miercuri, 30 ianuarie 2013, 1:05

UPDATE: Costin Ștucan și Decebal Rădulescu completează povestea din interior a investigației Loteria.

George Copos a fost condamnat ieri la 4 ani de închisoare cu executare în dosarul Loteria 1. Justiţia l-a trimis în judecată în 2006 și cazul nu e încă terminat. Patronul Rapidului e nevinovat pînă cînd Înalta Curte, ultima instanţă, va da o sentinţă definitivă. Tot 4 ani a primit Nicolae Cristea, atotputernicul director al Loteriei Romane.

Presa a scris despre afacerile dintre Copos și Loterie încă din anul 2000.

Eram la ProSport pe atunci și au fost cei mai grei ani de investigaţie din viaţa mea de jurnalist. Alături de mai mulţi colegi, Rădulescu, Ștucan, Mărgărit, Geantă și alţii, publicam într-o Românie total opacă, în care instituţiile statului îţi ascundeau informaţiile, încercau să te timoreze și te turnau la patron.

George Copos lua bani de la Loteria Română, pentru clubul Rapid sau Ana Electronic, prin diverse forme, de la publicitate pe stadionul Giulești, pe care nu-l deținea, pînă la vînzarea de televizoare supraevaluate pentru premiile Loteriei.

Cînd și-a dat seama că ziarul îi expune afacerile, Copos s-a enervat teribil căci investigaţia jurnalistică l-a urmărit ani în șir și, pînă la urmă, Parchetul a deschis un dosar. M-a dat și în judecată la un moment dat pentru că l-am calomniat referitor la dosarul Loteria și a pierdut.

Păstrez motivaţia judecătoarei, în care dă cîștig jurnalistului “pentru că dreptul societăţii la informare e mai important decît dreptul statului la siguranţă”. Incredibilă argumentaţie pentru România!

Sînt mai multe amintiri despre felul în care s-a pornit dosarul Loteria. Poate că e cazul să dezvălui cîte ceva.

Vizita de neuitat în cabinetul lui Mihai Tănăsescu

1. Alături de Copos, directorul Loteriei, Nicolae Cristea, a făcut un lobby aprig și soios în toate zonele posibile ca să stopeze investigaţia. La un moment dat, am obţinut ceea ce credeam că e un interviu cu Mihai Tănăsescu, ministrul de finanţe din Guvernul Năstase. Tănăsescu răspundea de Loterie.

Am intrat în biroul ministrului și acesta s-a comportat cu o obtuzitate pe care nu o voi uita niciodată. A refuzat interviul, mă chemase, de fapt, ca să ne certe și să ne avertizeze că nu e în regulă ce facem. Tănăsescu avea o relaţie apropiată cu Adrian Sârbu și n-a uitat să amintească asta. I-am spus că noi ne facem treaba și că, indiferent dacă ne crede sau nu, restul nu ne interesează.

După 13 ani, iată că justiţia dă dreptate pîrliţilor de jurnaliști și nu emeritului finanţist, refugiat azi în elita unde se fac jocurile lumii și de unde ne trimite, cînd și cînd, lumina albă a soluţiilor austere.

O spun cu amărăciune și fără dorinţa revanșei. Toţi ne-am schimbat de atunci, vremea a trecut, dar exact așa s-a comportat Mihai Tănăsescu cînd afacerile dintre Copos și Loterie nu erau dezvăluite decît în paginile de ziar.

Poate că azi Tănăsescu e altfel, dar poate că nici Copos n-ar mai fi fost condamnat acum dacă se stopau mai devreme lucrurile, înainte să se ajungă la contractele dovedite penale din 2004.

Reverență pentru concurentul George Lăcătuș

2. Nu doar ProSport, ci mai multe ziare au scris despre afacerile Loteriei. Era vremea în care ziarele concurau, umăr la umăr, pe frontul dezvăluirilor.

România liberă, Cotidianul și, ulterior, Gazeta, sînt publicațiile care n-au abandonat ani în șir subiectul. Practic, de prin 2000 s-a scris un deceniu neîntrerupt!

Noi am continuat la Gazetă, din 2003, cînd am ajuns aici.

Ca să fiu exact pînă la capăt, înainte de 2003, Gazeta deținută de Dan Voiculescu tipărea contraanchete, finanțate de Loterie, împotriva ProSport, României Libere și Cotidianului.

George Copos și Dan Voiculescu aveau o relație strînsă. Voiculescu avea să-l facă pe Copos și vicepremier, primul din istoria postdecembristă României care a demisionat în fața unor acuzații de corupție la cererea explicită a partenerilor europeni.

Dar asta avea să fie mai tîrziu. Pe frontul fragil al dezvăluirilor din România de dinainte de aderarea la UE, George Lăcătuș era jurnalistul cu care concuram cel mai tare și care, în multe situaţii, ne lua faţa cu informații. Acum e la Evenimentul zilei. Fără acea competiţie de breaslă sînt convins că dosarul nu s-ar fi impus pe agenda opiniei publice.

Presiuni la patron

3. Sunat apoape zilnic de politicieni, Adrian Sârbu, patronul ProSport, a încercat în cîteva rînduri să intervină. Duelurile verbale au fost dintre noi au fost crunte, neplăcute pentru amîndoi, patron și ziarist. Eu vorbeam în citate de presă, el mă ironiza cu umorul său devastator, care te face să rîzi singur de tine, ca prostul. Dar, în fond, conflictul creștea.

