Verkkokauppa Amazon suunnittelee kuljettavansa paketteja pienillä automaattisilla koptereilla Yhdysvalloissa. Uutisten perusteella homma jää haaveeksi. Kauppalehti totesi torstaina synkeästi:

”Lainsäätäjät puuttuivat touhuun, sillä oli vain ajan kysymys, milloin ensimmäinen kopteri kopsahtaa jonkun päähän.”

Häiritseekö moinen ajattelu ketään?

Jos jonkin kuljetusvälineen mahdollisesti tuottamat vahingot on kieltämisen peruste, silloin kai autot, moottoripyörät, mopot, mönkijät, moottorikelkat – ja oikeastaan kaikki liikkuvat rakkineet – pitäisi romuttaa jo tänään. Nehän kopsahtelevat tuhansien viattomien päälle joka päivä.

Liikenne tappaa maailmassa yli miljoona ihmistä vuodessa. Loukkaantuneiden määrä on tietysti moninkertainen.

Eduskuntavaalit lähestyvät. Onkin otollinen aika taivastella, miten vaarallista sähköinen äänestäminen olisi.

Tyhmät virolaiset eivät vain suostu ymmärtämään asiaa. Lahden eteläpuolella holtiton äänestyskäytäntö on pelittänyt jo kymmenen vuotta.

Suomessa sen sijaan on taas kerran perustettu työryhmä. Sen tehtävä on näköjään keksiä kaikki mahdolliset kauhuskenaariot.

Esimerkiksi pankkitunnukset ovat kuulemma aivan liian turvattomia.

Komitean mielestä mikään markkinoilla oleva valmis järjestelmä ei sovi Suomeen. Eipä tietenkään. Tuskin ehdin tässä elämässä äänestää muuten kuin lyijykynällä paikalliskoulun kopissa.

Ammattihuolestujilta ei työ lopu kesken. Esimerkkejä riittää joka puolella.

Lentokenttien turvatarkastusten kustannukset lähtivät käsistä jo vuosia sitten. Miljoonien matkustajien päivittäisestä simputtamisesta on tullut itsetarkoitus.

Vihoviimeisin EU-idea oli iskeä tablettitietokoneiden omistajiin. Nyt aipädit on revittävä suojakuoristaan ennen läpivalaisua.

Kuitenkin kaikki lentokenttäoperaattorit ovat olleet jo vuosia yksimielisiä siitä, että turvatarkastukset ovat täysin ylimitoitettuja. Ei kai se ole mikään ihme, sillä kuka tahansa keskinkertainen insinööri muiluttaa vaarallisen aseen koneeseen milloin tahansa.

Turvatarkastus on tietenkin pelkkää sirkusta. Sen tarkoitus on vain demonstroida, että viranomaiset tekevät jotain.

Jos vesipullossani piilee hirmuista räjähdettä, miksi turvahenkilö heittää sen tavalliseen roskikseen. Entä miksi lentäjiltäkin on takavarikoitava kynsiviilat? Lentokoneen ohjaamossa on nimittäin kirves hätätilanteita varten.

Mikä on ylipäätään riittävän turvallista? Sitähän ei kukaan tiedä. Siksi lentokenttähömppä on ammattihuolestuneille mahtava bisnes. Maali karkaa aina joka tapauksessa.

Entä mikä merkillinen logiikka siinä piilee, ettei junamatkustajia tarvitse pakottaa turvatarkastuksiin. Siis vaikka terroristit ovat iskeneet rautateille Euroopassakin.

Ehkä uskomattomin pelkomarkkinoinnin taidonnäyte on viljelykasvien geenimuuntelua vastustava liike. Muualla maailmassa täsmäjalostettua ruokaa on syöty vuosikymmeniä ilman mitään ongelmia.

Euroopassa sen sijaan elää vahva taikausko, että jotain vaarallista gmo-sapuskassa täytyy olla. Kiellettävä se on.

Samat huolestuneet nielevät silti joka päivä vapaaehtoisesti myrkkyä, joka aiheuttaa riippuvuutta, syöpää, maksasairauksia, aivovaurioita ja ennenaikaista dementiaa. Tarkoitan tietenkin alkoholia.

Tavallisessa viinipullossa on alkoholin lisäksi aina muitakin myrkkyjä, kuten rikkioksidia ja sulfiitteja. Ne ovat säilöntäaineita, jotka aiheuttavat allergiaa, atooppista ihottumaa ja astmaa. Okratoksiini puolestaan on homemyrkky, joka aiheuttaa munuaissyöpää.

Eikä siinä vielä kaikki. Rypäleiden mukana ihmiseen päätyy myös torjunta-aineita ja raskasmetallijäämiä.

Alkoholin terveyshaitat on tieteellisesti todistettu tuhanteen kertaan. Ne maksavat pelkästään suomalaisille yli miljardin vuodessa. Maailmanlaajuista murheen määrää voi vain arvailla.

Sen sijaan geenimuunnellun ruoan vuoksi yksikään ihminen ei ole päätynyt sairaalaan. Siis jos hän ei ole tunkenut maissintähkää väärään rööriinsä.

Huolestujan elämä on antoisaa. Kaikista suunnitelmista löytyy aina jotain huolestuttavaa. Ja mikä parasta, muiden on otettava huoli vakavasti. Vai haluaako joku kantaa vastuun vahingoista, joihin holtiton asenne johtaisi.

Tuotteistusprojekteissani on käytössä helppo sääntö. Jos joku alkaa huolestua, hän saa maksaa heti kymmenen euron sakon käteisellä.

Vaikka summa on mitätön, se tehoaa. Sitkeinkin tapahuolestuja tukkii turpansa viimeistään kolmannen rikemaksunsa paikkeilla.

Näin pääsemme miettimään, miksi jokin onnistuisi – siis sen loputtoman pähkimisen sijaan, miksi mikään uusi ei koskaan ole mahdollista.

Ammattihuolestuja ei ymmärrä, että sataprosenttisen riskitön maailma olisi sataprosenttisen pysähtynyt.

Lähteet: