Vihreiden radikaalia näyttelevä kanslisti, puheenjohtaja Ville Niinistö selittää selittämästä päästyään, että maamme hallitus tekee väärää ja kansallemme tuhoisaa politiikkaa yrittämällä sopeuttaa yhteiskunnan menoja tuloihin.

Puhekokoelmissaan hän välillä muistuttaa häveliäästi, että kyllä ehkä ja periaatteessa Vihreät kannattavat markkinataloutta, kunhan a) yrittäjät ovat 110% byrokraattien kontrollissa ja b) voitot muutetaan turhiksi työpaikoiksi.

Helsingin kaupungin päätöksenteon on vallannut trendikäs vihreä ekososialismi, jossa yhteisistä varoista kustannetaan kenenkään pyytämättä tunneleihin hintavia valo-installaatioita, toteutetaan löyhästi perusteltuja infrahankkeita, joiden budjetit kusevat kerta toisensa jälkeen ja kuulopuheilla perustellen rakennetaan jokainen stadin puisto täyteen juostenkustuja kerrostaloja.

Helsinkiä uhrataan trendikkäiden haave- ja uhkakuvien pohjalta tiivistäkin tiiviimmäksi slummiksi, jossa kohta viedään päiväkotilapset maaseudulle katsomaan oikeaa puuta.

Ihmisten kasaaminen yhteen läjään on näet joidenkin väitteiden mukaan ekologista. Osinhan tämä kolmannen käden kuulopuheiden perusteella muodostettu käsitys on tilastoharha, jota voi kriittisemmin tarkastella vaikkapa tästä artikkelista.

Ihmisten viihtyvyys ja elämänilo on pientä kauraa, kun jäätiköt sulavat. On sosialistis-luterilaisen itseruoskinnan aika: On eletty kuin vehnäpellossa ja nyt kostaa luonto ja muut korkeammat voimat. Kuten Vihreä puolue r.p. Vähemmän propagandaan perehtyneenä ja muutenkin argumentaatioon kykenemätömänä myötäilee kotkotuksia valtuuston muukin trendiväki, koska tärkeintä on näyttää trendikkäältä.

Suomalaisten kansallisvarallisuus on kiinni asunnoissa. Aika monen helsinkiläisenkin. Kaupunkilaiset on poliitikkojen ja pankkien toimesta pakotettu vuosikymmeniä diskonttaamaan tulonsa pankille, jotta he voisivat kuvitella asuvansa itse omistamissaan kodeissa. Kukin on hankkinut seiniä ympärilleen mahdollisuuksiensa mukaan. Useat ovat sijoittaneet kymmenien vuosien työn kalliiseen asuntoon. Kasvavan arvon toivotaan olevan myös jonkinlainen vanhuudenturva.

Yhteiskunnan rohkeat uudistajat, joilla ei välttämättä ole senttiäkään kiinni tahtovat nyt kuka mihinkin sumeaan logiikkaan ja tehtailtuihin nollatutkimuksiin vedoten tuhota viimeisenkin ihmisehtoisuuden kaupungista.

Kaupungit ovat asumistehtaita, joissa tuotetaan työntekijöitä työpaikkoihin. Kaiken pitää olla samassa kasassa.

Tärkeintä kuitenkin olisi, että asuminen ei olisi yhdessäkään korttelissa tai kaupunginosassa arvokkaampaa kuin toisessa. Tavoite sosialismista puetaan uuteen, muodikkaampaan goretexiin. Kyse on segregaation eli eriarvoistumisen välttämisestä. Arvo ei voi eikä saa olla omistajan ulosmitattavissa. Arvo kuuluu yhteiskunnalle. Ja sekavien luottamusmieskollegioiden mielivaltaan.

Asun Lauttasaaressa, jota pidetään perinteisesti ns. parempiosaisten kaupunginosana. Lauttasaaressa asuvat helsinkiläiset olisivat halunneet suojella maamerkiksi vakiintuneen vesitorninsa kaikkiin mahdollisiin suojeluarvoihin vedoten, mutta turhaan.

Kaupungin kaavaluonnoksesta voi päätellä, että tornia ympäröivä puisto onkin tarkoitus rakentaa tiiviiksi slummiksi, koska ekologinen tiiviys + metro + segregaationvastainen taistelu.

Kaupungin päättäjät tahtovat rakentaa tiheän slummin myös Lauttasaaren länsipuolelle Koivusaareen.

Vastalauseita perusteluineen ei huomioitu, toisin kuin vaikkapa itäpuolen vastaavan alueen, Kivinokan kohdalla. Keskustan tuntumaan hyvien joukkoliikenneyhteyksien varrelle suunniteltu 6000 asukkaan lähiö päätettiin kuitenkin huolellisesti laadituista suunnitelmista huolimatta jättää rakentamatta. Syynä kaikenlaista huttua, mutta todellisena syynä kaupunkipoliitikkojen ja kavereiden mökkikylä. Tärkeänä perusteena nähtiin myös ”työväen kesämaja- ja puutarhakulttuurin säilyttäminen”

Koivusaaren kohdalla tuskin kukaan kehtaisi ehdottaa säilyttämisen perusteeksi ”keskiluokan purjehduskulttuurin säilyttämisen”, vaikka se on mielestäni tismalleen vastaavanarvoinen peruste.

Kivinokka on ”kaupunkilaisten virkistyskeidas”. Varmaankin, mutta vain ihan muutaman. Suurin osa helsinkiläisistä ei edes tiedä missä tämä trendikäs henkireikä sijaitsee.

Koivusaaren rasitteena puolestaan on siis NJK ja pari muuta pursiseuraa. Osaisitteko nyt parempia segregaationvastustuskohteita keksiä?

Malmilta puolestaan on ajettava lentotoiminta pois, koska alueelle on pakko rakentaa monumentaalinen määrä asuinkuutioita. Lähimmän kymmenen neliökilometrin alueelta löytyisi vastaavia alueita vaikka kuinka monta.

Vaikkapa pelastuslentotoiminnan häätäminen läheltä kaupungin keskustaa liene jonkinlaista eriarvoisuudenvastustamista tai siten asiassa piilee maallikolle edelleen avautumattomia ekologisia syitä. Ilmailuharrastajat on asia erikseeen, koska ilmailukulttuurin hävittäminen on osa segregaationvastaista taistelua.

Samaan aikaan ajetaan elitismiinsä tikahtuvaa taidemuseota keskelle kaupunkia. Kalliin ökymonumentin perusteluksi lasketut kävijämäärät lähinnä hävettävät falskiudessaan. Segregaatiota vähennettäisiin kaupunkisuunnittelunomenklatuuran logiikalla sijoittamalla museo vaikka Itäkeskukseen. Sinne on mm. erinomaiset joukkoliikenneyhteydet.

Omistuksen arvo on valtaa, jota halutaan yhteiskunnassa keskittää neuvostoille. Auttamisen ja tasa-arvon muodikas pintaeetos kätkee sisäänsä tien byrokratian hirmuvallan kautta – sosialismiin.

Ei muuten käy.

PS. Pari päivää sitten aamulenkillä Lauttasaaren Kotkavuoren puistossa (R.I.P. vesitorni) lehahti haukka pääni yli saaliineen kannonnokkaan ruokailemaan. Näitä luontoarvoja ei kohta ole kuin muistoina youtubessa. Ei ihme, sillä päätöselinten ekologiahöpöistä suurin osa viettääkin elämänsä istumalla perseellään komiteassa ja kuppilassa.