Nykyään suomalaisten urheilijoiden voittamat olympiamitalit ovat harvinaisempia kuin suomalaiset miljoonavoittajat eurojackpotissa.

Lasse Virén voitti vuosina 1972 ja 1976 neljä olympiamitalia ja ne olivat kaikki kultaisia. Jos joku tekisi saman tempun tänä päivänä, suomalaisilta toimittajilta loppuisivat superlatiivit.

Hieman ennen Virénin merkkipäivää tiedotusvälineet heräävät. Haastattelupyyntöjä satelee ja kuvaajat ovat liikkeellä. Suomi muistaa sankariaan.

Saattaa olla, että Lasse Virén on viimeinen suomalainen kestävyysjuoksun olympiakultamitalisti ikinä. Tai sitten ei.

Hänen nähdään lähtevän pihasta ja juoksevan tasaista matalaa askelta lähes joka päivä joko kylän läpi tai häviävän pohjoiseen – ja palaavan aikanaan takaisin yhtä yksitoikkoisesti mutta märkänä hiestä. Mauno Saari

Virén itse uskoo, että joku suomalainen kestävyysjuoksija voi vielä voittaa arvokisat.

– Ajankohtaa en uskalla sanoa, mutta kyllä se on mahdollista, pohdiskelee Virén Ylen haastattelussa.

Entä uskotko, että joku suomalainen mieskestävyysjuoksija voisi vielä joskus voittaa olympiakultaa?

– Sekin on mahdollista. Kaikki on mahdollista, täräyttää Virén, mutta palauttaa saman tien haaveilijat maan pinnalle.

Kaudella 1968–1969 poika on juossut 2967 kilometriä, melkein kokonaan pitkää ja hidasta, kevyttä menoa... Tuloksena yksi Suomen mestaruus, nuorten pohjoismaiden ennätys, maaotteluvoitto… Hyviä juoksuja, aika hyviä. Mauno Saari

– Mutta nyt ei näytä siltä. Ensin pitää kolkutella samoja aikoja kuin nykyjuoksijat. Sinne 27–28 minuutin väliin, sanoo Virén ja tarkoittaa 10 000 metrin juoksua, jonka maailmanennätys 27.38,4 oli aikoinaan hänen nimissään.

Eli ei tarvitse juosta kymppiä alle 27 minuutin, jos aikoo voittaa olympiakultaa?

– Sitä aikaa kun ei koskaan tiedä. Se riippuu juoksun luonteesta. Voihan joku juosta vaikka alle 27 minuutin, mutta nämä nyt ovat jossitteluita, pohdiskelee Virén.

Lasse Viren tuulettaa 5000 metrin olympiavoittoaan Montréalissa vuonna 1976. AOP

Vuonna 2016 Rion olympiakisoissa 10 000 metrin kultamitalin voitti Mo Farah ajalla 27.05,17.

Raakaa faktaa on kuitenkin se, että tämän vuoden 10 000 metrin Suomen tilaston ykkönen, Eero Saleva on juossut ajan 29.51,52 ja maailmantilaston ykkönen Etiopian Hagos Gebrhiwet ajan 26.48,95.

Maailmalla jo peräti seitsemän miestä on juossut tällä kaudella 10 000 metriä alle 27 minuutin. Juuri nyt suomalaiset ovat tajuttoman kaukana maailman kärjestä.

Kestävyysjuoksu on yksinäisen ihmisen taidetta. Kestävyysjuoksija, joka tähtää historiaan, on pimeässä seitsemän vuotta. Hän lukee kelloa ja sykettä, niiden viesti on tärkein siihen saakka kun päätavoitteeksi merkitty suoritus alkaa. Mauno Saari

Mutta ehkä jossain pienessä kunnassa on jo syntynyt joku huippulahjakas poika, jolla on voittajan pääkoppa, ja joka jo nuorena juoksee muuten vaan pitkää lenkkiä muutama tuhat kilometriä vuodessa.

Lahjakkuuden pitäisi lisäksi löytää huippuvalmentaja ja heidän pitäisi molempien uskoa ihmeeseen: suomalaisen kestävyysjuoksijan olympiavoittoon.

Suomen juoksijat voittivat 24 vuodessa 45 olympiamitalia

Suomi juostiin maailmankartalle jo ennen itsenäistymistä vuonna 1912 Tukholman olympiakisoissa. Hannes Kolehmainen teki uroteon, joka sai suomalaisen metsien miehen nostamaan leukansa ylös ja röyhistämään rintaansa.

Seuraavaksi tuli juoksijoiden kuningas Paavo Nurmi ja Peräseinäjoen susi Ville Ritola ja monia, monia muita. Mitaleita sateli.

Kun Nurmi alkoi juoksijoiden päävalmentajaksi, suomalaiset kestävyysjuoksijat ottivat 1936 Berliinin olympiakisojen kympillä kolmoisvoiton.

Vuosina 1912–1936 suomalaiset kestävyysjuoksijat voittivat 1 500 metristä maratoniin yhteensä käsittämättömät 45 olympiamitalia.

Sitten kestävyysjuoksun olympiavoittoihin tuli pitkä 36 vuoden tauko. Vuonna 1971 Juha Väätäinen ennusti uutta nousukautta voittamalla kotikisoissa 5 000 ja 10 000 metrin Euroopan mestaruudet.

Juuri tämä on ollut tarkoitus: että ylimääräisiä, luonnolle vieraita voimia, vaihteita on jäljellä kolme tai neljä silloinkin, kun luonnolliset voimat on jo käytetty. Takasuoran lopussa Lasse Viren huomaa juosseensa kynnykselle ja sen yli, suoraan usvaiseen mustaan tunneliin. Mauno Saari

Sitten Virén voitti Münchenissä 1972 olympiakultaa 5 000 ja 10 000 metrillä ja Pekka Vasala 1 500 metrillä. Lentävät suomalaiset olivat palanneet maailmankartalle. Vuonna 1976 Montrealissa Virén uusi temppunsa. Noista voitoista on kulunut kohta 44 vuotta.

Lasse Virén joukon kärjessä Münchenin olympialaisten kymppitonnilla vuonna 1972. AOP

Raitanen saa kehuja

2000-luvulla on nähty kaksi sinivalkoista urotekoa. Vuonna 2002 Janne Holmen juoksi maratonilla Euroopan mestaruuden ja neljä vuotta myöhemmin Jukka Keskisalo nappasi 3 000 metrin esteiden Euroopan mestaruuden.

Mutta 13 viime vuotta on ollut hiljaista. Nelinkertainen olympiavoittaja on huolissaan suomalaisesta kestävyysjuoksusta.

– Sillä viisiin huolissani, että porukkaa on liian vähän. Topi Raitanen on yksinäinen susi. Ei löydy kilpailijaa viereen, joka antaisi intoa. Kotimainen kilpailija olisi paras, niin syntyisi taistelua, miettii Virén, jonka valmentajana toimi Rolf Haikkola.

– 1970-luvulla piti olla parempi kuin muut. Ei se ollut satavarma, että pääsi edes maaotteluun, muistelee entinen ME-mies.

Suomen tämän hetken kestävyyspuolen selkeä ykkösjuoksija Raitanen saa mestarilta kehuja.

– Viisaita juoksuja juoksee. Hän on hereillä koko ajan. Juoksusta kun ei pysty oikein sanomaan, että se menee näin tai näin. Se porukka voi olla niin arvaamaton ja siellä voi tapahtua mitä vain.

Rolf Haikkola on nähnyt mitä tapahtuu: Hänen juoksijansa on valinnut taktiikoista katkerimman, eniten itsevarmuutta, irtiottokykyä ja rytminvaihdoksia vaativan. Lasse Viren on kärjessä, mutta antaa toisten määrätä vauhdin! Mauno Saari

Miten Suomeen saataisiin vielä niitä maailmantason huippujuoksijoita?

– Se vaatii pitkäjänteistä harjoittelua. Se ei tule ensimmäisenä eikä toisena vuonna. Siihen omaan tekemiseen pitää luottaa. Pitää myöskin osata rytmittää levon ja rasituksen suhde sillä tavalla että ne tukevat toisiaan, kertoo Virén.

Neuvot ovat tuttuja, mutta kun ne sanoo nelinkertainen olympiavoittaja, niin ehkä niitä kannattaa kuunnella.

Juokse yhtä monta vuotta ja samalla tavalla kuin minä. Jos pystyt siihen, et välttämättä voita olympialaisissa, mutta tiedät salaisuuden. Mauno Saari

Käyvätkö juoksijat koskaan kysymässä sinulta neuvoa, miten pitäisi harjoitella?

– On niitä joskus käynyt, mutta harvemmin, vastaa mestari.

Lasse Viren arvostaa Topi Raitasta, mutta Virenistä juoksija tarvitsisi kovempia kotimaisia kilpakumppaneita. Retu Liikanen/Yle

Juhlapäivänä jotain yllätystä tiedossa

Lasse Virén. Nelinkertainen olympiavoittaja. Mies joka kaatui, nousi ja voitti 10 000 metrin olympiakultaa ME-ajalla. Mies joka sai kilpakaverinsa sekaisin jo pukuhuoneessa ottamalla torkut ennen olympiafinaalia. Legenda, jollaisia syntyy vain muutama vuosisadassa.

Kotikunnassaan Myrskylässä edelleen asuva Virén on pysynyt hoikkana ja näyttää hyväkuntoiselta, vaikka kertoo hoitavansa omaa kuntoaan melko huonosti.

– Melkein kaikki liikunta on semmoista hyötyliikuntaa. Tässä saa välillä ajaa nurmikkoa. Sitten käyn joskus metsässä vähän raivaamassa ja putsaamassa. Se on todella poikkeus, jos lähden lenkille, kertoo Virén, joka on ikänsä viihtynyt metsissä ja pitää myös marjastamisesta.

Virén asuu järvenrantatontilla, jonka kunta lahjoitti arvokisamenestyksen seurauksena. Tontilla seisova talo rakennettiin talkoilla. Se on nyt remontin alla ja Virén sekä hänen Päivi-vaimonsa ovat evakossa naapurissa.

Myrskylän keskustassa Virénin juoksu-urasta muistuttaa patsas. Metsässä on kunnan huoltama lenkkipolku, joka on nimetty Lassen poluksi.

– Kyllä siellä vielä ihmisiä liikkuu, tietää Virén, joka on jo antanut kuljetusliikkeensä päävastuun pojalleen Matille.

Elimistön kykyä sietää maitohappoa, voidaan lisätä vain totuttamalla ruumis yhä suurempiin maitohappoannoksiin, yhä pitempiin ja tiheämmin toistuviin happivelkaisiin harjoituksiin. Kivuttomampaa tapaa ei ole kehitetty. Mauno Saari

Virén ei vielä ihan tarkkaan tiedä, mitä hänen 70-vuotispäivänään tapahtuu.

– En nyt ihan tarkkaan tiedä, mutta tuo oma väki on vähän jotain pientä järjestänyt. Eivät ne minulle ole kertoneet mitä. Mutta sen tiedän, että mitään virallista vastaanottoa ei ole.

Virén naurahtaa, kun häneltä kysyy lahjatoivomuksia.

– Kyllä ne lahjat on tähän mennessä saatu mitä tarvitseekin. Kunhan tässä mennään eteenpäin päivä kerrallaan, niin eiköhän se ole paras lahja.

Fakta: Lasse Viren Syntynyt 22.7.1949 Myrskylässä Seura: Myrskylän Myrsky

Valmentaja: Rolf Haikkola 1972 München: 5000 m ja 10 000 m olympiakultaa

1976 Montreal: 5000 m ja 10 000 m olympiakultaa

1974 Rooma: 5000 m EM-pronssia ME 5000 m 13.16,3 (1972)

ME 10 000 m 27.38,4 (1972)

ME 2 mailia 8.14,0 (1972) Virenin 5000 metrin ja kahden mailin ennätykset ovat yhä myös Suomen ennätyksiä.

Yle TV2 esittää klo 21 Virenistä kertovan dokumentin: Lasse Viren – Jälkikaikuja sekä perään Münchenin 1972 10 000 metrin juoksun kokonaisuudessaan.

Sitaatit Mauno Saaren kirjasta Juoksemisen salaisuudet (Otava 1979)

Lue myös:

Lasse Virén saa Myrskylään nimikkoraitin