Myönnän, että en ole ehtinyt/osannut paneutua Suomen metsien hiilinielulaskelmiin kunnolla. Keskusteluun on vaikea ottaa kantaa, koska siihen äänekkäimmin esiintyvillä tahoilla ei ole pienintäkään halua etsiä totuutta vaan omaa etuaan.

Suomen biotaloussektorin argumenttien uskottavuutta heikentää se, että ala on jäänyt monesti kiinni vilpillisistä argumenteista, erityisesti yrittäessään perustella ilmeisen avuttomasti, ettei turpeen poltto lisää ilman hiilidioksidipitoisuutta. ”Joka kerran keksitään, sitä aina epäillään.”

Esitän oman päättelyni siitä, miten asiaa pitäisi tarkastella tietämättä lainkaan, mitä nämä periaatteet vaikuttavat Suomen tilanteeseen.

Ensin pitää valita, otetaanko lähtökohdaksi ilmastotasa-arvo niin, että jokaisella maalla on samankokoinen päästökiintiö henkeä kohden vai se, että prosentuaaliset päästövähennykset ovat suunnilleen yhtä suuria joka maassa – siis että menneet synnit oikeuttavat tulevat.

Suomi kuuluu näihin syntisimpiin maihin, eli päästöt henkeä kohden ovat meillä keskimääräistä korkeampia. On siis meidän etumme ottaa lähtökohdaksi aiemmat päästöt eikä eri maiden keskiarvoa. Koska EU on lähtenyt tästä prosenttileikkauslinjasta, otetaan se siis lähtökohdaksi, mutta muistetaan, mitä valittiin.

Kun otetaan lähtökohdaksi vanhat päästöt, otetaan lähtökohdaksi myös vanhat nielut, koska nielujen lisääminen tai suojelu on yhtä tärkeää lopputulokselle kuin päästöjen vähentäminen.

Lähtökohtana ovat siis vanhat nettopäästöt P – N, josta luvusta pitäisi siis tulla alas jonkin sovitun prosentin mukaan. Jos onnistuu lisäämään nielua, on siis tämän mukaan oikeutettu vähentämään päästöjä hitaammin ja päinvastoin.

Niin ei voi laskea, että jos vanhat päästöt ovat P ja nielu on N ja päästöjä pitää vähentää 100 p%, uudet päästöt olisivat P (1-p) + N eli että nielu oikeuttaa lisäämään omia päästöjä niin kauan kuin nieluja on. Se, että Suomesta esitetään myös tällaisista logiikkaa, vie uskottavuutta koko maalta.

Lähtökohtana ovat nettopäästöt, eivät bruttopäästöt. Muutenhan esimerkiksi rannikkovaltiot voisivat elää kuin pellossa, koska meret ovat nielu.

Miten suomalainen metsänhoito sitten vaikuttaa tai voi vaikuttaa tähän? Sitä pitää katsoa sen mukaan, mikä on biomassan määrä Suomen metsissä eri vaihtoehdoilla. Huomatkaa biomassan määrä, ei vain runkopuun määrä, koska metsässä, toisin kuin puupelloilla, on runsaasti muutakin biomassaa kuin hyötykäyttöön kasvatettuja puita.

Jos hakkuiden lisääminen tarkoituksena polttaa puuta ilmakehään vähentää tuota nielua, se vähentää sitä ja tämä on aivan sama asia kuin vaikkapa kivihiilen tai turpeen polton lisääminen.

Asia ei ole kuitenkaan aivan näin yksikertainen. Metsä ei voi olla loputon nielu, koska jossain vaiheessa se saturoituu. Tosin maaperään voi ilmeisesti sitoutua hiiltä lähes loputtomasti, mikä sekin pitää muistaa. Puustahan suuri osa on juuristossa.

Jos perustasoksi valittuina vuosina nielu on ollut epätavallisen suuri niin, ettei se pystyisi mitenkään sellaisena säilymään, se on lähtökohtana väärä.

Pitää siis ottaa huomioon se, miten puun polttoon tähtäävä biostrategia vaikuttaa nieluun ja metsissä olevaan biomassan määrään pitkällä aikavälillä. Aikaväli ei kuitenkaan voi olla loputtoman pitkä, koska ilmastonmuutoksen torjunta ei voi odottaa satoja vuosia. Tarkasteluvälin pitäisi olla muutamia kymmeniä vuosia korkeintaan.

Ajatuksella, että Suomella on oikeus vähentää nielua kuinka paljon vain kunhan se ei muutu negatiiviseksi, ei ole menestymisen mahdollisuutta.

Itse puun polttaminen tuottaa hiilidioksidipäästöjä energiayksikköä kohden selvästi enemmän kuin kivihiili, ilmaisesti jopa enemmän kuin turve. Vielä enemmän päästöjä suhteessa fossiilisiin syntyy, kun puusta tehdään nestemäistä polttoainetta. Siksi Suomella on velvollisuus osoittaa kiistattomasti, että puun energiankäyttö kiihdyttää vastaavasti nieluja.

Yksinkertaisin laskentakaava tietysti olisi, että laskettaisiin bruttopäästöjä ja nieluja erikseen. Siis myös puun polton päästöt olisivat päästöjä ja vastaavasti nielut olisivat kokonaisuudessaan nieluja. Mutta tämä saattaisi olla liian osa muutos nykyjärjestelmään.

= = = =

Suomen nielulaskelmat kyseenalaistaneita tutkijoita on pidetty epäisänmaallisina. Pitäisi enää tietää, että epäisänmaallisina missä mielessä?

Kuin Johan Bäckman, joka levittää venäläiseen mediaan perättömiä tietoja Suomesta, vai kuin niitä venäläisiä, jotka kielivät maansa dopinghuijauksesta Wadalle?