Joel Räihä (vas.), Lassi Räikkönen, Jani Hakanen, Christian Jokela, Mika Salmén ja Jani Karhula vuokraavat porukalla teollisuushallia, jossa on tilaa tuunata autoja. Ylös on rakennettu parvi.

Joel Räihä (vas.), Lassi Räikkönen, Jani Hakanen, Christian Jokela, Mika Salmén ja Jani Karhula vuokraavat porukalla teollisuushallia, jossa on tilaa tuunata autoja. Ylös on rakennettu parvi. Kalle Niskala / Yle

Teollisuushallin ovessa lukee "Meinaamo". Mieleen tulee ajatus lukuisista suunnitteilla olevista tai aloitetuista projekteista, joista joku ehkä joskus toteutuu. Pääasia on, että tuumaillaan, yhdessä. Aivan väärässä en kuulemma ole, nauraa miesporukka, joka on antanut sen nimeksi omalle miesluolalleen. Teollisuushallissa fiksaillaan illat autoja ja puhutaan paskaa.

– Tämän poppoon nimi tulee aivan tästä meijän tyylistä tehä näitä hommia. Välillä tapahtuu enemmän, välillä ei tapahukaan sitten yhtään mitään, hymyilee Jani Karhula, yksi yhdeksästä innokkaasta autoharrastajasta.

– Alkujaan nimi lähti ihan sellaisesta yksittäisestä heitosta. Yksi kaveri sanoi, ettei hän ainakaan tuo autoaan tällaiseen meinaamoon. Sittenhän se lentävä lause lähti ihan käsistä, nauraa Jani Hakanen.

Nykyään kaikilla miehillä on Meinaamo-tekstillä varustettuja t-paitoja, huppareita, lippiksiä ja epävirallisia rekisterikilpiä.

Miesluolan nimi Meinaamo lähti puolihuolimattomasta heitosta, mutta se paisui niin suureksi, että nyt miehillä on myös nimellä varustettuja "rekisterikilpiä". Kalle Niskala / Yle

– Meinaamo on mulle tietenkin tämä kaveriporukka ja sitten se idea, että pidetään hauskaa yhessä ja tehään autoja. Mitkä aikataulut? Ne kyllä venyy ja paukkuu monesti, tuumaa Lassi Räikkönen.

Melkein joka miehellä on bemari.

– Ei me hyvällä katsota, jos tänne jollain muulla autolla tullaan, Räikkönen vitsailee.

Ennen kuin astun miesten pyhättöön, mielessäni on hyvin stereotyyppinen kuva autoharrastajien miesluolasta: bensanhajua, olutta ja vähäpukeisten naisten kuvia seinillä. Kun astun sisään, huomaan, että joskus stereotypiatkin pitävät paikkansa.

– Jääkaappi, musiikkivehkeet ja tissikalenteri, että eihän se muuta tartte – niin ja totta kai autot. Siinä se tärkein, luettelee Christian Jokela.

Miesluolassa ei tehdä asioita tiukalla aikataululla. Vähän väliä istutaan vain tuumailemaan. Kalle Niskala / Yle

– Kyllä me noudatetaan ihan täysin sitä stereotypiaa. Ei täällä hirviästi ole naisellista näkö... Mikä se nyt on? Nyt tuli blackout. Jätkät, mikä se on se semmonen naisellinen...?, Jokela heittää kysymyksen.

Minä tarjoan naisen kosketusta, mutta se aiheuttaa miehissä naurunremakan. Sellaista ei kuulemma kehtaa sanoa, ettei kotiväki suutu.

– No naisellista kosketusta, Jokela muotoilee.

Miksi jokainen tarvitsisi miesluolan?

Miesluolalle ei ole olemassa virallista, tarkkaa määritelmää. Se on paikka tai tila, jossa voi irtautua arjesta ja tehdä sitä, mistä tykkää yksin tai yhdessä.

– Miesluola on mielentila – enemmänkin henkinen kuin fyysinen tila, sanoo useisiin miesluoliin työnsä kautta tutustunut erätoimittaja ja kirjailija Jere Malinen. Hän on ollut mukana kirjoittamassa muutama vuosi sitten Helsingin Sanomissa julkaistua juttusarjaa miesluolista.

Miesluola voi olla ulkoisilta puitteiltaan melkein millainen tahansa:

– Niitä on ihan pienistä sopeista, tyyliin perhonsidontapenkki vaatekomerossa, kokonaisiin rakennuksiin, jotka on tehty metsästystrofeita varten. Yhdistävä tekijä miesluolissa on se, että niissä kuvastuu harrastajan intohimo ja rakkaus siihen tekemiseen, Malinen summaa.

Autoharrastajien miesluolaan tuovat viihtyvyyttä sohvat, joilla voi ottaa vaikka nokoset. Kalle Niskala / Yle

Nimestään huolimatta miesluola ei ole Malisen mukaan mitenkään sukupuolisidonnainen paikka. Sellaisia ovat myös esimerkiksi naisten harrastehuoneet tai buduaarit. Kaikilla pitäisi olla sellainen.

