Publicidad

El pueblo catalán se echo a la calles ayer una vez más, esta vez en defensa de sus pres@s polític@s y contra el encarcelamiento de medio Govern de la Generalitat por parte del estado español, y la juez de la Audiencia Nacional Carmen Lamela Cataluña es su gente. Una vez más, el pueblo catalán se ha encarado a la represión del Estado, después de que la justicia española haya encarcelado incondicionalmente ocho consejeros del Gobierno. Y lo ha hecho desde donde toca, desde la calle, pero junto a sus instituciones. Miles de personas han respondido hoy a la llamada de las entidades soberanistas y los partidos y se han reunido ante el Parlamento para pedir al unísono la «libertad de los presos políticos» del proceso. La llamada a la huelga general ha sido unánime. El pueblo no acata y pide parar el país. No reconoce el cese del gobierno legítimo catalán al grito de «es Puigdemont nuestro Presidente», ni el encarcelamiento de los ocho consejeros que hoy ya no han salido de la Audiencia Nacional española. No volverán a casa,

A partir de las siete de la tarde, las puertas de la cámara catalana han quedado repletas de ciudadanos que reclamaban medidas concretas en respuesta a su enojo e indignación por la decisión de la juez de la Audiencia Nacional, Carmen Lamela, que lleva a la espalda diez presos políticos, ocho de ellos elegidos de manera legítima y democrática por la ciudadanía y que ahora son entre rejas por haber cumplido el mandato encomendado por el pueblo de Cataluña.

«Rajoy dictador, ‘Esto, con Franco, sí pasaba», exclaman los manifestantes, mientras desde el escenario la llamada a la calma y la serenidad que ha caracterizado el proceso sigue manteniéndose vigente. Pero la actuación del Estado no quedará impune, y así lo han querido hacer saber con la lectura de un manifiesto leído por los actores Joel Joan y Carme Sansa y modificado una vez ha saltado la noticia del encarcelamiento de parte del Govern, ya que el acto había sido convocado con anterioridad: «no nos dejaremos tomar las instituciones» pese a que haya «10 presos políticos en el estado», aseguraron. En el escenario han subido representantes de la mayoría parlamentaria -en escaños y votos- y los líderes accidentales del ANC y Òmnium, Agustí Alcoberro y Marcel Mauri. Hoy no había partidos,

Albert Botran (CUP) ha secundado desde el escenario la llamada a la huelga general -ha pedido a los sindicatos «estar a la altura y hacer tantos días de huelga como sea necesario hasta tenerlos en la calle» – y advirtió que ni siquiera «descabezando el Gobierno nos detendrán». Núria de Gispert (Demòcrates) ha sido la primera en hacer una llamada a las urnas el próximo 21 de diciembre, en unas elecciones forzadas por el 155 pero que el soberanismo quiere aprovechar para «arrasar». A su demanda se ha sumado Albano Dante Fachín(Podemos) -aclamado por los ciudadanos al coger el micrófono- que ha pedido «hacer temblar los cimientos del Estado» el 21-D, a partir de un día como hoy, que «lo ha cambiado todo». Elisenda Alamany (Catalunya en Comú) ha enviado un mensaje a los socialistas, de quien ha criticado su » atención a la Unión Europea -secundados desde el público con gritos de «Vergüenza de Europa» – han venido por parte de Alfred Bosch (ERC), que ha pedido ayuda internacional. Neus Munté (PDeCAT) advirtió que el independentismo «no pasará por el tubo».

Por su parte, Mauri ha retado a la justicia española a aprisionar los millones de personas que votaron el 1 de octubre y el 9N. El representante de Òmnium Cultural ha hecho referencia a la revuelta de las sonrisas de Muriel Casals – «se ha helado la sonrisa», ha dicho- para pedir al Estado que acabe la represión. Además, instó a acudir a la manifestación convocada el próximo 12 de noviembre en Barcelona y ha pedido a la ciudadanía que sea la movilización «más grande que hemos hecho nunca». A su vez, Alcoberro ha vuelto a hacer un llamamiento a «parar el país» con «coraje y determinación» y ha avanzado que mantendrá conversaciones con los sindicatos y otras entidades de la sociedad civil. Por último, ha dicho a todos los partidos que dejen de lado sus intereses y defiendan conjuntamente la democracia.

Con los sentimientos a flor de piel, todos los concentrados a las puertas del Parlamento entonaron Els Segadors con los mecheros y móviles en alto, en una imagen que deja entrever que su determinación está todavía lejos de agotarse.

