Romania 5%

Pentru prima dată în istoria economiei româneşti, contribuţia serviciilor de informaţii şi comunicaţii la creşterea economică a depăşit-o pe cea a agriculturii şi pe cea a construcţiilor. Aceasta înseamnă că IT&C poate deveni o locomotivă pentru economia românească, cu toate că ponderea sa în PIB este la doar 6%.

În 2014, a anunţat Statistica, creşterea PIB de 2,9% faţă de anul anterior s-a bazat pe industrie, cu o contribuţie la creştere de 0,9% şi o pondere de 24% la formarea PIB, şi pe informaţii şi comunicaţii, cu o contribuţie de 0,6% la creşterea PIB şi o pondere de 6% la formarea acestuia.

Aceste date arată că România are nevoie neîntârziat de un plan de accelerare a creşterii economice la peste 5% pe an care să se bazeze în primul rând pe IT. Nu mai avem nici timp, nici bani să investim în capacităţi industriale, adică în sectorul secundar al economiei, ci suntem forţaţi să trecem într-o generaţie direct de la agricultură şi exploatare de resurse – adică sectorul primar – la servicii cu valoare mare adăugată – IT şi telecom, adică sectorul terţiar.

Este exact cazul multor familii de fermieri din România unde copiii fac şcoli de programare sau ajung să devină antreprenori în IT. Avantajul uriaş este că pentru matematică şi informatică spre deosebire de fizică, chimie sau biologie nu sunt necesare laboratoare cu echipament sofisticat, ci sunt suficiente caietele studenţeşti, creta şi tabla, computerul şi conexiunea (rapidă) la internet.

Spre norocul ei, România le are. Suntem ţara cu cel mai rapid internet din Europa de Est, iar Bucureştiul candidează la oraşul cu cele mai performante conexiuni la web din Europa.

Competiţia a asigurat-o o infrastructură telecom de înalte standarde, iar şcolile româneşti încă reuşesc să livreze pe piaţă informaticieni buni. Un program naţional de accelerare a dezvoltării acestui sector în următorii zece ani, de multiplicare cu zece a numărului de absolvenţi de IT&C este singura şansă de dezvoltare a României. Ziarul Financiar a lansat această propunere în cadrul programului România 5% şi iată că statistica ne confirmă că aceasta este într-adevăr o şansă pentru economia românească.

În urmă cu zece ani, părea o utopie. Astăzi însă discutăm cu cifrele pe masă. Valoarea adăugată brută în informaţii şi comunicaţii s-a ridicat anul trecut la 40 mld. lei, faţă de 32 mld. lei în agricultură şi 42 mld. lei în construcţii.

Valoarea adăugată brută este „tortul“ din care se înfruptă acţionarii, salariaţii şi statul în fiecare an. Valoarea adăugată brută, care împreună cu impozitele nete pe produs dă PIB-ul de care se vorbeşte în fiecare zi, reprezintă diferenţa dintre bunurile şi serviciile produse într-un an (output) şi consumul intermediar (input) - materia primă şi energia consumată pentru producţia acestora.

Cu cât diferenţa dintre „output“ şi „input“ este mai mare, cu atât valoarea adăugată brută este mai mare, deci cu atât sectorul economic respectiv produce mai mult profit şi salarii. Din acest punct de vedere, exact cum bunul simţ ne arată, valoarea adăugată în IT&C este 55% din producţia finală faţă de 36% în construcţii şi 46% în agricultură.

Cu alte cuvinte, chiar dacă producţia finală în construcţii este aproape dublă faţă de cea din IT&C, iată că valoarea adăugată este aproximativ egală în cele două sectoare ale economiei. Cu cât există mai multe sectoare economice cu valoare adăugată înaltă în economie, cu atât profiturile şi salariile sunt mai mari, deci economia este mai prosperă.

Nu sunt încă disponibile date privind ponderea valorii adăugate în producţie pentru 2014, însă ultimele date pentru 2012, publicate în cea mai recentă ediţie a Anuarului Statistic al României, arată că producţia în agricultură a fost în 2012 de

60 mld. lei, iar valoarea adăugată de 28 mld. lei, adică o pondere de 46% (vezi tabelul alăturat).

Construcţiile au avut o producţie de 137 mld. lei în 2012, dar o valoare adăugată de doar 50 mld. lei, deci o pondere de numai 36%, în timp ce sectorul IT&C a avut o producţie de 49 mld. lei şi o valoare adăugată de 27 mld. lei, deci o pondere de 55%.

La rândul său, în cadrul sectorului de IT&C, care cuprinde activităţi de editare, de producţie cinematografică, de telecom şi de servicii informatice, cea mai mare valoare adăugată o are producţia de servicii informatice: o pondere de 66% din producţia de 24 mld. lei. Între timp, valoarea adăugată brută din IT&C a crescut în 2014 la 40 mld.. lei, deci în creştere cu 50% în doi ani.

Puţine sectoare economice mai au o asemenea pondere a valorii adăugate brute şi o asemenea dinamică. Spre exemplu, comerţul cu amănuntul are o valoare adăugată de 40% din producţia finală, iar din ce în ce mai importanta industrie a mijloacelor de transport are o valoare adăugată brută de doar 24%. De ce? Pentru că pur şi simplu în cazul fabricilor de echipamente auto sunt importate diverse componente, iar muncitorii nu fac decât să le asambleze.

Miza României este să atragă cât mai multe investiţii precum Oracle, Amazon sau, de ce nu, Google pentru a propune nu lucrul la bandă, ci lucrul la computer. Bineînţeles că există deja discuţii privind lupta pe resursele umane între companiile locale care încearcă să-şi construiască branduri proprii şi multinaţionale. Însă ecosistemul creat prin intrarea locală a câtor mai mulţi giganţi din IT va fi răsplătită în cele din urmă.

Astăzi 80.000 de oameni care lucrează în informaţii şi telecomunicaţii produc cât 300.000 din construcţii şi 3 milioane în agricultură. Cu un milion de informaticieni, România e salvată.