Liderul grupului republican majoritar şi preşedintele Senatului statului New York, Dean Skelos, împreună cu fiul acestuia, Adam Skelos, au fost reţinuti luni, 4 mai, de agenţii FBI pentru mai multe acuzaţii de corupţie şi prezentaţi în faţa judecătorului, pentru arestare preventivă. Cei doi şi-au declarat nevinovăţia, însă dacă vor fi găsiţi vinovaţi sunt pasibili de până la 30 de ani de închisoare, anunţă presa americană.

Acuzaţiile împotriva celor doi Skelos – detaliate într-un document de 43 de pagini – includ infracţiunile de şantaj, complot şi solicitare de mită şi gratuităţi în schimbul unor foloase necuvenite.

FBI şi Preet Bharara, procurorul districtului de sud al statului New York, îi acuză, printre altele, că au creat un sistem prin care fiul senatorului primea foloase necuvenite pentru ca tatăl său să faciliteze câştigarea de licitaţii pentru anumite firme, se afirmă în comunicatul remis public de procurorul districtului după reţinerea celor doi Skelos.

Astfel, printre altele, senatorul Dean Skelos este acuzat că ar fi obţinut pentru fiul său 20.000 dolari de la un foarte mare dezvoltator imobiliar dependent de scuturile de taxe obtinute în urma proiectelor legislative iniţiate de Dean Skelos în Senatul statului New York. De asemenea, fiul este acuzat că a fost angajat fictiv ca şi „consultant” pentru un salariu de 10.000 dolari pe luna de o companie de mediu care căuta contracte finanţate de statul New York.

De asemenea, în documentul acuzator se menţionează că cei doi au complotat masiv pentru a-şi ascunde activitatea infracţională, mergând inclusiv până la folosirea unui limbaj codat în conversaţii şi utilizarea de telefoane de unică folosinţă.

LUPTA ANTICORUPŢIE ÎN NEW YORK

Astfel, Adam Skelos a fost surprins într-o „conversaţie interceptată" spunându-i tatălui său că este regretabil că nu mai poate primi niciun „sfat pe bune“ deoarece „You can't talk normally because it's like f---ing Preet Bharara is listening to every f---ing phone call. It's just f---ing frustrating” (o traducere în romănâ ar fi diminuat sensul celor spuse). La această replică a fiului, senatorul Skelos se spune că a răspuns: „Aşa este“.

Într-o altă înregistrare inclusă în cele 43 de pagini, senatorul Skelos este citat spunându-i fiului la telefon:

„Voi fi preşedintele Senatului [în sesiunea 2015-16]. Voi fi liderul majorităţii. [...] Voi controla totul. Voi controla cine e nominalizat în ce comisii, ce proiecte legislative intră pe ordinea de zi la vot, ce proiecte legislative ies din comisii, [voi controla] bugetul, totul”.

„Aşa după cum s-a arătat în documentul de acuzare care conţine şase capete, Dean Skelos s-a folosit ilegal, în mod repetat, de puterea şi influenţa ca Preşedinte al Senatului [statului NY] pentru ca să-şi îmbogăţească în mod ilegal fiul şi, indirect, pe sine însuşi”, a spus procurorul Preet Bharara (foto sus) în conferinţa de presă în care s-a făcut anunţul reţinerii celor doi.

Acesta a mai afirmat că „sprijinul oferit de senatorul Skelos pentru unele proiecte de infrastructură şi iniţiative legislative s-au bazat nu pe ce e bun pentru proprii constituenţi ori pentru statul New York, ci pentru ce e bun pentru contul din bancă al fiului său”.

Procurorul Bharara şi-a concluzionat discursul spunând: „Până acum, două lucruri trebuie să fie foarte clare. În primul rând, corupţia publică este o problemă adânc înrădăcinată în statul New York. Este o problemă în ambele Camere si este o problemă a ambelor partide [republican si democrat]. Iar în al doilea rând, suntem foarte determinaţi să ne luptăm cu această problemă”.

CERCETAŢI ÎN LIBERTATE

Diego Rodriguez, adjunctul directorului FBI, a spus în cadrul aceleiaşi conferinţe de presă cu ocazia reţinerii celor doi Skelos că „acuzaţii ar fi conspirat pentru a primi avantaje de pe urma poziţiei de putere deţinută de Dean Skelos în interiorul statului cu scopul de a influenţa şi stoarce/excroca companii”. Liderul FBI a spus că Dean Skelos este acuzat că ar fi cauzat, pe durata mai multor ani, ca mai mult de 200.000 de dolari să fie plătiţi de diverse firme fiului său la schimb pentru facilitarea de contracte sau favoruri guvernamentale acelor firme.



„Avem cele mai mari aşteptări de integritate de la aleşii noştri şi vom continua să eliminăm corupţia în toate formele ei şi de la toate nivele de guvernământ: municipal, statal sau federal”, a concluzionat Rodriguez.

După ce au fost reţinuţi de FBI luni dimineaţa, cei doi Skelos au fost prezentanţi în faţa judecătorului care a decis, în după-masa aceleiaşi zile, cercetarea lor în libertate, sub echivalentul controlului judiciar din România. Aceştia au trebuit să îşi predea paşapoartele şi s-au obligat să nu aibă niciun contact cu martorii implicaţi în dosar.

CAZUL, DEZBĂTUT ÎN SUA

La o primă lectură, dacă schimbăm numele, acest caz din New York pare că se aseamănă cu unele cazuri de corupţie din România, investigate de DNA. Doresc de aceea să punctez cum a fost acest caz tratat de către autorităţile şi de presa americană, pentru a putea face o comparaţie cu modul în care cazuri similare sunt tratate în România, atât de către autorităţi, cât şi de presă.

1. Politicieni americani fără imunitate

Dacă veţi cerceta presa americană care a scris despre acest caz, veţi constata că procurorii nu au cerut nicio încuviinţare de la Senatul statului New York pentru reţinerea, arestarea preventivă sau, eventual, percheziţia senatorului Dean Skelos.

Aşa cum afirmă şi Ambasada SUA de la Bucureşti, de fiecare dată când Parlamentul României respinge o cerere de încuviinţare a arestării preventive pentru un parlamentar, într-o democraţie toţi cetăţenii trebuie să fie egali în faţa legii, indiferent că sunt politicieni sau nu. Acest lucru se vede că funcţioneaza în America şi în acest caz.

Singura „imunitate” pe care un om politic o are în Statele Unite este pentru declaraţiile politice pe care le face şi pentru modul în care a votat. În rest, dacă depăşeşte viteza, dacă e prins băut la volan, dacă comite un act de corupţie, este reţinut sau arestat la fel ca oricare altă persoană care încalcă legea.

Pentru cei care sunt în Congres există o excepţie, şi anume: nu pot fi arestaţi din interiorul Camerei Reprezentanţilor sau al Senatului, aşa că – cel putin teoretic – dacă ar dori să nu fie arestat, un membru din Congres acuzat de o infracţiune ar trebui să doarmă acolo. Dar există şi aici o excepţie: dacă acesta este acuzat de trădare sau de spionaj, poate fi arestat inclusiv din interiorul Congresului.

2. Confidenţialitate şi respect din partea procurorului pentru imaginea celui acuzat

Presa americană specula încă de câteva săptămâni că ar fi posibil ca cei doi Skelos să fie puşi sub acuzare pentru corupţie deoarece recent au avut loc mai multe percheziţii. Speculaţia a fost coroborată şi cu faptul că acelaşi procuror Preet Bharara l-a arestat, la începutul anului, pe preşedintele Camerei Reprezentanţilor a statului New York, democratul Sheldon Silver, iar acum mulţi spuneau ca Bharara şi-ar fi pus ochii şi pe preşedintele Senatului, republicanul Dean Skelos.

Solicitaţi să comenteze oficial pe marginea acestui caz, atât Biroul procurorului Bharara, cât şi FBI au refuzat să facă vreun comentariu, se relatează într-un articol din NY Times, din 15 aprilie.

