Kalastajat ovat vuosien ajan kummastelleet sitä, että heidän saaliskalansa vaikuttavat aiempaa pienemmiltä.

Käänteinen kalavale ei ole edes aivan uusi asia, vaan huomio vahvistettiin todenmukaiseksi tutkimuksessa, (siirryt toiseen palveluun) joka julkaistiin vuonna 2014. Tutkijat havaitsivat, että esimerkiksi Pohjanmerellä pyydetyt sillit, koljat ja merianturat olivat kaikki pienentyneet maksimikoostaan 40 vuotta kestäneen tarkastelujakson aikana.

Jo tuolloin arveltiin, että kutistuminen saattaa liittyä ilmaston ja sitä myöten merten lämpenemiseen. Kalojen kutistumiseen johtanutta mekanismia ei kuitenkaan osattu selittää. Epäselväksi jäi, kuinka lämpeneminen voisi johtaa koko lajin pienenemiseen.

Nyt Global Change Biologyssä (siirryt toiseen palveluun)julkaistussa tuoreessa tutkimuksessa esitetään mahdollinen syy ilmiölle. Tutkijoiden mukaan kutistuminen koskee vaihtolämpöisiä eläimiä, joilla on kidukset. Tällaisia ovat muun muassa kalat, haikalat, kalmarit ja hummerit.

Vaihtolämpöisyys tarkoittaa, että eläinten ruumiinlämpö riippuu ympäristön lämpötilasta, eivätkä ne itse pysty säätämään lämpöään.

Meren lämmetessä kalojen aineenvaihdunta kiihtyy, ja kala tarvitsee aiempaa enemmän happea pitääkseen ruumiintoimintojaan yllä. Hapen kala taas ottaa vedestä hengityselimillään – eli kiduksilla. Ongelma liittyykin juuri kiduksiin.

Kasvavatko kidukset muuta kalaa hitaammin?

Kidukset eivät tutkijoiden mukaan kasva samaa vauhtia kuin muu kala. Kun esimerkiksi turska kasvaa kooltaan sata prosenttia, kasvavat sen kidukset vain 80 prosenttia tai jopa vähemmän. Tätä tutkijat selittävät sillä, että kidukset ovat kaksiulotteisia, kun koko kala on kolmiulotteinen.

Lisäksi lämpimässä vedessä on vähemmän happea kuin kylmässä, eivätkä kalat senkään takia saa riittävästi happea.

– On olemassa piste, jonka jälkeen kidukset eivät enää pysty tuottamaan riittävästi happea kasvavalle kalalle, niinpä kala vain lopettaa kasvamisen, sanoo tutkija William Cheung.

Cheung ja tutkimuksen pääkirjoittaja Daniel Pauly kanadalaisesta Brittiläisen Kolumbian yliopistosta arvioivat, että merten lämpötilan noustessa kalat voivat jäädä noin 20–30 prosenttia aiempaa pienemmiksi.

Muutos uhkaa muun muassa taloudellisesti merkittävää tonnikalaa. Vilkaasti liikkuva - ja siksi paljon happea kuluttava - tonnikala voi jäädä jopa 30 prosenttia entisaikaisia pienemmäksi. Toisaalta taas vähemmän aktiivinen taimen pienenisi alle viidenneksen nykykoostaan.

Eräiden suurten hailajien kohdalla kehitys voi olla tuhoisa, koska moni niistä on jo nyt sukupuuton partaalla. Merten ekosysteemissä isot kalat syövät yleensä pienempiä, joten kehitys voi vaikuttaa saalistajien ja saaliiden vuorovaikutukseen ja koko ekosysteemiin, Cheung sanoo.

Päästöjen vähentäminen olisi tärkein apu

Tutkijoiden laskelmien mukaan kalojen kutistuminen voisi merkitä vuotuisen kalansaaliin vähenemistä jopa 3,4 miljoonalla tonnilla jokaista lisälämpöastetta kohden. Kalojen ja kalansaaliiden pieneneminen koskettaisi eniten trooppisia alueita, joissa kalan merkitys ravintona on erityisen suuri.

Cheungin mukaan tehokkain tapa estää epätoivottua kehitystä olisi hiilidioksiidipäästöjen vähentäminen. Mitä vähemmän päästöjä ja meren lämpenemistä, sitä pienempi on muutos kalojen koossa, hän sanoo Seeker-nettisivuston (siirryt toiseen palveluun) haastattelussa.

Myös liikakalastuksen lopettaminen voisi auttaa, koska sekin pienentää kaloja.

AOP

Suomalaisasiantuntija tyrmää täysin, toinen on varauksellisempi

Professori Anssi Vainikka Itä-Suomen yliopiston ympäristö- ja biolotieteiden laitokselta tyrmää täysin kanadalaistutkimuksen tulokset.

– Oletus, että kidukset eivät kasva samaa tahtia kalan kanssa on posketon, eikä perustu mihinkään fysiologiaan, hän sanoo.

Vainikka ei hyväksy ajatusta, että kidukset kasvaisivat vain kaksiulotteisesti. Kidukset ovat niin huokoisia, että niiden kasvu on kolmiulotteista, hän korostaa.

Sen sijaan kalojen pieneneminen on Vainikankin mielestä kiistatonta. Siihen taas vaikuttavat monet eri asiat, eivätkä kidukset ole pienenemisen kannalta oleellisessa roolissa.

Kidusten ohella myös merien lämpenemisellä on vaikutusta, samoin kalastuksella. Lämpeneminen vaikuttaa suoraan kalojen elinkiertoon ja kalastus taas valikoi nopeasti kasvavia pois, jolloin niiden osuus geenikannassa vähenee. Kaikki nämä voivat toimia samanaikaisesti ja vaikuttaa samaan suuntaan, Vainikka korostaa.

Helsingin yliopiston kalataloustieteen professori Hannu Lehtonen puolestaan pitää kanadalaistutkimuksen tuloksia kiinnostavina. Hänen mukaansa päätutkija Daniel Paulya on arvostettu tietelijä, joka ei "lähtisi heittämään höpölöpöä".

Lehtosen mukaan on mahdollista, että pieneneminen voi hyvinkin johtua liikakalastuksen lisäksi siitä, että kidusten kasvu jää jälkeen kalan muusta kasvusta.

Kalojen peineneminen on yleisesti tunnustettu asia, ja se näkyy myös Suomen vesillä. Esimerkiksi Saaristomeren kuhanaaraat tulivat ennen sukukypsiksi 40-senttisinä, mutta nykyisin jo 30-senttisinä, jopa pienempinä.