Utilfredsheden med miljø- og fødevareminister Esben Lunde Larsen (V) breder sig tilsyneladende i Folketinget efter afsløringerne af Miljø- og Fødevareministeriets dobbeltspil i sagen om fiskeripakken og de såkaldte kvotekonger.

Formand for Folketingets miljø- og fødevareudvalg, Pia Adelsteen (DF), har forståelse for, hvis et flertal erklærer mistillid til Esben Lunde Larsen. Enhedslisten har kaldt ministeren i samråd. Og Socialdemokratiet forlanger et klart svar på, om ministeren selv har bestilt et omstridt strateginotat udarbejdet af embedsfolkene i Miljø- og Fødevareministeriet.

Reaktionerne kommer, efter at Berlingske i den digitale fortælling »Kvoter, konger og kumpaner« har afdækket, hvordan Esben Lunde Larsens embedsmænd i januar i år lagde detaljerede strategier for, hvordan man kunne skabe slør om en fiskeripakke, på et tidspunkt hvor embedsmændene ellers skulle føre samme pakke ud i livet. Afdækningen viser også, at Esben Lunde Larsens tilbageholdelse af oplysninger for Folketinget har været mere systematisk og bevidst end hidtil kendt.

»Denne sag efterlader ikke ministeren i et godt lys,« siger Pia Adelsteen fra Dansk Folkeparti.

»Måske er det hamrende irriterende for en minister, at et flertal vil noget andet, men sådan er demokratiet. Ministeren blæser på folketingsflertallet, og det er helt grotesk, at ministeren ikke respekterer et flertal i Folketinget. Det skal man som minister. Længere er den ikke.«

Dansk Folkepartis fiskeriordfører, Ib Poulsen, har sagt, at han aldrig kommer til at acceptere, at en minister bruger sine embedsmænd »til at påvirke andre folkevalgte på den svinske måde.«

Og Socialdemokratiets Simon Kollerup har efter de nye afsløringer sagt, at hans tillid til ministeren kan ligge på »et helt uholdbart lille sted.«

På spørgsmålet, om dette er en holdbar situation, svarer formanden for miljø- og fødevareudvalget, Pia Adelsteen:

»Nej, det er ikke holdbart.«

Er tiden ved at løbe ud for ministeren?

»Ja. Men det kan jeg ikke afgøre som formand. Men jeg vil sige det sådan, at jeg godt kan forstå, hvis de politikere, der har siddet med i forhandlingerne, har denne holdning: Nu stopper festen. Ministeren har allerede fået en næse, og bliver vi ved med bare at give næser, begynder folk at grine ad os,« siger Pia Adelsteen.

I foråret fik Esben Lunde Larsen usædvanlig hård kritik i samme sag af Folketinget – en såkaldt næse – for at have tilbageholdt oplysninger for lovgiverne om, hvordan man kan gribe ind over for kvotekongerne. Dengang undskyldte ministeren eftertrykkeligt. Sagen udspringer af, at et flertal i Folketinget i december 2016 indgik en fiskeriaftale på 25 punkter uden om regeringen. Herefter opstod den særegne situation, at Miljø- og Fødevareministeriets embedsmænd skulle gøre en politisk pakke til virkelighed, selv om deres politiske chef var uden indflydelse. Berlingske har netop afdækket, hvordan embedsmændene planlagde, hvordan man kunne udnytte kritik af fiskeriaftalen til at give styringen af pakken tilbage til ministeren. Efter de seneste afsløringer har Ib Poulsen sagt, at hans tillid til ministeren kan ligge på et lille sted. Torsdag vendte han sagen med Dansk Folkepartis ledelse.

»Og vi er enige om, at det er en meget, meget alvorlig sag. Som jeg har sagt: To gule kort er lig et rødt,« siger Ib Poulsen.

DF-ledelsen var torsdag meget kortfattet om situationen.

»Vi har med interesse læst historien i Berlingske, og nu må vi se, hvad der videre skal ske,« siger medlem af partiets ledelse Søren Espersen.

Enhedslisten har netop indkaldt Esben Lunde Larsen i samråd om sagen.

Det fremgår af sagens akter, at ministeren godkendte det omstridte strategipapir om at bringe ministeren ind i forhandlingerne.

Socialdemokratiets Simon Kollerup vil have klart svar på, om ministeren selv bestilte strateginotatet dateret den 19. januar i år.

»I så fald står han med et usandsynligt stort forklaringsproblem,« siger Simon Kollerup.

I de interne strategipapirer fra ministeriet er Danmarks Fiskeriforening Producent Organisation nævnt flere gange som en del af ministeriets strategi til at presse fiskeripakken. Dette har affødt politisk kritik.

»Jeg vil gerne understrege, at vi på ingen måde og på intet tidspunkt har haft en koordinerende rolle,« fastslår Svend-Erik Andersen, formand for fiskeriforeningen.

Folketingsmedlem Rasmus Jarlov (K) sad med til de forhandlinger om fiskeriet i efteråret 2016, som senere endte med, at et flertal gik uden om regeringen.

»Jeg kan bekræfte, at Ib Poulsen flere gange spurgte til forslag til at bekæmpe kvotekonger, men at han ikke fik meget. Men jeg vil ikke udtale mig om embedsførelsen. Det er en meget, meget betændt sag, jeg ikke har lyst til at blande mig i,« siger Rasmus Jarlov.

Det har ikke været muligt at få en kommentar fra Esben Lunde Larsen, og Miljø- og Fødevareministeriet har ikke ønsket at oplyse, hvem der bestilte det omstridte notat.

Men Miljø- og Fødevareministeriets departementschef, Henrik Studsgaard, skriver til Berlingske, at en »beretning fra et udvalg i Folketinget ikke er en ordre til en minister, som skal følges.«

»Men selvfølgelig vil en regering til hver en tid være meget optaget af, hvad et flertal i Folketinget ønsker,« skriver han.

Departementschefen kalder implementeringen af fiskeripakken for en usædvanlig situation og henviser til, at aftalen ikke kunne implementeres en-til-en:

»Så der var brug for, at alle fik sat sig omkring et bord og fik aftalt, hvordan fiskeriaftalen skulle føres ud i livet. Det er også grunden til, at kontorchefen giver ministeren råd til, hvordan dette kan fremmes - og ikke som anført råd om, hvordan fiskeriaftalen kan modarbejdes,« skriver Henrik Studsgaard med reference til den kontorchef, der udfærdigede strateginotatet.

Forskningschef ved Danmarks Medie- og Journalisthøjskole Roger Buch lægger vægt på, at embedsværket har vide muligheder for at rådgive ministeren om de strategiske og politiske overvejelser, men at de ikke kan medvirke til at lægge en strategi for at forhindre, at en folketingsbeslutning føres ud i livet.

Han har læst Berlingskes onlinefortælling og mener, at sagen blotlægger et demokratisk problem, hvor Folketinget har svært ved at gennemføre politik, når aftalerne bliver indgået uden om regeringen.

»Reelt viser sagen, at ministeriet og ministeren sidder så tungt på oplysningerne, at de har meget vide muligheder for at bremse implementeringen af de beslutninger, som Folketinget vedtager. Det er et demokratisk problem,« siger Roger Buch.

Forskningschefen understreger, at det er i strid med ministeransvarlighedsloven at tilbageholde oplysninger, som Folketinget efterspørger.

Læs hele Henrik Studsgaards indlæg:

Læs mere fra Berlingskes gravegruppe her.