Este important de ştiut că în SUA procurorilor le este interzis să dea informaţii din dosare pe durata fazei de urmărire penală ori să facă comentarii pe marginea lor, deoarece se expun riscului ca judecătorul să considere acest lucru ca presiune pe justiţie şi/sau că încalcă dreptul la apărare al celui acuzat. Asta poate conduce la respingerea acuzaţiilor de către judecator pe motiv că s-au încălcat drepturile constituţionale ale celui acuzat, iar cel acuzat să dea în judecată statul pentru defăimare şi să ceară despăgubiri.

Relaţia presă-procurori în SUA este cel mai bine explicată de doi oficiali americani care au vizitat anul trecut România şi au oferit un interviu pentru Ziarul de Vrancea.

Unul dintre ei este procurorul Jimmye S. Warren, manager de program în cadrul Oficiului pentru dezvoltare externă, asistenţă şi instruire a procurorilor, organism al Departamentului de Justiţie al SUA, care oferă asistenţă parchetelor din alte ţări.

Întrebată despre relaţia procurori-presă, Warren a spus:

„Trebuie să precizez faptul că noi avem nişte limite juridice foarte stricte despre ceea ce spunem în cadrul unor cercetări, nu avem voie nici măcar să spunem că facem cercetări. Trebuie să fim foarte atenţi şi atunci când au fost făcute în mod formal, public, acuzaţiile. Atunci dăm un comunicat de presă pe care trebuie să-l terminăm cu o propoziţie în care să spunem că acuzatul nu este vinovat până când nu va fi declarat de lege vinovat. Procesul este public, iar presa poate să fie prezentă şi jurnaliştii ştiu ce facem. Fie că noi câştigăm sau pierdem procesul, în general comentăm în felul următor: «justiţia a fost servită şi avem încredere în sistem». Cât priveşte informaţia formală şi cea informală într-un caz judiciar, cunoaştem bine şi avem încredere în jurnalişti pe baza activităţii pe care au depus-o. Putem să le dăm uneori informaţii de background despre procedură, dar nu informaţii specifice despre caz. Şi suntem foarte sensibili la aparenţa că am fi dat sau facem ceva care nu s-a cuvenit. Evităm legăturile personale chiar dacă ne cunoaştem de multă vreme. Chiar dacă l-am cunoscut din liceu pe un reporter şi ne întâlnim la un bar şi discutăm despre copiii noştri, familie, lucruri care nu au nicio legătură cu munca noastră, cineva poate să ne facă o fotografie şi să spună că dăm informaţii despre caz. Deci evităm ideea de dezvolta relaţii informale cu jurnaliştii de genul... «hai să bem ceva împreună».”

Celălalt oficial american, Patricia Hartman, este purtător de cuvant al procurorului-şef al Parchetului Districtului de Est - Pennsylvania. Referindu-se la acelaşi subiect, aceasta afirmă: "Şi în SUA presa vrea să ştie despre investigaţiile procurorilor, dar noi nu putem şi nici să confirmăm, nici să infirmăm cercetările pentru că trebuie să păstrăm integritatea cazului. Relaţia noastră cu presa este atât de îndelungată, atât de veche şi se bazează pe atât de multă încredere încât ei ştiu deja că nu trebuie să facem acest lucru. Oricum ne vor suna să ne întrebe dacă le putem da informaţii în plus sau să comentăm şi ei ştiu că noi nu comentăm până când nu înaintăm plângerea penală în justiţie."

Nu are rost să detaliez, dar stiţi cum e în România: acuzatul află de multe ori din presă că este cercetat sau ce acuzaţii i se aduc.

3. Transparenţă totală în privinţa acuzaţiilor aduse de procurori

Luni dimineaţa, 4 mai, procurorul Bharara a făcut public documentul prin care a cerut reţinerea şi arestarea celor doi Skelos, astfel încât toată lumea – presă, politicieni sau persoane interesate – a putut să vadă direct de la sursă acuzaţiile şi probele aduse împotriva lor. Documentul este public şi vă invit să-l citiţi pe site-ul NY Times.

Odată ce documentul a fost făcut public iar procurorul a avut o conferinţă de presă, toată presa a citat fie documentul, fie spusele procurorului.

