Kahta Helsingin poliisilaitoksen korkeinta päällikköä epäillään useista rikoksista. Helsingin poliisipäällikön Lasse Aapion epäillään muun muassa pyrkineen vaikuttamaan todistajien oikeudessa antamiin kertomuksiin sekä painostaneen heitä lainvastaisella tavalla.

Rikosepäilyn mukaan Aapio on syyllistynyt oikeudenkäytössä kuultavan uhkaamiseen sekä yllytykseen perättömään lausumaan. Rikosnimikkeenä on lisäksi virka-aseman väärinkäyttäminen. Myös apulaispoliisipäällikkö Ilkka Koskimäkeä epäillään virka-aseman väärinkäyttämisestä.

Tapauksen esitutkinta on valmis, ja se on parhaillaan syyteharkinnassa Länsi-Suomen syyttäjänviraston Harri Lindbergillä. Jutussa on 28 asianomistajaa Helsingin poliisilaitoksesta. Yhdeksän henkilöä vaatii Lasse Aapiolle rangaistusta, mikäli hänen todetaan syyllistyneen rikokseen. Todistajina on kuultu yli 20 henkilöä. Kyseessä on Suomen historiassa ainutlaatuinen poliisilaitoksen ylimpään johtoon kohdistuva rikostutkinta.

Kihlakunnansyyttäjä Harri Lindberg kertoo Suomen Kuvalehdelle, että hän tekee ratkaisunsa mahdollisten syytteiden nostamisesta ”pikemminkin joidenkin kuukausien kuin viikkojen kuluttua”.

”Asian luonteesta johtuen sen kanssa ei voi kovin kauan kestää”, Lindberg sanoo. Suomen Kuvalehden haltuunsa saamassa esitutkintamateriaalissa on yli tuhat sivua.

Jutun esitutkinta käynnistyi, kun valtakunnansyyttäjänvirastoon tehtiin nimetön tutkintapyyntö 12. lokakuuta 2015. Tapahtumat kytkeytyvät Helsingin huumepoliisin entisen päällikön Jari Aarnion ja seurantalaitteita valmistavan Trevoc-yhtiön oikeudenkäynteihin, joissa useat Helsingin poliisilaitoksen henkilöt kävivät todistamassa.

Jari Aarnio otettiin kiinni marraskuussa 2013 ja hän istui tutkintavankeudessa kaksi vuotta. Aarnio sai Trevoc-jutusta ehdottoman vankeustuomion kesällä 2015. Aarniota syytetään myös törkeistä huumerikoksista, Helsingin käräjäoikeus antaa jutussa tuomionsa marraskuussa.

Keskeinen osa Helsingin poliisijohdon rikosepäilyjä on neljä huumepoliisin työntekijöille järjestettyä henkilöstötapaamista marraskuun 2014 ja syyskuun 2015 välillä.

Länsi-Suomen syyttäjänviraston syyttäjän Pertti Lahtiolan johtamassa esitutkinnassa suuri osa työntekijöistä kertoi, että Lasse Aapio yritti uhkailla, ohjailla ja painostaa Aarnio- ja Trevoc-juttujen todistajia epäasiallisesti ja lainvastaisella tavalla keskeneräisen tutkinnan aikana. Vaikuttamista ei sidottu Aapion yksittäisiin kommentteihin, vaan kyse oli poliisipäällikön lausumien muodostamasta kokonaisuudesta.

Esitutkinnassa saatiin selvitettyä, että Lasse Aapio oli todennut henkilöstötapaamisessa syyskuussa 2015, että huumepoliisien on valittava puolensa. Työntekijöiden mielestä Aapio syyllistyi lainvastaiseen toimintaan, koska hänen katsottiin pyrkineen ohjailemaan todistajia.

Joulukuun alussa 2015 Helsingin huumepoliisin rikosylikonstaapeli Juha-Matti Kemppinen kertoi hasiksen salakuljetukseen liittyneen niin sanotun tynnyrijutun oikeudenkäynnissä poliisikomentaja Aapion käyttäytymisestä. Todistajana kuultu Kemppinen kertoi, että monien mielestä työntekijöitä oli yritetty saada poliisilaitoksella ajatusmalliin, jossa oikeudessa pitäisi puhua Jari Aarniolle epäedullisesti.

