Turussa maahanmuuttajat eriytyvät omiin lähiöihinsä – Asiantuntija: Ongelmalähiöiden muodostuminen ei ole mahdotonta

Ville Mäkilä

Turussa ulkomaalaistaustaisten eriytyminen on vahvempaa kuin muissa kaupungeissa.

Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) maaliskuussa 2018 julkaistussa tutkimuksessa todetaan, että syntyperä määrittelee usein erityisesti lapsen asuinalueen Helsingin, Tampereen ja Turun seudulla.

Maahanmuuttajien alueellinen keskittyminen liittyy pitkälti kaupungin hallinnassa olevaan vuokra-asuntokantaan. Turussa julkisen sektorin vuokra-asuntokanta on keskittynyt Helsinkiä ja Tamperetta vahvemmin tietyille asuinalueille. Tutkimukset osoittavat, että maahanmuuttajataustaiset hakeutuvat usein asumaan julkisin varoin tuotettuihin vuokra-asuntoihin.

Eriytymisen taustalla on myös se, että vielä 2000-luvun alussa Turun kaupunki ei nähnyt tarpeelliseksi rakentaa uusia vuokra-asuntoja. Näin ollen kaupungin omaa vuokra-asuntotuotantoa ei rakennettu noin vuosikymmeneen ja vuokra-asuntojen rakentamisesta vastasivat muut yleishyödylliset ja yksityiset toimijat.

Aluekehittämisen konsulttitoimisto MDI:n raportin mukaan Turun seudun väestö kasvaa selvästi vuoteen 2040 mennessä. Samalla alueellinen eriytyminen kiihtyy Turun sisällä. Kiihtyvä eriytyminen ei kosketa pelkästään Turkua, vaan koko Suomea.

Maahanmuuttajien epäonnistunut kotouttaminen synnyttää yhteiskuntaan lieveilmiöitä. Varoittavana esimerkkinä on Ruotsi, mihin on muodostunut ongelmalähiöitä, joita viranomaisetkin välttelevät.

Ongelmalähiöitä leimaavat esimerkiksi korkea työttömyys, rikollisuus ja asukkaiden epäluulo yhteiskuntaa kohtaan.

Turun yliopiston sosiaalityön yliopistonlehtorin Jarkko Rasinkankaan mukaan Suomessa on vielä pitkä matka Ruotsin tilanteeseen.

– Ruotsissa tilanne on huomattavasti keskittyneempää ja historia pidempää maahanmuuton keskittymisessä. Ruotsissa maahanmuuttajien integraatio ei kaikilta osin ole onnistunut, Suomessa siitä taas tiedetään monia hyviä puolia.

Suomessa eriytyminen ei ole edennyt yhtä pitkälle, ja Rasinkankaan mukaan eriytyminen on Suomessa pikemminkin yksilötasolla tapahtuvaa huono-osaisuutta ja syrjäytymistä kuin sitä, että tietyt asuinalueet olisivat selkeästi huono-osaisempia kuin toiset.

Siihen ei ole yksiselitteistä vastausta, miten maahanmuuttajien eriytymistä voitaisiin hillitä.

Rasinkangas huomauttaa, että maahanmuuttajien keskittyminen tietyille alueille ei ole pelkästään negatiivinen asia.

– Jos maahanmuuttaja ostaa esimerkiksi asunnon Varissuolta, niin se voi lisätä keskittymistä, mutta on samalla osoitus jo pitkälle edenneestä integroitumisesta yhteiskuntaan.

Vaikka Suomessa ei ole raportoitu Ruotsin kaltaista tilannetta, Rasinkangas ei kiistä, etteikö ongelmalähiöiden muodostuminen voisi olla mahdollista tulevaisuudessa myös Suomessa.

Sosiaalisella sekoittamisella ja viranomaisten yhteistyöllä on kuitenkin merkittävä vaikutus ongelmalähiöiden muodostumisen ehkäisyssä. Esimerkiksi Varisuolle on nimettynä oma lähipoliisi ennaltaehkäisemään Ruotsin kaltaisen tilanteen syntymistä.

– Mitä vähemmän on eriarvoistumista yhteiskunnassa, ja miten vähemmän se kasautuu, silläkin on paljon merkitystä kokonaisuudelle.

Varoittava esimerkki Ruotsin poliisi on tunnistanut peräti 61 ongelmallista asuma-aluetta, joista 23 luokitellaan erityisen ongelmallisiksi asuinalueiksi. Näitä alueita leimaavat korkea työttömyys, korkea rikollisuus, asukkaiden epäluulo yhteiskuntaa ja virkavaltaa kohtaan sekä ajoittainen väkivalta. Tukholman Rinkebyn lähiössä peräti 90 prosenttia väestöstä on maahanmuuttajataustaisia. Suomessa ei ole ainuttakaan asuinaluetta, joka olisi luokiteltu ongelma-alueeksi. Suomen poliisilla on kuitenkin tiedossa asuinalueita, joissa ilmenee poikkeuksellisen paljon hälytystehtäviä.