În România vedem că se dau fragmente din dosare “pe surse”, fără ca cineva să poată verifica autenticitatea acelor fragmente.

4. Cei doi inculpaţi au fost citaţi, nu aduşi cu mascaţii

Presa americană relatează că cei doi au fost citaţi să se predea luni la sediul FBI din Manhattan, lucru pe care l-au şi făcut în jurul orei 9.30, a spus un oficial al FBI, citat de NY Times.

Aşadar, oamenii au fost citaţi şi s-au prezentat. În cazul în care nu s-ar fi prezentat, ar fi fost trimişi „mascaţii” după ei.

Am solicitat opinia unui expert în drept care lucrează pentru o firmă de avocatura din Los Angeles. Acesta mi-a explicat că dacă procurorii ar fi folosit din prima forţa pentru a-i aduce pe cei doi la biroul FBI, ar fi încălcat drepturile celor acuzaţi care sunt prezumaţi nevinovaţi, ceea ce ar fi slăbit cazul procurorilor.

5. Presa americană a relatat cazul cu obiectivitate, prezentând atât punctul de vedere al procurorului, cât şi al acuzatului

Toate articolele din presa americană care au vorbit despre acest caz au relatat atât ce a spus procurorul, în documentul de 43 de pagini sau în conferinţa de presă, cât şi ce a spus acuzatul, direct sau prin avocat.

Mai mult, absolut nimeni din presa nu a citat „surse” anonime, cum se face în România, când a venit vorba despre acuzaţiile sau probele împotriva inculpaţilor. De asemenea, titlurile nu au fost cu „bombe” şi „explozii”, ci subiectul a fost tratat profesionist şi imparţial.

Când presa vorbea despre o faptă de corupţie imputată celor doi Skelos, ziarele adăugau cuvântul „allegedly”, adică „pretinse” fapte de corupţie, pentru a respecta prezumţia de nevinovăţie a celor acuzaţi. Cum niciuna dintre acuzaţiile aduse împotriva lor de către procuror încă nu a fost confirmată de instanţă, nimeni din presă nu poate spune categoric şi fără echivoc că aceşti doi au comis acte de corupţie.

Dacă un ziar din America ar prezenta un pretins caz de corupţie în modul şi forma cum se face în România, ar fi pasibil să plătească despăgubiri uriaşe pentru defăimare.

6. Oponenţii politici reacţionează cu reţinere

În sprititul specific românesc, te-ai fi aşteptat ca oponentul politic al inculpatului republican să lovească în toţi republicanii şi să le pună eticheta de corupţi. Acest lucru nu s-a întâmplat. Cel puţin nu încă.

Liderului grupului democrat minoritar din Senatul statului New York, senatorul Andrea Stewart-Cousins, a comentat numai că acuzaţiile împotriva senatorului Skelos sunt „profund tulburătoare”.

„Nu mi-l pot imagina să continue să servească ca lider al Senatului câtă vreme are de înfruntat acuzaţii de corupţie. Există multe probleme presante care trebuie abordate în timpul rămas al sesiunii legislative, iar majoritatea republicană a Senatului trebuie să se asigure că acest organism nu este împotmolit în scandal”, este citat Stewart-Cousins, în Wall Street Journal.

A se remarca profesionalismul şi atenţia cu care şi-a ales cuvintele, ca să nu spună ceva ce va putea fi folosit ulterior împotriva sa.

7. Colegii de partid nu-şi apără corupţii

Dacă omologul democrat al senatorului republican Skelos a fost reţinut în afirmaţii, nu acelaşi lucru se poate spune despre toţi colegii lui din Partidul Republican.

Cu toate că republicanii au o majoritate la limită în Senatul statului New York, iar o demisie a senatorului Skelos ar duce mai mult ca sigur la pierderea majorităţii şi a conducerii Senatului de către republicani, deja sunt tot mai multe voci din interiorul partidului care îi cer demisia lui Skelos.

„Acestea sunt acuzaţii grave, iar grupul parlamentar trebuie să decidă ce vom face mai departe”, a declarat senatorul republican George Amedore citat de Niagara Gazette.

