Diskussionen om flyktingmottagande, liksom debatten om de rumänska tiggarna förs i ett högt och moraliserande tonläge. På den ena ytterkanten finns de som menar att vi inte har någon plikt alls att hjälpa icke-medborgare. På den andra ytterkanten finns de som menar att vi har en gränslös plikt att hjälpa alla som söker sig hit. Där den ena sidan pekar på kostnader och välfärdsförluster som en följd av flyktinginflödet, menar den andra att det är omoraliskt att ens tala om kostnader och uppoffringar när nödställdas liv och välfärd ligger i vågskålen.

**Mycket skulle vara **vunnet om man i stället för känsloargument och smutskastning ägnade mer uppmärksamhet åt de etiska principer och argument som figurerar i flyktingdebatten. Här anas en grundläggande konflikt mellan en humanitär plikt att bistå nödställda människor och enskilda staters rätt och plikt att prioritera sina lokala intressen.