Tästä on kyse Joka kymmenes suomalainen kokee pitkäaikaista yksinäisyyttä.

Yksinäisyys- ja eriarvoisuustutkija Niina Junttila Turun yliopistosta on tutkinut pitkään erityisesti lasten ja nuorten yksinäisyyttä. Hän on kirjoittanut siitä useita kirjoja.

Keväällä 2018 Junttilalta ilmestyi aikuisten yksinäisyyttä käsittelevä "Kaiken keskellä yksin".

Yle Uutisluokan ja Turun yliopiston selvityksen mukaan nuorista joka kymmenes kokee yksinäisyyttä usein tai aina.

Naapurisi saattaa elää yksin, mutta ei silti tunne yksinäisyyttä. Hyvinvoivan oloinen ystävä taas tuskin koskaan näyttää olevan yksin, mutta on silti pohjattoman yksinäinen.

Yksinäisyystutkija Niina Junttila neuvoo, miten voisimme tunnistaa yksinäisyyttä lähipiirissämme ja olla parempia läheisiä.

Kalle Mäkelä / Yle

1. ”En pääse yksinäisyydestä eroon. Vain uni tai kuolema voi minut pelastaa.”

Totaalinen yksinäisyys on yllättävän yleinen tunne. Tutkija Niina Junttilan mukaan kuristavan yksinäisyyden valtaama ihminen ajattelee heti herättyään, että jopa silmien avaaminenkin voi olla turhaa.

– Ensimmäinen ajatus voi olla, että jään vain sänkyyn makaamaan. Miksi edes nousisin ylös, kun en tänäänkään tapaa ketään.

Yksinäisyystutkija muistuttaa kuitenkin, että vaikka eristäytyminen tuntuisikin helpommalta, kannattaa ihmisten ilmoille lähteminen aina. Vaikkei puistonpenkillä istuva yksinäinen löytäisikään ystävää, säilyy ainakin jonkinlainen kosketus ympäröivään maailmaan.

Miksi edes nousisin ylös, kun en tänäänkään tapaa ketään. Niina Junttila

– Jos ei tapaa ketään, voi alkaa kuvitella, että kaikki muut ovat pelkästään onnellisia ja iloisia. Kun käy edes välillä julkisilla paikoilla, tietää ainakin vähän, mitä muut ihmiset tekevät.

Junttilan mukaan on paljon sellaisia, jotka syvästä yksinäisyydestä huolimatta jatkavat päivästä toiseen. Moottorina on toivo, että jonain päivänä joku ystävällinen ihminen astelee vastaan. Usein näin lopulta myös käy.

2. ”Se taitaa olla vähän outo tai ainakin masentunut.”

Kovin usein teemme yksinkertaisista asioista monimutkaisia – ainakin mitä tulee yksinäisyyteen. Yksin elävää ihmistä voidaan pitää kummallisena tai arvellaan, että hänellä on taakkanaan iso kasa ongelmia. Niina Junttila viittaa kollegaansa Tampereen yliopistossa, professori Juho Saareen, joka puhuu yksinäisyyden juurisyistä.

– Ongelmat lähtevät liikkeelle esimerkiksi juuri yksinäisyydestä. Päälle tulee paljon muita ongelmia, jotka saattavat tulla näkyviinkin. Varsinainen pohjasyy sitten unohtuu, ja se saattaa tulla läheisillekin yllätyksenä.

Pitäisikö sitten vaikkapa yksin asuvalta ystävältä kysyä suoraan hänen yksinäisyydestään? Tutkijan mukaan kaikessa piilee riskinsä, mutta yrittänyttä ei laiteta.

Pelkästään puhuminen jollekulle auttaa, vaikkei asioihin tulisikaan ratkaisua. Niina Junttila

– Totta kai se riippuu paljon siitä, kuka kysyy ja millaisella äänensävyllä. Mutta jos ihminen alkaa puhua, jo pelkästään se on voitto. Pelkästään puhuminen jollekulle auttaa, vaikkei asioihin tulisikaan ratkaisua.

Yksinäisyystutkija muistelee taannoin haastatelleensa yksinhuoltajaäitejä ja -isiä. Tarkoituksena oli puhua lasten yksinäisyydestä, mutta monta kertaa puhe kääntyi vanhempien yksinäisyyteen.

Yksi äideistä puhui yksinäisyydestään tunnin ja tunsi suurta kiitollisuutta siitä, että sai edes kertoa asiasta jollekulle.

Kalle Mäkelä / Yle

3. ”Olen epäonnistunut, enkä edes olisi voinut onnistua missään.”

Ihmiset tuntevat epäonnistuneensa monissa asioissa. Toisilla on kumppani ja perhettä, uusi auto ja kaunis koti. Muut ovat onnistuneet ehjän ja onnellisen elämän luomisessa, minä en.

Epäonnistumisen tunne ei välttämättä ole pelkästään omien tekojen tulosta, vaan se voi kummuta aiemmista sukupolvista. Koko sukua voidaan pitää kummallisena tai perheen isän elämänvaiheita voidaan väheksyä tai peitellä.

