Evankelis-luterilaiset seurakunnat ovat joutumassa talousvaikeuksiin kun verotulot hupenevat kirkosta eroamisten myötä. Usein ainoa keino paikata taloutta on nostaa kirkollisveroa, mikä voi aiheuttaa lisää eroamisia. Pohjoisen maalaisseurakuntia pelastaa korkeampi kirkkoonkuulumisaste sekä metsäomaisuus.

Väki vähenee seurakunnista joka puolella Suomea - esimerkiksi Kemissä prosenttiyksikön vuosivauhtia vuosituhannen vaiheesta alkaen. Saman ajanjakson kuluessa Kemissä seurakunta on investoinnut rakennuksiin 7,5 miljoonaa euroa. Velkaa seurakuntalaista kohti on kertynyt 213 euroa.

- Seurakunnalla ei ole metsiä eikä maita ja talletuksetkin on kyllä käytetty hyvin tarkasti näihin suuriin investointeihin, kertoo Kemin seurakunnan talousjohtaja Matti Aho.

Kemin seurakunnan tilannetta on pelastanut kirkollisveron korotus. Se on nyt 1,4 prosenttia. Kaikkien evankelis-luterialaisten seurakuntien keskiarvo on 1,33.

Keminmaassa parempi tilanne

Kemin naapurissa Keminmaan seurakunta on velaton ja sen kirkollisvero on 1,25 prosenttia. Keminmaan etuna on - maalaisseurakuntien tapaan - korkeampi kirkkoon kuuluvien osuus kunnan asukkaista. Se on Keminmaassa 85 prosenttia kun Kemissä se on kymmenen prosenttiyksikköä pienempi. Usein pohjoissuomalaisilla maalaisseurakunnilla on metsäomaisuutta. Keminmaassa pesämunaa on osattu hoitaa hyvin.

- Kolmenkymmen vuoden aikana metsäomaisuus on lähes tuplaantunut ihan sen vuoksi, että on ostettu uutta metsämaata. Olemme nimenomaan etsineet muutakin tulolähteitä kuin verot, jotta olemme pystyneet pitämään veroprosenttia niinkin alhaalla, kertoo Keminmaan seurakunnan talouspäällikkö Juha Nykänen.