Helsingin huumepoliisin työntekijät eivät ottaneet esimiestensä toimintaa koskeneissa kuulusteluissa kantaa Aarnion syyllisyyteen tai syyttömyyteen. Mutta asianomistajien sanojen mukaan heitä johdateltiin todistamaan Aarniota vastaan.

Suomen Kuvalehden saaman esitutkintamateriaalin mukaan kyse ei ollut siitä, että henkilöstö olisi ymmärtänyt Aapion sanomiset tilaisuuksissa väärin:

”En pidä millään tavalla mahdollisena, että hänen sanomaansa olisi voinut ymmärtää väärin.”

”Hän puhui tilaisuuksissa niin selkeästi, että mielestäni niissä ei ole tulkinnanvaraa.”

Henkilökunta oli tyytyväinen siihen, että palavereita järjestettiin työrauhan palauttamiseksi tilanteessa, jossa huumepoliisin päällikkö istui Vantaan vankilassa ja keskusrikospoliisi KRP tutki laajasti yksikön toimia. Lasse Aapion puheet kuitenkin syvensivät epäluottamusta ja lisäsivät epämääräistä pelkoa. Työntekijät kertoivat, että ilmapiiri oli kaoottinen eikä esimiesten tukea saatu. Painostavaksi koettiin etenkin se, että Aarnio-tutkinnassa koko Helsingin huumeyksikkö oli leimattu julkisuudessa rikollisiksi.

Henkilökunnan keskuudessa oli herättänyt ihmetystä myös se, miksi tapaamisia alettiin järjestää vasta vuosi Jari Aarnion kiinnioton jälkeen. Ensimmäinen henkilöstötilaisuus pidettiin juuri ennen Trevoc-oikeudenkäynnin alkua. Oikeuteen oli menossa todistamaan useita Helsingin poliisilaitoksen henkilöitä.

Esitutkinnassa selvisi, että kaikki eivät kokeneet puheita epäasiallisina. Kyse oli osittain uusista työntekijöistä, jotka olivat tulleet huumeyksikköön töihin vasta Aarnio-jutun käynnistyttyä. Asiat eivät siten koskettaneet heitä henkilökohtaisella tasolla.

Trevoc-jutun käsittelyn ollessa vielä kesken keväällä 2015 huumerikosyksikössä järjestettiin sisäinen palaveri. Erään huumepoliisin tapaamisesta laatima salainen muistio on otsikoitu: ”Voiko vitutukseen kuolla?”

Työntekijöiden reaktiot oikeusprosessiin ja siihen liittyviin tapahtumiin olivat muistion mukaan rajuja. Henkilöstö koki, että työpaikka on kuin hullujenhuone tai koelaboratorio, jossa testataan, kuinka paljon ihmisiä voi rääkätä. Laitoksen johtoa kohtaan tunnettiin voimakasta epäluottamusta.

Nyt Aapiota ja Koskimäkeä koskevan rikosjutun materiaalista paljastuu, että valtakunnansyyttäjänvirastoon jätettiin myös toinen kirjelmä joulukuussa 2015. Sen mukaan useat tapahtumat poliisilaitoksella olivat horjuttaneet Aarnio-prosessin uskottavuutta.

Omalla nimellään kirjelmän jättänyt kokenut poliisimies kertoi saaneensa kutsun palaveriin, jossa Aapion johdolla olisi ollut tarkoitus käsitellä meneillään olevassa oikeudenkäynnissä esille tulleita asioita. Hän kertoi törmänneensä uransa aikana ensimmäistä kertaa siihen, että järjestettiin todistelua valmisteleva tapaaminen ja vieläpä Suomen ykköspoliisipäällikön kutsusta. Mies oli tuolloin jo eläkkeellä eikä hän mennyt kokoukseen.

