Haastattelussa pelin tuottaja



V2.fi | Manu Pärssinen

on paitsi monien muistoihin jäänyt elokuva, myös monellakin tapaa legendaarinen tietokonepeli. Se on muun muassa ensimmäinen suomalainen elokuvalisenssipeli, eikä joukko nykyäänkään ole vielä suuren suuri. Uunon pikseliseikkailu julkaistiin vuonna 1986 Commodore 64 -kotitietokoneelle - kyse on siis suomalaisen pelihistorian aivan alkuhämäristä.Pelin julkaisi osana Amer-yhtymää toiminut. Sen ohjelmoinnista vastasi yhden miehen 'pelistudio'ja kulttimainetta aihepiirinsä lisäksi peli on kerännyt liki-sadistisesta vaikeusasteestaan. Jo ensimmäisen tason läpäisyä voi pitää kunnioitettava suorituksena. Erityisen muistettava on myös taitavasti tietokoneelle sovitettu ääniraita Uunon tunnusmusiikkeineen. Melodiat muunsi bittimuotoonErinäisten mutkien kautta V2.fi:n toimitus tavoitti 80-luvulla Amersoftilla ja myöhemmintyöskennelleen, joka pelikustantajalla ollessaan toimi muun muassa Uuno-pelin tuottajana.- Ongelma noissa peleissä oli se, etteivät ne myyneet. Uuno oli jo ideana ollut ilmassa ennenkuin minä tulin Amersoftin palvelukseen - se oli varmaan ainut peliksi sopiva brändi. Sain arviolta joka viikko postitse suomalaisten ohjelmoimia pelejä, joista osa oli tietysti aivan huippuluokkaa. Mikään näistä peleistä ei ylittänyt kuitenkaan julkaisukynnystä. Vain jokukaltainen aivan mahtava idea olisi voinut päätyä julkaistavaksi. Pääosa peleistä, jotka silloin myivät, perustuivat johonkin tunnettuun IP:hen, esimerkiksi- Kun saimme tietää, että Uuno Turhapurosta on tulossa uusi elokuva ja vielä joulumarkkinoille, otin yhteyttä Mainostelevision kautta Spedeen. Speden mielestä ajatus pelistä oli hyvä. Uunon oikeudet omisti Nasse Setä Oy, jonka toimitusjohtajakanssa neuvottelimme sitten sopimuksen. Kaikki yksityiskohdat hyväksytettiin Spedellä. Sopimus syntyi varsin helposti.- Ongelmallisin asia oli Teoston alaisen Uunon tunnusmusiikin saaminen peliin. Sen säveltäjäoli ajatuksesta innoissaan ja lähetti minulle jopa ihan omin käsin kirjoittamansa nuotit. Lopulta saimme Teoston kanssa sovittua, että korvausta vastaan saamme soittaa tunnusmusiikkia pelin alussa yhden (1) minuutin ajan.- Pasi (Hytönen) oli lähettänyt meille joitakin kuukausia aiemmin loistavasti koodatun tasohyppelypelin. Tarvitsimme Uunolle tekijää, joten soitin hänelle. Pääsimme nopeasti sopimukseen pelin tekemisestä. Jori (Olkkonen) oli tehnyt aiemmin Amersoftille musiikkia ja tiesimme hänen olevan huipputekijä.- Opiskelin tuolloin Helsingin yliopistossa fysiikkaa ja matematiikkaa. Sitten huomasin Helsingin Sanomissa avoimen työpaikan. Sellaisen joka pojan unelmatyöpaikan tietokonepelien parista ja olin jo taivaissa, kun pääsin haastatteluun. Opiskelut jäivät kesken, kun sain työpaikan. Tein opinnot loppuun vasta kaksikymmentä vuotta myöhemmin, kun tein paluun tietokonepelien pariin. Silloin työskentelin helsinkiläisen pelistudionOy:n palveluksessa ja saimme-pelin valmiiksi.- Saimme elokuvan katsottavaksemme ennen julkaisua VHS-nauhalla ideointia varten. Katsoin elokuvan läpi noin kolme kertaa putkeen ja siitä sitten poimin peliin sopivat elementit (oli muuten hankala tehtävä :D). Pelikonsepti on minun käsialaani, käytännön toteutus Pasin.- Pasi lähetti aika ajoin testattavaksi ja hyväksyttäväksi materiaaleja. "Siihen aikaan" oli ilmeisesti pelintekijöiden kunniakysymys tehdä peleistä vaikeita. Huomasin Uunosta tulevan liian vaikean ja pyysin Pasia tekemään siitä helpomman. Muistaakseni hän suostui, joten myyntiin tullut versio on helpompi kuin mitä Pasi oli ajatellut.- Tuotantotiimi oli pieni ja pelin testaajina vain minä ja Pasi. Toista se on nykyisin.- Pelistä tehtiin kasettiversio ja levykeversio. Yhteensä niitä myytiin noin 2000 kpl, joista levykeversioita alle 100!- Annoimme vapaakappaleet sekä Spedelle että Simo Salmiselle. Kommentteja pelistä en ole heiltä kuullut.- Kun Amersoft myytiin, loppui pelibisnes siihen. Ajatuksenani oli tuolloin perustaa oma firma ja jatkaa pelien parissa työskentelyä. Spede lupasikin minulle oikeudet uuden Uuno-pelin tuottamiseen. Vuonna 2004, kunkuvasi viimeistä Uuno-elokuvaa, selvitin jälleen mahdollisuuksia toteuttaa uusi Uuno -peli.- Siihen elokuvaan liittyvän pelin tekeminen osoittautui lopulta mahdottomaksi. Uuno-brändin oikeudet olivat siirtyneet yrityskaupoillayhtiölle ja elokuvaa tehtiin näyttelijän oikeuksilla Uuno-brändiin - näin ainakin minä ymmärsin tekijänoikeuskysymyksen.