Dagens Nyheters ledare tar idag upp gårdagens väntade bomb inför valrörelsen, Migrationsverkets nya prognos som justerats upp för helåret. Antalet flyktingar bedöms öka från tidigare 60 000 till att ligga i ett intervall som landar på 80 000 +/- 10 000. Till det kommer prognosen för ensamkommande flyktingbarn och anhöriginvandring vilket gör att siffran landar på runt 140 000 arma själar. Av 75 000 syriska flyktingar i EU tar Sverige emot en tredjedel.

Ledarsidorna.se har läst prognosen och det är en rätt dyster läsning. Bakom den finns en situation i främst mellanöstern och Nordafrika som talar om omänskliga livsbetingelser men även en europeisk samordning som haltar. Men att konstatera att den europeiska solidariteten mellan länderna haltar hjälper vare den arme fllyktingen eller Sverige i detta läge. Migrationsverket äskar idag om mer resurser för att klara av de volymer som nu ökar och från politiskt håll är det tyst i sommarvärmen. För just nu handlar det om volymer för många kommuner. Ordet ”volymer” användes av migrationsminister Tobias Billström så sent som för ett år sedan vilket då föranledde avgångskrav från bland annat Expo för att han avhumatiserat och nästintil rasifierat migrationspolitiken. Ett fördömande som nu Expo kan få tillfälle att upprepa och klistra på Ledarsidorna.se.

För det handlar om volymer dessvärre. Utan rasistiska förtecken. Volymer med korta eller inga förvarningstider för många av de kommuner som får förmånen att över natt se hur entreprenörer hyr ut gamla brukshotell eller sjukhus eller nyrenoverade servicehus (Askersund är ett rätt smärtsamt exempel) till Migrationsverket för att klara av volymerna. Till dessa volymer skall fogas de 11 000 som erhållit sitt permanenta uppehållstillstånd som sitter fast i Migrationsverkets kvarnar och väntar på permanent (-are) bostad.

Det motstånd som kommunföreträdare visar de förslag som nu lagts om att lagstifta om att kommunerna skall ha en förberedd infrastruktur för flyktingmottagande är begripligt. Det har inga rasistiska förtecken alls vilket är viktigt att poängtera för samhällsdebattörer som Expo och andra. Det har praktiska. De små orter som så här långt har fått agera dumpningsplats för de nyanlända har sällan eller aldrig en adekvat infrastruktur för detta. I Hultsfred kollapsade till exempel tandvården 2013 då kommunen hade avtal med Migrationsverket att ta emot 40 flyktingplacerade per år men landade i 696 asylsökande plus 114 personer som fått uppehållstillstånd men som kommunplacerats på andra orter i Sverige. Många av dessa personer är trasiga, inte bara tänderna, utan behöver annat stöd. Det säger sig självt att en socialtjänst i en sådan ort då hamnar under hård press och att legitimiteten i de avtal som till slut tecknas, och som Migrationsverket bryter mot, med staten urholkas. Hultsfred har helt enkelt inte råd med det egna skatteunderlaget att hålla en infrastruktur som är tillräckligt stor i beredskap för att möta de volymerna som de landar i. Och Hultsfred är bara ett exempel på hur det ser ut. Volymerna är idag så stora att Migrationsverket måste bryta mot dessa avtal över hela linjen samtidigt som ett fåtal kommuner inte tar emot några alls.

Åter DN ledartext. DN pekar på ett förslag som sannolikt kan lätta upp situationen något. Att Migrationsverket nu genom lagändring medges att äga boenden på strategiskt lämpliga orter för att kunna klara av volymerna. Det är ett bra förslag givet att de byggs där det finns en vård, skola och omsorg samt övrig infrastruktur som på sikt klarar av det. Och en arbetsmarknad som är mer dynamisk än den i Hultsfred, Ljusnarsberg, Ockelbo, Blinkatorp och alla andra orter. En dynamisk arbetsmarknad är i praktiken grundförutsättningen för att även det första mottagandet skall bli lyckosamt. Stockholms innerstad bjuder på en sådan marknad och har en hög densitet av såväl primärvårdsmottagningar som skolor. De arealer sådana boenden skulle kunna byggas, om än tillfälligt i byggbaracker, torde vara Humlegården, Tantolunden, Vasaparken och Rålambshovsparken. Gärdet, i Nationalstadsparken, utgör även det en slät markyta där 100 – tals baracker kan placeras med några veckors varsel.

Men det finns även något som inte framkommit ännu i debatten. Det är vilken personal som skall hantera allt detta. Var finns alla läkare, tandläkare, behöriga lärare och andra? En sak vet vi redan, detta är idag bristyrken – inte minst utanför Stockholms innerstad – och det är ofrånkomligen så att även dessa måste rekryteras in av kommunerna – även en sådan som Stockholms stad – och någon skall betala deras löner. Där missar DN målet grovt och även här bör den regering som tillträder efter höstens val sätta ner foten. Om det är så att man kräver av kommunerna att bygga upp en infrastruktur så handlar det om att allokera resurser och säkerställa kompetenser.

För att hantera de ökade volymerna, för det handlar om volymer nu, så krävs allokering av resurser – oavsett vad som sägs om att invandringen är lönsam eller inte. Det är en kameral fråga om likviditet och resursallokering vi står inför. Det handlar även om att snabbare än idag kunna avgöra vem som har flyktingskäl och får stanna och vilka arma själar som måste resa vidare. Idag så talas det om väntetider på över ett år. Och då utan att eventuella överklagandeprocesser räknats in.

Essensen i detta? Det handlar om volymer och detta måste mötas med resurser på rätt ställen. Och det måste mötas med en infrastruktur som underlättar för de sju av tio som sedan får stanna redan från första dagen. Det är dags för bland annat Stockholms innerstad att kliva fram och visa vägen nu genom att i relativa tal, för mellan 10 000 och 20 000 flyktingar lågt räknat, anordna mottagning och boende för lika många som Hultsfred, Ljusnarsberg, Kopparberg, Askersund och alla andra kommuner som fram tills idag varit dumpningsplats. Stockholms innerstad har den sociala infrastruktur och dynamiska arbetsmarknad som krävs. Stockholms innerstad har även det skatteunderlag som krävs för att hålla en infrastruktur i långsiktig beredskap om inga statliga medel tillförs.

Dags för Stockholms innerstad, med sina resurser, att visa vägen nu. För det handlar trots allt om volymer.