Selger min Playstation 4 500gb da jeg har funnet ut at den ødelegger livet mitt. Forrige lørdag hadde jeg egentlig planlagt en skikkelig helaften med noen venner. Det har vært mye jobb for tiden, og jeg så frem til en sosial kveld med god mat og drikke. Formiddagen skulle jeg bruke på å nyte en skikkelig frokost, sette på en vask med klær, og til og med presse inn en liten treningsøkt. For å så ta en kald øl på verandaen i det nydelige høstværet(har varmelamper selvfølgelig), før jeg tar 12-trikken til Torshov. I tillegg skulle jeg sove skikkelig ut på søndagen, og gjøre meg klar for en ny uke. Slike frihelger er mangelvare nå for tiden, de blir gjerne reservert til noen kjedelige plikter man ikke får tid til resten av uken. Da er det spesielt viktig å nyte dem når man først har mulighet. Slik ble det dessverre ikke... Isteden ble lørdagen seende slik ut: Det første jeg gjør etter dagens første toalettbesøk, er å skru på Playstation og hente meg en kald Red Bull fra kjøleskapet. Klokka var bare litt over 9, så jeg hadde god tid til å ta en competitive match på Overwatch, mens jeg ventet på at Red Bullen skulle kicke inn. Kun et par vinnende runder til for å nå ranken grand master, noe jeg hadde sett frem til ganske lenge. Etter disse rundene skulle dagen fortsette som planlagt. Big naiv mistake! Første match hadde vi en Hanzo, Widow og Torb på attack på Kings Row, som nektet å bytte. De kommuniserte heller ikke med resten av laget, og det endte mildt sagt dårlig. Jeg prøvde mitt beste å fylle ved å gå Mercy, men mangel på tanks og damage, var det til ingen nytte. Vi klarte ikke engang å ta første point, noe som er ganske krise på en bane som Kings Row. Da det var vår tur til å defende, rushet de gjennom chokepointet umiddelbart sammen med en speedboosting Lucio og hissig Reaper. Jeg ble fokusert først siden jeg var den eneste healeren, og de ende med å vinne i løpet av de første 2 minuttene. Rett og slett en pinlig match. Dette er noe som skjer rett som det er, så ingen krise. Problemet er heller det at jeg ikke klarer å stoppe. Er bare nødt til å vinne SRen tilbake. Før jeg visste ord av det var klokka passert 14, og jeg hadde ikke sjans til å rekke alt jeg skulle rekke. Dermed ble klesvasken og treningen lett sløyfet. Så passerer klokka 17 og ølen på verandaen jeg hadde sett så frem til, blir også slettet fra dagsplanen. 2 Red Bull senere, og etter å ha falt ned i Diamond rank igjen, var jeg alt for grinete til å være sosial. Og det endte med en halvveis grundig dusj, en tur på Mcern for en sunn norsk frokost, for å så bruke resten av kvelden på å skyte 12-åringer på internett. Senere på kvelden fikk jeg en snap av en kompis hvor hele gjengen var samlet. Klokka var da 1 på natten og alle så ut til å kose livet av seg på byen. Det var da jeg fikk en åpenbaring. Er det dette livet mitt har blitt til? Krangle med 13 år gamle gutter fra Irak i håp om at de bytter til noe annet enn Hanzo? Fremfor å tilbringe fritiden sammen med venner på min egen alder? Min introverte sjel har alltid hatt lett for å slappe av hjemme fremfor å være sosial, men dette er et helt nytt nivå. Her må noe gjøres. Jeg må rett og slett erkjenne at jeg ikke kan ha en spillkonsoll i hjemmet. Har et alt for stort anlegg til å bli totalt avhengig. Bare tenk hva annet jeg kunne brukt 1200 timer på fremfor å rusle rundt i guds frie natur i Skyrim. Eller om jeg hadde erstattet alle de kleine samtalene med Liara T´soni, i håp om å vinne hennes hjerte, med å faktisk prate med ekte jenter. Som ikke er blå, og som ikke kan rive deg i fillebiter med sine telepatiske evner. Setter ting litt i perspektiv? Garrus kommer alltid til å være kompisen min, og jeg vil nok alltid ha en datterfølelse for både Ciri og Ellie. Men det er på tide å la dem leve sine egne liv fra nå av. Garrus klarer å kalibrere våpnene alene, og Elizabeth Dewitt har virkelig vist at hun kan ta vare på seg selv. Derfor legger jeg spillene på hyllen for godt, og starter et nytt liv som et voksent menneske. Livet er rett og slett for kort til å tilbringes i en virtuell verden. Selv hvor glad man blir i menneskene som finnes der. Har satt meg noen tydelige mål på hvordan jeg skal bruke tiden min fremover. Ukene skal være fylt med rå arbeidsinnsats på jobben, trening 5 dager i uken, og haugevis av sosiale aktiviteter både helg og hverdag. Og det uten at den svarte boksen fra helvete kan lenke meg fast til å være en evig 12-åring. Jeg tror salget av Playstation vil være starten på en positiv evolusjon av min livskvalitet, samtidig som følelsen er litt vemodig. Men slik vil det nok alltid være når man sier farvel til noe som har vært en så stor del av livet som dette. Anyways, konsollen er i fin stand. Kontrollen er ganske ny, da de andre jeg har hatt møtte veggen(bokstavlig talt). Har ikke kvittering eller original emballasje. Selges til høystbydende som kan hente den i Oslo ASAP(før jeg får et tilbakefall).