Iisalmen käräjäoikeudessa on nostettu syyte kahta poliisimiestä vastaan puheluiden laittomasta salakuuntelusta, ja väärien tietojen antamisesta hovioikeudelle.

Iisalmen käräjäoikeudessa on nostettu syyte kahta poliisimiestä vastaan. JARNO JUUTI

Iisalmen käräjäoikeuden valmisteluistunnossa käsiteltiin maanantaina Itä-Suomen poliisilaitoksen rikoskomisarion törkeästä virka-aseman väärinkäyttämisestä, ja rikosylikonstaapelin virka-aseman väärinkäyttämisestä saamia syytteitä.

Syytteet on poikkeuksellisesti nostanut yksityinen kansalainen, vankeustuomiota suorittava Keijo Smolander, johon vuosina 2008-2010 kohdistuneen esitutkinnan aikana epäillyt virkarikokset tehtiin.

Syytteen mukaan komisarion johdolla oli Pyhäselän vankilassa salakuunneltu Smolanderin ja hänen asianajajansa välisiä puhelinkeskusteluja. Tällaisten puhelujen kuunteleminen on ehdottomasti kielletty, ja mikäli niitä tallennetaan, ne on välittömästi hävitettävä.

Tässä tapauksessa kiellettyjä puheluja oli vuosina 2009-2010 taltioitu 131 kappaletta. Syytteen mukaan tutkinnanjohtajana toiminut komisario oli myös käyttänyt puheluja hyväkseen rikostutkinnassa.

Toisaalta poliisin tiedostoista oli poistettu salakuunneltuja puheluja, jotka lain mukaan olisi pitänyt säilyttää. Näin oli vahingoitettu Smolanderin mahdollisuutta puolustautua käynnissä olleessa, laajaa huumeiden maahantuontia koskeneessa esitutkinnassa.

Perättömiä tietoja

Kysymys on siitä, että esitutkintaan ja oikeudenkäynteihin poimitaan salakuunnelluista puheluista yksittäisiä esimerkkejä. Hyvin harvoin kukaan puhuu puhelimessa mitään huumeiden hankkimisesta. Käytetään kiertoilmaisuja, joita sitten poliisi tulkitsee omalla tavallaan. Erityisesti huumejutuissa on tavallista, että puolustus toteaa todisteeksi esitetyn puhelinkeskustelun olevan irti yhteyksistään. Se saisi toisenlaisen merkityksen, jos rinnalla olisi sarja samojen henkilöiden keskusteluja.

Smolander oli aikoinaan vaatinut lukuisia kertoja käyttöönsä taltioituja puheluja. Hänen mukaansa komisario oli toistuvasti esittänyt hovioikeudelle perättömiä tietoja siitä, mitä puheluita poliisilla on hallussaan, ja mitä ei ole. Tämä on syytteen mukaan tehty, jotta heikennetään Smolanderin mahdollisuuksia puolustautua - ja toisaalta poliisin ja Tullin tekemien rikosten peittelemiseksi.

Rikosylikonstaapelia syytetään virka-aseman väärinkäyttämisestä hänen osallistuttuaan samoihin tekoihin komisarion kanssa. Näyttönä on muun muassa rikosylikonstaapelin asianajajalle tekemä tunnustus kiellettyjen puheluiden salakuuntelusta, ja niiden tallentamisesta. Kun poliisi oli tällaisia vahingossa Smolanderille luovuttanut, ylikonstaapeli oli yrittänyt saada niitä häneltä pois, ennen kuin tallenteita käytetään todisteina virkavaltaa vastaa

Luvat haettu ja saatu

Syytteet koskevat aikaa, jolloin edellistä huumetuomiotaan vankilassa istunut Keijo Smolander oli esitutkinnassa uudesta epäillystä rikossarjasta. Jutun tutkinnanjohtajana toimi aluksi Tullin ylikomisario. Hänen siirryttyään Poliisihallitukseen, tutkinnanjohtajaksi tuli nyt syytteen saanut komisario.

Komisarion puolustuksen kulmakivi on, että kuunteluluvat oli haettu ja saatu hänen edeltäjänsä aikana. Mahdolliset virheet eivät siis ole hänen vastuullaan.

Toinen kulmakivi on kihlakunnansyyttäjän vuonna 2014 tekemä päätös jättää komisarion epäillyt rikokset tutkimatta. Kun syyttäjä ei salli esitutkintaa, ei ole rikostakaan, päättelee puolustus.

Rikosylikonstaapeli katsoo, ettei hän ole ollut asemassa, jossa olisi voinut päättää puheluiden kuuntelemisesta, ja tiedostojen käyttämisestä.

Jutun pääkäsittelyn istuntopäiviä ei vielä ole päätetty.

Syyttäjä antoi vanhentua

Keijo Smolanderin jutussa on kiistatonta, että esitutkinnassa salakuunneltiin ehdottoman kuuntelukiellon alaisia puheluja: asianajajan ja tämän päämiehen välisiä keskusteluja. Kiistatonta on myös, että puheluja on säilytetty laittomasti.

Kiellettyjen puheluiden määristä on erimielisyyttä, mutta ennen kaikkea erimielisyys on siitä, kuka laittomuuksista on vastuussa.

Tulli teki asiasta tutkintapyynnön elokuussa 2013 valtakunnansyyttäjänvirastolle. Sen oman, siinä vaiheessa tosin jo Poliisihallitukseen ylikomisarioksi siirtyneen tutkinnanjohtajan laittomuudet olivat paljastuneet Tullin sisäisessä tarkastuksessa. Ehdottomasti kiellettyjä kuunteluja oli Tullin mukaan taltioitu 265 kappaletta.

Jutun tutkinta määrättiin 10. syyskuuta 2013 Itä-Uudenmaan poliisilaitokselle ja tutkinnanjohtajaksi nimettiin kihlakunnansyyttäjä Krista Soukola. Asia makasi hänen pöydällään puolitoista vuotta, ilman että esitutkintaa olisi käynnistetty. Mahdolliset virkarikokset vanhenivat huhtikuun 2015 alussa. Pian sen jälkeen Soukola esitti esitutkinnan lopettamista, koska rikokset olivat vanhentuneet. Näin tapahtui.

Kihlakunnansyyttäjä Krista Soukola tunnetaan Jari Aarnion tapauksen toisena syyttäjätutkinnanjohtajana.