Silti kaksi kolmesta suomalaisesta ei osaa nimetä, ketkä herättävät kiukkua. Identiteettiryhmissä näkyy tutkijan mukaan jakautuminen.

Suomalaiset vihaavat eniten puhelinmyyjiä, pikavippien tarjoajia ja rasisteja, selviää tuoreesta tutkimuksesta. Sen sijaan maahanmuuttajia suomalaiset inhoavat huomattavasti rasisteja vähemmän.

Helsingin yliopiston kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutin tutkija-tohtori Markus Kaakisen mukaan tuloksesta on näkyvissä suomalaisten jakautuminen erilaisiin identiteettiryhmiin ja ryhmien välinen vastakkainasettelu. Toisaalta myös yhdistäviä tekijöitä on, kuten melko negatiivinen suhtautuminen politiikkoihin.

Tekirin teettämä ja Kantarin toteuttama kyselytutkimus osoittaa myös, että yksittäisistä henkilöistä kiukuttavin on entinen pääministeri Juha Sipilä ennen nykyistä pääministeri Antti Rinnettä ja perussuomalaisten puheenjohtaja Jussi Halla-ahoa.

Muutenkin kymmenen eniten kiukuttanutta tai vihastuttanutta ovat kaikki poliitikkoja. Ainoana ulkomaalaisena listalle mahtuu Yhdysvaltojen presidentti Donald Trump.

Politiikan ulkopuolella ylimmäksi yltää juontaja, kolumnisti ja toimittaja Tuomas Enbuske.

Toisaalta jopa kaksi kolmesta vastaajasta ei osannut nimetä ketään vihansa kohteeksi.

– Jopa kaksi kolmesta suomalaisesta eivät pysty nimeämään ketään vihaa herättävää persoonaa. Se on mielestäni se suurin uutinen tässä ja todella myönteinen asia sekä yksilöiden että yhteiskunnan kannalta, Tekirin johtaja Eero Rämö pohtii.

Sukupuolten välillä on suuria eroja. Henkilöistä miehet vihaavat Rinnettä naisia enemmän, kun taas naiset inhoavat enemmän Trumpia kuin miehet. Kaupunkilaiset ja akateemiset puolestaan vihaavat Halla-ahoa maaseudun asukkeja ja peruskoulutaustaisia enemmän. Työntekijät ärsyyntyvät eniten Sipilästä, johtavassa asemassa olevat Rinteestä.

Politiikkojen yliedustus kärjessä johtuu Rämön mukaan siitä, että keväiset vaalit nostivat poliittisia toimijoita pinnalle.

– Poliitikot olivat paljon pinnalla. He myös joutuvat ottamaan vahvasti kantaa asioihin, jotka eivät ilahduta suomalaisia. Monet muut julkisuuden ovat pinnalla ehkä positiivisemmassa valossa.

Eri ryhmistä naiset puolestaan vihaavat enemmän puhelimyyjiä, rasisteja ja pikavipin tarjoajia, miehet puhelinmyyjiä, pikavippien tarjoajia ja poliitikkoja. Nuoret 15–29-vuotiaat vihaavat yli 65-vuotiaita enemmän muun muassa ovelta ovelle kauppiaita, konservatiiveja ja feministejä. Iäkkään kiukustuvat puolestaan nuoria helpommin populisteista.

Johtavassa asemassa inhotaan muita ryhmiä enemmän sovinisteja populisteja ja ay-johtajia. Työntekijöille herää keskimääräistä useammin kiukku muun muassa poliitikoista ja maahanmuuttajista. Työntekijät ovat muutenkin useassa tapauksessa vihaisempia kuin muut ammattiryhmät (johtava asema, alempi toimihenkilö, yrittäjä, opiskelija, eläkeläinen, muu).

Akateemisten ja peruskoulun varassa olevien ero muodostuu erityisen suureksi kun puhutaan sovinisteista, populisteista ja kansanedustajista. Kaksi ensimmäistä inhottaa akateemisia eniten koulutusryhmistä, kun taas peruskoulun varassa olevia sovinistit ja populistit eivät juuri vihastuta. Kansanedustajista puhuessa asetelma kääntyy päälaelleen.

Vähiten kaikki ryhmät yhteen niputettuna suomalaiset kiukustuvat filosofeista, tutkijoista, mökkinaapureista, urheilijoista ja portsareista.

