–Tervetuloa katsomaan taikateltan ihmeitä, tämä näytös saattaa olla elämäni viimeinen!

Näin mainosti 29-vuotias Aimo Leikas Tähti-show’taan Hartolan markkinatorilla perjantaina syyskuun 3. päivänä vuonna 1976.

Leikas oli hätkähdyttänyt yleisöjä huimapäisillä tempuillaan ympäri Suomen. ”Haukivuoren Houdinin” repertuaari oli laaja. Hän oli akrobaatti, hypnotisoija, fakiiri, kahlekuningas ja silmänkääntäjä.

Aimo Leikas oli akrobaatti, kahlekuningas ja illusionisti.­

Hartolassa Leikaksen ohjelmaan kuului muun muassa hypnoositemppuja, teloitus giljotiinilla ja uusimpana bravuurina venäläinen ruletti, jossa hän käytti aitoja patruunoita.

Leikas näytti uhmaavan kuolemaa, mutta hän oli huolellisena ja tarkkana tunnettu ammattilainen, joka oli hionut rutiininsa vuorenvarmaksi.

Hartolassa jotain meni kuitenkin hirvittävällä tavalla pieleen.

Kuuluisa nuorallakävelijä Antero Lagström vieraili 60-luvun alussa Etelä-Savon Haukivuorella. Esitys lumosi paikalliset nuoret. Heidän joukossaan istui myös teini-ikäinen Aimo Leikas.

Leikas kavereineen viritti pyykkinarun kotitalonsa viereiselle tyhjälle tontille. Muut luovuttivat pian, mutta Aimo nousi narulle uudestaan ja uudestaan.

Helmikuussa 1966 Leikas esiintyi ensimmäistä kertaa oikean yleisön edessä Haukivuoren Kisapirtillä. 18-vuotias nuorukainen oli nuoralla elementissään – ohuen vaijerin varassa hän ujuttautui renkaiden läpi, istui tuolilla ja vaihtoi vaatteita.

Leikas esiintyi Haukivuoren Kisapirtillä helmikuussa 1966.­

Jo varhain Leikas innostui myös kahlekuninkaista, fakiireista ja hypnoosista. Kotinsa vintillä hän vaivutti sisaruksiaan ja kavereitaan hypnoosiin ja haali käsiinsä kaiken mahdollisen kirjallisuuden aiheesta. Fakiiriesityksissä hän makasi selällään ja hyppi lasimurskassa, sekä söi lasia. Kahlenumeroita varten hän lainasi käsiraudat paikalliselta poliisilta.

Perhe auttoi Aimoa parhaansa mukaan. Hänellä oli viisi sisarusta, jotka ompelivat esiintymisvaatteita, laativat mainoskirjeitä ja toimivat avustajina esityksissä.

Leikaksen isä oli kuollut sairauskohtaukseen 1965. Perhe jäi tyhjän päälle, mutta kaikki sisarukset kantoivat kortensa kekoon. Aimokin lähetti rahaa kotiin joka kuukausi, vaikkeivät esiintyvän taiteilijan tulot olleet kaksiset.

Esiintymisen ohella Leikas hankki elantonsa työskentelemällä muun muassa maalarina, konepajalla ja konttoritarvikekauppiaana. Koulutukseltaan hän oli viilaaja-koneistaja.

Hirttäytymistä Leikas harjoitteli Haukivuorella omassa huoneessaan ja pihakoivussa viitisen vuotta, ennen kuin esiintyi julkisesti.

Leikas esitti kuolemaan tuomittua vankia, joka poltti viimeisen savukkeen yleisön edessä ennen kuin hänet nostettiin hirteen käsiraudoissa ja musta huppu päässä. Hirttämisen jälkeen Leikas laskettiin noin puoli metriä korkeaan ja leveään laatikkoon, joka lävistettiin kymmenellä miekalla.

