Historian tohtori Sandra Hagman tutki arkistojen kätköistä kirjeitä ja oikeusasiakirjoja, lehtileikkeitä ja tieteellistä kirjoittelua. Syntyi ensin väitöskirja ja nyt teos_ Seitsemän kummaa veljestä, _kertomuksia suomalaisen homoseksuaalisuuden historiasta.

Kirja kertoo Aleksis Kiveä mukaellen seitsemän suomalaisen homoudesta tuomitun miehen tarinan vuosikymmenillä, jolloin miesten välistä rakkautta kummasteltiin, väisteltiin, pelättiin ja vihattiin. _Seitsemän kummaa veljestä _käsittelee vuosia 1894–1971, aikaa, jolloin samasukupuolinen "haureus" oli Suomessa rikos, muun Euroopan tapaan.

Maaseudulla luvaton heteroseksi oli tuomitumpaa kuin homous

Maaseutuvaltainen Suomi katsoi miehiä rakastavia miehiä, miehimyksiä, kuten heitä nimitettiin, läpi sormiensa, korkeintaan oudoksuen, joskus paheksuen. Huomattavasti tuomitumpaa oli avioliiton ulkopuolinen seksi, Hagman sanoo.

Historian tohtori Sandra Hagman Yle

– Miesten välinen yhdessäolo ei aiheuttanut sosiaalisia ongelmia, toisin kuin luvaton heteroseksi, josta syntyi suurta häpeää, äpäriä ja elatuskiistoja.

Maaseudulla oli aittoja ja niittyjä, saunoja ja yhteismajoitusta. Tämä kaikki antoi tilaa ja suojaa samaa sukupuolta haluaville ihmisille.

Miesten välinen seksi ei aiheuttanut sosiaalisia ongelmia, toisin kuin luvaton heteroseksi, josta syntyi äpäriä ja elatuskiistoja. Sandra Hagman

Kaupungistuminen toi homorakkauden enemmän näkyville. Kaupungeissa miehimykset hakivat seuraa puistoista ja yleisistä käymälöistä.

Natsi-Saksan vaikutuksesta homoudesta tuli meilläkin sairaus

Kuitenkin vasta tiivis tieteellinen yhteistyö natsi-Saksan kanssa teki Suomessakin homoudesta häpeällisen sairauden, joka voi tarttua.

–Homoudesta tuli kansakunnan tulevaisuutta vaarantava ilmiö. Pelättiin että "sairaus" levitessään vähentää lisääntymishaluisten miesten määrää ja uhkaa näin koko kansaa, Hagman sanoo.

Homoudesta tuli kansakunnan tulevaisuutta vaarantava ilmiö. Sandra Hagman

Sota-aikana homouteen rintamalla suhtauduttiin kaksijakoisesti. Toisaalta tiedettiin, että samasukupuolinen rakkaus lisääntyy hetkellisesti miesten keskinäisissä yhteisöissä, kuten vankiloissa, laivoilla ja tukkiporukoissa. Samalla pelättiin homouden tarttuvan pysyvästi, eikä lähtevän pois, kun naisia taas on saatavilla.

Homouden historiassa 1950-luku lohduttomin

Hankalin aika miehiä haluaville miehille koitti kuitenkin 1950-luvulla. Ajan moralistinen eetos vaali idealistista miehenmallia. Yhteiskunnallinen kontrolli kasvoi ja homomiehiä tuomittiin ennennäkemättömän paljon. Kun vuosisadan kolmena ensimmäisenä vuosikymmenenä oli tuomittu yhteensä 10 miestä, yksistään 1950-luvulla tuomittiin pitkälti yli 400 miestä samasukupuolisesta rakkaudesta.

Sandra Hagmanin teos Seitsemän kummaa veljestä Yle

– 1950-luvulla miehiä haluavia miehiä syytettiin epäonnistumisesta miehen tehtävässä, jopa lapsiin sekaantumisesta. Heitä syytettiin häpeällisen sairauden levittämisestä ympäri yhteiskuntaa, Hagman sanoo.

–Suomessa ei 1950-luvulla ollut vielä muiden Pohjoismaiden tapaan kehittynyt homokulttuuria identiteetin tueksi. Ajan tuomitsevuus laittoi homomiehet kaappiin. Kaappi-käsite on siis aika nuori.

1960-luvulla homoudesta tuli synti

1960-luvun seksuaalisen vallankumouksen myötä Suomessakin homoidentiteetti alkoi nousta. Myös ajan kulttuuriaktivistit osoittivat tukeaan. 1960-luvun lopulla perustettiin homojen ensimmäinen järjestö Psyke ry.

– Tässä vaiheessa miehiä haluavat miehet alkoivat ensimmäistä kertaa määritellä keitä olemme ja miten ajamme asioitamme Suomessa eteenpäin.

Vasta 1960-luvulla homoudesta puhutaan ensimmäistä kertaa syntinä. Sandra Hagman

Seksuaalivallankumouksesta järkyttynyt kirkko vastasi pamfletilla, jossa se tuomitsi jyrkästi homoseksuaalisuuden.

– Mielenkiintoista on, että vasta nyt, 1960-luvulla, homoudesta puhutaan ensimmäistä kertaa syntinä. Missään aikaisemmassa aineistossa, jota olen tutkimustani varten lukenut, en ole törmännyt homoseksuaalisuuden yhteydessä synti-käsitteeseen.

"Kastroikaa, kunhan saan elää rauhassa"

Haastattelun lopuksi pyydän Sandra Hagmania valitsemaan _Seitsemästä kummasta veljeksestä _ koskettavimman tapauksen. Hän sanoo kirjansa aineiston olevan kauttaaltaan traaginen, täynnä nöyryytystä ja ahdistusta. Poimii kuitenkin esille "Simeonin", naismaiseksi haukutun mielisairaanhoitajan, joka toisena suomalaismiehenä kastroitiin vuonna 1936.

– Simeonin tapauksessa nähdään, mitä ihmiselle tekee vuosikymmenten piilossa eläminen ja häpeän kanssa eläminen, Hagman sanoo.

– Miten hän lopulta murtuu, että hyvä on, kastroikaa minut, kunhan minut vain hyväksyttäisiin. Kunhan minun vain annettaisiin elää rauhassa.