Rämö kokee, että Suomessa on eri ryhmien eroista huolimatta melko hyvä koheesio.

– En näkisi, että erot ovat kovin suuret. Kiukku jakautuu aika tasaisesti, eikä yksittäinen ryhmä joudu erityisen vahvasti suuren vihan kohteeksi. Polarisaatio on paljon pienempää kuin esimerkiksi Yhdysvalloissa.

Muun muassa nettivihaa ja ryhmien välisiä suhteita tutkinut tutkijatohtori Kaakinen pitää tuloksia kriminologisen tutkimuksen mukaisena.

Tuloksista erottuu erilaisiin poliittisiin identiteetteihin kohdistetut negatiiviset tunteet ja jakolinjat eri ryhmien välillä.

Kaakinen lähtisi jakamaan kyselytutkimusta kahteen osaan.

– Tutkimuksessa ei oltu tarkasti määritelty kiukkua ja vihaa. Ammatteihin, kuten puhelinmyyjiin ja feissareihin, viha on ehkä väärä käsite ja puhuisin mieluummin negatiivisista tuntemuksista. Puhelinmyyjät herättävät ehkä pikemmin närkästystä kuin vihaa. ”Vihatuissa” ammateissa korostuvat häiritseväksi koetut ja julkisuudessa näkyvät työt.

Sen sijaan identiteettiryhmien suhteen Kaakinen epäilee ”vihan” olevan osuvampi käsite.

– Poliittisista ja ideologisista identiteeteistä on tullut yhä keskeisempiä ja ne herättävät tunteita sekä yhteiskunnallisia jakolinjoja. Omalle identiteetille vastakkaiseen ryhmään suhtaudutaan usein vihamielisesti.

Kaakisen mukaan moni netissä vihapuhuvista kokee itsensä vihaviestimisen uhrina. Hän korostaa, ettei vihan uhriksi joutuminen tee kenestäkään automaattisesti vihaviestijää, mutta vihapuhuja monesti kokee itsensä uhrina: sitä vihapuhuja voi käyttää myös vihapuheen oikeutuksena.

Tämä voi osaltaan selittää, miksi erilaiset ”toistensa vastakohdat” ovat korkealla vihastusta herättävien ryhmien listalla.

– Toki pitää korostaa, ettei sovinismin vastakohta ole feminismi tai populistin vastakohta vihervasemmistolaisuus, mutta niiden välille luodaan vastakkainasettelua ja sovinismia vihaava harvoin vihaa feminismiä tai toisinpäin.

Kaakinen varoo kuitenkin yksinkertaistamasta eroja johtumaan vain sukupuolesta tai vain asuinpaikasta, sillä kyseessä on useamman asian summa. Maalla asuva peruskoulun varassa oleva mies ei välttämättä vastaa kaupunkilaista akateemista miestä.

Markus Kaakisen mukaan omalle identiteetille vastakkaiseen ryhmään suhtaudutaan usein vihamielisesti.­

Tutkija haluaa myös muistuttaa samaa kuin Rämö: moni suomalainen ei koe tutkimuksen mukaan suurta kiukkua tai vihaa.

Samoin kuin netin vihapuheesta puhuttaessa, tulee myös polarisaatiossa Kaakisen mukaan muistaa, että varsinaista vihaa identiteettiryhmiä kohtaan kokee pieni äänekäs vähemmistö.

Vaikka suomalaiset ovat sopuisia, on Kaakisen mukaan vihan sytykkeenä aiempaa useammin esimerkiksi poliittiset mielipiteet. Syynä on muun muassa kuplautuminen.

– Vihan kasvua vähentäisi pienempi ideologinen polarisaatio ja toisten mielipiteiden arvostaminen. Toisaalta pitää hyväksyä, että toinen voi kokea negatiivisia tunteita jotain toista kohtaan.

– Se ei kuitenkaan tarkoita, että saisi loukata tai uhkailla. Viestinnässä tulee olla lain määrittämät pelisäännöt, jotta yhteiskunta säilyy kaikille turvallisena.

Korjaus 17.7. klo 13.48: Toisin kuin jutussa alun perin kerrottiin, naiset vihaavat eniten puhelimyyjiä, rasisteja ja pikavipin tarjoajia, miehet puhelinmyyjiä, pikavippien tarjoajia ja poliitikkoja.