Kymmeniä tuhansia tonneja muoviroskaa sisältävä valtava jätepyörre Tyynellämerellä jatkaa kasvamistaan. Kuolleen valaan vatsasta löytyi 40 kiloa muovijätettä.

Euroopan parlamentti hyväksyi lain, joka kieltää kertakäyttöiset muovituotteet, kuten kertakäyttöastiat, vanupuikot ja pillit vuoteen 2021 mennessä.

Muovi, muovi ja muovi. Tuohon sanaan on kytkeytynyt ikävä kaiku. Tuotetun muovin määrään ja käsittelyyn on puututtava – se on selvää.

Luonnonvarakeskuksen erikoistutkija Juha-Matti Katajajuuren mukaan suomalaiset kuluttajat ovat kuitenkin ymmärtäneet paljon väärin, kun puhutaan elintarvikkeiden muovipakkauksista.

Muovipaniikin vallitessa pyysimme häntä ja VTT:n erikoistutkija Heidi Peltolaa kumoamaan yleisiä harhaluuloja.

Väite: Elintarvikkeiden muovipakkaukset ovat pahasta ja niitä pitää välttää

Tutkijat: Elintarvikkeiden muovipakkaukset vähentävät ruokahävikkiä, joka on merkittävä ympäristörasitus. Yksi roskiin heitetty ruisleipäpala vastaa pussin hiilijalanjälkeä.

Elintarvikepakkauksen tehtävänä on suojata elintarviketta valolta, kuivumiselta, bakteereilta ja hapelta. Muovi eri muodoissaan ja yhdistettynä tiettyihin kuituihin tarjoaa näitä ominaisuuksia.

Elintarvikkeen ympärillä oleva muovi vähentää ruokahävikkiä. Ympäristölle on erityisen kuormittavaa ruoka, joka jätetään syömättä tai pilaantuu, koska ruoan tuottamisen ympäristökuormitus on moninkertainen verrattuna pakkauksen tai pakkausjätteen hiilijalanjälkeen.

Yksi roskiin heitetty ruisleipäpala vastaa pussin hiilijalanjälkeä.

– Joka suunnasta tulee tällä hetkellä se viesti, että muovipakkaukset ovat pahasta: EU-tasolta kansalliseen politiikkaan ja laajasti eteenpäin median kauhuesimerkkien kautta. Muovin pahuus on iskostunut taas ihmisiin ja unohdetaan, että elintarvikkeissa ne hyvin suojaavana barrier-materiaalina suojaavat hyvin ja siten estävät ruokahävikkiä, Katajajuuri sanoo.

Katajajuuri luuli viisi vuotta sitten, että keskustelu ohjautuisi hiljalleen isoihin ympäristövaikutuksiin muovisten elintarvikepakkausten sijaan.

Kuluttajat keskittyvät nyt pohtimaan ekologisuudessa lähinnä muovia ja pakkauksia, eivätkä näe isoa kuvaa. Pakkausten ekologisuus on paljon kiinni siitä, miten hyvin ne suojaavat tuotteita pilaantumiselta.

Peltolan mielestä Suomessa ei tarvitse potea muovikammoa, koska meillä on toimiva jätehuolto, ja muovi kierrätetään tai poltetaan energiaksi sekajätteen seassa.

– Meidän pitää saada asenteet roskaamisesta kuntoon, ja viedä osaamistamme sinne, missä sitä ei ole. Muoviahdistusta ei tarvitse potea, kun harjoittaa vastuullista muovin käyttöä. Roskat roskapönttöön tai kierrätykseen, ei luontoon.

Väite: Elintarvikkeiden muovipakkauksista pitää luopua

Tutkijat: Muovia korvaavia materiaaleja etsitään ja kehitetään. Peltola ei näe, että muoveista pitäisi luopua.

Muovi on ominaisuuksiltaan ykkönen, mitä tulee elintarvikkeiden suojaamiseen. Lisäksi muovi on kuljetuksessa kevyt materiaali, joka vähentää kuljetuksen hiilidioksidipäästöjä.

Muovin korvaavia materiaaleja etsitään ja kehitetään jatkuvasti.

– Kovaa kyytiä kehitetään erilaisia biopohjaisia ratkaisuja ja biomuoveja, joiden ominaisuudet pyritään saamaan samalle tasolle kuin tavallisen muovin, Katajajuuri sanoo.

Ihan äkkiä kenttä ei muovipakkausten suhteen muutu.

– Uudet pakkaukset pitää saada elintarvikekelpoisiksi siten, että niistä ei liukene haitallisia aineita elintarvikkeisiin, mikä voi olla elintarvikkeelle tai ihmisille haitaksi - rajoitteita on monenlaisia. Niiden pitää suojata elintarviketta valolta, kuivumiselta, bakteereilta ja hapelta eli pilaantumiselta.

Peltola ei näe, että muovista luovuttaisiin, eikä hänestä niin pitäisi edes tehdä. Peltola kehuu muovia hyväksi, kevyeksi, edulliseksi ja suojaavaksi materiaaliksi.

– Hankalimpien elintarvikkeiden pakkaamisessa en näe, että muoville olisi muita vaihtoehtoja. Toki elintarvikkeissakin on sellaisia tuotteita, jotka voisi pakata toisin, ja ylipakkaamistakin on paljon.

Tällaisia ylipakattuja tuotteita ovat esimerkiksi konvehdit ja karkit, joista osa on suojattu kääreellä, kääreellä ja vielä pussilla.

Peltolan mukaan yritykset ovat heränneet muovihuoleen. Leipäpusseja on ohennettu, mustalle muoville haettu vaihtoehtoisia pakkausratkaisuja ja maitopurkkeja pinnoitetaan uusiutuvilla biopohjaisilla muoveilla fossiilisten sijaan.

Väite: Kuluttajan pitää olla tarkkana, koska on hyviä ja todella huonoja muovipakkauksia

Tutkijat: Kumpikaan tutkija ei lokeroisi muoveja hyviksi tai huonoiksi muoveiksi. Elintarvikkeiden muovipakkausten kohdalla on kyse siitä, millainen pakkaus suojaa parhaiten ja on helpoin kierrättää.

Katajajuuren mukaan tavallinen paksu, kirkas muovi on helpoin kierrättää mekaanisesti.

Muoveja voidaan kombinoida kerroksittain, jolloin niihin saadaan monikerrosrakenteita. Näin muovista tulee hyvin ohutta ja samalla tehokkaasti suojaavaa, mutta samalla kierrätyksen kannalta ongelmallista.

Monikerrosrakenne on ohuempi ja käyttää vähemmän muovia kuin yksimuovipakkaus, mutta on vaikea kierrättää nykyisellä teknologialla. Monikerrosrakenteita on esimerkiksi useissa taipuisissa ja ohuissa elintarvikepakkauksissa. Sama kierrätysongelma pätee muoviin, joka on värjätty hiilimustalla. Laitteet eivät tunnista väriä, joten mustaa muovia ei voi tällä hetkellä kierrättää. Siitä huolimatta monikerrosrakenteiset ja mustat muovipakkaukset saa laittaa muovinkeräykseen.

Miksi ihmeessä muovi edes värjätään, jos mustaa muovia ei voi kierrättää?

– Osittain siksi, että kuluttajat eivät halua nähdä esimerkiksi pakkauksen sisällä olevaa lihakimpaletta, osittain siksi, että se näyttää paremmalta hyllyssä ja tuo kontrastia. Mustalla värillä on myös helppo värjätä muovituotteita sen peittävyyden vuoksi. Ohut pakkaus on hyvä innovaatio, mutta se on monikerroskalvoa. Värillä ei ole sinänsä väliä, koska sitä ei voi monikerroskalvoratkaisun takia kierrättää. Ainut vaihtoehto sille on tällä hetkellä energiahyötykäyttö, Peltola kertoo.

Kirkkaan yksikerrosmuovipakkauksen ja mustan monikerrosrakennepakkauksen eron voi hahmottaa miettimällä kauppojen jauhelihapakkauksia. Mustassa, ohuessa pakkauksessa on monikerrosrakenne. Paksussa läpinäkyvissä paketissa päällinen on monikerroskalvoa, mutta pohja kierrätettävää yksikerrosmuovia.

Voiko siis sanoa, että jompikumpi pakkaus on parempi kuin toinen?

– Sitä ei tiedetä, kumman ympäristörasitus on laskennallisesti kokonaisuudessaan suurempi. Me emme tiedä, kumpi on kokonaisvaltaisesti ekologisempi. Molemmat toimivat suojaavuus-mielessä, Katajajuuri sanoo.

Peltolan mielestä molemmat pakkaukset ovat hyviä ratkaisuja siinä mielessä, että ne suojaavat sisältöä ja tarjoavat jauhelihalle pidemmän säilyvyysajan.

