Helsingin väkimäärä kasvaa ja kaupungissa on siksi käynnissä useampia suuria rakennusprojekteja, muun muassa Kalasatamassa ja Pasilassa. Pasilan uuden keskuksen rakentamisprojektia on markkinoitu niin tehokkaasti ”Helsingin toisena keskustana”, että muun muassa YLE on omaksunut nimityksen uutisointiinsa. Kalasataman ja Pasilan rakentamishankkeet ovat molemmat pitkäjänteisiä suurprojekteja, jotka muokkaavat merkittävästi helsinkiläisten yhteistä kaupunkitilaa.

Huomionarvoista näissä rakentamisprojekteissa on, että molempien keskiössä on alueelle nouseva suuri kauppakeskus. Kivijalkakauppoja, elävää kaupunkia ja toimivaa katutilaa korostavana aikana tämä tuntuu kummalliselta. Onko kaupunkikehittämisen ytimessä todella oltava tylsien ostaritilojen luominen? Esimerkiksi Helsingin Yleiskaavan visio kaupungista vuonna 2050 on tällainen:

Helsinki on vuonna 2050 rohkeasti urbaani, elämää sykkivä metropoli. Urbaani Helsinki on enemmän kivijalkakauppoja, pyöräkaistoja, raitiovaunujen kolinaa, torikahveja, kansainvälisyyttä, kaupunkituottavuutta, rantasaunoja, kaupunginosatapahtumia sekä kävelykatuja. — Kävelykatuja ja katutiloihin avautuvia toimintoja löytyy ympäri Helsinkiä. Ihmiset kerääntyvät julkisille paikoille järjestämään omia tapahtumiaan, tapaamaan toisiaan, viettämään aikaa ja tekemään työtä vuodenajasta ja vuorokauden ajasta riippumatta.

Kauppakeskuksissa vuokrat ovat tyypillisesti korkeita, tilankäyttö rajattua ja liikkeiksi valikoituu kansainvälisiä ketjuja, jotka on nähty jo moneen kertaan. Persoonallinen, paikallinen, omaehtoinen tai edullinen ei oikein sovi kauppakeskuksen logiikkaan, ellei edullisuus sitten onnistu myymällä valtavia määriä liukuhihnatavaraa.

Ostoselämyksiä tärkeämpi kysymys on tietysti, millaista kaupunkitilaa kauppakeskus on. Haastattelin taannoin lehtijuttuun maantieteen professori Hille Koskelaa, joka puhui muun muassa siitä, miten vähän epäkaupallista tilaa Helsingin keskustassa on ja miten vaikeaa vähävaraisen on liikkua tiloissa, jotka edellyttävät ostamista. Kampin keskus nousi keskustelussamme esiin tilana, jossa julkinen ja yksityinen sekottuvat, kun kauppakeskuksessa sijaitsee bussiterminaaleja ja metroasema. Ongelma tässä on, että kauppakeskus rakennetaan ennemmin eksyttämään kävijä aina vain uusiin kauppoihin siinä missä aseman pitäisi auttaa nopeassa suunnistamisessa. Pasila on merkittävä liikenteen solmukohta ja tulee myös olemaan tulevaisuuden merkittävä kävijöiden eksyttäjä.

Kun lukee Kalasataman ”Redin” ja Pasilan ”Triplan” verkkosivuja, on vaikea päättää, kumpaa vihaisi enemmän. Molempien sivut lupaavat tylsää, rahaa vaativaa ja siten ulossulkevaa kaupunkielämää. Heitin kolikkoa ja päädyin keskittymään tällä kertaa ensisijaisesti Triplaan. Tämä kaupungin toinen keskusta ja Pasilan ”keskustakortteli” esitellaan rakennusyhtiö YIT:n verkkosivuilla aikamoisin sanankääntein:

Vetovoimainen kaupunkikulttuuri ruokkii kaikkia aisteja ja imee mukaansa kellon ympäri. Mall of Tripla kutsuu elämään ja se kutsuu kuluttamaan. Siellä kulttuuri, viihde, ruoka ja juoma tukevat toisiaan. Vihreät keitaat antavat tilaisuuden hengähtää. Mall of Tripla on kaupunki kaupungissa, josta ei tarvitse koskaan poistua. Tervetuloa Suomen parhaaseen brändiseuraan.

