Selailin Skepsiksin vuonna 1997 julkaisemaa tietokirjaa Paholaisen asianajajan paluu. Siinä ”suomalaiset tiedemiehet käyvät taikauskon ja humpuukioppien kimppuun sanojaan säästelemättä”. Kirjoituksissa käsitellään ufoja, sieppauskokemuksia, astrologiaa, grafologiaa, parapsykologiaa, epätieteellisiä käsityksiä hypnoosista, taikavarpuja ja maasäteilyä, antroposofiaa sekä kreationismia. Yksi artikkeli keskittyy uskomuslääkinnän ruotimiseen.

Kirjalla on ikää 17 vuotta, ja se on auttamattomasti vanhentunut. Tokihan moni humpuukisuuntaus kitkuttaa elossa edelleen. Astrologia näyttää juurtuneen pysyvästi ainakin naistenlehtiin, kreationismi on saanut äänitorven Tapio Puolimatkasta. Jopa taikavarvut antavat itsestään elonmerkkejä silloin tällöin. Huuhaan eturintamassa tuolloin olleet suuntaukset ovat kuitenkin nykyään vain pienen piirin hörhöilyä, merkityksetöntä puuhastelua yhteiskunnan tai ihmisten hyvinvoinnin kannalta.

Mikä määrää, millainen huuhaa on milloinkin pinnalla?

Tällä hetkellä lupaavin ala huijaamisen kannalta on tietenkin terveys. Huijarit menestyvät siellä, missä esiintyy pelkoa ja on kyse rahasta.

Terveysbisneksessä on tietenkin aina esiintynyt huijareita. Pelkoa, köyhyyttä ja tietämättömyyttä on ollut aina – ja siksi myös noitia, kansanparantajia, valelääkäreitä ja manaajia. Myös seitsemäntoista vuotta sitten uskomuslääkintä sai oman artikkelinsa skeptikkojen kirjasta. Mutta vain yhden.

Nyt asia olisi toisin. Oman artikkelinsa ansaitsisivat nopeasti ajatellen ainakin seuraavat:

– Kristillinen terveyshuuhaa, kuten Pirkko Jalovaaran välillä vaarallisetkin esirukoukset, ”Syntimittari” ja homojen ”eheyttäminen”

– Rokotteista levitettävät valheet ja valtamediaankin lonkeronsa levittänyt rokotekriittisyys

– Sähköallergia

– Homeopatia

– Epäonnistunut journalismi. Valtamediasta on tullut huuhaa-uskomusten olennainen levittäjä. Kritiikittömät jutut julkkisten enkelikokemuksista, vaihtoehtoisista syöpähoidoista tai yksittäisten uskomushoitoprofeettojen rokoteväitteistä kaipaisivat kunnon keskustelua myös journalismin sisällä

– Enkeleihin uskominen

– Tieteellisiltä kuulostavat, silkkaa huuhaata olevat tekniset terveydenhoitovälineet, kuten magneettirannekkeet, Bemer-laitteet ja kuivaverianalyysi

Terveys- ja hyvinvointiaiheet siis jyräävät humpuukin saralla. On ikävää, että samaan aikaan, kun huuhaan kärki on kaventunut, sen merkitys on kasvanut. Ufojen näkeminen tai parapsykologiaväitteet ovat harvoin uhaksi ihmisille. Terveysmarkkinoilla asiat ovat toisin. Se, että vakavaan syöpään sairastunut julkkis pääsee kritiikittä esittelemään turvautumistaan uskomushoitoihin ja päätöstään hylätä tutkitut lääketieteelliset hoidot, on potentiaalisesti muitakin uhkaava asia.

Toisaalta terveysasiat kiinnostavat valtavasti. Ihmiset haluavat satsata hyvinvointiin. Nouseva elinikä lisää terveydenhoidon kuluja, syöpätaudit yleistyvät edelleen myös länsimaissa ja korkea elintaso tuo mukanaan muitakin uusia terveyshaasteita. Apteekkien pito kannattaa ja terveystuotteet myyvät hyvin. Markkinoita riittää melkein kaikelle, joka liittyy terveyden edistämiseen.

Kaiken kaikkiaan tiedettä ja täyttä humpuukia alkaa olla entistä vaikeampi erottaa toisistaan. Rajasta on tullut liukuva.

Kahden ääripisteen, puhtaan tieteellisyyden ja puhtaan huuhaan, välille on syntynyt jatkumo, josta löytyy kaikenlaisia tieteen ja uskomusten yhdistelmiä: Masennuslääkkeiden tehosta merkittävä osa on lumevaikutusta. Valkeen korvavaloja kehitellään tieteen imagolla ratsastaen, mutta kelvottomilla tutkimusasetelmilla. Rokotekriitikot käyttävät tieteellistä terminologiaa, mutta puhuvat myös salaliitoista ja salatuista massakuolemista. Syntimittari, jonka väitetään mittaavan ihmisen synnit verisolujen ulkonäön perusteella, kuulostaa kaikkine teknisine yksityiskohtineen tieteelliseltä. On vaikea tunnistaa, missä kulkevat tieteen, huonosti tehdyn tieteen, pseudotieteen ja huuhaan väliset rajapyykit.

Ylen toimittaja Sanna Ukkola ihmetteli tuoreessa kolumnissaan median roolia huuhaa-asioiden uutisoinnissa: ”Valtamedia karttoi huuhaa-juttuja kuin ruttoa vielä 2000-luvun alussa. Mitä nyt on tapahtunut? Miksi niistä on yhtäkkiä tullut median valtavirtaa?”

Tuohon kun osaisi vastata.