În Timișoara, duminică a fost o furtună groaznică. În zona de vest a țării au murit opt oameni și au fost avariate acoperișuri, mașini și copaci. Pentru că presa locală, alarmistă și iubitoare de clickbait, sufla în goarnă cu titluri precum „capcane mortale pentru copii" și „din nou furtună la Timișoara", oamenii și-au dat seama, neisterizați, că arborii nu se vor ciopârți și stivui singuri. Așa că s-au pus pe organizat. După ce au văzut că nu mai vine nimic, persoane aleatorii de pe internet au organizat două acțiuni diferite prin care cetățenii erau invitați în stradă, cu drujbe, mănuși și haine de muncă.

Fotografii de Manuela Manda

Ajung în Parcul Copiilor. Mă iau după sunetul ascuțit și monoton al drujbelor. Mergeau vreo trei simultan. Întâlnesc laolaltă ultrași, neveste și copii, yoghini, activiști locali sau membrii marcanți ai societății civile, pe unu' cu tricou „Salvați Roșia Montană", gay, oameni de dreapta. Nu contează. Pentru niște ore, barierele dintre ei erau către cer. Un tip din peluză îmi povestește că a ieșit și cu o zi în urmă, dar „eram doar zece și la sfârșit ne-a invitat cineva din PNL la o bere. «Du-te, mă, de-aici», i-am zis, «eu n-am venit aici pentru a lucra pe bani, mai ales pe-ai lu' Robu!»".

Citește și: Reacțiile românilor panicați de furtuna din București îți arată de ce Dumnezeu ne urăște

Miroase a benzină și-a salcie crudă. Niște copii se apleacă asupra unui drujbar și-l întreabă șod: „Omule, ce faci?". După câteva secunde, reporterii Digi24 se apleacă și ei, întind către el microfonul și remarcă „Văd că ești foarte dotat! Cum de ai venit aici să faci treabă?". Dume jurnalistice de agățat cetățeni la reportaj. Vorbesc și eu cu o tipă care pare organizatoare. Zice că-i responsabilă cu anti-ploaia.

„Chiar dacă nu sunt timișoreancă, iubesc orașul în care locuiesc. L-am ales pentru că e frumos și vreau să rămână în continuare așa, de-aia am creat evenimentul. Sunt din Chișinău.", spune Marisha cu un zâmbet larg pe buze.

La fel ca în cazul bucureștencei care a spus nu abuzurilor primăriei față de comunitatea biciclistă bănățeană, mândria patrioților locali e zdruncinată pentru a multa oară.

Citește și: Cei mai tari artiști din lume își expun operele în casele părăsite din Timișoara

Ajunge și un tip cu echipament complet: cască, ochelari de protecție, vestă reflectorizantă plus mănuși. E luat la mișto colegial, „stai să vezi ce treabă facem acum". La o adică, omul chiar s-a gândit bine: niciunul dintre restul participanților nu era echipat cum trebuie. Ar fi fost aiurea să mergi la o acțiune de genul ăsta și să te orbească o așchie.

Autorul cu trufe

La un moment dat, o corporatistă pe bicicletă aduce cu ea niște cutii cu trufe din ciocolată, stresată că n-a ajuns la timp. Fiecare brigadă primește câte una. Mă duc să distribui bunurile la toată lumea. O mămică își cheamă fetița, care vine în pas alert și neglijent. „Hai, mă, mami, fix acuma te împiedici și tu?".

Eram, practic, o echipă de furnici, unde fiecare părticică își știa rolul, fără să trebuiască să comunice verbal una cu cealaltă. Regulile erau stabilite, nimeni nu punea întrebări. Erai și făceai.