Ajatella, mahdollisuus jäädä ikuisiksi ajoiksi kauppakeskukseen! Keskuksen mairealla esittelyvideolla luvataan myös, että kauppakeskuksesta tulee suurempi kuin Kampin keskuksesta, Suomen suurin. Lupaus kulttuurista tai ”kaupunkikulttuurista” kuitenkin herättää kysymyksiä. Mistä kulttuurista nyt oikein puhutaan? Ylimpään kerroksen luvatuista elokuvateattereista ja alakerran katuruuasta? Siitä, että kerroksilla on “Little Manhattanin” kaltaiset näennäisen menevät englanninkieliset nimet, vaikka kaikki tietävät, että Manhattanilta ollaan aika kaukana? Myös Helsingin kaupungin, YIT:n ja kunnallisten sekä valtiollisten infrayhtiöiden yhteisellä ”Uusi Pasila” –sivustolla lupaillaan ”elävää kulttuuritoimintaa”, mutta missään ei viitata siihen, miten tämä käytännössä toteutuu. Onko alueelle tulossa teattereita, tapahtumatiloja, bändikämppiä tai järjestötiloja? Todennäköisesti ei ainakaan kahta viimeistä, koska niissä ei tarvitse ostaa mitään.

Helsingin kaupungin ”ensimmäinen keskusta” ei ole sekään kummoinen, mutta ainakaan tilaa ei hallitse vain yksi kauppakeskus, vaan siellä on kauppakeskusten rinnalla myös kirjastoja, toreja, ravintoloita, yliopiston rakennuksia ja ylioppilaskunnan järjestötiloja. Se ei ole Triplan tavoin ”kaupunki kaupungissa”, eli kauppoja kauppakeskuksessa, vaan ihan vain kaupunki.

Tripla-konsepti on tehty jopa liian helpoksi kritiikin kohteeksi: Se on taas yksi esimerkki suuren rakennusyhtiön ja kaavoittavan kaupungin mielikuvituksen ja kriiittisen ajattelun puutteesta. Uudistuvan kaupunginosan keskukseksi on rakennettu passivoiva kuluttamisen tila, ja sen ympärille rakentuva asuinalue tuntuu jääneen unholaan. Havainnekuvissa asumiseen keskittyvä ”Ratapihakortteli” näyttää lähinnä Jehovan todistajien paratiisikuvaukselta, jossa ihmiset viihtyvät tyhjissä tiloissa ilman mitään ulkoista syytä. Muunlaisia tiloja, kuten asukastaloa, kirjastoa, skeittipuistoa tai galleriaa, ei suunnitelmista löydy, tai sitten ne on piilotettu kauppakeskushypen taakse. Uusi Pasila –sivuilla, joiden taustalla on myös Helsingin kaupunki, puhutaan paljastavasti koko ajan ”asiakkaista” esimerkiksi kävijöiden, käyttäjien tai asukkaiden sijaan.

Mitä sitten pitäisi tehdä kauppakeskuksen sijaan? Elettävää kaupunkia, esimerkiksi. Sellaista, joka mahdollistaa omaehtoisuuden, vetelehtimisen ilman rahaa, ryhmien kokoontumiset, taiteen tekemisen, urheilun, kaupunkitapahtumat ja pienyrittäjyyden. Kaupunkitilan pitäisi olla sellaista, että siitä ei tarvitse pelätä tulevansa häädetyksi pois. kauppakeskukset tyypillisesti ovat juuri niitä tiloja, joissa vallitsevat tiukat normit kävijöiden suhteen.

Sitä odotellessa minulla on uusi, muunneltu slogan mielessä Triplalle: