Täysin utopistisia odotuksia työelämälle.

Epälojaaleja työpaikanvaihtajia.

Eivät jaksa uurastaa työuran eteen. Haluavat kaiken heti.

Eivät pysty olemaan työpäivääkään erossa puhelimestaan.

Ovat itsekeskeisiä, eivätkä kunnioita vanhempia työntekijöitä, saati esimiehiä.

Tekevät mitä tahtovat.

Nämä ovat väitteitä millenniaaleista, nuorista, 1980-luvulla tai sen jälkeen syntyneistä työntekijöistä.

Ja ne pitävät osin paikkansa, sanovat Atte ja Karoliina Mellanen. Etenkin stereotypiat millenniaaleista kertovat vaikeasti johdettavista, itsekeskeisistä ja laiskoista työntekijöistä.

Pariskunta on tutkinut millenniaalien suhdetta työelämään ja kirjoittanut yhdessä kirjan Hyvät, pahat ja millenniaalit – miten meitä tulisi johtaa.

Mutta.

Kolikolla on toinen puoli.

Millenniaaneilla on suuria odotuksia työelämälle, koska he ovat kunnianhimoisia ja haluavat työltä eri asioita kuin esimerkiksi suuret ikäluokat.

He ovat epälojaaleja, koska massairtisanomiset ovat murentaneet heidän luottamuksensa työnantajiin.

He ovat kärsimättömiä, koska ovat syntyneet maailmaan, jossa kaikki on heti saatavilla.

He ovat teknologiariippuvaisia, koska ovat kasvaneet digitalisoituneeseen maailmaan, jossa kaikki treffeistä maksamiseen tapahtuvat puhelimella.

He ovat syntyneet tasa-arvoiseen maailmaan. Siksi heistä kaikki ovat samalla rivillä ikään, sukupuoleen, titteliin, etniseen alkuperään tai seksuaaliseen suuntautumiseen riippumatta. Esimies on sidosryhmä, ei auktoriteetti.

Näin Atte Mellanen ja Karoliina Mellanen julistavat. Atte Mellanen on muutosjohtamisen konsultti EY:llä ja Karoliina Mellanen työ- ja organisaatiopsykologiaan erikoistunut yritysvalmentaja Generoi Developmentilla. He ovat molemmat itsekin millenniaaleja. Molemmat ovat syntyneet vuonna 1990.

Milleniaalit haluavat olla yksilöitä, sanovat kirjan kirjoittaneet Atte ja Karoliina Mellanen. Markku Pitkänen / Yle

Millenniaalit valtaavat työelämän omilla säännöillään

Millenniaali-sukupolveksi kutsutaan vuosina 1980–2000 syntyneitä.

Tämän hetken työelämässä muita sukupolvia ovat sotien jälkeen syntyneet suuret ikäluokat sekä x-sukupolvi, joka on millenniaaleja edeltävä, pienempi sukupolvi.

Usein millenniaalit jaetaan vielä ennen vuotta 1990 syntyneeseen y-sukupolveen ja vuoden 1990-luvun puolivälin jälkeen syntyneisiin z-sukupolven edustajiin. Toiset jaottelut pitävät z-sukupolvea jo eri sukupolvena kuin millenniaaleja.

Juuri nyt työelämässä on käytännössä kolme sukupolvea. Z-polven esikoiset kun ovat vastikään tulleet täysi-ikäisiksi, ja moni heistä ei vielä ole työelämässä.

Koska suuret ikäluokat jäävät pian loputkin eläkkeelle ja x-sukupolvi on pieni, millenniaalit ovat nyt työelämän suurin ikäpolvi.

Myös heidän johtamisensa on toisenlaista kuin ennen.

– Me haluamme enemmän ihmislähtöistä johtamista. Haluamme myös yksilölähtöistä johtamista. Olemme tottuneet että saamme kaiken tässä elämässä kustomoidusti, Atte Mellanen sanoo.

Jokainen haluaa olla yksilö, ainutlaatuinen

Nuoret työntekijät eivät tavoittele yhtä hanakasti esimerkiksi uraa yhdessä paikassa kuin edelliset sukupolvet. Samalla myös he kyllästyvät, jos joutuvat olemaan monta vuotta samassa työtehtävässä ilman vaihtelua.

Seppo Suvela / Yle

Jopa 37 prosenttia millenniaaleista suunnittelee jo uuteen työtehtävään astuessaan seuraavaa ura-askelta.

Toisaalta eihän kaikille ole nykyään edes tarjolla koko elämänmittaisia vakitöitä. Jos sotien jälkeinen sukupolvi saattoi viihtyä koko uransa yhdessä työpaikassa, millenniaaneilla on arveltu olevan uransa aikana keskimäärin 16 eri työpaikkaa.

Heitä seuraavalla sukupolvella niitä voi olla jopa 32.

Millenniaali siis harrastaa niin sanottua job hoppingia eli hyppää työpaikasta toiseen. Joskus se tulkitaan väärin uralla etenemisen himoksi.

