Omistan kuusi kanaa, jotka asuvat leveästi ja laulavat munintalauluja. Kesäkanaloiden avulla on mahdollista ymmärtää, millainen eläinten kohtelu on normaalia ja hyväksyttävää. Ruoka on muutakin kuin kauppojen kilometrihyllyiltä löytyvät värikkäät pakkaukset, kirjoittaa toimittaja Liisa Leinonen.

Kesäkuun alussa vanhaan leikkimökkiimme muutti kuusi kanaa, jotka kaikki ovat omaa näköään ja kokoaan. Teimme ulkotarhan erityisellä huolella. Tarhan sivut ovat kolme metriä pitkiä, joten jokainen kana nautiskelee reilun neliön kokoisesta ulkoilutilasta.

Vajaassa kuukaudessa ne ovat oppineet tunnistamaan ääneni ja tulemaan luokseni. Sateella kanat istuvat kanalan luukulla ja näyttävät samalta kuin ihmisetkin, perin juurin kyllästyneiltä. Auringon paistaessa ne oikaisevat siipensä ja jalkansa maata pitkin, sulkevat silmänsä ja nauttivat lämmöstä. Ne ilahtuvat madoista, ja rakastavat tuhkakylpyjä.

Kanat ovat herättäneet ihmisissä paljon kiinnostusta. Puutarhatuolit ovat vaivihkaa siirtyneet pöydän ympäriltä tarhan ulkopuolelle puolikaareen. Livelähetys kanalasta on mielenkiintoisempaa kuin toisten ihmisten katselu.

Kertoessani, että samankokoisessa sisätilassa luomukanoja saisi olla 54, ihmiset naurahtavat että ahdasta olisi. Kun jatkan, että tehotuotannossa olevia kanoja samalle alalle saisi ahtaa 81, hymy muuttuu hitaasti tyrmistykseksi. Katseella asetellaan kuutta kanaani neliölle, ja lisätään siihen vielä kolme lisää. Ahdas ei enää ole se sana, joka on päällimmäisenä ajatuksena.

Kun katselee kanoja, jotka tärkeänä kuopsuttavat maata etsien kanoille tärkeitä juttuja, on vaikea perustella itselleen, että kananmuna olisi pelkkä kananmuna. Se on yhden kokonaisen päivän työn tulos, jolle on olemassa tietyt rituaalit ja rutiinit.

Palanen hyvää kanan elämää omalla takapihalla asettaa meidät kiusallisen tietoisiksi siitä, mitä ruuan tehotuotanto oikeasti tarkoittaa.

Munintaan valmistautuva kana jättää parvensa ja pihamaan kuopsuttamisen ja vetäytyy keskittyneen oloisesti sisälle pesän rauhaan. Hetken päästä kajahtaa ulos saakka kantautuva äänekäs munintalaulu kkrääk-pot-pot-pot-pot, ja sitten laskeutuu hiljaisuus.

Jos menee liian aikaisin etsimään juuri munittua munaa, kana katsoo pesän pimeydestä sellaisella katseella, että tyhmempikin ymmärtää perääntyä. Liekö olo muninnan jälkeen raukea, mutta joka tapauksessa kana arvostaa muninnan jälkeistä tunnelmointia.

Kana haluaa munia munansa ajatuksella, hämärässä ja hiljaisuudessa. Rauhassa katseilta ja muilta kanoilta, edellisen lämmittämään olkipesään. Ja sellaiselle sietää ihmisenkin suoda ajatus tai kaksi.

Eviran mukaan pienten kanaloiden määrä on kasvanut viime vuosina. Alle viiden kanan pitoilmoituksia tehtiin tänä keväänä yli 70, kun kaksi vuotta sitten ilmoituksia tehtiin 20. Palanen hyvää kanan elämää omalla takapihalla asettaa meidät kiusallisen tietoisiksi siitä, mitä ruuan tehotuotanto oikeasti tarkoittaa.

Aikuisella on omaa maaseutuidylliään toteuttaessaan valta ja tilaisuus näyttää myös lapsille, millainen eläinten kohtelu on normaalia ja hyväksyttävää. Kesäkanaloiden avulla lapsillakin on mahdollisuus ymmärtää ja aikuisilla muistuttaa itseään siitä, että ruoka on muutakin kuin kauppojen kilometrihyllyt ja värikkäät pakkaukset. Ruoka on aina jonkun, eläimen tai ihmisen, päivän työn tulos.

Muokattu klo 10.49: Vaihdettu sana ulkotarhassa sanaan sisätilassa. Luomukana viettää talvikauden sisätiloissa lokakuusta toukokuuhun, ulkoillen kuitenkin sään salliessa.