Helsingissä asuminen on kallista, sillä asuntojen määrä ei vastaa kysyntään.

Helsingissä asuminen on kallista, sillä asuntojen määrä ei vastaa kysyntään. Jaani Lampinen / Yle

Yle kokosi yhteen tarkastusvaliokunnan mietinnössään esiin nostamia asuntopolitiikan ongelmakohtia ja ratkaisuehdotuksia. Esitä omat ratkaisusi artikkelin lopussa.

Suomessa harjoitettu asuntopolitiikka saa kyytiä eduskunnan tarkastusvaliokunnan tiistaina julkaisemassa mietinnössä (siirryt toiseen palveluun). Valtion rooli on jäänyt taka-alalle, asuntopolitiikka on ollut tempoilevaa ja yhteiskunnan menot ovat kasvaneet voimakkaasti.

Mietinnössä tarkastusvaliokunta nostaa esille ongelmakohtia ja tarjoaa ratkaisuehdotuksia. Nopeita lääkkeitä ei mietinnössä ole tarjolla. Ratkaisuehdotukset ovat käytännössä syöttöjä seuraavalle hallitukselle. Mietinnössä ehdotetaan esimerkiksi asuntopolitiikasta laadittavaa kahdeksan vuoden kehittämisohjelmaa.

SDP:n Eero Heinäluoman johtama valiokunta päätti laatia aiheesta mietinnön täysistunnolle omasta aloitteestaan. Tarkastusvaliokunta perustelee tätä sillä, että asuntopolitiikan kokonaistarkastelu on välttämätöntä tilanteessa, jossa asumiseen on jo pitkään liittynyt merkittäviä ongelmia ja asumiseen myönnettävän valtion tuen määrä on huomattava.

Yle kokosi yhteen mietinnössä mainittuja asuntopolitiikan ongelmakohtia ja ratkaisuehdotuksia.

1. Kalliita asuntoja pääkaupunkiseudulla, arvonsa menettäviä asuntoja muuttotappioalueilla

Asuntopolitiikan kinkkisimmät pulmat liittyvät niin kutsuttuun kohtaanto-ongelmaan. Sillä tarkoitetaan tilannetta, jossa kysyntä ja tarjonta eivät kohtaa. Kasvukeskuksissa olisi kysyntää enemmän kuin asuntoja rakennetaan, mutta muuttotappioalueilla asuntoja on vaikea saada myydyksi.

Tämän takia työn perässä muuttaminen voi olla hankalaa. Kasvukeskuksissa työntekijöille olisi tarvetta, mutta mahdollinen työntekijä saattaa olla jumissa muuttotappioalueella arvoaan menettäneen asunnon kanssa.

Tarkastusvaliokunnan mukaan työvoiman liikkuvuuden vaikeutuminen asuntomarkkinoiden eriytymisen myötä vaikuttaa haitallisesti koko maan talouskasvun edellytyksiin.

Tarkastusvaliokunnalla ei ole ongelmaan ihmelääkettä. Ratkaisuksi ehdotetaan yli hallituskausien ulottuvaa asuntopoliittista ohjelmaa. Kahdeksaksi vuodeksi laadittavassa ohjelmassa listattaisiin asuntopolitiikan pitkän aikavälin tavoitteet ja ne keinot, joilla tavoitteisiin on tarkoitus päästä.

Helsingin Vuosaari. Esko Jämsä / AOP

2. Asuminen kasvukeskuksissa on liian kallista

Asumismenot ovat tällä vuosikymmenellä kasvaneet jyrkästi. Suomalaisista jopa 15 prosenttia on tilanteessa, jossa tulot eivät riitä kattamaan asumismenoja. Epäsuhtaa paikkaillaan asumistuella, jota maksetaan Suomessa yli kaksi miljardia euroa vuodessa.

Kohtuuhintaisista asunnoista on pulaa varsinkin Helsingin seudulla. Pääkaupunkiseudulla kärsitään jo osittaisesta työvoimapulasta, sillä asumisen kalleus vaikeuttaa työvoiman saamista alueelle

Ongelma kärjistyy palvelualoilla, sillä etenkään pieni- ja keskituloisten ulottuvilla olevaa asuntotarjontaa ei ole syntynyt Helsingin seudulle riittävästi.

Kyseessä ei ole vain Helsingin ongelma. Valiokunta viittaa mietinnössään keväällä valmistuneeseen selvitykseen, jonka mukaan asuntojen hinnat ja vuokrat ovat nousseet viime vuosina tuloja nopeammin kymmenessä suurimmassa kaupungissa.

Yhdeksi ratkaisuksi tarkastusvaliokunta tarjoaa valtion tukemien kohtuuhintaisten vuokra-asuntojen määrän lisäämistä.

Valtion tukemien vuokra-asuntojen osuus vuosittaisesta asuntotuotannosta on 2010-luvulla ollut noin seitsemän prosenttia. Tarkastusvaliokunnan mukaan ero aikaisempiin vuosikymmeniin on merkittävä, sillä vuosina 1970–1990 osuus oli keskimäärin noin 21 prosenttia vuosittaisesta asuntotuotannosta.

