L. Dragnea, președinte al partidului de guvernământ din România:

„Am avut informații, am fost amenințat cu moartea. Am avut o tentativă de asasinare anul trecut, în aprilie. Au venit 4 străini, au stat la Athénée Palace, au stat trei săptămâni aici, am scăpat. Au ajuns în preajma mea. Suntem într-un stat parțial paralel mafiot. I-a plătit un om foarte celebru în lume. Soroș? Nu eu mă gândesc la el, el se gândește la mine”.

L. Dragnea este primul șef al Partidului care coboară dincolo de Iliescu, Ceaușescu și Gheorghiu-Dej. Nici Dej, nici Ceaușescu, nici Iliescu nu au pretins, atunci când au ordonat represalii armate împotriva civililor, că era cât p-aci ca ei să fie omorâți de un comando de killeri.

Dincolo este I.V. Stalin, care asta făcea o dată la câteva luni. Erau descoperite comploturi americane, englezești, evreiești, cu sprijinul cozilor de topor din țară, țintind uciderea generalissim-ului. După care urmau persecuții și deportări în masă.

În ultimii săi ani, Stalin dădea semne clinice de demență. În cazul lui L. Dragnea, mă întreb: mai au rost întrebări raționale cu privire la ce debitează? Cum ar fi: de ce a tăcut un an și ceva până să spună că s-a încercat asasinarea sa? De ce respectivii, dacă știa câți erau, unde au fost cazați și cine i-a plătit, n-au fost arestați de poliția lui Carmen Dan? De ce era nevoie de 4, unul ținea pușca, unul îi făcea lui Dragnea „Păsărica!”, altul apăsa pe trăgaci și ultimul aduna cartușele de pe jos? Oare George Soros știe cine este și cum se pronunță numele acestui man din Teleorman?

Nu rămâne, de fapt, decât o singură întrebare de pus? Ce este mai mare, tupeul lui L. Dragnea sau prostia celor care îl mai cred?