Tiiviit, ohueen muoviin pakatut pakkaukset vievät vähemmän tilaa, eli säästävät logistiikkakuluja ja siihen kuluvaa energiaa. Siinä on myös vähemmän muovia kuin vaihtoehtoisessa, joten se sikäli säästää resursseja.

Peltolan mukaan monikerrosrakenteisten muovien kierrättämiseen kehitetään keinoja, mutta ratkaisu siihen siintää vasta tulevaisuudessa.

– Mustassakin pakkauksessa on vielä kehittämisen varaa, mutta se on askel eteenpäin. Kumpi sitten on parempi ratkaisu riippuu siitä, miten pakkauksen hiilijalanjälki punnitaan: logistiikkakuluilla ja ruokahävikillä on iso rooli hiilijalanjäljen tuottamisessa. Jos näin saadaan huomattavasti vähemmän rekkakuljetuksia ja pidempään säilyvä elintarvike, sekin säästää luonnonvaroja. Ei ole yksinkertaisia vastauksia.

Väite: Pakkaukset ja pakkausjäte muodostavat ison osan elintarvikkeen hiilijalanjäljestä

Tutkijat: Pakkausten ympäristövaikutus on selvästi pienempi kuin luullaan. Keskity pakkausten sijaan vähentämään roskiin heitettävän ruoan määrää.

Katajajuuren mukaan tässä ihmisten käsitykset eroavat vahvasti todellisuudesta. Ruoan tuotanto kuormittaa, mutta ihmiset ajattelevat, että eniten ympäristövaikutuksia aiheuttavat kuljetus ja pakkaus.

Katajajuuren mukaan esimerkiksi kokolihaleikkeleessä ja ruispalaleivässä pakkausten tuotannon ja hyötykäytön osuus mitatuista kokonaisympäristövaikutuksista on alle viisi prosenttia.

Ruuan ympäristövaikutukset syntyvät alkutunnossa eli aiheutuvat muun muassa maatalouden biologisista prosesseista ja typpikierroista.

Luken tutkimusten mukaan turhaan tuotettu, eli roskiin heitetty ruoka aiheuttaa suuremmat ilmasto- ja rehevöittävät vaikutukset kuin pakkausten tuotanto ja jätehuolto.

Nämä merkit ovat yleisesti sovittu tapa merkitä se, mistä muovista tuote on valmistettu. Materiaalimerkki ei ole tae siitä, että keräykseen jätetty kuluttajamuovipakkaus menee kierrätykseen. Keräykseen jätetty muovipakkaus menee kuitenkin aina hyötykäyttöön, Suomen Uusiomuovi Oy muistuttaa. Suomen Uusiomuovi Oy

Pieniä asioita, joita voit tehdä ympäristön hyväksi:

****1. **Vältä ylipakattuja tuotteita****.

2. Vältä turhaa kulutusta ja osta vain se, mitä tarvitset.

Ruokahävikki vauhdittaa ilmastonmuutosta. Suomessa kotitalouksien ruokahävikki on Luonnonvarakeskuksen arvion mukaan vuosittain noin 120–160 miljoonaa kiloa, 20–25 kiloa henkilöä kohden.

3. Pidä omaa kauppakassia mukana. Tällainen voisi olla esimerkiksi kierrätysmuovista tehty kestokassi.

Jos tarvitset roskapussia, osta rullassa myytäviä. Ne ovat ohuempaa muovia kuin kaupan muovipussit.

4. Älä roskaa

Luonnossa muovi hajoaa hitaasti makro- ja mikromuoveiksi. Mikromuovit ovat potentiaalinen terveysriski ympäristölle ja luonnolle, mutta mikromuovien vaikutuksia tunnetaan Katajajuuren mukaan vielä huonosti.

– Mikäli kaikki muovijäte päätyisi oikeaan paikkaan, muovit voisi nähdä lähinnä elintarvikehävikkiä vähentävänä ja positiivisena ilmiönä. Kuluttajien käyttö ja käytön jälkeinen toiminta sekä ihmisten asenteet johtavat siihen, että muovi tuottaa negatiivisia vaikutuksia, Katajajuuri sanoo.

Katajajuuri sanoo, että muovipakkauksen sekajätteeseen laittaminen ei ole huono ratkaisu. Tärkeintä on, ettei muovipakkaus päädy luontoon.

5. Kierrätä muovit

Lue täältä lisää siitä, mitä muovinkierrätykseen kuuluu laittaa.