Leikas harjoitteli hirttäytymistä monta vuotta ennen kuin esitti tempun julkisesti.­

Ajan sensaatiolehdet uutisoivat näyttävästi nuoren lupauksen huimista tempuista.

Lokakuussa 1973 Leikas esitteli lehdistölle uutta giljotiininumeroaan. Laitetta oli tehty kolme kuukautta, ja se oli maksanut kaksituhatta markkaa.

Vanhasta lehtileikkeestä löytyy kuvaus yhdestä esityksestä. Leikas kahlitaan giljotiinin terän alle, ja avustaja painaa katkaisinta, joka käynnistää kolmentoista sekunnin lähtölaskennan. Yleisöstä kuuluu kirkaisu, kun terä putoaakin jo kuuden sekunnin kohdalla. Leikaksen eteen vedetty sermi siirretään syrjään. Giljotiinin edessä lautasella lepää Leikaksen kiharainen pää. Kauhistuneen yleisön helpotukseksi pää puhkeaa puhumaan.

– Äsken koski mahaan, nyt ei koske kuin päähän.

Lehtijuttu päättyy dramaattisesti:

”[Leikas] on mennyt liian pitkälle. Joka vuosi on keksittävä uusi shokkinumero. Rima nousee aina asteen korkeammalle. Leikas itsekään ei tiedä, jaksaako hän sitä enää ylittää.”

Esityksissä tapahtui hurjia, lehdissä kauhisteltiin.

Hymy-lehdelle Leikas kertoi menettäneensä kolmesti tajuntansa kesken hirttoesityksen. Kerran avustaja veti hirttoalustan liian aikaisin hänen jalkojensa alta.

– Minä tietysti yritin sätkytellä henkeni hädässä yrittäen näin antaa avustajalle merkkejä, että asiat ovat nyt hullusti. Avustaja kuitenkin luuli minun näyttelevän sinä iltana vain tavallista paremmin ja antoi minun roikkua täyden ajan, kolmisen minuuttia. Siinä oli hengenmeno tosi lähellä!

Leikas roikkui hirressä yleensä kolme minuuttia.­

Lopuksi illusionisti nousee vahingoittumattomana laatikosta.­

Kerran seurojentalon sähköt katkesivat samalla hetkellä, kun giljotiinin terä jysähti alas.

– Muistan sen muutaman sekunnin, että herrajumala, mitä tapahtui, sanoo Leikaksen ystävä ja kiertuemanageri, taikuri Markku Purho Ilta-Sanomille.

Aimo oli ehtinyt jo päästä vapaaksi. Talonmies vaihtoi sulakkeen, ja esitys jatkui.

Savon Sanomat uutisoi näyttävästi välikohtauksesta, joka sattui Mäntyharjulla 1975. Leikaksen hypnotisoima 10-vuotias tyttö vietiin sairaalaan, kun hän ei ”palautunut ennalleen” esityksen jälkeen. Poliisi otti Leikaksen kiinni, tosin vapautti hänet jo seuraavana päivänä.

Myöhemmin Leikas laati Savon Sanomiin vastineen, jossa ilmoitti luopuvansa koehenkilöiden hypnotisoinnista unitilaan.

Hypnoosiesityksissä Leikas muun muassa jäykisti koehenkilönsä.­

– Jos ihmiset olisivat virheettömiä, ei ajettaisi kolareita, kukaan ei hukkuisi heikoille jäille, lääkärit eivät tekisi vääriä diagnooseja, poliisin ei tarvitsisi epäillä viatonta, sotiakaan ei varmaan käytäisi, Leikas kirjoitti.

Venäläiseen rulettiin Leikas keksi idean kuuluisalta saksalaiselta illusionistilta Hans Morettilta.

Katso täältä video Morettin tempusta.

Leikas alkoi kehitellä omaa versiotaan tempusta. Hän käytti .22 kaliiperin rullarevolveria, johon mahtui kuusi patruunaa.

