Ustanovili smo u jednoj od prošlih lekcija da apstraktni pojam „narod“ nije pravno lice i da su svi sporazumi s tom apstrakcijom neobavezujući – ništavi, kako kažu fiškali – za razliku od sporazuma sa građanima, koji takođe nisu pravna lica, ali su konkretni, živi ljudi vlasni da – kad zatreba – prekršioce društvenih ugovora najure u ropotarnicu istorije. Ako zatreba i govnavim motkama.

Bila je žestoka muka duhu čitati to smorno, polupismeno štivo dostojno preambularnog pera Referendumskog Lopova, ali ipak sam ga pročitao, sve vreme imajući snažan utisak da sam ga najmanje stoput prethodno pročitao. Utisak uopšte nije bio pogrešan. Vaistinu sam se načitao sličnih štiva napisanih iz dubina alavih guzica.

Budući da sam ograničen karakterologijom, kritički ću se osvrnuti na dve najsmehotresnije „tačke“ sporazuma – na „vladu stručnjaka“ i na (upadljivo uzdržanu) tačku o lustraciji. Stručnjačka vlada se već neko vreme povlači po javnosti insinuirajući da ona neće imati nikakve veze sa kompromitovanim političarima, iz čega bi neki naivčina mogao izvući zaključak da će se vlada stručnjaka formirati partenogenezom, dočim je svakom, politički iole pismenom građaninu, kao dan jasno da će „stručnjake“ na vladu instalirati upravo kompromitovani i korumpirani političari, sledstveno čemu će to biti vlada petnaestak Ana Brnabićevih oba pola i svih seksualnih orijentacija, čije će konce povlačiti korumpirani političari.

Tačka lustracija zaslužuje da bude citirana u minimalističkoj celini. „Obavezujemo se“, kaže tačka, „na donošenje zakona o lustraciji svih koji su zloupotrebili javne funkcije i državne resurse od 1990. do danas.“

Morao sam se nad tom „tačkom“ duboko zamisliti – ostavljajući po strani ostale vodeće saveznike za Srbiju, čije su zloupotrebe javnih funkcija i državnih resursa“ nedokazane (iako su poznate organima gonjenja) – i zapitati se da li je realno očekivati da će za zakon o lustraciji zaleći Vuko Jeremić, koji je ne tako davno izdvojio milion zarez nešto hiljada državnih dolara da bi platio kaznu za umlaćivanje američkog studenta, koje je počinio neki njegov pajtaš. Kužite li stari moji, ako saveznici ozbiljno misle, usvoje li zakon, ode Vuko u mardelj.

Na Vukovu (privremenu) sreću, saveznici ne misle ozbiljno, ali zato vi, poštovani protestni građani i građanke, mislite ozbiljno, ne nasedajte na pijačne dubare, neka vas ne plaši što na političkoj sceni (prividno i za sada) nema političke snage koja će ostvariti vaše zahteve. Ne stvaraju političke stranke energiju, energija stvara političke stranke. Vidimo se sutra.