Hallitus on iskenyt pahasti kirveensä kiveen työttömien aktivointimallinsa kanssa. Se on herättänyt niin laajaa suuttumusta, että sillä voi olla suuri vaikutus tulevien eduskuntavaalien tuloksiin.

Ongelma, jota hallitus yrittää korjata, on kuitenkin olemassa.

Suomen talous on lopultakin reippaassa nousussa, mutta nousu saattaa tyssätä nopeastikin työvoimapulaan samalla, kun yli 300 000 ihmistä on työttömänä.

Joku kysyi, mitä järkeä tässä patistelussa on nyt, kun täyttömien määrä vähenee itsestään. Juuri nyt siinä on järkeä, jos koskaan.

Suomalainen työttömyysturvajärjestelmä on todella passivoiva, jos sitä vertaa Ruotsiin tai Tanskaan. Täällä on aika helppo jäädä roikkumaan työttömyysturvan varaan. Tästä asiasta on vähän vaikea puhua, koska kun näin sanoo, syyllistää kaikkia työttömiä ja erityisesti niitä, jotka oikeasti yrittävät päästä töihin, mutta eivät pääse. Tällä roikkumisella en tarkoita, että karttaisi työn saamista vaan sitä, että ei näe paljon vaivaa asian eteen ja lopulta luisuu pitkäaikaistyöttömyyteen, josta onkin sitten pitkä matka töihin.

Uudellamaalla on todella kova pula rakennusmiehistä. Kuitenkin talonrakennusalan työttömyys oli marraskuussa Uudellamaalla 8,4 %. Kun ihmettelin tätä twitterissä, sain runsaasti vastauksia, jossa sanottiin, että palkkataso rakennustöissä on niin matala, että mieluummin on työttömänä. Näin vastanneet ajattelevat työttömyysturvaa perustulona, johon ei sisälly velvollisuutta olla työmarkkinoiden käytettävissä.

Sama ajatus on väitteessä, että meillä teetetään ”orjatyötä” yhdeksän euron päiväpalkalla. Palkka on tosiasiassa 41,40 euroa eli yhdeksän euroa enemmän kuin on työmarkkinatuki.

Aika moni pienipalkkainen tekee töitä alle yhdeksän euron päiväpalkalla, jos laskee palkaksi vain summan, jolla nettopalkka ylittää sen, minkä saisi toimeentulotukena.

Jos otetaan lähtökohdaksi, että meillä ei ole työttömyysturvan nimellä kulkevaa vastikkeetonta perustuloa, olisi hyvä ryhtyä oikeasti aktivoimaan työttömiä. Siihen pitäisi silloin olla valmis käyttämään aluksi aika paljon rahaa. Ei voi vaatia ”sakon uhalla” osallistumaan aktivointitoimiin, jos sellaisia ei järjestetä.

Tällainen politikka on tuottanut hyviä tuloksia Ruotsissa ja Tanskassa.

Siis paljon enemmän työvoimapoliittista koulutusta, tukitöitä ja kuntoutusta. Se maksaa, mutta kalliiksi tulee sekin, jos orastava nousu törmää työvoimapulaan.

Esimerkiksi kaikki Uudenmaan talonrakennusalan 457 työtöntä tulisi kutsua haastatteluun, tehdä mahdollisesti työkyvyn arviointi, osoittaa töitä rakennuksilta niille, joista on rakennusalan töihin, lähettää kuntoutukseen ne, joiden työkyky edellyttää kuntoutusta, kirjoittaa osa eläkkeelle ja osoittaa muun alan töitä niille, joilla ei tosiasiassa ole rakennusalan koulutusta.

Pohjoismaiden hyvät kokemukset (pakko)aktivoinnista ovat osittain kotoisin juuri siitä, että nämä toimet kiusaavat työttömiä. Hyvä sosiaaliturva olisi muuten liian hyvä vaihtoehto huonopalkkaiselle työlle, joten varastetaan työttömän vapaa-aika! Silloin palkkatyö muuttuu houkuttelevammaksi. Tästä aktivointimallissa on osittain kysymys, vaikka sitä ei haluta sanoa ääneen.

= = = =

Koin vuoden 1995 hallitusneuvotteluissa karkeasti se, että sosiaaliturvajärjestelmä toimii eri tavalla kuin se virallisesti toimii. Silloin VM:n virkamiehet saivat läpi sen, että sairauspäivärahassa ei pidä olla mitään minimiturvaa. Jos opiskelijalla ei ole ollut tuloja ennen kuin hän katkaisee jalkansa pujottelussa, miksi hänelle pitäisi maksaa sinä aikanakaan mitään, kun jalka on paketissa? Tämä vaikutti loogiselta, mutta ei se näin ollut. Alin sairauspäiväraha oli toiminut mielenterveyskuntoutujien perusturvana. Tämän jälkeen heillä ei ollut mitään. Se piti korjata pikimmiten.

