Socialdemokraterna går till val på att förbjuda religiösa friskolor. Med de religiösa skolorna har segregationen ökat, enligt S, och problemen har ökat under de senaste åren. Enligt partiet måste skolan präglas av de värderingar och principer som finns i grundlagen. Socialdemokraterna är därmed det parti som går längst i att skilja ut konfessionalitet ur pedagogiken. Längre än Sverigedemokraterna vilket inte är ointressant då det är valår. Men gårdagens utspel föranleder en sammanställning med bitvis ny information.

Protesterna från såväl de muslimska som djupt kristna sfärerna blev kraftiga med tal om att Sverige bröt mot Europakonventionen mot de mänskliga rättigheterna. Detta är bara delvis korrekt, lutande mot inte korrekt då Sverige har en särskild myndighet för stöd till trossamfunden, SST, som utretts av professor Ulf Bjereld på regeringens uppdrag. Och även om de fem regler som Bjereld satt upp finns det stora tveksamheter kring utredningen.

Genomgående tema är att regeringen inte tar det helhetsgrepp som krävs för att komma tillrätta med skattefinansierade odemokratiska element. De kanske största ekonomiska resurserna utreds inte alls.

Demokratikriteriet som föreslås av Bjereld är ett sådant som bör utformas så att samfund som agerar i strid med särskilt skyddsvärda värderingar i det svenska samhället exkluderas från stöd. Förslaget baserar sig på regeringsformens program- och målsättningsstadga. Samfunden kan då förutse vad som kan leda till vägrat stöd och risken för godtycke minskar, skriver Ulf Bjereld och Daniel Lindvall i SOU 2018:18, Statens stöd till trossamfund i ett mångreligiöst Sverige.

Stödet har i sin nuvarande form funnits sedan 2000 och omfattar en hjälp till trossamfunden med att ta in sina medlemsavgifter genom Skatteverket samt ett statsbidrag på cirka 80 miljoner kronor per år.

Kriterierna som inte får överträdas är

Utövar våld mot person, tvång eller hot. Kränker ett barns rättigheter på sådant sätt att det finns en påtaglig risk för att barnets hälsa eller utveckling skadas. Inskränker en medlems eller en regelbunden deltagares fri- och rättigheter genom utnyttjande av utsatt belägenhet, Diskriminerar eller klart överträder principen om alla människors lika värde Aktivt motarbetar det demokratiska styrelseskicket

I sak finns det ingenting att invända mot detta eftersom riksdagen beslutat om att skattefinansiera religiös övertygelse förutom på två punkter. Den organisatoriska principen som Bjereld föreslår. Att det inom SST skulle bildas ett interreligöst råd som i myndighetens namn skulle fördela de offentliga bidragen. Detta är i praktiken samma lösning som Folkbildningsrådet tillämpar, att medlemmarna själva mer eller mindre utan insyn i processen fördelar skattemedel mellan dem själva.

Den andra invändningen är storleken och utformningen av statsbidraget. Den ena delen, själva skatte eller avgiftsuppbörden som sker via skattsedeln värderas idag till 80 MSEK och följer likabehandlingsprincipen vilket är grundidén med det nya stödet men den andra delen, verksamhetsstödet, motiverar utredaren med att de ”yngre” religionerna i Sverige måste få en överkompensation i relation med Svenska Kyrkan. Den Svenska Kyrkan uppbär inte något sådant stöd i egentlig mening utan istället ett antikvariskt stöd för att bibehålla kyrkobyggnader av historiskt värde. Utöver de få synagogor som finns, finns idag inga övriga byggnader med sådant värde i egentlig mening.

Det som genomsyrar utredningen är utredarens egen ställning och uppenbara jävssituation som slår igenom. Bjereld förmår inte att identifiera vilka grupperingar eller församlingar som skulle nekas statsbidrag enligt hans definition och det finns i detta ett par förklaringar.

Ulf Bjereld är ordförande för Socialdemokrater för Tro och Solidaritet. I den rollen har han nära relationer med de islamistiska miljöerna som ligger inom Ibn Rushd – sfären. Hans vice förbundsordförande är Maryam Osman Sharifay som till vardags är rektor för Kista Folkhögskola, den folkhögskola som lanserade en skattefinansierad imamutbildning som efter protester drogs tillbaka. Bjereld har även i sin roll som främsta affischnamn för Ship to Gaza kopplingar till terrorklassade och högerextrema IHH, en biståndsorganisation som står turkiska AKP och den palestinska terrorgrupperingen Hamas nära. Hamas har tidigare angivit Muslimska Brödraskapet som sin politiska hemvist och inspirationskälla men sedan ett drygt år tagit bort den formuleringen ur stadgarna.

Som ordförande för Tro och Solidaritet är han väl medveten om vilka miljöer som är de som bör få stats- och kommunala föreningsbidrag indragna men i sin roll som ordförande för Vetenskapsrådets nämnd för samhällsvetenskap och humaniora så har han hindrat all forskning på det islamistiska kunskapsområdet. Snarare har hans medlemmar, som till exempel Sara Gunnerud i hennes roll som kommunikationsansvarig för Ibn Rushd och andra från denna sfär, gjort allt för att hindra att till exempel Magnus Norells kunskapsöversikt som publicerades av MSB får så lite spridning som möjligt. Gunnerud är styrelseledamot i föreningen Hjärta vilken beskrivits tidigare på Ledarsidorna. Hjärta är en del av Socialdemokrater för Tro och Solidaritet förekommer i skuggorna i turerna kring påståendena som DN spred omUrban Ahlin.

Ett annat exempel på hur kartläggning av islamism motarbetas är det akademikerupprop som följde rapporten. Samtliga forskare som skrev under ingår mer eller mindre i den sfär som finns runt Ibn Rushd och även om den tjugonde forskaren inte har någon tydlig koppling och i efterhand drog tillbaka sitt namn, men först när protesten fått verkan, så är motståndet mot att skaffa kunskap om de extrema muslimska miljöerna kompakt.

Men det absolut allvarligaste är att regeringen fortsatt positivt behandlar Ibn Rushdsfären genom att utnyttja de luckor som en komplex statsförvaltning medger. Inget av de kriterier som utformats kommer ha någon egentlig effekt eftersom de mer utåtriktade religiösa inslagen i den islamistiska miljön har flyttat huvuddelen av sina aktiviteter från SST till just Ibn Rushd verksamhet som i huvudsak finansieras av utbildningsdepartementet. Skattemedel som slussas via Kammarkollegiet till Folkbildningsrådet som utan egentlig insyn fördelar medlen. Folkbildningsrådet är en ideell förening med en myndihgetsroll och omfattas inte av förvaltningslagens krav på transparens.

Det saknas dessutom mekanismer för att helt strypa bidrag till organisationer som inte uppfyller demokratikriterierna. Moskén i Vivalla är ett exempel på detta. Den fick under en period statsbidraget indraget men kunde fortsätta lyfta kommunala föreningsbidrag. Det finns ingen kommunikation mellan budgetposterna i det bidragsindustriella komplexet något som nyttjas även på den statliga nivån. Samma organisation kan återfinnas som bidragstagare under tre departement;

Utbildningsdepartementet, Kulturdepartementet och Utrikesdepartementet respektive budgetar. Detta är bidragsindustriella komplexets kommunicerande kärl som finansiella resurser flyttas mellan. Ju mer uppmärksamhet ett område får, desto mer medel kan med viss lätthet och några knapptryckningar slussas över till de andra kärlen.

Ibn Rushd är, tillsammans med IFIS (stiftelsen utan insyn som äger den skattefinansierade hotellverksamheten Granhedsgården) och SUM, Sveriges Unga Muslimer, arrangörer av Muslimska Familjedagarna. Denna årliga konferens har sedan starten präglats av inbjudna hat-predikanter och det är först när media uppmärksammat detta som Ibn Rushd har dragit tillbaka inbjudan eller tagit avstånd. Trots att om det är några som skall kunna ha just kunskapen om var olika teologer i den muslimska miljön står är Ibn Rushd systematiskt ovetande, och sist att veta, om budskapen som förmedlas.

Ibn Rushd har dessutom av Folkbildningsrådet fått godkänt att för folkbildningsmedel bedriva Ung Dawah under 2017-2018. Dawah är muslimskt frälsningsarbete och problematiken med denna rörelse beskrivs av bland annat Hanna Gadban i Min Jihad. Gadbans bok kom att kritiseras i kraftiga ordalag i en recension på Aftonbladet Kultur av den tjugonde forskaren som i efterhand hoppade av uppropet mot Magnus Norell. Först när uppropet fått avsedd effekt.

Ibn Rushd-sfären återfinns dessutom inom ett tredje utgiftsområde i form av SIDA. Dels är några av Ibn Rushds medlemsorganisationer medlemmar i Forum Syd men även i civilsamhällesorganisationen Concord. Bägge i praktiken uteslutande finansierade ur SIDA:s budget. Båda är föreningar som inte omfattas av offentlighetsprincipen.

▪ Forum Syd är civilsamhällets egen biståndsorganisationi föreningsform som fördelar anslag till medlemmarna, exakt samma slutna system som Folkbildningsrådet, där biståndsprojekten annars inte kan sökas direkt av SIDA. Föreningsformen är perfekt organisationsform för “Black Ops” med offentliga medel då organisationsformen har lagstöd att neka alla försök till genomlysning.

▪ Concord är SIDA:s civilsamhällesorganisation för opinionsbildning kring bistånd. Concord har för avsikt att vara en aktör i valrörelsen 2018 och kommer driva såväl frågan om ökat bistånd och bidrag som en avreglering av asyl- och migrationspolitiken. Concord anser att de lagar som infördes den 24 november 2015 på migrationsområdet strider mot mänskliga rättigheter och att dessa skall reverseras.

I praktiken är Concord, som delar medlemsbas med stora delar av Folkbildningssverige och Forum Syd, ett nionde riksdagsparti finansierat av Carin Jämtins SIDA men utan ambition att ta en plats i riksdagen utan att verka genom andra. Även Jämtin är, enligt Wikipedia, medlem i Socialdemokrater för Tro och Solidariet. SIDA har tagit ett eget initiativ till att öka anslagen till Concord.

En av medlemsorganisationerna i både Forum Syd och Concord är Islamic Relief, Muslimska Brödraskapets biståndsorganisation. Det är med andra ord ingen slump att Omar Mustafa, förbundsrektor i Ibn Rushd och vice ordförande i Svenska Islamic Relief återfunnits i UD:s utrikeshandelsdelegationer som officiell svensk representant.

Regeringen förmår inte att ta ett helhetsgrepp på den miljö som kan vara ett problem, den ortodoxt islamistiska. Som bejakar förtryck, våld och andra demokratiska värden än de som idag sägs gälla. Finansieringen av denna miljö är intakt även efter Ulf Bjerelds rapport.

Regeringen skjuter in finansieringen i andra system, som till exempel Folkbildningsrådet, som egentligen inte skall finansiera vare sig imamutbildningar eller frälsning, med bristande styrning och tillsyn samtidigt som Ulf Bjereld inte anslår några medel till forskning om dessa miljöer och att Ibn Rushdsfären aktivt agerar för att trycka undan all sådan kunskapsinhämtning.