Monesta suomalaisesta on tulossa autokannan ja -verotuksen uudistumista jarruttava jäärä.

Vanha suomalainen sanonta kertoo, että ”kateus vie kalatkin vedestä”.

Määritelmä osuu harmillisen oikeaan: meikäläiseen kulttuuriin on tuskallisen usein liittynyt tasapäistävä kyttäys. Jos joku sattuu elämässään kovan työn tai muun seikan ansiosta saavuttaa hieman jotakin sellaista mitä toisella ei ole, se pitää saada häneltä pois. Tai ainakin sitä kadehditaan salaa, ja lujasti.

Tässä suhteessa suomalaiskansallinen itsetunto häviää 6-0 ruotsalaisten menestystä ja onnistumista kannustavaan yrittämisen ilmapiiriin. Ilmankos Ruotsilla meneekin monessa suhteessa paremmin kuin meillä, pienessä ja köyhässä Suomessa.

Otetaanpa esimerkiksi vaikkapa nämä autot. Suomi on kunnostautunut monella saralla edelläkävijänä: vaikkapa naisten äänioikeuden myöntämisellä, sotakorvausten säntillisenä maksajana, agraarikulttuurista nopeasti hyvinvointiyhteiskuntaan nousijana, matkapuhelinmarkkinoiden Nokia-saagana ja jatkuvana EU:n mallioppilaaksi pyrkimisenä.

Kun aiheeksi nousevat autot ja liikenne, suomalaiset haluavat takertua menneeseen. Jos aikoja paremmasta autoilusta ei torppaa verottaja, tekee suomalainen sen välillä ihan itse. Räikeä esimerkki tästä tulee kaupunkien taloyhtiöiden pihoilta.

Tuore ilmiö nimittäin on, että sähköautojen ja ladattavien hybridien vaatimien latauspisteiden yleistymistä halutaan suorastaan jarruttaa. Muutosvastustajien argumentti on useimmiten se, ”emme lähde tähän mukaan, koska emme itse siitä juuri tällä hetkellä hyödy.” Pahimmassa tapauksessa yksikin tällainen jäärä voi estää koko taloyhtiön sähköistymisprojektin etenemisen.

Autojen lataus on tulevaisuutta, mutta edelläkävijyyttä ei tunnu löytyvän.­

Tilannetta voi verrata taloyhtiöiden hissisaneerauksiin: ykköskerroksen asukki irvistelee yhteiselle laskulle, ylimmän kerroksen osakas ottaa sen järkevänä sijoituksena mieluummin vastaan. Silti kaikki toki ymmärtävät, että sijoitus nostaa koko taloyhtiön ja sen osakkeiden arvoa. Nyt sama ahaa-elämys pitäisi kokea autojen sähköistymisen vaatimien infrastruktuuriremonttien kanssa. Kunnossa oleva latausverkosto on kaikkien etu.

Jos lataus ei kotona onnistu, on ladattavaa autoa vaikea hankkia. Samaan aikaan Suomen valtio ja autojen maahantuojat ovat kuitenkin tulossa reilusti uuden auton ostajaa vastaan romutuspalkkion muodossa, kunhan uusi auto on vähäpäästöinen. Ladattavien autojen alennus on parhaimmillaan 2 500 euroa. Siis tuntuva etu.

Käykö nyt niin, ettei naapurikaan saa saada autoonsa alennusta, koska en itse juuri tällä hetkellä ole hankkimassa autoa, tai halua sijoittaa taloyhtiön latausverkostoon?

” Muutos pitää nähdä mahdollisuutena, ei uhkana.

Jos tunsit piston sydämessäsi, kannattaa katsoa pidemmälle tulevaisuuteen.

Autojen sähköistyminen on väistämätön tosiasia. Muutos perinteisestä tekniikasta uudempaan ei kuitenkaan tapahdu hetkessä, eikä kenenkään tarvitse pelätä oman autoilunsa pakotetusta muuttamisesta. Muutos pitää nähdä mahdollisuutena, ei uhkana. Perinteiset ja uudemmat tekniikat mahtuvat mainiosti Suomen teille rinnakkain vielä vuosiksi.

Jos verottaja haluaa tukea Suomen autokannan uudistamista, emme varmaankaan halua seistä kehityksen tiellä. Emmehän?