”Ehkä se löytää uuden kodin, vaikkapa Teslasta.”

Biologi Rauno Yrjölä oli tiistaina liikkeellä vaaleansinisellä farmarimallisella Volkswagen Golfillaan, kun hän alkoi tehdä outoja havaintoja.

Oli pimeä.

Rauno tähysti tietä, kuten ajaessaan aina, mutta havahtui tunteeseen, että näkökentässä tapahtui jotain vaikeasti määriteltävää. Se jokin oli aivan lähellä Raunoa, mutta kuitenkin auton ulkopuolella, tuulilasin alareunassa.

Se oli liikettä.

Raunon matka oli alkanut Hauholta, joka kuuluu nykyisin Hämeenlinnaan, ja määränpää oli Nurmijärvi.

Ensin Rauno ajatteli syksyn lehtiä jääneen kiinni Golfin tuulilasin alareunaan ja niiden lepattavan ilmavirrassa. Liike oli juuri samalla tavalla pienipiirteistä, vaatimatonta ja säännöllisen epäsäännöllistä.

Sitten kokeneen kenttäbiologin silmä paljasti, mistä oli kysymys. Joku kevyen jyrsijäsarjan eläin yritti sinnikkäästi tulla esiin konepellin alta ja nousta tuulilasille.

Miksi, se on eri asia. Ehkä tähystämään, mihin oltiin menossa, voisi ajatella.

Periaatteessa otus olisi saattanut nähdä kyltin, jossa lukee Hauho. Käytännössä ei. Myyrän maailma on pienempi.

Salamatkustajan tukikohta oli Volkswagen Golfin konepellin ja sen alla olevan maton välitila. Sieltä se nousi tähystelemään.­

Hauhosta ja autoilusta riimitteli aikoinaan Juice Leskinen näin: Kun aamukuudelta autossa vavisten, heräät keskellä peltojen savisten, tienviitta sun katseesi kiinnittää, on ensin how ja sitten hoch (ja niin edelleen).

Rauno arvelee myyrän heränneen ja aktivoituneen, koska vuorokauden aika oli myöhäinen. Yleensä hän liikkui Golfilla valoisaan aikaan.

Myyrät ovat yöeläimiä kuten suuri osa nisäkkäistä.

Rauno ajoi tasaista 80 kilometrin tuntivauhtia, minkä vuoksi myyrä altistui kovalle viimalle. Siksi se meni välillä suojaan, ja yritti taas tähystämään. Ja meni taas piiloon ilmavirralta.

Se olisi tarvinnut ainakin pikkuruiset moottoripyöräilijän lasit pärjätäkseen.

Hämeenlinnassa Rauno pysähtyi hiukan ennen keskustaa Katumajärven pohjoispäässä sijaitsevalla huoltoasemalle ja alkoi selvittää, mikä oli tilanne Volkswagenissa.

Missä mentiin, kuka meni, miksi meni?

Kävi ilmi, että menijä oli metsämyyrä, Myodes glareolus, aiemmalta nimeltään Clethrionomys glareolus. Se oli rakentanut pesää Raunon Golfin konepellin alle, tarkemmin sanottuna pellin ja sen alla olevan maton väliseen tilaan.

Soma on myyrän täällä kelliä, pehmeillä pieluksilla.­

Rauno arvelee maton alkuperäisen tehtävän olleen melunvaimennus. Hän irrotti varovasti maton etureunan ja siirsi pesätarpeet pois moottoritilasta. Poikasia pesässä ei ollut, joten ratkaisu oli eettisestikin helppo.

Myyrän Rauno jätti Neste-huoltamo K Idänpään ulkopuolelle.

– Ehkä se löytää uuden kodin, vaikkapa Teslasta, Rauno sanoo.

– Löytäjä saa pitää.

Rauno arvelee myyrän kulkeneet Golfinsa kyydissä jo jonkin aikaa, ja tulleen vasta nyt havaituksi. Siihen viittasi asettuminen taloksi.

Kun Rauno ajoi päiväsaikaan, myyrä torkkui konepellin alla. Kun tuli pimeä, myyrä lähti liikkeelle.

Kiinni jääminen ajon aikana oli vain ajan kysymys.