Det är bättre att ha ett tydligt mål om utsläppsminskningar, men avstå från att peka ut hur. Därför borde målet om 40 procentig minskning av klimatutsläppen till 2030 hellre skärpas än att även ha bindande mål om andelen förnybara energikällor och energieffektivisering.

EU-kommissionens förslag om nya riktlinjer för klimatpolitiken får kritik för att vara för svagt och bara innehålla ett riktigt bindande mål om minskade utsläpp växthusgaser. Som så ofta i EU-sammanhang är det inga kristallklara förslag.

Kommissionen föreslår att andelen förnybara energikällor i hela EU ska öka till 27 procent, men utan bindande regler för de enskilda medlemsländerna. Bindande regler, men ändå inte.

EU-kommissionen kan återkomma senare med förslag om bindande regler för hur energin kan användas effektivare. Så det finns mycket att förhandla om.

En god regel brukar vara att sätta upp mål för vad som ska uppnås, men avstå från att säga hur. Det ger större utrymme för olika lösningar beroende på olika förutsättningar.

EU-länderna har mycket olika utgångspunkter för att minska sina klimatutsläpp. Några använder mycket kol, andra som Sverige har sina största utsläpp från transport-sektorn. I skogrika länder som Sverige eller Finland kan det vara rimligt att satsa på biobränsle. I andra EU-länder kan det däremot vara olämpligt att bränna upp träd för att få energi.

Därför vore det mer ekonomiskt effektivt att kräva större utsläppsminskningar än att kräva bindande regler för förnybart och energianvändning.

Oppositionen kritiserar regeringen för att ha varit passiv och avstått från att driva bindande regler på fler områden.

Socialdemokraterna och Miljöpartiet har i ett inlägg i Dagens Nyheter menat att regeringens inre osämja hindrar svenska initiativ. Artikeln visar dock snarare osämjan i oppositionen.

Vänsterpartiet fick inte vara med, men har uttalat sitt stöd och åter kritiserat tankarna om ett samarbete med Folkpartiet eller Centern.

Socialdemokraterna och Miljöpartiet hade heller inga siffror på vad EU borde kräva. Så vi vet inte om de är överens om hur stora de bindande utsläppsminskningarna, den förnybara andelen eller energieffektiviseringen ska vara.

Däremot vet vi att de båda partierna har olika åsikter om sådant som bensinskatt och den energiintensiva energins villkor. Miljöpartiet har kärnkraftsavveckling som en hjärtefråga, medan Socialdemokraterna vill nå en bred överenskommelse om energin.

Så den stora frågan är inte vad EU eller regeringen vill, utan vad som händer med energipolitiken med en ny regering.