Homo naledi -ihmislaji erosi taidoiltaan yllättävän vähän meidän esivanhemmistamme, Homo sapiens -lajin varhaisista edustajista. Serkuillamme oli kenties jopa puhekyky, vaikka niillä oli meihin verrattuina hyvin pienet aivot, kertoo kansainvälinen tutkimus.

Se kyseenalaistaa vakiintuneen käsityksen, jonka mukaan ihmislajien evoluutio oli väistämätöntä marssia kohti yhä isompia aivoja ja niiden monimutkaisempia toimintoja. Kokoa ratkaisevampia olivatkin ehkä muoto ja rakenne, tutkimus esittää.

Homo naledin aivot olivat appelsiinin kokoiset eli kolmanneksen nykyihmisen aivojen koosta. Kallonkappaleisiin jääneet painaumat kuitenkin osoittavat, että aivojen rakenne oli lajeillamme samankaltainen. Palaset ovat peräisin ainakin viideltä yksilöltä.

Erityisen merkittävä on kappale, jossa on hyvin selvät jäljet vasemman aivopuoliskon etulohkosta. "Tätä kalloa olen odottanut koko urani ajan", riemuitsi tutkimuksen johtaja Ralph Holloway yhdysvaltalaisesta Columbian yliopistosta.

Meidän puhekykymme perusta on juuri vasemmassa aivopuoliskossa. Tutkijat myöntävät, että vielä on liian aikaista väittää Homo naledin osanneen puhua, mutta hypoteesina sille on nyt perusteita.

Ajoitus oli iso yllätys

Homo naledi on vain muutaman vuoden takainen löytö ihmisten sukupuuhun. Alkujaan ajateltiin, että lajin elinpäivistä on ainakin miljoona vuotta.

Viime vuonna tutkijat osoittivat löytöjen oikeaksi aikahaarukaksi vain 236 000–335 000 vuotta.

Ensimmäisten nykyihmisten arvioidaan ilmestyneen Afrikkaan samoihin aikoihin. Ennen Homo naledi -fossiilien löytymistä luultiin, ettei Afrikassa ollut tuohon aikaan enää jäljellä muita ihmislajeja. Siksi ajoitus oli suuryllätys ihmisten sukupuuhun.

Kätevät kädet

Noin 150-senttisessä ja 45-kiloisessa Homo naledissa oli aivojen rakenteen lisäksi paljon muutakin meidän kaltaistamme.

Keskiruumis oli kyllä apinamainen, mutta jalkojen rakenne kertoo, että laji oli todennäköisesti harjaantunut seisomaan ja kävelemään kahdella jalalla.

Tällaisilla jaloilla Homo naledi käveli tukevasti maan kamaralla, vaikka viihtyikin edelleen myös puissa. Lee Bergerin tutkimusryhmä

Sormiluiden kaarevuus viittaa siihen, että osa Homo naledin elämästä kului vielä puissa kiipeillen. Ranteiden ja peukaloiden luut kuitenkin olivat niin kehittyneet, että käsillä oli tutkijoiden mukaan mahdollista valmistaa ja käytellä edistyneitä työkaluja.

Arkeologit ovat olleet liian kärkkäitä tulkitsemaan löytöjään niin, että taitoa osoittavat kivityökalut olivat aina nykyihmisten tekemiä, sanoo professori Lee Berger eteläafrikkalaisesta Witwatersrandin yliopistosta (siirryt toiseen palveluun).

Ehkä työkalujen tarina onkin aivan toinen, sanoo Berger, jonka tutkijaryhmä löysi Homo naledin ensimmäiset fossiilit Rising Star -luolastosta Etelä-Afrikasta vuonna 2013.

Berger oli mukana myös uusimmassa tutkimuksessa. Se on vapaasti luettavissa tiedelehti PNAS (siirryt toiseen palveluun):sta.