Göteborgin ongelmalähiöiden poliisit kertovat, mitä Ruotsi on tehnyt väärin ja mitä Suomi voi tehdä välttääkseen saman kehityksen.

Kalle Johansson ja Emelie Tjäder näkevät työssään, miten rikollisverkostot toimivat erityisen aktiivisesti poliisin ongelmallisiksi luokittelemilla alueilla, koska niissä on hyvä nuorista koostuva rekrytointipohja. Thomas Johansson

Göteborgin ongelmallisimmissa lähiöissä työskentelevät poliisit Emelie Tjäder ja Kalle Johansson kokevat arjessaan jengirikollisten aiheuttamat ongelmat ja uhan.

He työskentelevät Suur-Göteborgin koillisalueella, johon kuuluu viisi poliisin erityisen haavoittuviksi luokittelemaa lähiötä eli Bergsjön, Hjällbo, Rannebergen, Hammarkullen ja Lövgärdet. Yhteensä näitä erityisen haavoittuvia alueita on Ruotsissa 22. Alueilla on muun muassa jatkuvaa julkisilla paikoilla tapahtuvaa väkivaltaa, suuri määrä rikollisia ja avointa huumekauppaa.

Kalle Johansson kertoo näkevänsä päivittäin jengirikollisia sekä heidän hankkimiaan ”juoksupoikia”.

– Näemme heitä, tiedämme, keitä he ovat, mutta emme me kentällä voi sille hirveästi tehdä mitään, Johansson toteaa.

Johanssonin mukaan kenttäpoliisit toivovat, että muut poliisin osastot auttavat näytön hankkimisessa, esimerkiksi puheluita kuuntelemalla. Näytön saaminen on kuitenkin usein todella vaikeaa jengirikollisuuteen liittyvissä tapauksissa.

Johansson ja Tjäder ovat kokeneet työssään uhkailua. Se on näillä alueilla tavallista.

Jengirikolliset yrittävät vaikuttaa poliisin työhön ja pelotella heitä eri tavoin. Suorien uhkausten lisäksi vaikutusyritykset ovat epäsuorempia. Esimerkiksi torille saapuvia poliisia kuvataan – ja kuvia kierrätetään verkossa.

– Ei ole kiva tietää, että oma kuva on jossain ammattirikollisten sivustolla.

Suur-Göteborgin koillisalueen vt. poliisipäällikkö Fredrik Lennartsson kertoo muun muassa sen, mitä Suomen kannattaisi hänestä tehdä, jotta emme päätyisi seuraamaan Ruotsin kehitystä ongelma-alueiden suhteen.

Nuoremmat yrittävät ”saada pisteitä”

Myös Ruotsin Poliisijärjestön lännen alueen puheenjohtaja Katharina von Sydow kertoo poliisien uhkailun ja väkivallan olevan tavallista.

Esimerkiksi Göteborgin Bergsjönin lähiössä poliisit ja järjestyksenvalvojat ovat joutuneet pahoinpidellyiksi. Vuonna 2016 poliiseja seurasi Bergsjönissä isompi rikollisista koostuva jengi. Tunnelma oli niin uhkaava, että aseistettu poliisi joutui lopulta pakenemaan paikalta.

– En pelkää näitä ammattirikollisia, niin sanottuja isoja poikia. Mutta nämä nuoremmat, he yrittävät ”saada pisteitä” vanhemmilta, heittävät kiviä tai muutoin haluavat vahingoittaa poliisia saadakseen kunnioitusta. He voivat tehdä jotain yllättävää, Johansson toteaa.

Johansson ja Tjäder kokevat arjessaan, miten vaikenemisen kulttuuri vaikeuttaa poliisin työtä.

– Jos jotain tapahtuu, tavalliset asukkaatkaan eivät halua puhua meidän kanssamme. Ajan mittaan kaikki saavat tietää näillä alueilla, jos joku on puhunut poliisille, Johansson kertoo.

Göteborgin ongelma-alueilla silminnäkijöitä ja rikosilmoitusten tekijöitä on uhkailtu ja pahoinpidelty. Tjäder kertoo, että poliisi saa usein tiedon rikollisten yhteenotoista ”pöydän alta”, koska ihmiset pelkäävät puhua suoraan poliisille.

– Saamme tietoa, mitä on tapahtunut, mutta emme voi käyttää sitä tietoa oikeudenkäynneissä.

Johansson ja Tjäder toivovat, että anonyymi todistaminen tulisi mahdolliseksi. Ruotsin hallitus on luvannut selvittää asiaa osana jengirikollisuuden torjumisen 34 toimenpiteen ohjelmaansa.

Kalle Johanssonin ja Emelie Tjäderin kotipoliisiasema on Hjällbossa, jossa poltetaan usein autoja. Kuva Hjällbosta elokuussa 2018. Hanna Gråsten

”Helvetin eri tasoja”

Tjäder korostaa, että poliisi tekee paljon töitä erityisen ongelmallisten alueiden turvallisuuden eteen ja hiljaisuuden kulttuurin rikkomiseksi, mutta helppoa se ei niukkojen resurssien kanssa ole.

– Meitä poliiseja ei ole riittävästi näillä alueilla.

Johansson kertoo, että heidän täytyy jatkuvasti liikkua alueelta toiselle. Vain harvoin paikalle menee enemmän kuin yksi partio. Kun poliisi joutuu poistumaan toisaalle, rikolliset saavat eri tavalla valtaa.

– Jos alueita nimetään erityisen haavoittuviksi, olettaisi, että niille saadaan enemmän resursseja. Mutta niin ei ole oikein käynyt, meillä ei ole kovin paljon enemmän resursseja kuin monella muulla poliisialueella, vaikka meillä on viisi erityisen haavoittuvaa aluetta.

22 erityisen haavoittuviksi luokittelemiensa alueiden lisäksi poliisi on luokitellut 38 aluetta haavoittuviksi ja 10 aluetta riskialueiksi koko maassa.

– Nämä ovat helvetin eri tasoja, Johansson toteaa.

Johansson ja Tjäder eivät ole kokemuksensa kanssa yksin. Ruotsin kansallisen Poliisijärjestön tuoreen kyselyn mukaan 84 prosenttia ruotsalaispoliiseista kokee, että harvoin tai ei koskaan on riittävän monta poliisia tehtävällä, jotta potentiaalista tai todellista väkivaltaa poliisikollegoita kohtaan voitaisiin hallita parhaalla tavalla.

Göteborgin ongelma-alueilla työskentelevät Kalle Johansson ja Emelie Tjäder ovat kohdanneet työssään uhkailua, mutta väkivallalta he ovat välttyneet. Thomas Johansson

”Suuri virhe”

Von Sydowin mukaan Ruotsi on tehnyt suuren virheen siinä, ettei se ole ottanut riittävän vakavasti merkkejä jengirikollisuuden kehityksestä.

– Alueilla, joiden asukkailla on matalampi sosioekonominen status ja joissa työttömyysaste on korkea, voi olla vaikea löytää omaa paikkaansa yhteiskunnassa, von Sydow toteaa.

Hänen mukaansa mukaan ongelmallisilla alueilla ei ole panostettu riittävällä tavalla kouluun, sosiaalipalveluihin ja työpaikkojen luomiseen. Samaan aikaan poliisin resurssit ovat jääneet jälkeen.

Suomen hallitus on myöntänyt, että poliisin resurssit ovat jääneet jälkeen tarpeesta. Antti Rinteen (sd) hallitus on luvannut nostaa poliisien määrää 7 500 henkilötyövuoteen vuoteen 2022 mennessä, mikä tarkoittaisi noin 200–300 poliisia enemmän kuin nykyisin.

Ruotsissa ja myös Suomessa ongelmana on ollut, ettei poliisikouluun saada riittävästi vaatimukset täyttäviä hakijoita.

– Poliisin työ ei ole riittävän vetovoimaista, palkat ovat liian alhaisia. Ruotsissa on ongelmana, että monet kokeneet poliisit jättävät siksi alan, Von Sydow toteaa.

