Suomen ilmastorahoituksella voidaan toteuttaa esimerkiksi aurinkovoimahankkeita köyhissä maissa. Kuvassa oleva Fortumin aurinkovoimala Intiassa ei liity uuteen ilmastorahastoon.

Suomen ilmastorahoituksella voidaan toteuttaa esimerkiksi aurinkovoimahankkeita köyhissä maissa. Kuvassa oleva Fortumin aurinkovoimala Intiassa ei liity uuteen ilmastorahastoon. Kaisu Jansson / Yle

Mittakaava on niin suuri, ettei arkijärki tahdo summia hahmottaa. Jos ilmastonmuutoksen kiihtymistä halutaan hillitä, tarvitaan tuhansia miljardeja dollareita köyhien ja kehittyvien maiden ilmastotoimiin.

Helsingissä tällä viikolla vieraillut Kansainvälisen rahoituslaitoksen IFC:n varapääjohtaja Nena Stoiljkovic sanoo, että valtioiden budjeteista ei moisia summia irtoa. Kehitysrahoitukseen erikoistunut IFC on osa Maailmanpankkiryhmää.

Stoiljkovicin mukaan kyse ei ole kuitenkaan siitä, etteikö maailmassa olisi tarpeeksi rahaa ratkomaan ihmiskunnan kenties vaikeinta haastetta.

– Tuhansien miljardien pitää tulla yksityisiltä sijoittajilta, pankeilta ja institutionaalisilta sijoittajilta. Käytännössä maailma istuu tuhansien miljardien päällä, mutta rahoitettavia ilmastoprojekteja ei ole tarpeeksi, Stoiljkovic sanoo Ylen haastattelussa.

Investoinnit liikkeelle sekarahoituksella

Esimerkiksi Afrikassa aurinkovoimalla olisi valtava potentiaali maanosan sähköistämisessä ja päästöjen kasvun hillitsemisessä, mutta hankkeita toteutuu tarpeeseen nähden aivan liian vähän.

Syynä ovat Stoiljkovicin mukaan yleensä joko uuden teknologian sisältämät riskit tai hauraisiin maihin investoimisen poliittiset ja taloudelliset riskit.

Hankkeita toteuttavien yritysten riskejä voidaan kuitenkin pienentää köyhissä maissa niin kutsutulla sekarahoituksella, jossa yhdistellään julkista ja yksityistä pääomaa, Stoiljkovic sanoo.

Riskiä pienentää käytännössä se, että sekarahoituksessa lainan tai sijoituksen ehdot ovat lempeämmät kuin markkinaehtoisessa pääomassa. Esimerkiksi lainan korko voi olla tavallista matalampi ja maksuaikataulu joustavampi.

Sekarahoituksen ideana on myös synnyttää puhtaan teknologian markkinoita ja työpaikkoja köyhimpiin maihin niin, että tuen tarve vähenisi jatkossa.

Yritysten kannalta ilmastonmuutoksen torjunta lukeutuu maailman suurimpiin bisnesmahdollisuuksiin. IFC on arvioinut (siirryt toiseen palveluun), että pelkästään 21 suurimman kehittyvän talouden suunnittelemat ilmastoinvestoinnit tarjoavat 23 000 miljardin investointimahdollisuudet vuosien 2016–2030 välillä.

Nena Stoiljkovic Antti Koistinen / Yle

Suomi sijoittaa uuteen ilmastorahastoon

Stoiljkovicin näkemykset sekarahoituksesta ovat ajankohtaisia paitsi ilmastomuutoksen torjunnan, myös suomalaisten veronmaksajien kannalta.

Suomen valtion kehitysmaille antama ilmastorahoitus on siirtymässä lahjamuotoisesta kehitysavusta yhä vahvemmin lainoihin ja sijoituksiin perustuvaan rahoitukseen.

Tätä varten Suomi on perustanut hiljattain IFC:n alaisuuteen uuden ilmastorahaston. Valtiovalta on päättänyt sijoittaa rahastoon yhteensä 114 miljoonaa euroa.

Ilmastorahasto ei siis anna lahjarahaa, vaan myöntää lainaa, takuita tai tekee suoria osakesijoituksia sopiviin yrityksiin.

Tavoitteena on vivuttaa Suomen antamaa pottia IFC:n omalla pääomalla ja yksityisiltä sijoittajilta kerättävällä rahalla.

– Jokaista Suomen investoimaa euroa kohden IFC investoi vähintään neljä euroa. Sen päälle keräämme rahaa yksityisiltä sijoittajilta. Parhaimmillaan yksi euro voi poikia kymmenen euron edestä investointeja, Stoiljkovic sanoo.

