Södertälje är känt som en kommun med stora problem med grov, organiserad brottslighet. Till slut lyckades dock polisen, i samarbete med andra myndigheter, knäcka det så kallade Södertäljenätverket och börja skapa en annan anda i samhället. Vi besökte polisen i Södertälje för att få veta mer om hur man gick till väga. Även om Södertälje hade en ännu värre situation än Linköping nu har är problemen i Linköping så betydande att de måste tas på största allvar.

En viktig utgångspunkt för arbetet i Södertälje var att se till att alla berörda aktörer – statliga och kommunala myndigheter – utvecklade en gemensam problembild. Man arbetade också mycket med myndighetssamverkan och med att koordinera vad nationella, regionala och lokala resurser skulle göra. Det var även viktigt att strukturerat överföra kunskap inom och mellan myndigheter. Information som polisen fått in genom en brottsutredning användes för att utveckla den övergripande problembilden.

I områden där förtroendet för myndigheterna sjunker är risken att det uppstår maffiastrukturer större. Det tar lång tid, kanske 15–20 år, att på djupet förändra ett samhälle där en kultur av rädsla och tystnad utvecklats och en förändring förutsätter att medborgarna har förtroende för polisen och för att polisen kommer att vara kvar länge. För att skapa ökat förtroende hos allmänheten arbetade polisen mycket med kommunikation med invånarna i Södertälje utifrån en informationsstrategi som kännetecknades av ”offensiv öppenhet”.

Polisen gick in brett och lyckades lyfta ut portalfigurerna. Mord, grov utpressning, vapenbrott och människorov var bara några av de brott som de hade begått. Det var tydligt att ledarfigurerna skulle bli borta länge. Det innebar att det fanns en chans att börja skapa ordning och reda. Många som tidigare ingått i den ”tysta kulturen” började våga berätta.

Tack vare ökad polisnärvaro och en satsning på närpolisarbete kan ungdomarna i Södertälje i dag namnen på många poliser och poliser och ungdomar kan tala med varandra. I flera områdesbaserade poliskontor arbetar poliser med stor kunskap om olika individer och det går att sända signaler till ungdomarna via dessa poliser.

Det gäller också att försöka påverka ungdomar ”på glid” genom positiva åtgärder. Ett exempel är att man i Södertälje slutit avtal med elitidrottsföreningar, som får offentliga bidrag, och i avtalen kommit överens om att elitidrottarna ska kvälls- och nattvandra för att skapa laglydiga förebilder som motpoler till gängledarna.

Vi menar att det här finns erfarenheter som polisen och de kommunala förvaltningarna i Linköping kan dra nytta av. Det är viktigt för både polisen och kommunen att ha en tydlig, långsiktig och genomtänkt närvaro i stadsdelar där tryggheten hotas. Både närpolisarbete och kommunala insatser för att skapa framtidstro behövs.