Syyttäjä Harri Lindbergille jätetyssä esitutkintamateriaalissa Aapion rikosepäilyjä ovat yritetty yllytys perättömään lausumaan, oikeudenkäytössä kuultavan uhkaaminen ja työsyrjintä. Koska epäillyt teot olivat tapahtuneet virkatoiminnassa, Aapion epäillään syyllistyneen samalla virkarikokseen. Tämä on tulkittu virka-aseman väärinkäyttämiseksi, koska useat asianomistajat kertoivat tekojen aiheuttaneen heille haittaa.

Oikeudenkäytössä kuultavan uhkaaminen tarkoittaa, että joku yrittää vaikuttaa toisen henkilön todistamiseen. Rikoksen tunnusmerkistö täyttyy, jos kohdehenkilö edes kokee lausuman tai muun toiminnan uhkauksena.

Nyt päättyneessä esitutkinnassa kävi ilmi, että Helsingin poliisilaitoksen päälliköt eivät olleet tyytyväisiä siihen, että osa oikeuteen menevistä todistajista oli vedonnut Aarnio-kuulusteluissa vaitiolovelvollisuuteensa ja -oikeuteensa. Eräässä huumepoliisin tiloissa pidetyssä tilaisuudessa Lasse Aapio sanoi, että kaikki poliisit eivät voi vedota tiedottajatoimintaan ja kieltäytyä vastaamasta kysymyksiin.

Tilanteen vakavuus käy ilmi kahden huumepoliisin kohtelussa Helsingin poliisilaitoksella. Miehet olivat Aarnio- ja Trevoc-juttujen todistajia, ja he olivat kertoneet tapahtumista lukuisia kertoja keskusrikospoliisin tutkintaryhmän tekemissä kuulusteluissa.

Tutkinnanjohto ei ollut tyytyväinen heidän vastauksiinsa. Toinen miehistä kertoi tutkintaa johtaneen Jukka Haaviston sanoneen hänelle kesken kuulustelujen, että kai sinä ymmärrät, että nämä sinun vastauksesi menevät myös talon johdon tietoon ja sinä tiedät, mitä se tarkoittaa. Poliisia vaadittiin paljastamaan kaikki tietonsa eräästä hasistynnyrijutussa rikoksesta epäillystä henkilöstä.

Toinen huumepoliisi vetosi kuulusteluissa poliisilaissa määriteltyyn vaitiolo-oikeuteensa sekä velvollisuuteensa olla vastaamatta tietolähteitä koskeviin kysymyksiin. Kesken kuulustelujen Jukka Haavisto soitti ja kertoi, että miehen on vastattava esitettyihin kysymyksiin. Hän kertoi Haaviston todenneen, että vaitiolovelvollisuus tullaan muussa tapauksessa murtamaan.

Sen pystyy murtamaan ainoastaan tuomioistuin. Oikeudenkäynnissä vaitiolovelvollisuuden murtamiseen ei ryhdytty.

Kuulustelujen jälkeen apulaispoliisipäällikkö Ilkka Koskimäki määräsi molemmat miehet kuulemisiin talvella 2015. He joutuivat yllättäen selittämään KRP:n tutkintaryhmälle antamiaan vastauksia omalle esimiehelleen, jolla ei ollut jutun tutkinnassa minkäänlaista roolia.

Kummatkin poliisit kertoivat kokeneensa kuulemiset ahdistavina, painostavina ja uhkaavina. Työnantaja kohteli heitä kuin rikoksesta epäiltyjä ja pyrki vaikuttamaan heidän tuleviin todistajankertomuksiinsa oikeudessa. Paikalla oli myös muita poliisilaitoksen johtoon kuuluvia henkilöitä.

Miehiltä kysyttiin tarkkoja yksityiskohtia useista juttujen tapahtumista ja painostettiin jopa kertomaan tietolähteiden nimiä. Ilkka Koskimäki totesi, että vastausten pohjalta työnantajan on pakko tehdä johtopäätöksiä ja arvioitava, johtavatko ne virkamiesoikeudellisiin toimenpiteisiin.