Leikaksen venäläisessä ruletissa yleisö sai sekoittaa keskenään kovia patruunoita ja paukkupatruunoita niin, ettei niitä voinut erottaa toisistaan. Sen jälkeen revolveri ladattiin umpimähkään, ja Leikas ampui aseen tyhjäksi, oikeat patruunat maalitauluun ja paukkupatruunat päähänsä.

Seurojentalojen iltaesityksiä varten oli pidempi versio, johon kuului lottoarvonta.

Leikas kiersi kesän 1976 Tivoli Suurosen matkassa. Esityksiä oli tiuhaan. Ennen Hartolaa Leikas oli ehtinyt toistaa venäläisen ruletin yleisön edessä jopa parisataa kertaa.

Venäläinen ruletti koitui Aimo Leikaksen kohtaloksi.­

Hartolassa Leikaksen Tähti-show’n yleisö jää vaatimattomaksi markkinahumusta huolimatta. Telttaan saapuu seitsemän katsojaa, neljä aikuista ja kolme lasta.

Kun koittaa venäläisen ruletin aika, avustajaksi valikoituu leivonmäkeläinen isäntä. Leikas antaa miehelle kaksikymmentä patruunaa, joista puolet on kovia ja puolet paukkupatruunoita.

Avustaja sekoittaa täysin samannäköiset patruunat keskenään ja lataa revolverin.

Leikas ottaa aseen, kohottaa sen kohti lasin takana olevaa maalitaulua ja vetää liipaisimesta. Luoti pirstoo lasin säpäleiksi.

Toisen patruunan kohdalla Leikas suuntaa revolverin päähänsä.

Taitava showmies lietsoo yleisöä:

– Onkohan tämä kova panos? Tämä laukaus saattaa olla elämäni viimeinen!

Revolverin piippu osoittaa Leikaksen ohimoa oikean korvan etupuolella. Hän vetää liipaisimesta, niin kuin monta kertaa aiemmin.

Ase jyrähtää. Yleisö taputtaa.

Leikas putoaa polvilleen ja kaatuu kyljelleen maahan eturivissä istuvien lasten jalkojen juureen.

Kestää hetken, ennen kuin katsojat tajuavat, ettei kyse enää ole esityksestä.

Leikaksen korvan juuresta alkaa valua verta.

Ovimies hätistelee järkyttyneet katsojat ulos. Ambulanssi ehtii paikalle nopeasti, mutta mitään ei ole tehtävissä. Aimo Leikas kuljetetaan Hartolan terveyskeskukseen, missä lääkäri toteaa hänet kuolleeksi.

Aimo Leikaksen viimeisen esityksen näyttämö.­

Mentalisti Pete Poskiparta on tehnyt Yleisradiolle podcastia esiintyvien taiteilijoiden lavakuolemista. Hän pitää Leikaksen tapausta ainutlaatuisena Suomessa.

Esimerkiksi hypnotisoija Oliver Hawk (oik. Erkki Hakasalo) kuoli lavalle Kemin työväentalolla, mutta kyse ei ollut pieleen menneestä tempusta, vaan sydänkohtauksesta.

Poskiparta ei myöskään tunne maailmalta yhtään tapausta, jossa illusionisti olisi saanut surmansa esittäessään venäläistä rulettia.

– Aimo teki kaiken viimeisen päälle. Hän olisi voinut ampua jalkaankin, mutta hän oli aina varma, ehkä liiankin varma onnistumisistaan, sanoo Kalevi Suuronen, Tivoli Suurosen silloinen surmanajaja.

Keskusrikospoliisi otti Leikaksen kuoleman tutkintaansa. Pistooli ja patruunat vietiin laboratoriotutkimuksiin. Poliisi totesi Leikaksen kuoleman yksiselitteisesti työtapaturmaksi.

Poliisista vakuutettiin, ettei julkisuuteen koskaan paljasteta Leikaksen tempun salaisuutta.

