Matjaž Ambrož

Lepo pozdravljeni!Rad bi načel debato na temo "Kaj nam pomeni knjiga?" Teden knjige je sicer že mimo, zato tema ni preveč aktualna, je pa vendarle po svoje "večna". Ko sem sam zadnjič razmišljal o svojem odnosu do knjig, sem si pribeležil naslednje vrstice.Človek, ki se je izselil iz stanovanja, kjer zdaj prebivam jaz, je za sabo pustil nekaj knjig. Še iz male šole se spomnim, da je knjige treba spoštovati, zato jih nisem zavrgel, temveč sem jih otrl s krpo, malce potežkal in jih zložil na polico. Kako prav sem ravnal, da sem jih shranil!Zgodilo se je, da sem bil v zagati. Vabljen sem bil k znancu, ki je obhajal neki jubilej, bilo je že pozno, darila pa nisem imel pri roki. Vzel sem s police eno izmed knjig, ki sem jih dobil kot pritiklino stanovanja, in jo zavil v stanjol papir. Prijatelj je bil vesel. Šlo je za delo: "Elvis - kralj rokenrola". Vprašal me je sicer, kako to, da sem mu podaril ravno drugi del. Nekoliko v zadregi sem se izgovoril, da zato, da bo toliko bolj težko čakal naslednje leto, ko mu podarim prvega.Ena od lastnosti človeka je, da ponavlja dobre prakse. Tako sem ravnal tudi jaz, ko sem, kadar je bilo treba koga obdariti, segel na polico in zavil kakšno izmed knjig, do katerih sem prišel po srečnem naključju in brez odplatka. Knjiga je navsezadnje lepo darilo!Enkrat pa mi je telefoniral nekdanji sošolec Smilijan. Prosil me je, če mu lahko pomagam iz težav. Vabljen je bil na rojstni dan k dekletu, ob misli na katero mu je srce igralo. Ona je bila do njega bolj hladna, a upal je, da je to zgolj prehodnega značaja. Problem je bil v tem, da je bilo že pozno, on pa ni imel darila. Rekel sem mu, naj pride, da bova skupaj že kaj našla. Rekel je, da sem pravi tovariš, kajti šele v stiski spoznaš, kdo ti zares stoji ob strani. Po tehtnem premisleku sem izbral knjigo "Dobrote iz medu", ker jo je bilo mogoče odlično kombinirati z dodatnim darilom - še nedotaknjenim kozarcem medu, ki sem ga oni dan kupil v samopostrežni. Kot posvetilo je Smilijan napisal: "Knjiga medenih dobrot naj bo vzpodbuda, da me povabiš na sladke medenjake s strani 247. Tvoj Smilijan."Darilo je bilo bomba. Že ob izročitvi je dekle presenečenemu sošolcu padlo v objem in ga vroče poljubilo. Povedala mu je, da ne bi mogel bolj zadeti. Njen oče da je namreč amaterski čebelar, tako je bila že od otroštva v stiku z medom.Toda z vabilom na sladke medenjake dolgo ni bilo nič. Nekega dne pa je vendarle prišlo. Dekle je Smilijanu razložilo, da je medenjake spekla že dvakrat, a da se ji niso nikoli zdeli dovolj dobri, da bi ga povabila. V tretje so bili izvrstni in postala sta imeniten par. Smilijan zdaj občasno pomaga bodočemu tastu, saj je mož prepričan da "fanta veselijo čebelarska opravila".Nekega dne sem opazil, da zaloga knjig na polici opazno kopni. Veliko ljudi sem osrečil, zbirka pa se je s tem precej zredčila. Med posameznimi preostalimi primerki so zevale velike škrbine. Ugotovil sem, da sem naredil veliko dobrega, vendar pa da se moram zdaj ustaviti in osrečiti še sebe. Tako sem preostanek knjig podaril - sebi. Ob dolgih večerih pijem čaj in jih listam. Preštudiral sem že zajeten šahovski priročnik, prebral nekaj kriminalk, se posebej skrbno posvetil knjigi Draga Ulage "Telesna vzgoja, šport, rekreacija". Trenutno berem "Življenje v dvoje" Marijana in Tee Košiček. V knjigah je veliko znanja, zato jih nikar ne zavrzimo! S knjigo je življenje bogatejše.