Toisessa kuulemisessa paikalla ollut Helsingin poliisilaitoksen luottamusmies vahvisti tapahtumat. Hänen mukaansa Ilkka Koskimäki tenttasi huumepoliisia tiukkaan sävyyn. Hän halusi tietää nimenomaan tietolähdetoimintaan liittyviä asioita ja tietolähteiden nimiä.

Koskimäki palasi tilaisuudessa asiaan useita kertoja ja painotti kysyvänsä niistä esimiehenä ja nimittäjänä. Huumepoliisi vastasi toistuvasti, että poliisilla on vaitiolo-oikeus tilanteessa, jossa painostetaan kertomaan tiedonantajien nimiä. Hän ei voi edes paljastaa, onko joku henkilö tietolähde vai ei.

Tässä asiassa poliisilaki on yksiselitteinen. Poliisin henkilöstöön kuuluva virkamies ei saa paljastaa luottamuksellisesti tietoja antaneen lähteen henkilöllisyyttä koskevia asioita, jos se vaarantaa tiedottajan turvallisuuden.

Ilkka Koskimäki kertoi omassa kuulustelussaan tilanteista täysin eri tavalla kuin huumepoliisit. Hänen mielestään miehillä oli mahdollisuus avoimesti kertoa siitä, miten asiat olivat menneet.

”Molemmat olivat kuulemisen jälkeen selvästi tyytyväisiä siitä, että he saivat itse kertoa näistä tapahtumista vapaana kerrontana. Toinen heistä oli suorastaan helpottunut”, hän totesi.

Syyteharkintaan siirtyneessä esitutkintamateriaalissa Koskimäkeä kuitenkin epäillään tapahtumien perusteella virka-aseman väärinkäyttämisestä, koska asianomistajille voitiin katsoa aiheutuneen toimista haittaa.

Esitutkinnassa sekä Lasse Aapiota että Ilkka Koskimäkeä epäiltiin myös työsyrjinnästä.

Eräässä tapauksessa kokenut huumepoliisi siirrettiin ryhmänjohtajan tehtävistä vararyhmänjohtajaksi ilman hyväksyttäviä perusteita. Kun Helsingin poliisilaitoksen pääluottamusmieheltä kysyttiin siirron syytä, hän vastasi: ”Luottamuspula, Kemppinen kontra Aapio. Mitä se pitää sisällään, niin ymmärtääkseni yhteistyöongelma KRP:n kanssa.”

Toisessa tapauksessa poliisimies siirrettiin eri yksikköön ilman, että sen johtaja edes tiesi, että hänelle on tulossa uusi alainen. Siirretylle poliisille ei ollut varattu työhuonetta eikä töitä. ”Minulla ei ollut tietokonettakaan, joten istuin viilaamassa kynsiä ja leikkaamassa paperinukkeja.”

Myös tätä poliisia epäillään kohdellun syrjivästi huomioiden se, minkälaisiin olosuhteisiin hänet siirrettiin. Työsyrjinnässä syyteoikeus kuitenkin vanheni 13. elokuuta 2016.

Aarnio-jutun alkamisen jälkeen noin 30 Helsingin huumepoliisin työntekijää on hakeutunut itse muihin tehtäviin tai siirretty.

Lasse Aapio ja Ilkka Koskimäki ovat kiistäneet syyllistyneensä mihinkään rikoksiin.

Poliisipäällikkö Lasse Aapio välitti Suomen Kuvalehdelle tiedon, että hän ei halua kommentoida keskeneräistä asiaa, koska on jutussa itse asianosaisena.

Apulaispoliisipäällikkö Ilkka Koskimäki ilmoitti, että hän ei halua ottaa asiaan kantaa mutta totesi, että häntä ei epäillä tässä asiassa rikoksesta.

Kihlakunnansyyttäjä Harri Lindbergin mukaan syyteharkinta molempien poliisijohtajien osalta on edelleen kesken.

Päivitys 4.11.2016: Helsingin poliisipäälliköt eivät saa syytteitä – Näyttöä uhkaamisesta tai työsyrjinnästä ei löytynyt.