På en pressträff i Göteborg idag tillkännagav Hamnarbetarförbundet en total arbetsnedläggelse som svar på de provokationer som de utsatts för i flera månader. Samtidigt varslade de också om blockad mot det smittade arbetet och att de begärt och kommer att begära sympatiåtgärder från LO och från internationella fackförbund. I sin kamp har de vårt fulla stöd. Genom sin medlemsdemokrati är de ett föredöme för andra fackföreningar.

Att så starka provokationer riktats mot Hamnarbetarförbundet är i sig intressant, speciellt med tanke på att de krav som man ställer är att få teckna ett andrahandsavtal som innebär att man frivilligt ställer sig på andra plats i förhållande till Transport, som har förstahandsavtalet. Man vill alltså fortsätta som man alltid har gjort. Den konflikt som nu är under uppseglande i hamnarna runt om i Sverige har provocerats fram med ett specifikt syfte – att inskränka strejkrätten.

Antistrejklagarna

Den svenska arbetsmarknaden är unik i världen genom sina få konflikter och 2018 var det lugnaste året på arbetsmarknaden sedan man började föra statistik 1965. Att man trots det vill driva igenom omfattande angrepp på strejkrätten visar inte de problem som det svenska kapitalet har, utan att man jobbar med framtiden i sikte.

Just på grund av de så gott som obefintliga konflikterna kommer i praktiken inte strejklagarna att få någon omedelbar konsekvens. Den som inte strejkar känner inte heller av förbudet mot strejk. Lagarna visar istället att det svenska kapitalet blickar framåt. De planerar redan flera steg i förväg.

De antistrejklagar som pamparna i fackföreningarna och det svenska kapitalet kom överens om i somras innebär i praktiken att man sagt upp Saltsjöbadsavtalet och att man öppnar upp för ett framtida generalangrepp på arbetarklassen i Sverige. Det är en reaktion på en allt hårdare internationell konkurrens, som tvingar de svenska företagen att öka sin profitmarginal på de svenska arbetarnas bekostnad. Kapitalet i andra länder handlar likadant gentemot sina ”egna” befolkningar – strejkrätten angrips överallt.

Ursprungligen tänkta att träda i kraft vid nästa årsskifte, tvingar man nu igenom dem redan till i sommar. Den andra maj kommer den socialdemokratiska regeringen att lämna in förslaget till behandling av riksdagen – en dag efter det att man är ute på gatorna och demonstrerar. De socialdemokratiska demonstrationerna framstår som rena provokationer.

Med strejker i praktiken förbjudna kommer fältet att vara öppet för stora angrepp på arbetarna i Sverige. Svenskt Näringsliv har redan flaggat för att man vill avveckla arbetsrätten och anställningstryggheten för arbetarna i Sverige och i den överenskommelse som släppte fram den nuvarande regeringen ingår även där omfattande angrepp på arbetsrätten. Arbetarklassen i Sverige står inför en storm.

Det faktum att det är bråttom att få igenom antistrejklagarna vittnar om att dessa angrepp kommer tidigare snarare än senare – allting måste vara på plats så snart som möjligt. För att förekomma den internationella konkurrensen och för att maximalt kunna utnyttja nästa kris måste alla de verktyg som behövs vara färdiga att användas.

Konflikten i hamnarna

För att rättfärdiga sina angrepp på strejkrätten och för att skapa bredast möjliga acceptans för antistrejklagarna har det svenska kapitalet provocerat fram en konflikt i de svenska hamnarna, där Svenska Hamnarbetarförbundet har stått i centrum. Genom lockouter och blockader har konflikten steg för steg trappats upp och hela tiden har man använt dem som förevändning för att angripa strejkrätten. Genom att måla upp dem som oansvariga och skadliga för svensk ekonomi och exportindustri har man argumenterat för att inskränkningarna i strejkrätten har behövts.

Hamnarbetarförbundet har i sig inte krävt något annat än det som de tidigare har haft, vilket förvägrats dem av Sveriges Hamnar. Det visar väldigt tydligt att de inte är något hot mot svensk exportindustri eller ekonomi – trots att Svenska Hamnarbetarförbundet existerat i decennier har exporten flutit på och ekonomin vuxit.

Det här visar också väldigt tydligt vad det egentligen handlar om. Det handlar inte främst om Hamnarbetarförbundet och det påstådda hot de utgör mot den svenska exporten, utan det handlar om långt större saker än så. Det handlar om antistrejklagar som behöver rättfärdigas och det handlar om en nödvändig konflikt för kapitalet, som förebådar de angrepp som de kommer att rikta mot Sveriges arbetare i ett senare skede. Att kapitalet av bara farten kanske lyckas få bort en av Sveriges få medlemsdemokratiska och stridbara fackföreningar är bara ett plus i kanten.

Vi kan inte nog betona vikten av att inte se konflikten i hamnen isolerat från utvecklingen inom hela det kapitalistiska systemet och vi kan inte nog betona vikten av att se det verkliga syftet bakom den konflikt som provocerats fram i hamnarna runt om i landet. Sänker vi blicken och behandlar konflikten isolerat, kommer vi stå sämre rustade inför de angrepp som kommer.

Därför uppmanar vi arbetarna i Sverige:

Ta tillbaka kontrollen över era fackföreningar, för att möta de angrepp som kommer – lär av Hamnarbetarförbundet

Se konflikten i hamnarna för vad den är: upptakten till omfattande angrepp på hela arbetarklassen, inte bara en enskild grupp

Visa solidaritet med hamnarbetarna och lär av deras konflikt – nästa gång gäller kampen oss alla!

Ge ett bidrag till Hamnarbetarförbundets strejkkassa!

Sveriges Kommunistiska Parti

27 februari 2019

(På Hamnarbetarförbundets sida kan du läsa hur du går tillväga för att ge ett ekonomiskt stöd)

http://hamn.nu/article/hamn4/2707/Konflikten-ar-igang–nu-behover-vi-ert-stod.html