Kao odgovor na barikade meštana koji se protive dolasku izbeglica iz Afrike i Azije u njihov komšiluk, četvoro Valjevaca se samoorganizovalo na društvenim mrežama, za dva dana prikupilo puna dva automobila garderobe i hrane i urgentnu pomoć isporučilo za više od 300 azilanata u Bogovađi i Vračeviću.

U Bogovađi je smešteno 60 žena i 20 dece

Nataša Perišić, Dunja Živanović, Dušan Perić i Srđan Badrić nisu želeli da sede skrštenih ruku dok se tridesetak kilometara od njihovih domova ljudi koji su prevalili hiljade kilometara u bekstvu od rata i bede smrzavaju u šumi. Četvoro Valjevaca se organizovalo na društvenim mrežama i za tili čas su iz svojih domova, od prijatelja i poznanika, napunili dva automobila sa 15 džakova garderobe i obuće, uz pakete sa krompirom, pirinčem, ajvarom, džemom, čajevima i kafom, testeninama, mlekom i slatkišima...

Zaputili su se u Bogovađu i Vračević, sela koja su odlukom države postala najveći kampovi u Srbiji za privremeni smeštaj izbeglica iz zemalja od Maroka do Mjanmara, što se tamošnjim meštanima, pokazale su barikade poslednjih dana, nikako ne sviđa.

- Očajni ljudi, bosi i loše obučeni, pobegli od rata, radikalnih talibana ili siromaštva, bore se za komad odeće i malo toplote, očekuju od tebe pomoć ili malo nade koju ne možeš da im pružiš. Dovezli smo pun automobil stvari koje će im uprava centra podeliti, ali to je ništa u poređenju sa onim što im je potrebno - prepričava Dušan susret sa nevoljnicima u Bogovađi, gde je od 170 azilanata pod krovom nekadašnjeg odmarališta Crvenog krsta 60 žena i 20 dece.

Azilanti oduševljeni gestom grupe Valjevaca

U susednom Vračeviću Valjevci su zatekli 150 muškaraca, najviše Sirijaca, smeštenih u tri kuće i jednu garažu.

- Stekli smo utisak da su se više od hrane i garderobe obradovali što im je neko prišao prijateljski, kao ljudima. Čak su nam pomagali da stvari iznesemo iz automobila i da ih rasporedimo svima. Želeli smo da pokažemo da smo ljudi sa empatijom i solidarnošću prema onima kojima je pomoć potrebna jer se mit o čuvenom srpskom gostoprimstvu, nažalost, srušio na prethodnim barikadama pojedinaca koji izgleda ne žele da shvate da ovi ljudi nisu došli da nas okupiraju, već su protiv svoje volje proterani iz svojih domova i Srbija im je samo prolazna stanica na putu za zemlje EU gde će tražiti bolji život - kažu Nataša i Dunja.

Dok se usrdno zahvaljuje za novu perjanu jaknu koju odmah oblači, a promrzle ruke stavlja u džepove, to potvrđuje Ahmed (25), koji je razoreni Alepo napustio prošle godine.

- Razumem da su žitelji nezadovoljni i uplašeni, ali nema razloga za to. Niko od nas nije kriminalac, da jesmo, ostali bismo u Siriji da ubijamo i pljačkamo. Ne tražimo ništa sem da ne budemo napolju i da imamo krevet. Ubrzo ćemo otići dalje. Pobegli smo od smrti i nevolja, ne želimo da ih pravimo ovde - kaže Ahmed.