În toamna lui 2002, atmosfera devenise insuportabilă. Ioaniţoaia media cît putea relația, mereu ne-a ţinut spatele.

Ancheta mergea înainte în ziar, Loteria presa, Cristea băga bani în ziarele lui Dan Voiculescu, care îi era prieten, Copos striga și meciurile noastre cu Sârbu se îndesiseră.

Într-o după-amiază de iarna timpurie a lui 2002, Sârbu m-a chemat și mi-a spus că așa nu se mai poate și că, din cauza încăpăţînării mele, “voi, ăștia de la ProSport, vă pișaţi pe interesele întregii organizaţii!”, e silit să renunţe la ziar. ”Îl vînd”, a zis. Știu că n-am dormit toată noaptea, era incredibil cum îmi punea în cîrcă o asemenea decizie, lucram de aproape 6 ani pentru el, mi s-a făcut rău.

După o săptămînă cruntă am aflat adevărul: Sârbu avea o datorie mare la Ţiriac și era în conflict cu acţionarii CME, Ringier dorea să cumpere ProSport și, cu acele milioane de euro, Sârbu îl împăca pe Ţiriac și își proteja acţiunile de la ProTV. Așa a și procedat, era dreptul său, investise în ziar. Doar că mă responsabilizase printr-un șiretlic cinic.

Cînd Sârbu n-a fost în regulă

Sârbu nu a avut curajul să-mi spună în față care-i motivul real al vînzării ProSport și a căutat pretextul scandalului infinit din cazul Loteria. O perioadă am fost fizic și psihic epuizat. Simţeam că nu meritam asta. Era și vina mea. Suprainterpretam. Cu siguranţă aveam un ego disproporţionat.

Abia apoi am aflat că investigaţia Loteria e doar un pretext folosit de patron ca să explice o vînzare a ziarului, vînzare forțată chiar și pentru el. Adevărul e că pînă și Adrian Năstase îl presa pe Sârbu și avea și mijloace avînd în vedere datoriile la stat ale companiilor acestuia.

Dar nu dosarul Loteria a fost motivul vînzării. Ani de zile Sârbu l-a detestat pe Țiriac pentru că a socotit că l-a obligat să vîndă ProSport, produsul său cel mai valoros de atunci.

Poate că, la un moment dat, se va scrie însă și povestea adevărată a lui Adrian Sârbu, așa cum a fost, cu bunele și relele sale. „Vezi că Steve Jobs n-a existat ca înger. Adevăratul respect e să-l descrii așa cum a trăit, cu marile sale umbre”, i-a spus soţia șefului lui Apple ziaristului care îi scria biografia.

Atunci, în toamna lui 2002, s-a consumat unul dintre momentele în care Adrian Sârbu n-a fost în regulă. Recunosc, cu mine, ca jurnalist, nu s-a întîmplat de prea multe ori. Dar atunci așa a fost și nici un detaliu nu e exagerat sau romanțat.

Asta ca să vedeţi cît de puternici erau condamnaţii de azi din cazul Loteria, ce acces aveau la pîrghiile statului și ce presiuni puneau pe media, pe oameni, pe oricine. De justiție ce să mai vorbim. A trecut un cincinal ca să înceapă cercetările!

Și a fost nevoie de mai bine de un deceniu ca invulnerabilii de atunci să-și ia înfățișarea de victime de astăzi! Într-un fel, România s-a schimbat pentru totdeauna.

CE S-A ÎNTÎMPLAT ÎN CAZUL LOTERIA

→ În cazul Loteria 1, Judecătoria sectorului 2 a reținut acuza procurorilor potrivit cărora George Copos a vîndut spații comerciale Loteriei Române și a contabilizat mai puțini bani decît a primit de fapt. Statul ar fi fost prejudiciat cu 1 milion de euro.

→ Faptele datează din 2004, dar afacerile lui Copos cu Loteria au început mult mai devreme, la finalul anilor ’90, atît prin clubul Rapid, cît și prin Ana Electronic.

→ Presa a scris repetat despre relația privilegiată dintre George Copos și Nicolae Cristea, directorul de atunci al Loteriei, care a dat sume mari de bani clubului de fotbal sau societăților patronate de Copos. Procurorii au consemnat asta. “În rechizitoriu se arăta că Nicolae Cristea – fost director general și președinte al Consiliului de Administrație în cadrul Companiei Naționale Loteria Română (CNLR) – a plătit 800.000 de dolari clubului de fotbal Rapid, ca sponsorizări și publicitate, în perioada 1996-1999”, scrie Mediafax.

→ “În plus, în 2002, Loteria Națională a închiriat pentru cinci ani, de la clubul Rapid, un panou publicitar în afara stadionului Giulești pentru suma de 175.000 de dolari pe an, preț de patru ori mai mare decât cel al pieței, susțin procurorii. În privința acestor sponsorizări, procurorii au menționat, în dosar, că nu au dispus începerea anchetei, ci doar au vrut să sublinieze relațiile strânse dintre Copos și Cristea”, mai relatează agenția de presă.

→ Decizia de ieri a instanței, 4 ani cu executare pentru Copos, poate fi atacată atît la Apel, cît și la Înalta Curte.