E prea mult. Priviți și dumneavoastră.

E prea mult. Priviți și dumneavoastră. Câți Victori Ponta vedem în această imagine surprinsă azi întâmplător pe șoseaua Ștefan cel Mare din București? Numărați opt fețe doar dacă vă uitați într-o direcție. Aparatul foto n-a putut să surprindă și fețele din stânga, dar credeți-ne că, dacă vă întoarceți puțin privirea, veți mai vedea cel puțin doi, ceea ce ridică numărul de Victori Ponta la 10 doar în această mică intersecție. Mergând de-a lungul bulevardului, spre Piața Victoriei, fața candidatului se va multiplica amețitor, bannerele sale vor curge cu sutele unul într-altul ca-ntr-un delir electoral. Veți mai vedea din loc în loc Iohanniși crispați, cu brațele deschise, și Udre volatile și albe ca-ntr-o reclamă la balsam de rufe. Priviți-vă orașele în aceste zile: ce vedeți? O revărsare indecentă de bani colorându-ne străzile în fețe de candidați. Știți ce o să vi se pară șocant? Că nu v-a întrebat nimeni dacă vreți să achitați nota de plată. Că factura s-a extras așa, din banii publici, de pe cardul tuturor și al nimănui.

Imaginea de mai sus este ilustrativă pentru regimul Victor Ponta. Ea definește cel mai bine întreaga filosofie a guvernării acestui lup tânăr al stângii românești: obsesia pentru imagine, pentru aparență, pentru ce se vede, adăugată unei propensiuni aproape maladive pentru exces. Am văzut această lipsă de cumpătare cu ocazia ceremoniei de lansare a candidaturii la Președinția României, când și-a organizat un show faraonic pe Arena Națională. Am văzut această lipsă de măsură în modul în care a aruncat anul acesta cu pomeni electorale în toate categoriile sociale vulnerabile, în modul în care a luat cu arcanul peste 300 de primari și alte câteva mii de consilieri locali și județeni de la alte partide ca să-l susțină în campanie, în modul în care își programează aparițiile la televizor, într-un ritm chiar mai mare decât Traian Băsescu, politicianul pe care-l admiră în forul său interior. Tot ce face Victor Ponta stă sub semnul grandiosului: vorbește încă în numele a 7,4 milioane de români, câți au votat pentru demiterea președintelui; lucrează la scara istoriei, promițând o nouă Mare Unire; atinge cu fruntea lui galaxiile, după cum îl descriu encomioanele de partid; și – vai! – își compară cu satisfacție numărul de „fani” pe Facebook cu cei ai lui Merkel și Cameron.

În mintea noastră, a alegătorilor, Victor Ponta trebuie să se fixeze ca un uriaș. Toată această lucrare gigantică vine însă în contradicție cu natura sa mediocră. De aici și drama, și frustrarea, și tentația camarilei sale de a-l umfla și mai tare, cu cât se apropie alegerile. Ideea de a sufoca orașul cu bannere din care să răsară fața încă puberă a lui Victor Ponta vine dintr-o obsesie manelistică a valorii date de volum și cantitate. Așa cum maneliștii aruncă cu bani în oameni, tot așa și Sebastian Ghiță, stâpânul afișelor, aruncă cu Victori Ponta în mulțime. Cel mai mare, cel mai puternic, cel mai valoros, deci cel mai votat de oameni.

Realitatea augmentată oferită pe post de program electoral de PSD are însă o mică fisură. Ca să iasă președinte, Victor Ponta trebuie să-i convingă și pe cei puțini. Partidul îi pune la dispoziție mari mase de alegători, duse la urnă de primari, Guvernul a asigurat până acum prin mijloace specifice o prezență însemnată la vot, însă toate eforturile se lovesc inexorabil de un prag dincolo de care Victor Ponta trebuie să meargă singur. Ca să ia cele minimum 5,2 milioane de voturi care să-l facă președinte, premierul-candidat ar trebui să fie votat nu numai de electoratul de partid, de electoratul asistat sau de electoratul antibăsist, ci și de o parte dintre nehotărâți. Nehotărâții spun însă că nu au cu cine vota. Că s-au săturat de politicieni și de indecența castei de conducători. Că sfidarea, nesimțirea, opulența, corupția politicienilor au ajuns la cote sufocante. Dacă vor ieși la vot, nehotărâții vor fi o forță. Nimeni nu-l poate bate în acest moment pe Victor Ponta în afară de el însuși. Nimeni nu-i poate urni la vot pe nehotărâți mai bine decât Victor Ponta. Cu fiecare zi în care insultă bunul simț și inteligența oamenilor, Victor Ponta îi poate convinge pe tot mai mulți că suntem în fața unei realități îngrijorătoare: excesul de abuz dăunează grav democrației.

Mai priviți o dată imaginea de mai sus. Vedeți blocul scorojit din spate? Credeți că acel cearșaf electoral îi va ține de cald la iarnă? Nu vi se pare că este prea mult și prea vulgar? Cine credeți că plătește factura publicității electorale? Din banii cui credeți că se finanțează aceste filme de campanie de-un exces de-a dreptul pornografic? Constituie această imagine a desfrâului electoral un stimul suficient de puternic pentru cei care încă nu s-au hotărât să iasă la vot?