Göteborgin Bergsjönin Rymdtorgetilla sijaitsevassa kauppakeskuksessa vartijat ovat joutuneet pahoinpidellyiksi, ja poliisiakin on uhkailtu. Thomas Johansson

Ruotsin rikolliset yhteyksissä

Keskusrikospoliisin (KRP) erikoistutkija Tuija Hietaniemi kertoo, että Ruotsin rikollispiirit tekevät suhteellisen paljon yhteistyötä Suomen rikollisten kanssa. Kansainvälisten rikollisryhmien toimintaa tulee Suomeen kuitenkin myös muista maista.

Vaikka Suomessa segregaatio eli eri sosiaalisten ryhmien eriytyminen toisistaan omille alueilleen on ollut suhteellisen vähäistä, KRP on huomannut huolestuttavia alueellisia kehityssuuntia. Pieniä ongelmia on havaittu suuremmissa kaupungeissa ja yksittäisissä pienemmissä kaupunkikeskuksissa.

– Kun alue menee tällaiseen tilaan, sinne eivät halua muuttaa ihmiset, jotka haluavat asua laadukkaasti. Tapahtuu koulujen valikoitumista ja asuinalueiden eriytymistä, Hietaniemi kuvailee.

Hietaniemen mukaan tilanne ei ole Suomessa hälyttävä, eikä lähelläkään Ruotsin tilannetta, mutta hänestä kehitystä pitää seurata aktiivisesti.

– Tätä nähdään Suomessakin, että rikollisporukat hankkivat haltuunsa kiinteistöjä, jotka eivät kelpaa muille. Se alkaa rapistuvista taloista. Rikollisuutta pesiytyy vähitellen, värvätään ihmisiä tekemään pieniä asioita. Sitten vähitellen rikollisporukoiden jalansija lujittuu.

Huumeiden käyttö on yleistynyt sekä Suomessa että Ruotsissa. Huumausaineet ovat rikollisille yksi tapa sitoa uusia ihmisiä toimintaansa ja hankkia jalansijaa tietyllä alueella, Hietaniemi toteaa.

”Poliisin erityisen ongelmallisiksi luokittelemilla alueilla suurella osalla asukkaista on matalat tulot, enemmän työttömyyttä ja ulkomaalaistausta”, sanoo Göteborgin jengiampumisista tunnetun Hisingenin alueen poliisipäällikkö Jörgen Thorén. Hän kertoo ongelmana olevan, ettei moni ongelma-alueen nuorista näytä löytävän paikkaansa yhteiskunnassa. Thomas Johansson

Lisää läsnäoloa

Tjäder ja Johansson kehottavat Suomea toimimaan ajoissa, jotta alueet eivät pääsisi eriytymään voimakkaasti toisistaan. Tämä tarkoittaa muun muassa panostusta kouluihin ja sosiaalipalveluihin, jotta syrjäytymistä voidaan ehkäistä ja puuttua esimerkiksi nuorten huumeongelmiin ajoissa.

– Ihmisillä ei ole uskoa tulevaisuuteen näillä ongelmallisimmilla alueilla. Esikuvat eivät olet yliopisto-opiskelijoita, vaan rikollispiireissä pyöriviä miehiä, joilla on hienoja autoja, Johansson sanoo.

Ruotsalaispoliisit korostavat, että ongelmien ennaltaehkäisy on huomattavasti helpompaa kuin niiden korjaaminen.

Tjäder ja Johansson ovat huomanneet työssään, miten suuri merkitys sillä on, että yksittäiset avaintekijät saadaan telkien taakse. He kokevat, että Ruotsissa annetaan liian lyhyitä tuomioita, vaikka laki antaisi mahdollisuuden monessa tapauksessa pidempiin rangaistuksiin.

– Nyt useita pienempiä rikoksia tehtailevat ammattirikolliset istuvat hetken. Silloin on rauhallisempaa tietyllä alueella, mutta tilanne palaa ennalleen, kun he ovat taas vapaalla, Johansson toteaa.

Johanssonin mukaan Suomessakin tähän kannattaisi kiinnittää huomiota.