(Sinänsä sairauspäiväraha on tähän tarkoitukseen vähän huono, koska se kieltää täysin työn tekemisen ja tentissä käymisen. Masennuspotilaiden kohdalla tämä on jokseenkin epätarkoituksenmukaista.)

Myös työttömyysturvan varassa on ihmisiä, jotka saavat väärää etuutta, koska oikeaa etuutta ei ole. He eivät ole työmarkkinoiden käytettävissä ja jotka kuuluisivat sen vuoksi jonkin muun tuen, esimerkiksi sairauspäivärahalle tai työkyvyttömyyseläkkeelle. Tämä on se joukko, johon hallituksen ruoska osuu täysin epäoikeudenmukaisesti, ja sen vuoksi ihmiset ovat niin vihaisia.

Kaiken kaikkiaan tämä passiivisuus-sakko on todella kömpelö. Se sopii työttömien enemmistölle, joka asuu kaupungeissa ja joka voi kyllä halutessaan saada pieniä keikkoja tai ansaita yrittäjänä 250 euroa, mutta ei vajaatyökykyisille eikä haja-asutusalueilla asuville.

Vähän ay-liikkeen kritiikissä on jeesustelua. Uskoisin enemmän vilpittömyyteen ay-johtajien puolustaessa niitä, joiden on mahdoton saada töitä, ellei ay-liike olisi toisaalta tehnyt kaikkensa perusturvan heikentämiseksi – siis sen eteen, että kurjista kurjimmat eli he, jotka eivät koskaan ole saaneet töitä, voisivat mahdollisimman kurjasti.

= = = =

Minä en usko pakolla työllistämiseen lainkaan. Joidenkin kohdalla on hyvä, jos heidät haetaan sängyn pohjalta ja pakotetaan tekemään jotain, mutta karenssin uhalla työskentely on ajatuksena kuollut.

Homo Economicus laskee juuri niin, että todellinen palkka työstä on se summa, jolla nettopalkka ylittää sosiaaliturvan. Malli, jossa töihin joudutaan eikä päästä on tuomittu epäonnistumaan. Se saa ihmiset ajattelemaan työpaikkaa onnettomuutena, kun heidät pitäisi saada ajattelemaan sitä tavoiteltavana asiana.

Siksi pienipalkkaisestakin työstä on jäätävä käteen riittävästi rahaa suhteessa sosiaaliturvaan. Työmarkkinatukea ei voi nykyisestä enää alentaa; ansiosidonnaista voisi kyllä porrastaa niin kuin Tanskassa. Pienestä palkasta on jäätävä enemmän käteen. Niitä ei pitäisi verottaa lainkaan ja kaikista pienimpiä palkkoja pitäisi tukea täydentävillä tulonsiirroilla.

Tällainen maksaa vähän, koska suuri määrä nykyisiäkin pienipalkkaisia tulisi täydentävien tulonsiirtojen piiriin. Lopputuloksena olisi oikeudenmukaisempi yhteiskunta, korkeampi työllisyysaste ja lujempi yhteiskuntarauha.

Tämän vuoksi olen kannattanut (pientä) perustuloa, joka ainakin aluksi olisi niin pieni, että rinnalla tarvittaisiin syyperusteita sosiaaliturvaa, siis tätä nykyistä työvelvollisuuden sisältämää työttömyysturvaa. Perustulo olisi automaattisena tulotukena pieniä ansiotuloja saaville. Kun reaaliaikainen tulorekisteri otetaan käyttöön, on mahdollista saada työn ja sosiaaliturvan yhteensovitus toimimaan myös nykyistä järjestelmä kehittämällä.

Olennaista on, että pienipalkkaisten tuloja on nostettava reilusti. Kun työnteosta tulee kannattavaa, ei tarvita mitään töihin pakottamistoimia.

= = = =

Hallitus toimisi viisaasti, jos peruuttaisi tämän nykyisen mallin ja vanhan lain pohjalta ryhtyisi aktivoimaan työttömiä ja osoittamaan heille työpaikkoja.

= = =

Se tässä eniten harmittaa, että demarit, jotka eivät ole itse tehneet kannatuksensa hyväksi mitään, saavat tästä ilmaista ja täysin ansiotonta nostetta.