Čudim se što Hrvatska biskupska konferencija, ili bar kakva katolička udruga poput one koju vodi Željka Markić, još nije pokušala u Saboru okupiti dovoljan broj zastupnika da se probaju izboriti za donošenje zakona o osnivanju Božjeg pravobraniteljstva.

Svi, naime, vidimo da je Bog u Hrvatskoj konstantno izložen širokom sramoćenju i moralnoj pogibelji. S raspetim Isusom iznad pisaćeg stola, sinoć je onaj HDZ-ov direktor državne Agencije za promet i posredovanje nekretninama uvjeravao novinarku RTL-a kako nema ništa sporno u tome što je i on, za sebe, kupio subvencionirani POS-ov stan namijenjen sirotinji.

Atest svetosti Zdravka Mamića

Boga, recimo, ne vadi iz usta ni Zdravko Mamić, koji je fino kidnuo u BiH da ne bi išao u zatvor na šest godina zbog onih 116 milijunčića kuna koje je u tačkama prokrijumčario iz Dinama da ne plati porez. ”Stalno sam u kontaktu s Bogom i Djevicom Marijom”, objavio je ekstrasens Mamić u proljeće 2017., a uzelo bi pola interneta kad bismo citirali sve njegove izjave u kojima sebi prisvaja Božji atest.

I upravo smijenjeni ministar Milan Kujundžić tresnuo je više puta cijeloj javnosti u lice kako se boji ”samo Boga” kao da se podrazumijeva da Bog nema nikakvih primjedaba na njegove financijske šeme s kućama, bazenima, nasljedstvima i pozajmicama, kao ni na njegov braniteljski staž. Nitko ispred dućana i na telefonskoj liniji ne pozdravlja ljude sa ”hvaljen Isus i Marija” nego upravo Lovro Kuščević, koji je cijelu Hrvatsku skandalizirao svojim sumnjivim bogaćenjem na Braču.

Perjanica mutikaša

Uglavnom, za sirotog je Boga situacija postala skroz nepodnošljiva. Ovdje se uvriježilo da se na njega prvi pozivaju i da se njime, kao svojom perjanicom, zaglušno kite razni mutikaše đon obraza kojima vise nad glavom istrage i optužnice za korupciju, koji mešetare vilama i parcelama, utajuju poreze, grabe za sebe stanove za socijalu čiju izgradnju sufinanciraju porezni obveznici, pokušavaju diplomirati na prepisanim radovima i, općenito, zakuhavaju sve moguće vrste afera u politici, prirodi i društvu.

S Bogom se, kao sa svojim službenim skrbnikom, u svakoj rečenici podštapa i Milan Bandić koji ima na leđima nekoliko sudskih procesa za koruptivna djela na štetu javnog novca. ”Samo radim, 365 dana u godini, i može me zaustaviti samo dragi Bog”, godinama odgovara Bandić na svako pitanje koje bi željelo propitati njegove postupke.

Kad je ministar državne imovine Goran Marić prije pola godine morao podnijeti ostavku zbog nejasno stečenih nekretnina i kupoprodaje stanova, opet je kao svoga anđela čuvara naveo Boga osobno. ”Svima onima koji moj život žele pretvoriti u kaos, poručujem da – hvala Bogu – u tome neće uspjeti”, nadmoćno se otresao samoproglašeni Božji štićenik Marić.

Ovo postaje nadrealno

U lipnju prošle godine, svim mastima premazani predsjednik HDZ-a BiH Dragan Čović predstavio je Boga kao svoga onostranog saveznika dok mu je rektor zagrebačkog sveučilišta Damir Boras sramotno predavao počasni doktorat.

Stvari su do te mjere poprimile obličje nadrealnoga da predavanja o Bogu – i to pod izravnim pokroviteljstvom Crkve – drži Dario Kordić osuđen u Haagu za zločin u Ahmićima. Za Božjeg portparola izdaje se ratni zločinac odgovoran za likvidaciju 116 ljudi uključujući i jedanaestero djece.

U Boga i Božje zakone kune se i vjeroučitelj u osnovnoj školi u Cerniku Robert Vujica dok po mrežama propagira ustaštvo i progon Židova i čestita imendan Adolfu Hitleru.

Mustre i jegulje

Pretpostavljam da je Bog zbog svega toga uvrijeđen i da ga satiru nepodnošljive migrene. Plejade šuftova bez pitanja ga uvlače u razne prljave poslove kao svoga zaštitnika i duhovnog iluminatora, a on se nema kome potužiti. Ne može uzeti odvjetnika za 500 kuna po satu kao Milan Kujundžić da se naplati za duševne boli. Njegovu čast ne štiti nijedno tijelo javne vlasti.

Kao ugrožena vrsta, veću zaštitu nego Bog uživa u našoj zemlji zelena žaba krastača. Bliskošću s njime hvale se mustre i jegulje koje sjede u prvim redovima na misama, takvi koje bi on ožegao ognjem da ga se išta pita. Ali Bogu je uskraćena svaka samoobrana, može ga valjati po blatu koga je volja. Zato stvarno treba vidjeti s tim Božjim pravobraniteljstvom. Pravosuđe dopušta svakom ološu da na sve načine pokuša oprati svoje ime od prljavštine. Pa valjda i Bogu, koga moćnici u Hrvatskoj sramote na svakom koraku, pripadaju neka prava.