– On virhetulkinta, että haluamme edetä nopeasti organisaatiossa. Kyse on siitä, että kyllästymme nopeasti työhön, mutta haluamme leventää ja syventää työtehtäviä ja tuoda uusia haasteita nykyiseen työhön, Atte Mellanen sanoo.

Hän korostaa, että tarkoittaa tietotyöläisiä ja asiantuntijoita, ei esimerkiksi suorittavaa työtä tekeviä. Kirjaa varten on tutkittu asiantuntijatyössä ja tietotyössä työskenteleviä.

Oikeudenmukainen työ ja onnistuminen ovat tärkeitä

Mellaset perustavat näkemyksensä paitsi kirjallisuuteen ja syvähaastatteluihin myös kyselytutkimukseen, jonka he tekivät kirjaansa varten. He kysyivät muun muassa sitä, mitä työntekijät toivovat työltä ja johtamiselta. Kyselyyn vastasi yhteensä 1 317 henkilöä, joista 1 109 oli millenniaaleja.

Kyselyn mukaan millenniaalit arvostavat eniten työssä seuraavaa:

Oikeudenmukaisuus työyhteisössä

Onnistumisen kokemukset

Mieluisa työyhteisö

Hyvä esimies

Mielekkäät ja innostavat työtehtävät

Avoimuus ja läpinäkyvyys kommunikoinnissa

Aitous työilmapiirissä

Oppiminen ja itsensä kehittäminen.

Neljänkymmenen tärkeimmän asian listalla loppupäässä olivat:

Kilpailuhenkisyys henkilöstön välillä

Organisaation koko

Mahdollisuus matkustella

Esimiesasema

Titteli

Työntanajan järjestämät ulkopuoliset tapahtumat

Toisin sanoen nuoret työntekijät haluavat mielekästä työtä.

Työn ennustettavuus, yrityksen brändi, työsuhdeautot ja jopa korkea palkka kuuluivat toissijaisiin asioihin.

Millenniaalia pitää kuunnella

Atte Mellanen korostaa, että jokainen millenniaali ja työntekijä haluaa olla yksilö, ja jokaista pitää kohdella yksilönä.

– Johtajalle sanoisin, että anna aikaa millenniaalille ja kuuntele, Mellanen muistuttaa.

Millenniaalit uskovat itseensä, heitä on kannustettu ja heitä on kuunneltu. He haluavat samaa myös työelämässä.

Työpaikalla ei kuitenkaan tarvitse olla ylikivaa, eikä pomon tarvitse olla kaveri.

Kun millenniaaleilta kysyttiin, vain kaksi prosenttia vastanneista halusi, että esimies on kaveri.

Esimiehiltä millenniaalit odottavat luottamusta, reiluutta ja tasapuolisuutta sekä selkeitä tavoitteita.

– Kyse ei siis ole mistään rakettitieteestä, vaan ihan perusasioihin palaamisesta: toisen ihmisen kohtaamisesta ihmisenä ja perustarpeisiin palaamisesta, Karoliina Mellanen muistuttaa.

Seppo Suvela / Yle

Mitä seuraava sukupolvi haluaa?

Tulevaisuudessa maailma millennialisoituu. Tai siis nykyiset arvot työelämässä vahvistuvat.

Kirjassaan Atte ja Karoliina Mellanen antavat ennusteen seuraavastakin sukupolvesta.

Millenniaalien seuraajat tulevat hekin olemaan entistäkin koulutetumpia. Ja mitä nuorempi sukupolvi, sitä itsestään selvempää teknologian käyttö on.

Virikkeitä tulee yhä enemmän ja nopeampaan tahtiin, samoin tietoa.

Samalla mielenterveysongelmat ja niistä puhuminen lisääntyvät.

Nuori polvi ottaa ympäristökysymykset ja sosiaalisen vastuun tosissaan, Mellaset ennustavat. Nuoret arvostavat tasa-arvoa ja väestön monimuotoisuutta.

Rahan merkitys vähenee: tärkeämpää on merkityksellinen työ kuin hyvä palkka. Luottamus instituutioihin rapistuu ja epäluottamus työnantajia kohtaan kasvaa. Samaan aikaan keikkatalous leviää joka paikkaan: kaikille ei riitä vakitöitä.

Työntekijöiden odotukset työnantajia ja organisaatioita kohtaan tulevat muuttumaan. Vakityösuhde ei tarkoita elämän mittaista työsuhdetta. Toisella puolella on keikkatalous: vakitöitä ei kaikille riitä eikä kaikki niitä edes halua.

Kirjassaan Mellaset siteeraavat työterveyslaitoksen tutkijaprofessori Jari Hakasta:

“Nuorilla on korkeita odotuksia työlle ja johtamiselle eikä siinä ole mitään väärää. Tyhmäähän olisi olla odottamatta hyvää. Eikä niitä odotuksia tule tulkita epärealistisiksi vain sen takia, etteivät ne vielä täyty tai koska maailma ei vielä ole sellainen.”

Juttua korjattu 23.1. kello 11.46, muokattu kuvatekstissä Mothership of Work sekä muutettu y-sukupolven kohdalla määritelmä ennen vuotta 1990-syntyneiksi.