Bryt tystnaden om NSA-skandalen, EU

Publicerad: 12 september 2013

Detta är en debattartikel. Det är skribenten som står för åsikterna som förs fram i texten, inte Aftonbladet.

Mikael Gustafsson (V): Ställ in förhandlingarna om frihandelsavtal tills avlyssningen är utredd

Mikael Gustafsson. Visa mer

I samband med Europaparlamentets septembersession i Strasbourg föreslogs parlamentet anta ett uttalande om NSA- och PRISM-skandalen. Vi i vänstergruppen tillsammans med de gröna och den liberala gruppen röstade för detta. Men EPP, högergruppen, röstade nej. I ett sådant läge är det den andra stora gruppen, S&D, den socialdemokratiska, vars röster blir avgörande. De valde att ta den fega vägen ut, att ta ställning genom att inte ta ställning. Eftersom S&D-gruppen la ner sina röster blockerades uttalandet.

NSA- och PRISM-skandalen verkar nu ha gått in i en fas av tystnad. Efter den första indignationen före sommaren har det blivit märkligt tyst. Med tanke på att det visat sig att många regeringar faktiskt samarbetat med USA är det kanske inte så märkligt, de vars partikamrater sitter i regeringar som villigt hjälpt till har naturligtvis svårt att vara trovärdiga om de uttrycker ilska. Men i parlamentet finns många som sitter i opposition och deras tystnad är svårare att förklara.

Det framstår nämligen mer och mer klart att USA spionerat på länder, statschefer, parlament, myndigheter och individer och detta borde frammana någon slags reaktion. I samband med den av Europaparlamentet tillsatta utredningens första hearing avslöjades bland annat att Sverige varit en av de villigaste medhjälparna. Men ingen protesterar på riktigt i EU. Vi hör bara svepande kritik. Vi hör bara tystnad. Och denna tystnad är farlig.

Samtidigt pågår en annan diskussion i EU, den om frihandelsavtalet med USA. Man kan naturligtvis ha olika åsikter om hur viktig frihandeln är eller inte är, men rädslan att avtalet inte ska bli av skapar en situation där pengar går före integritet. Och ståndpunkten verkar vara att frihandelsavtalet på inga villkor får äventyras. Därför råder tystnaden.

EU:s och de nationella parlamentens tystnad i frågan om NSA är skrämmande, eftersom den känns som en planerad strategi. Genom att inte tala om saken dödas debatten. Förhoppningen verkar vara att väljarna ska tänka att om makthavarna inte är arga, så kanske det inte var så farligt? Men i verkligheten ökar detta bara politikerföraktet och cynismen. Vi vet att världsmakterna spionerar på oss, att våra åsikter kontrolleras, att ”kampen mot terrorism” används som argument för allt från att stoppa vattenflaskor på flygplatser till att spara personlig information eller förbjuda politiska grupper vars åsikter man inte gillar. Men våra folkvalda verkar inte bry sig.

På det viset hotar tystnaden om NSA och PRISM demokratin mer än själva spionaget. Om EU sagt ifrån, ställt in alla förhandlingar om frihandelsavtal, krävt en ursäkt och tillsatt en ordentlig utredning, då kanske respekten för dessa institutioner hade ökat.

Om Reinfeldt vägrat träffa Obama, om Cameron tackat journalisterna istället för att förstöra deras datorer, om Merkel använt sin betydande plats i Europa för att leda folkets ilska eller om den socialdemokratiska gruppen vågat trycka på ja-knappen, då kanske vi hade sett en starkare tro på demokratins valda företrädare. I stället matas vi med ursäkter, om vi alls hör något.

Vad vi borde göra är enkelt. Ställ in förhandlingarna om frihandelsavtalen, ge Snowden asyl, utred på EU-nivå och nationellt vem som visste vad och ställ USA till svars. Det låter inte som så mycket. Men det skulle ge verkliga effekter och vara ett steg i att återskapa förtroende.

När man väljer tystnaden väljer man en farlig väg. Jag undrar hur de svenska parlamentariker som röstade ner förslaget tänkte. Jag undrar om man tror att tystnaden ska hindra väljarna från att ställa svåra frågor. Jag tror att de har fel. Jag välkomnar frågorna, och kommer fortsätta ställa krav på att EU agerar, inte med läpparnas bekännelse, utan med handling.

Mikael Gustafsson

Europaparlamentariker (V), ordförande i EU-parlamentets jämställdhetsutskott