– En tiedä, oliko poliiseillakaan sen tarkemmin tietoa, mikä oli juju siinä tempussa, sanoo Leikaksen veli Kyösti Leikas Ilta-Sanomille.

Leikaksen hautakumpu sukuhaudassa Haukivuoren hautausmaalla 1976.­

Käsikirjoittaja Are Nikkinen on kirjoittanut Leikaksesta jo näytelmän, ja maaliskuussa ilmestyy hänen kirjansa Haukivuoren Houdini – Aimo Leikkaan elämä ja kuolema (Otava/Like). Nikkinen on kuullut erilaisia teorioita siitä, miten revolveria oli käsitelty, aina rullan viilaamisesta rullan lukitsemiseen. Yhden teorian mukaan turma olisi liittynyt asekoteloon, jossa Leikas säilytti revolveriaan.

– Mutta lopullista totuutta en tiedä.

Voisi sanoa, että Leikas syntyi vuosikymmenen tai pari liian myöhään. Kun hän vasta aloitteli uraansa, oli Suomea kiertävien esiintyjien kultakausi jo hiipumassa. Taikurit, kahlekuninkaat ja akrobaatit joutuivat kilpailemaan hupenevista yleisöistä paitsi toistensa, myös hiljattain Suomeen rantautuneen television kanssa.

Leikaksen täytyi koko ajan kehitellä uusia, toinen toistaan hurjempia temppuja.

– Tällä alalla ei pärjää, ellei keksi säännöllisesti uutta. Talojen vuokrat ovat laidaltaan 100–200 markkaa ja huvivero pahimmillaan 35 prosenttia. Täytyy saada katsojia, ja monta vuotta pyöritellyllä ohjelmalla heitä ei tule, Leikas tuskaili Kotiposti-lehden haastattelussa.

Ennen Hartolaa tulevaisuus näytti kuitenkin valoisalta. Keikkakalenteri oli täynnä pitkälle talveen.

Uusia temppujakin oli mielessä. Leikas pohti käyvänsä läpi kaikki teloitusmuodot, kuten roviolla polttamisen ja sähkötuolissa käristämisen.

Esitettyään venäläisen rulettinsa yhdeksännen kerran, Leikas antoi Nyrkkiposti-lehdelle haastattelun, jossa hän pohti ammattinsa vaaroja.

– Tämä homma on kuin autolla ajoa. Jos on huolimaton, ajaa metsään. Koskaan ei voi tietää, mikä veto liipaisimesta saattaa jäädä viimeiseksi.

Aimo Leikas oli ennen kaikkea erittäin lahjakas akrobaatti.­

Pelkkä akrobatia ei kuitenkaan riittänyt, vaan koko ajan oli keksittävä hurjempia temppuja.­

Aimo Leikas esittelee piirustusta giljotiinistaan.­

Leikaksen ensimmäinen mainoskuva. Takana näkyy postisäkki, jonka sisälle yhdessä numerossa hänet kahlehdittiin.­

Fakiiritempussa Leikas makasi lasimurskassa ja avustajat nousivat seisomaan hänen päälleen.­

Kotonaan Haukivuorella Leikas teki itselleen huoneen entiseen ullakkotilaan.­

Leikas rakensi giljotiininsa itse. Hän esitteli tempun lehdistölle lokakuussa 1973.­

Hirtetty Leikas laskettiin puolen metrin korkuiseen ja levyiseen laatikkoon.­

Avustaja lävisti laatikon miekoilla.­

–Hypnoosikin saattaa olla väärin käytettynä vaarallista, mutta hypnotisoijan on tunnettava vastuunsa ja toimittava sen mukaan, Leikas kertoi Jokelan Sanomille.­

Jutussa on haastattelujen lisäksi käytetty lähteenä muun muassa Ilta-Sanomien, Hymyn, Avun, Kotipostin ja Jokelan Sanomien artikkeleita.