suojaosan yli menevistä tuloista. Suojaosa riippuu elätettävien määrästä.

Mäkelä pohtii tällaisia kysymyksiä paljon. Yhteiskunnallinen herätys kuuluu sanojen välissä. Hän seuraa aktiivisesti ministeriöiden ja muiden toimijoiden ratkaisuja, jotka liittyvät pelaamiseen ja velkaantumiseen.

Hän tekee paljon töitä myös omien ajatustensa kanssa.

– Elämä on hyvää, mutta en ole saavuttanut mitään zen-tilaa. Kamppailen yhä anteeksiannon kanssa. Ehkä sitten kun saan yliopistotutkinnon, voin ajatella, että Jenna on maksanut velkansa Jennalle takaisin.

Jenna Mäkelä työskentelee Porin Perusturvassa rahapeliriippuvuuden kokemusasiantuntijana.