Ulkoministeriön mukaan rahat sijoitetaan seuraavan viiden vuoden aikana. Ohjelman kesto on 25 vuotta. Tänä aikana sijoitettu pääoma ja sijoitustuotot on määrä maksaa Suomelle takaisin.

IFC tekee investointipäätökset ulkoministeriön kanssa linjattujen ehtojen mukaisesti ja raportoi ministeriölle vuosittain ohjelman kehitysvaikutuksista.

IFC on tehnyt vastaavanlaista yhteistyötä esimerkiksi Kanadan kanssa. Tätä kautta on saatu liikkeelle ilmastorahoitusta noin 300 miljoonaa dollarin edestä viidessä vuodessa.

Uusi ilmastorahasto voi hyödyttää myös suomalaisyrityksiä, sanoo kehitysministeri Kai Mykkänen. Toni Määttä / Yle

Päästötöntä sähköntuotantoa Afrikkaan

Rahaa aiotaan ohjata seuraavan viiden vuoden aikana erityisesti päästöttömän sähköntuotannon hankkeisiin Afrikassa, kertoo ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Kai Mykkänen (kok.).

– Afrikassa sähköntarve vähintään kolminkertaistuu seuraavan kymmenen vuoden aikana. Tehdäänkö se polttoöljyllä vai auringolla ja tuulella, se on tärkeämpää kuin meidän omat päästömme, Mykkänen perustelee.

Mykkäsen mukaan ilmastorahasto tuo myös suomalaisyrityksille mahdollisuuksia laajentaa toimintaansa köyhimmissä maissa. Investointimuotoisesta kehitysavusta on jo kokemusta Finnfundin kautta.

– Esimerkiksi kuukausi sitten viimeistelimme Nigeriassa Afrikan suurimman aurinkovoimapuiston sopimuksen, jossa suomalainen Wärtsilä on päätoimittaja. Tämäntyyppisiin hauraisiin maihin on tarkoitus nyt panostaa.

Ulkoministeriö on arvioinut muistiossaan (siirryt toiseen palveluun), että ilmastorahaston avulla voidaan parhaimmillaan saavuttaa yhteensä noin 450 000 hiilidioksiditonnin vuotuiset päästövähennykset.

Kepa: Sijoitusmuotoinen ilmastoraha ei auta köyhimpiä

Kaikki eivät ole kuitenkaan innoissaan ilmastorahoituksen uusista tuulista. Kehitysyhteistyön kattojärjestö Kepa (siirryt toiseen palveluun) arvosteli aiemmin syksyllä Suomen ilmastorahoituksen tasoa ja kohdentamista sijoituksiin.

Kepan mukaan investointimuotoiset tuet johtavat siihen, että raha kanavoituu pitkälti ilmastonmuutoksen hillintään, eli esimerkiksi päästövähennyksiin, ilmastonmuutokseen sopeutumisen kustannuksella.

Sopeutumisella viitataan esimerkiksi siihen, miten ruuantuotanto tai puhtaan juomaveden saanti turvataan keskilämpötilan noustessa.

– Kaikkein köyhimmät maat kuitenkin kaipaavat tukea etenkin ilmastonmuutoksen vaikutuksiin sopeutumiseen, järjestö kirjoitti tiedotteessaan lokakuussa.

Ilmastorahoituksesta vastaava kehitysministeri Mykkänen sanoo, etteivät lahjaraha ja sijoitusmuotoinen raha kilpaile keskenään.

– Vaikka emme antaisi yhtään sijoitusmuotoista ilmastorahaa, se ei toisi lisää euroja valtiontalouden menokehykseen. Molempia (rahoitustapoja) ehdottomasti tarvitaan. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän on keskeisempää panostaa ilmastonmuutoksen ehkäisyyn eli päästöttömään energiaan, kuin että laittaisimme kaikki panoksen sopeutumiseen.

Hallitus on leikannut tuntuvasti kehitysapurahoja ja ohjannut päästöoikeuksien huutokauppatuloja kehitysmaiden sijasta raskaan teollisuuden päästökauppatukeen.

Kepa huomauttaa, että vielä vuosina 2014–2015 Suomi rahoitti ilmastotoimia noin 115 miljoonalla eurolla vuodessa. Vuonna 2016 summa putosi 43 miljoonaan euroon.

Mykkäsen mukaan nyt tehtävä 114 miljoonan euron satsaus parantaa tilannetta selvästi.

– Meidän ilmastorahoituksemme on nousemassa lähivuosina vuosien 2014–2015 tasolle. Meillä ei ole ilmastorahoituksessa tasopudotusta, monella muulla alueella (kehitysrahoituksessa) on paljon haasteellisempi tilanne, Mykkänen sanoo.