El poble català crida a la vaga general a les portes del Parlament

Milers de persones es reuneixen per protestar contra l’empresonament de part del Govern

– Catalunya és la seva gent. Un cop més, el poble català s’ha encarat a la repressió de l’Estat, després que la justícia espanyola hagi empresonat incondicionalment vuit consellers del Govern. I ho ha fet des d’on toca, des del carrer, però al costat de les seves institucions. Milers de persones han respost avui a la crida de les entitats sobiranistes i els partits i s’han reunit davant el Parlament per demanar a l’uníson la “llibertat dels presos polítics” del procés. La crida a la vaga general ha estat unànime. El poble no acata i demana aturar el país. No reconeix el cessament del govern legítim català al crit d’“és Puigdemont el nostre President”, ni l’empresonament dels vuit consellers que avui ja no han sortit de l’Audiència Nacional espanyola. No tornaran a casa, però els catalans s’han encarregat de fer-los arribar que “no estan sols” i no faran “ni un pas enrere”.

Manifestants a les portes del Parlament

A partir de les set de la tarda, les portes de la cambra catalana han quedat atapeïdes de ciutadans que reclamaven mesures concretes en resposta al seu enuig i indignació per la decisió de la jutgessa de l’Audiència Nacional, Carmen Lamela, que porta a l’esquena deu presos polítics, vuit d’ells escollits de manera legítima i democràtica per la ciutadania i que ara són entre reixes per haver complert el mandat encomanat pel poble de Catalunya.

«Rajoy dictador, ‘Esto, con Franco, sí pasava», exclamen els manifestants, mentre des de l’escenari la crida a la calma i la serenor que ha caracteritzat el procés segueix mantenint-se vigent. Però l’actuació de l’Estat no quedarà impune, i així ho han volgut fer saber amb la lectura d’un manifest llegit pels actors Joel Joan i Carme Sansa i modificat un cop ha saltat la notícia de l’empresonament de part del Govern, ja que l’acte havia estat convocat amb anterioritat: «no ens deixarem prendre les institucions» malgrat hi hagi «10 presos polítics a l’Estat», han assegurat. A l’escenari han pujat representants de la majoria parlamentària -en escons i vots- i els líders accidentals de l’ANC i Òmnium, Agustí Alcoberro i Marcel Mauri. Avui no hi havia partits, sinó una condemna unànime a un Estat que empresona persones per les seves idees.

Albert Botran (CUP) ha secundat des de l’escenari la crida a la vaga general -ha demanat als sindicats «estar a l’alçada i fer tants dies de vaga com calgui fins a tenir-los al carrer»- i ha advertit que ni tan sols «escapçant el Govern ens aturaran». Núria de Gispert (Demòcrates) ha estat la primera a fer una crida a les urnes el proper 21 de desembre, en unes eleccions forçades pel 155 però que el sobiranisme vol aprofitar per «arrasar». A la seva demanda s’ha sumat Albano Dante Fachín (Podem) -aclamat pels ciutadans en agafar el micròfon- que ha demanat «fer tremolar els fonaments de l’Estat» el 21-D, a partir d’un dia com avui, que «ho ha canviat tot». Elisenda Alamany (Catalunya en Comú) ha enviat un missatge als socialistes, de qui ha criticat el seu «equilibrisme» davant les circumstàncies i a qui la ciutadania no s’ha estat de xiular cada cop que eren mencionats. “En defensa de les institucions catalanes i d’un govern legítim, tots som companys de viatge”, ha dit als seus companys d’escenari. Els tocs d’atenció a la Unió Europea -secundats des del públic amb crits de «Vergonya d’Europa»- han vingut per part d’ Alfred Bosch (ERC), que ha pregat per ajuda internacional. Neus Munté (PDeCAT) ha advertit que l’independentisme «no passarà pel tub».

Per la seva banda, Mauri ha reptat la justícia espanyola a empresonar els milions de persones que van votar l’1 d’octubre i el 9N. El representant d’Òmnium Cultural ha fet referència a la revolta dels somriures de Muriel Casals -«s’ha glaçat el somriure», ha dit- per demanar a l’Estat que s’acabi la repressió. A més, ha instat a acudir a la manifestació convocada el proper 12 de novembre a Barcelona i ha demanat a la ciutadania que sigui la mobilització «més gran que hem fet mai». Al seu torn, Alcoberro ha tornat a fer una crida a «aturar el país» amb «coratge i determinació» i ha avançat que mantindrà converses amb els sindicats i altres entitats de la societat civil. Per acabar, ha dit a tots els partits que deixin de banda els seus interessos i defensin conjuntament la democràcia.

Amb els sentiments a flor de pell, tots els concentrats a les portes del Parlament han entonat Els Segadors amb els encenedors i mòbils enlaire, en una imatge que deixa entreveure que la seva determinació està encara lluny d’esgotar-se.

http://www.directe.cat/noticia/671066/el-poble-catala-crida-a-la-vaga-general-a-les-portes-del-parlament