Nelikymppinen Antti hakeutui TE-keskuksen uravalmennukseen huomatakseen, ettei tarjolla ole mitään uutta.

Työttömille järjestettävä koulutus nousi merkittäväksi keskustelunaiheeksi, kun Ylen MOT kertoi, että työttömien kouluttamiseen suunnatuilla kursseilla opetetaan yleisiä elämänohjeita.

Tämän jälkeen monet Taloussanomien lukijat ryhtyivät jakamaan kokemuksiaan koulutuksesta. Suurin osa ei ollut positiivisia.

Työttömille tarkoitetulle valmennuskurssille osallistui viime vuonna myös vajaa nelikymppinen Antti Itä-Suomesta. Hän kertoo hakeutuneensa kurssille vapaaehtoisesti, sillä hän oli ollut työttömänä parin vuoden ajan ja uravalmennus kuulosti hyvältä.

Kurssi oli TE-toimiston yksityiseltä firmalta ostama aktivoiva ja työnhakua edistävä uravalmennus. Se kesti muodollisesti 30 päivän ajan, mutta lähi- eli tapaamispäiviä oli vain muutama. Ne koostuivat luennoista.

– Olin aluksi todella innostunut, mutta innostus hävisi nopeasti, kun selvisi että kouluttaja lukee kalvoilla näytettävän materiaalin sanasta sanaan. Ja siinä on koko luento, Antti kertoo.

Antti sanoo odottaneensa suuresti uuden oppimista. Hän sanoo pettymyksen olleen suuri, kun luennointitavan ohella kurssin sisältö ei tarjonnutkaan mitään uutta.

– Oli hirveä innostus, että nyt pääsee oppimaan ja näkemään uutta. Sitten selvisi, että lehtiä lukeva ihminen tietää kurssin asiat.

– Kurssi on kuin avaisit uuden lehden ja odotat sinua kiinnostavaa jymyjuttua. Lopuksi toteatkin, että ai jaa, tämä onkin tätä tuttua juttua. Aika heppoisilla eväillä on tehty kurssin materiaali, Antti kritisoi.

Luennoilla oli kaksi aihetta: stressinhallinta ja verkostoituminen. Edellinen on yksinkertaistettua psykologista teoriaa, jonka ajatus on, että kohtuullinen määrä stressiä on hyvä asia ja liian pieni tai suuri määrä pahasta.

Toinen luentokokonaisuus liittyi sosiaalisiin verkostoihin, ja luentomateriaalissa kerrottiin mitä verkostoitumisella tarkoitetaan ja mitä sillä voi saavuttaa.

” Halvemmalla olisi koulutus saatu, kun olisi sähköpostilla jaettu kaikki nuo samat jutut.

– Halvemmalla olisi koulutus saatu, kun olisi sähköpostilla jaettu kaikki nuo samat jutut. Siinä ne olisi voinut lukea itsekseen ilman että kenenkään niitä tarvitsee lukea ääneen, Antti naurahtaa.

Antin mukaan TE-keskus kertoi aiempien kurssien poikineen hyvää palautetta.

– Minä kyllä annoin suullisesti työkkärin tädille palautetta, että millaista siellä oli, Antti lataa.

Antti nauraa kysymykselle siitä, mitkä olivat tunnelmat kurssin jälkeen.

– Tämänkin ajan olisi voinut käyttää johonkin järkevämpään. Mutta olipahan kokemus tämäkin. Ei kyllä yhtään hullua hurskaammaksi tullut koko hommasta, hän hymähtää.

Kurssin parhaaksi anniksi Antti nimeää mustekynän ja muistitikun.

Antin nimi on muutettu.