Vocile potrivnice protestelor antiguvernamentale, care au pus stăpânire pe România, au lansat în spaţiul public o ipoteză perfidă, menită să-i înspăimânte pe cei care susţin Justiţia în stradă, în frig, şi să-i determine să stea „liniştiţi la locurili lor”. Manipularea insuficient cizelată, grosieră chiar, sună cam aşa: protestatarii fac inconştient jocurile Rusiei, care ar profita din plin de destabilizarea situaţiei politico-sociale din România.

Există, desigur, şi varianta „hardcore” , izvorâtă din cele mai ascunse cotloane ale securismului mioritic de rit vechi, de dinainte de '89. Teoria apocaliptică este următoarea: „România este în pericol iminent de dezmembrare. Ungurii ne vor lua Ardealul, Moldova va fi alipită Basarabiei, prin decizia discreţionară a Moscovei, iar România va rămâne doar cu Muntenia”. Asta merită, însă, o discuţie separată, eventual monitorizată de personal de specialitate.

„Geopoliticienii de vodevil” nu se încurcă în detalii. Rolul lor este de a disemina un mesaj pe cât de simplu, pe atât de simplist: dacă ieşi în stradă să scandezi împotriva hoţilor din politică, care vor să legifereze corupţia generalizată, eşti un biet „idiot util” al lui Vladimir Putin.

Fiind lipsit de orice subtilitate intelectuală, mesajul este foarte uşor de demontat. Este aberant să-ţi imaginezi că un protest amplu, care atinge straturi profunde ale societăţii româneşti, schimbă mentalităţi, militează pentru întărirea domniei legii, pentru consolidarea statului de drept, ar servi intereselor geostrategice ale Moscovei. Mai degrabă, le afectează. Corupţia politicienilor este pârghia prin care Rusia îşi conservă influenţa în ţările de sub fosta Cortină de Fier, este principalul instrument de soft power şi, probabil, cel mai eficient. Scopul lui Vladimir Putin este ucrainizarea României, nu modernizarea, occidentalizarea ei.

Adevărul este că protestele din România aduc mai degrabă prejudicii Rusiei, decât beneficii. Poate de aceea reacţia Ministerului rus de Externe faţă de evenimentele din ţara noastră a fost destul reţinută, nu provocatoare. Dintr-un comunicat de presă, opinia publică din România a aflat că Rusia, "ca şi în cazul majorităţii statelor vecine ale României, urmăreşte cu atenţie evoluţia evenimentelor din Capitală şi celelalte oraşe ale ţării”. Desigur, diplomaţii ruşi au strecurat şi câteva şopârle clasice, pentru a amplifica ideea de destabilizare a situaţiei interne. Ei insistă pe „caracterul antagonist al manifestaţiilor de protest”, aluzie la faptul că există proteste şi în faţa Palatului Cotroceni, care, chipurile, “trezesc îngrijorare". Dulce ipocrizie... MAE rus se declară apoi convins că “tensiunile manifestate în stradă vor fi până la urmă aplanate cu succes”. Nu pare deloc o ironie. În final, politicienilor români li se atrage atenţia că „s-au dedat, în ultimii ani, prea mult construcţiei imaginii false a unui inamic - Rusia, recurgând în permanență la retorică rusofobă, scăpând din atenţie problemele acute ale propriei ţări”. Dar asta e propagandă pură!

Poate că Rusia câştigă de pe urma faptului că protestele îi încurajează pe politicienii români să pună piedici Justiţiei, lucru care poate duce la amplificarea corupţiei. Cel mai mare prejudiciu adus însă Moscovei este faptul că protestatarii resping nu doar corupţia, ci şi populismul autoritar, antieuropenismul, euro-scepticismul. Într-un cuvânt, iliberalismul ce a făcut furori în Ungaria şi Cehia şi i-a permis lui Putin să-şi extindă influenţa asupra lor.

Acesta este motivul pentru care protestele sunt atât de lăudate în presa europeană şi, în special, în cea americană. „New York Times” a publicat un articol pe tema protestelor în limba română, o decizie editorială extrem de rară. „Washington Post” a dedicat un editorial situaţiei din România. De ce au reacţionat aşa marii comentatori occidentali de politică externă? Simplu. Pentru că protestele de la Bucureşti lovesc năprasnic în interesele regionale ale Rusiei. Pentru că atitudinea românilor este considerată un semn că proiectul european poate supravieţui, într-o perioadă în care disoluţia UE este un pericol iminent.