Saksalaisen AUE-säätien ilmastoseminaarissa tieteiden talolla 24.1. Professori Peter Lund opponoi alustajan Caio Koch-Weserin näkemystä, että tarvitsemme kovempia hintoja fossiilisille polttoaineille eli, hiiliveroa.

Lundin mukaan tämä pakottaisi köyhät sopeutumaan kun taas rikkaat voisivat porskuttaa vanhaan malliin. En nyt puutu Lundin puheenvuoron sisäiseen oletukseen, että rikkaiden kulutuksessa hiilipäästöjen hintajousto olisi nolla vaan pohdin ratkaisua ilmasto-oikeudenmukaisuuden kannalta.

Kuvitelkaamme, että hiiliveron (tai päästökaupan) sijasta asettaisimme jokaiselle henkilökohtaisen päästökiintiön, olkoon se C tonnia/vuosi. Tämä nyt ainakaan ei sortaisi köyhiä. En nyt puutu siihen, miten tämä käytännössä tapahtuisi, koska aion osoittaa, ettei sitä kannata tehdä näin.

Saisiko myydä päästökiintiöstään myydä toiselle, jos ei itse tarvitse sitä niin paljon kuin tarvitsee rahaa ja toinen taas ajaisi isolla autolla ja matkustaisi välillä ulkomaille? Siinähän ei kukaan häviäisi, koska kokonaispäästöt eivät kasvaisi. Molempien hyvinvointi paranisi. Eiväthän he muuten olisi tuohon kauppaan ryhtyneet.

Jos hyväksymme, että henkilökohtaisen päästökiintiönsä saa myydä kokonaan tai osittain, pystytämme pörssin, jossa päästöjä voi ostaa ja myydä. Pörssissä päästötonnille tulee jokin hinta. Olkoon se p €/tonni.

Tämän jälkeen jokainen voisi valita tarkan päästön C tai jonkin toisen määrän. Olkoon tuo toinen määrä X tonnia/vuosi. Jos X > C, joutuu maksamaan päästöoikeuksista ja jos X<C on saamapuolella. Niinpä päästöjen vaikutus tuloihin on

(C-X)p €

Pienellä laskutoimituksella huomaamme, ettei sitä kannata näin tehdä, sillä

(C-X)p € = Cp€ – Xp €

Pääsemme täsmälleen samaan tulokseen jakamalla ensin kaikille rahaa Cp € ja verottomalla sen jälkeen päästöjä hiontaan p €/tonni.

Henkilökohtainen kaupattava hiilivero on siis toteutettavissa käytännössä yksinkertaisimmin verottamalla päästöjä niin korkealla verolla, että kokonaispäästöt asettuvat toivotulle tasolle ja jakamalla veron tuotto kaikkien kesken tasan. Tässä ei oteta kantaa siihen, tapahtuuko tämä yhden maan sisällä vai globaalisti. Periaate on sama. Veronsijasta voidaan käyttää päästökauppaa.