Lisäksi valiokunta edellyttää niin sanotun sosiaalisen asumisen osuuskuntamallin käyttöönottoa. Osuuskunnan asukkaiksi voisivat hakea sellaiset ihmiset, jotka eivät tulojensa ja varallisuutensa puolesta kykene hankkimaan markkinaehtoista asuntoa. Valiokunnan mukaan osuuskuntamallin käyttöönottoa voitaisiin edistää jo tällä hallituskaudella.

Tiina Jutila / Yle

3. Hometalot vaivana edelleen

Asuntojen hintojen ja vuokrien nousua Helsingin seudulla ei voi hillitä ilman uusien asuntojen rakentamista. Valiokunnan tilaaman tutkimuksen mukaan asuntotuotanto on ollut kovaa vauhtia kasvavilla alueilla pitkään alimitoitettua.

Nyt asuntotuotanto on piristynyt ja rakentaminen on kuluvana vuonna suhdannehuipussaan. Piristynyt rakentaminen ei kuitenkaan valiokunnan mukaan ratkaise pääkaupunkiseudulle muodostunutta asuntopulaa.

Rakentamisen kiihtyessä vastaan on tullut pula ammattitaitoisesta työvoimasta. Jos rakentamisen laadusta joustetaan määrän kustannuksella, voi seurauksena olla kosteus- ja homeongelmia.

Tarkastusvaliokunnan mukaan rakentamisen laatuun liittyvät ongelmat nousevat toistuvasti esiin siitä huolimatta, että asiaan on viime vuosina puututtu useilla toimilla. Valiokunta ehdottaa myös, että niin kutsuttuun homeloukkuun jääneiden ihmisten tuen tarve selvitettäisiin.

Jätkäsaareen on noussut vauhdilla kaupungin vuokra-asuntoja. Jaani Lampinen / Yle

4. Lähiöissä kehitys menee väärään suuntaan

Suomessa asuinalueet eivät ole vielä dramaattisesti eriytyneet toisistaan hyvinvoivien rikkaiden ja syrjäytyneiden köyhien alueiksi, mutta kehitys on viime vuosina mennyt väärään suuntaan.

Tarkastusvaliokunnan kuulemien asiantuntijoiden mukaan useissa lähiöissä kehitys on ollut epäsuotuisaa 1990-luvulta 2010-luvulle tulo- ja koulutustason heikkenemisen ja työttömyyden lisääntymisen vuoksi.

Näissä lähiöissä asuu entistä enemmän yksin asuvia ikääntyneitä henkilöitä ja entistä vähemmän lapsiperheitä ja nuoria aikuisia. Lisäksi vieraskielisten osuus on kasvanut monessa lähiössä ja maahanmuuttajilla työttömyys on yleisempää kuin kantaväestöllä.

Tarkastusvaliokunnan mukaan eriytymiseen liittyviä ongelmia voidaan ennaltaehkäistä sekoittamalla eri asumismuotoja ja kehittämällä maahanmuuttajien kotoutumista. Valiokunta ehdottaa hallinnonrajat ylittävää lähiöiden kehittämisohjelmaa.

5. Tukijärjestelmä kaipaa remonttia

Valtio käyttää vuosittain merkittävän määrän rahaa sekä asuntojen tuotantoon että suoraan kotitalouksille maksettaviin tukiin. Tukien yhteismäärä vuonna 2017 oli 2,7 miljardia euroa.

Valtion tukemaa asuntotuotantoa vaivaa sama ongelma kuin Suomen asuntomarkkinoita laajemminkin. Pääkaupunkiseudulla asunnot loppuvat kesken, mutta samaan aikaan Suomi on täynnä tyhjiä valtion tukemia vuokra-asuntoja, jotka rapistuvat syrjäisillä seuduilla.

Tyhjien valtion tukemien vuokra-asuntojen määrä on kaksinkertaistunut 2000-luvulla ja kasvanut kuudetta vuotta peräkkäin. Vähintään kaksi kuukautta tyhjillään olleita valtion tukemia vuokra-asuntoja oli vuoden 2017 lopulla 8 800.

Suoraan asukkaille maksettavien asumistukien määrä on kasvanut viime vuosina merkittävästi ja toimeentulotuella katetaan entistä enemmän asumismenoja.

Tarkastusvaliokunnan mukaan koko asumistukijärjestelmä olisi uudistettava ensi vaalikaudella samalla, kun sosiaaliturva kokonaisuudessaan pistetään remonttiin.

Mitä Suomen asuntopolitiikalle pitäisi mielestäsi tehdä? Osallistu keskusteluun alla.

Lue myös:

Näin puolueet muovaisivat Johanna Laakson sosiaaliturvaa seuraavalla vaalikaudella – Oman vaihtoehtonsa ovat esitelleet muun muassa demarit, kokoomus ja vihreät