De asemenea, doi republicani din Camera Reprezentanţilor (Assembly) a statului New York au dat comunicate, luni după-masa, cerându-i senatorului republican Skelos să îşi dea demisia, citează Niagara Gazette.

Rob Astorino, lider al Partidului Republican şi fost candidat anul trecut pentru poziţia de guvernator al statului New York, a spus într-un comunicat de presă că Skelos trebuie să îşi dea demisia considerând acuzaţiile care i se aduc: „Sunt convins că senatorul Dean Skelos va face ceea ce trebuie şi va demisiona prompt din poziţia de lider. Acesta este cursul nobil al actiunii, şi ştiu că o va face”. Rob Astorino a mai spus că Skelos şi fiul său, Adam, ar trebui să se concentreze pe pregătirea apărării, citează NY Post.

După cum se vede, retorica republicană se amplifică împropria propriului coleg de partid acuzat de corupţie, iar în final mai mult ca sigur acesta va demisiona.

Aceeaşi atitudine necruţătoare au avut-o şi democraţii din Senatul statului New York faţă de liderul lor de grup acuzat de corupţie. Cum spuneam mai sus, la începutul anului agenţii FBI l-au pus sub acuzare pentru fapte de corupţie pe democratul Sheldon Silver, liderul Camerei Reprezentanţilor (Assembly) a statului New York.

Silver, „deşi a căutat iniţial să îşi păstreze postul de conducere, a fost forţat de către colegii de grup să demisioneze în mai puţin de o săptămană de la arestarea sa", afirmă Wall Street Journal.

Jurnaliştii de la WSJ mai scriu că „Acuzaţiile impotriva senatorului Skelos sigur sunt alarmante pentru liderii din stat, ridicând întrebări dacă acesta îşi va putea continua activitatea de lider al Senatului New York”.

Ce tip de justiţie doriţi in România?

Vă invit pe toţi care sunteti pasionaţi de subiectul justiţiei să urmăriti cu atenţie acest caz – de la modul în care este prezentat de justiţie până la modul în care este prezentat în presa americană – şi să faceti paralelă cu ce se întamplă în România.

Veţi putea vedea cu propriii ochi ce înseamnă profesionalismul anchetelor, ce înseamnă respectarea prezumţiei de nevinovăţie a celui acuzat atât de către autorităţi cât şi de catre presă, respectarea procedurilor, cum arată o ştire de presă care relatează că cineva este acuzat de corupţie, iar la finalul anchetei – dacă cel acuzat acum va fi găsit vinovat –, cum sunt pedepsiţi corupţii.

Pentru referintă, vă dau câteva cazuri recente de politicieni americani condamnaţi pentru corupţie:

Don Siegelman, fost guvernator al statului Alamaba, găsit vinovat pentru luare de mită, fraudă şi obstructionarea justiţiei, a primit 88 de luni de închisoare.

William Jefferson, fost membru în Congress, găsit vinovat de 11 capete de acuzare de mită, a fost condamnat la 13 ani de închisoare. Acestuia FBI i-a gasit 90.000 de dolari SUA ascunşi în frigider.

Larry Langford, fost primar al Birmingham-ului, a fost găsit vinovat de complot, mită, fraudă, spălare de bani şi neplata taxelor şi condamnat la 15 ani de închisoare.

Rob Blagojeich, fost guvernator al statului Illinois, vinovat de 18 capete de acuzare pentru corupţie, a fost condamnat la 14 ani de închisoare.

Kwame Kilpatrick, fost primar al oraşului Detroit, a fost condamnat la 28 de ani, pentru corupţie.

Ray Nagin, fost primar al oraşului New Orleans, a fost condamnat la 10 ani de închisoare şi obligat la restituirea a 580.000 de dolari SUA.

Făcând paralelă între cele două sisteme, voi ce tip de justiţie doriţi în România? O justiţie unde posibili oameni nevinovaţi sunt puşi să defileze cu cătuşe la televizor, iar dacă sunt găsiţi vinovaţi li se dau pedepse modice care se reduc dacă scriu o carte în închisoare, sau o justiţie unde se respectă drepturile celui acuzat, dar care dacă e găsit vinovat plăteşte cu vârf şi îndesat?

