Twitter-keskustelusta johtuen ajattelin selventää, miksi autoilusta perittäviä maksuja pitäisi muuttaa radikaalisti. Kovin olennaista itse asiassa ei ole, verotetaanko autoilua enemmän vai vähemmän, kunhan maksut suuntautuisivat oikein.

Todettakoon aluksi, että minusta auton käyttö on maaseudulla räikeästi yliverotettua. En yleensä lämpene sille, kun kepulaiset haluavat siirtää kaupunkilaisten rahoja maaseudulle, mutta tässä maaseudulla asuvien osaa pitäisi keventää.

Autoilun pitäisi maksaa veroa lähinnä ulkoisvaikutuksista. Ne ovat kaupungeissa isoja mutta maaseudulla aika vähäisiä. Ruuhkaa on hankala saada aikaan ja pakokaasuillakaan saa tuskin tapetuksi ketään.



Vaikka maanviljelijä Pohjois-Karjalassa maksaa autoilustaan veroja liikaa, tätä ei voi käyttää perusteena sille, että autoilija Jätkäsaaressa voi vaatia autotonta naapuriaan maksamaan osan hänen 52 000 euron hintaisen autopaikkansa kuluista.

Autoilun kustannukset kaupungeissa johtuvat pääasiassa autojen viemästä kalliista tilasta. Tilaa sähköauto vie yhtä paljon kuin bensa-auto. Toinen merkittävä seikka on, että tiiviissä kaupunkitilassa ilma vaihtuu huonosti, joten pakokaasut ja renkaiden aiheuttama myrkyllinen pöly tappavat ihmisiä.

Pelkästään moottoritiet syrjäyttävät asuntoja yli sadantuhannen asukkaan verran. Jos rakennusmaalle panee hinnaksi vaikkapa vain 500 €/k-m2, tulee tästä kaksi miljardi euroa. Neljän prosentin mukaan maanvuokra tästä olisi 80 M€. Tässä olivat siis vasta moottoritiet.

Tähän sanotaan, että tiet ovat välttämättömiä. Totta kyllä, että liikenne, siis osa siitä, on välttämätöntä. Siitä, että jokin asia on välttämätöntä, ei seuraa, että sen pitää olla maksutonta. Moni muukin asia on välttämätöntä, kuten sähkö esimerkiksi. Silti sähkö ei ole ilmaista. Jokainen ymmärtää, millaista haaskausta syntyisi, jos sähkö olisi ilmaista.

Paikka aamuruuhkassa on niukkahyödyke. Helsingin kaupunkisuunnitteluvirastossa tehdyn simuloinnin mukaan kantakaupunkiin autolla töihin tuleva hidastaa muiden liikkumista keskimäärin yhteensä 20 minuutilla. Siis yhteensä. Jos aiheuttaa kymmenen sekunnin viivästyksen 120 muulle, se on yhteensä 20 minuuttia. Kymmenen sekuntia ei ole paljon, mutta kun tuhannet autoilijat haittaavat toisiaan, lopputuloksena on, että matkanteko hidastuu kaikilta. Jos joku muuta väittää, miten hän selittää sen, että matkanteko on hitaampaa aamuruuhkassa kuin aamuyöllä.

Jos ajattelemme ajan hinnaksi 15€/tunnilta, tuo 20 minuutin hidastus oikeuttaa viiden euron ruuhkamaksuun.Ruuhkamaksut tekisivät liikennekäyttäytymisestä rationaalisempaa ja laskisivat liikenteen hintaa, aikakustannus mukaan luettuna.

Kun ei ole ruuhkamaksuja, on joukkoliikennettä subventoitava, jotta liikenne ei tyystin ruuhkautuisi. Se on second-best -ratkaisu. Jos autoilu maksaisi ulkoiset kustannuksensa, meidän ei tarvitsisi subventoida joukkoliikennettä. Nyt me subventoimme liikenne ylipäänsä, mikä tarkoittaa liikaa liikennettä. Ilman sitä ihmiset valitsisivat työnsä ja asuinpaikkansa lähempää toisiaan, eivät matkustaisi kahvitarjouksen takia toiselle puolelle kaupunkia ja niin edelleen.

En tiedä, että yksikään kaupunki olisi perunut käyttöön ottamaansa ruuhkamaksua tai tietullia, miksi niitä nyt vain kutsutaankin. Tukholmassa niitä kohtaan oli aluksi suurta vastustusta, mutta kun huomattiin, kuinka paljon sujuvammaksi liikenne muuttui, selvä enemmistö kääntyi kannattamaan sitä.

Helsinki tiivistää jatkossa kaupunkirakennetta kunnolla. Kantakaupungin ahtaaseen katuverkkoon ei mahdu nykyistä enempää autoja. Siksi kysymys ruuhkamaksuista alkaa olla ajankohtainen.



Ruuhkamaksujen tärkein tavoite on säästää niukkaa tilaa katuverkossa, mutta voi niitä käyttää myös kaupunki-ilman puhdistamiseen. Oslossa maksu on nastarenkaita käyttävältä korkeampi. Nämä asfaltin raapimet tappavat ihmisiä myrkyllisen katupölyn kautta enemmän kuin säästävät onnettomuuksissa. Oslossa onnistuttiin nastarenkaiden käyttöä vähentämään näin tuntuvasti, mikä näkyy pienempänä tarpeena päällystää katuja ja terveellisempänä hengitysilmana.



Kun pakokaasujen myrkyllisyys muuttuu yhä vain haastavammaksi ongelmaksi kaupunkirakenteen tiivistyessä, olisi järkevää porrastaa ruuhkamaksut niin, että vanhat käryttävät ja nokeavat dieselautot myytäisiin varmasti maakuntiin.

Helsinkiin kaavaillaan ilmeisesti tyhmiä katutulleja, joissa on siis kiinteä tulliraja. Ne ovat epäoptimaalinen ratkaisu. Paljon parempi olisi satelliittipaikannukseen perustuva järjestelmä. Silloin voisi esimerkiksi jäykän läpiajokiellon korvata maksulla, vaikkapa 50 senttiä, jolloin läpiajoa vähennettäisiin tuntuvasti, mutta ei estettäisi siltä, jolla on perustelu tarve rikkoa sitä. Aikanaan esimerkiksi Pitkänsillan ajokielto olisi toiminut paremmin pienenä maksuna, joka olisi siirtänyt valtaosan liikenteestä Hakaniemen sillalle, mutta olisi sallinut käytön niille, joille tämä olisi oikaissut tuntuvasti.

Toinen ongelma liittyy pysäköintiin, johon menee Helsingissä pitkälti yli kymmenen neliökilometriä ja jossa uusien autopaikkojen rakentamiseen uhrataan 100 M € vuodessa. Mutta siitä seuraavassa postauksessa.