– Usein lähimmäiset vielä lisäävät tätä tuskaa puolihuolimattomilla kommenteillaan. Saatetaan vaikka sanoa, että "noin kaunis nuori nainen, ja silti sinulla ei ole ketään kumppania”. Alkaa tuntua vieläkin pahemmalta. Se vain lisää epäonnistumisen tunnetta.

Olet vain vierellä, etkä säälittele. Niina Junttila

Miten sitten tukea ihmistä, joka kokee epäonnistuneensa lähes kaikessa? Yksinäisyystutkija kehottaa puhumaan asioista suoraan, kaartelematta.

– Voit vaikka sanoa, että kurja juttu tuo isäsi asia, mutta ei se liity sinuun mitenkään. Olet vain vierellä, etkä säälittele. Pyydät vaikka kahville tai kävelet yhtä matkaa kouluun tai kauppaan.

Junttila puhuu myös asettumisesta yksinäisen ihmisen puolelle. Esimerkkinä hän käyttää uuteen kouluun muuttanutta tyttöä, jota pilkattiin hassujen sanojen käyttämisestä. Eräs tytöistä alkoi kuitenkin tarkoituksella käyttää samoja sanoja hänen kanssaan. Näin hän asettui uuden tytön rinnalle.

4. ”Kylläpä näytän kamalalta ja väsyneeltä”

Kukaan ei puhu niin rumasti yksinäiselle ihmiselle kuin hän itse. Junttilan mukaan tämä liittyy karmaisevalla tavalla itsesuojeluvaistoon.

– Kun ensin itse satuttaa ja mitätöi itseään, niin muiden sanat ja teot eivät enää tunnu niin pahoilta. Jos aina sanoo peilille, että näytätpä rumalta, niin ei kai siitä voi enää ketään paljon pahemmin kohdella.

Yksinäisyystutkija muistuttaa, että ihmisillä on tapana rakentaa ympärilleen suojakuoria, joiden läpi on vaikea päästä.

– Erityisesti nuoret voivat alkaa kiukutella tai näyttää yksinäisyyttä pukeutumalla vaikkapa mustiin vaatteisiin. Kun koetaan, että on vaikea olla muiden kanssa, suljetaan oma minä johonkin sisälle.

Kalle Mäkelä / Yle

5. ”Jos olisin rikas, en olisi yksinäinen.”

Yksinäisyyden luullaan usein liittyvän köyhyyteen tai vähävaraisuuteen. Tutkija kuitenkin kumoaa myytin oikopäätä.

– Yksinäisiä on niin katuojien huono-osaisissa kuin menestyneissä yritysjohtajissakin. Menestyneiden yksinäisyys ei välttämättä näy ulospäin, ainakaan heti.

Parisuhteessakin voidaan roikkua vääristä syistä ja olla todella yksinäisiä. Niina Junttila

Junttila muistuttaa, että menestys voi tuoda mukanaan epäluulon muita ihmisiä kohtaan. Rikkaan ihmisen voi olla vaikea uskoa, että joku haluaa olla hänen ystävänsä pelkästään hänen persoonansa vuoksi.

– Jos koet, että muut ovat kanssasi vain hyötytarkoituksessa, se voi aiheuttaa pahimmanlaatuista yksinäisyyttä. Parisuhteessakin voidaan roikkua vääristä syistä ja olla todella yksinäisiä.

Miten auttaa yksinäistä?

Palataan vielä lopuksi peruskysymykseen lähimmäisenrakkaudesta ja auttamisesta.

Yksinäisyyttä pitkään tutkineen Niina Junttilan tuorein kirja käsittelee aikuisten yksinäisyyttä. Yksi Turun yliopistossa apulaisprofessorina toimivan Junttilan teeseistä on, että yksinäisyyttä on vaikea tunnistaa.

Yksinäisyys- ja eriarvoisuustutkija Niina Junttila. Ari Welling / Yle

Kukaan ei voi tulla pelastetuksi ilman omaa tahtoaan. Yksi kädenojennus ei kuitenkaan aina riitä.

– Ihmiset ovat tosi hyviä maskeeraamaan ja näyttämään asioita toisin kuin ne ovat. Ehkä pitää kysyä toisenkin kerran kahville, jos ensimmäinen tarjous ei tuota tulosta.

Pienen lapsen omat sanat ovat paras ennuste myöhemmästä pahasta olosta. Niina Junttila

Junttilan mukaan yksinäisyyden kokemus lähtee hyvin usein lapsuudesta. Jos alakoululainen sanoo, ettei hänellä ole kavereita, pitäisi hälytyskellojen soida. Yksinäisyys on tunne, joka jatkuu ja syvenee.

– Pienen lapsen omat sanat ovat paras ennuste myöhemmästä pahasta olosta. Jos armeijaiässä nuori mies on masentunut ja ahdistunut, aika usein on takana yksinäinen lapsuus.