Huumekauppa kuriin

Poliisin erityisen ongelmallisiksi luokittelemilla alueilla suurella osalla asukkaista on matalat tulot, enemmän työttömyyttä ja ulkomaalaistausta, sanoo Göteborgin jengiampumisista tunnetun Hisingenin alueen poliisipäällikkö Jörgen Thorén. Hän kertoo ongelmana olevan, ettei moni ongelma-alueen nuorista näytä löytävän paikkaansa yhteiskunnassa.

Thorén huomauttaa, että Ruotsin EBO-lainsäädäntö on kuormittanut jo valmiiksi sosioekonomisesti heikkoja alueita, ja alueiden eriytyminen on voimistunut.

EBO-lainsäädännössä turvapaikanhakijat ovat voineet valita järjestävänsä itse asumisensa vastaanottokeskuksessa asumisen sijaan.

Ruotsin hallitus on muuttamassa lakia siten, että jatkossa turvapaikanhakijat eivät saisi päivärahaa, jos he muuttavat alueille, joilla on sosioekonomisia ongelmia.

– On tärkeää kaikin tavoin estää segregaatiota. Toinen suuri kasvualusta jengirikollisuudelle on syntynyt huumekaupasta. Näihin ongelmiin täytyy puuttua ajoissa, Thorén neuvoo Suomea.

”Pitää saada lisää työllisyyttä ja toimivat koulut, jotta nuoret tulevat osaksi yhteiskuntaa. Paikallinen poliisin läsnäolo, kunnan, sosiaalipalveluiden ja koulun toiminta”, Suur-Göteborgin koillisalueen vt. poliisipäällikkö Fredrik Lennartsson neuvoo Suomea Ruotsin kehityksen välttämiseksi. Thomas Johansson

Vaikutusyrityksiä

Pohjoismaiset poliisijärjestöt tekevät tiivistä yhteistyötä keskenään. Poliisijärjestöjen liiton puheenjohtajan Jonne Rinteen mukaan Suomessakin on jo nähtävillä kehitystä siitä, että ammattirikolliset haluavat näyttää yksittäisille poliiseille, että he tietävät, missä poliisit asuvat.

– Vakavia rikoksia tutkivia otetaan silmätikuiksi, mutta sama alkaa näkyä meilläkin kenttätoiminnassa. Halutaan vaikuttaa siihen suuntaan, että poliisi jättäisi tekemättä virkatehtäviään, Rinne toteaa.

Rinteen mukaan pohjoismaisten kollegoiden, etenkin ruotsalaisten, viesti on ollut selvä: rikollisporukoille ei saa antaa liikaa valtaa.

– Sitä he meille sanovat, että herätkää nyt, teillä on ennaltaehkäisevää pelivaraa, ettei käy sitten niin kuin Ruotsissa, että jälkijättöisesti täytyy laittaa aivan valtavia satsauksia.

Syrjäytyminen ongelma Suomessakin

Yhteiskunnan eriarvoistumista ja syrjäytymistä vastaan työskentelevän Me-säätiön toimitusjohtaja Ulla Nord katsoo, että vaikka Suomessa ei tällä hetkellä näy hänestä riskiä Ruotsin kaltaisiin ilmiöihin, hän pitää Suomen nuorten syrjäytymiskehitystä huolestuttavana.

– Viimeisen kymmenen vuoden aikana syrjäytyneiden nuorten määrä on vain kasvanut, vaikka olemme käyttäneet todella paljon resurssia tämän ongelman ratkaisemiseen. Eriarvoisuus tietyillä alueilla kasvaa ja nuorten turhautuneisuus ymmärrettävästi lisääntyy, Nord sanoo.

Säätiön arvion mukaan Suomessa on noin 61 000 syrjäytynyttä nuorta.

Nord muistuttaa, että jokainen haluaa kokea kuuluvansa johonkin yhteisöön ja saada merkityksellistä tekemistä elämäänsä. Hän näkee suurimpana huolena sen, ettei Suomessa ole riittävästi resurssia ennaltaehkäisevän työn tekemiseen.

– Palvelujärjestelmää tulisi pystyä kehittämään ja vastamaan ihmisten avun ja tuen tarpeeseen mahdollisimman varhain, ei vasta sitten kun ongelmat ovat kasautuneet ja syviä.