– Miesluolaa tarvitaan taukoon omasta arjesta. Ei sen tarvitse olla mikään juhlava retriitti, jossa mennään moneksi viikoksi vaeltamaan. Riittää, kun on kotona oma nurkkaus, oma rajattu reviirinsä. Lukunurkkaus on yhden sortin miesluola, ei se sen kummempi ole.

Miesluolan pitäisi olla positiivisten ajatusten tyyssija mutta aina se ei sitä ole

Meinaamossa miehet ovat yksimielisiä siitä, että miesluola on heille henkisesti tärkeä juttu. Arjen kiireet saa huuhdottua pois, kun yhdessä kumarrutaan bemarin konepellin alle.

– Kun arki on aika paljon koti- ja työpainotteista, niin tänne pääsee vähän nollaileen, sanoo Christian Jokela.

– Perheelliselle tämä on rauhottumispaikka, että vaikka ei pääsisi kuin vartiksi käymään, niin se on kuitenkin aina semmonen oma hengähys- ja henkireikä, pohtii Jani Karhula.

Mika Salmén pesi autonsa. "Tiesuola tarttuu kyllä tiukasti autoon", hän puuskahtaa. Kalle Niskala / Yle

Se, kuinka paljon miesluolassa tulee vietettyä aikaa, riippuu töistä, elämäntilanteesta ja autoprojektien määrästä.

– Silloin tulee käytyä, kun töiltä kerkiää ja emäntä päästää, Jokela tuumaa pilkettä silmäkulmassa.

– Mä oon varmaan yks niistä, joka viettää täällä eniten aikaa. Kyllä se on useampi kymmenen tuntia viikossa, tunnustaa Lassi Räikkönen.

Siis toistakymmentä tuntia viikossa? Onko sinulla kotona joku, joka odottaa, kysyn hämmentyneenä.

– Kyllä on. Hän suhtautuu yllättävänkin positiivisesti tähän. Saan tehä sitä juttua, mistä tykkään ja hän ymmärtää sen, Räikkönen sanoo.

Lassi Räikkösen silmäterä on vuoden -93 avomallin BMW E36 Cabriolet. Kaikki on tehty uusiksi. Muun muassa moottorissa on potkua yli 500 heppaa. Kalle Niskala / Yle

Erätoimittaja Jorma Malinen sanoo, että näin sen pitäisikin olla: miesluolan pitäisi olla positiivisten ajatusten tyyssija, ei paikka, jonne paetaan ongelmia.

– Lähtöajatus on varmasti ollut se, että miesluola on kaiken hyvän lähde, kauniiden ajatusten ja levon paikka, mutta kyllähän miesluolaan voi kulminoitua myös kipupisteet. Pahimmassa tapauksessa siitä voi tulla vetäytymispaikka parisuhteen tai oman elämän ongelmista. Silloin miesluolan tarkoitus kääntyy päälaelleen. Sellaisiakin miesluolia olen nähnyt, joilla on surullista tarinaa kerrottavanaan.

Autounelmia, onnistumisia ja epäonnistumisia

Teollisuushallin uumenissa soi musiikki ja ilman täyttää työkalujen kilinä ja ääneen tuumailu. Yllättävän vähän, jos ollenkaan, kuuluu kirosanoja. Yksi yrittää korjata avoauton kattoa, toiset ahertavat auton takaikkunan vaihdon kanssa, yksi kuivaa juuri pestyä autoaan tunnollisen tarkasti.

Illan kuvio on usein jotakuinkin tällainen:

– Joku tekee aina jotakin, ja muut sitten siinä neuvoo parhaansa mukaan. Yhessä yritetään ratkaista ne ongelmat, Jokela sanoo.

Mika Salménin BMW:n erikoisuus on täyspunainen M3-nahkasisustus. Kalle Niskala / Yle

– Kyllähän se on hienoo, ettei tartte aina kaikkea itse opiskella, vaan aina löytyy joku, joka on tehnyt jonkin asian ennenkin. Apua voi kysyä ja tyypit auttaa. Se helpottaa huomattavasti, sanoo Räikkönen.

Hän on uusinut vuoden -93 avo-BMW:ssään lähes kaiken.

– Tässä on nyt tosiaan ilma-alusta ja ahdettu moottori. Sisusta on tehty ja äänentoistoa parannettu. Tähän on mennyt paljon aikaa ja rahaa, mutta tällä hetkellä oon kyllä tyytyväinen. Nyt se on jotenkuten valmis tulevaan kesään, Räikkönen hymyilee.

Tänään miesluolassa on ollut poikkeuksellinen ilta, sillä kaikki projektit onnistuivat. Se on kuulemma ihme.

Hakanen ja Karhula vaihtavat rikkoutunutta takaikkunaa uuteen. Kalle Niskala / Yle

Jani Hakasen bemariin vaihtui takaikkuna. Toinen Jani, Karhula, oli tehnyt saman omalle autolleen jokin aika sitten, ja nyt miehet ajattelivat vaihtaa ikkunan näytösluonteisesti. Ensimmäinen virhe: koskaan ei saa olettaa mitään.

Muutaman vaikeuden kautta miehet kuitenkin saavat projektin onnistuneesti maaliin.

– Täyellinen, Hakanen huudahtaa ja hymyilee.