Få har missat att Sverige just nu är mitt uppe i en flyktingkris som vi själva orsakat. Flera av de problem som detta skapar debatterats nu flitigt, men det finns en effekt som hittills inte belysts tillräckligt: de samhälleliga effekterna av den skeva könsfördelningen.

Som krönikören Rebecca Weidmo Uvell tidigare påpekat (Dagens Samhälle, 5/11) var 67 procent av asylsökande män år 2014, vilket förskjuter könsbalansen i befolkningen. Enligt Migrationsverket består gruppen ensamkommande som anger att de är under 18 i år av 91 procent pojkar. Särskilt inom kategorin tonårspojkar sker utvecklingen således mycket snabbt – enligt professorn Hans Rosling kommer vi troligen att nå detta scenario redan inom fyra månader.

Detta kommer att leda till en stor skillnad i storleken på gruppen män jämfört med kvinnor, särskilt i den yngre generationen. Sverige kommer snart att bland ungdomar ha en mer skev könsfördelning än Kina - som i årtionden följt en policy för att hålla ned barnafödandet, vilken resulterat i att många flickor har dödats eller lämnats bort. Vad får detta för effekter?

Det kommer att bli allt svårare att vara man på dejtingmarknaden. Då utbudet ökar kommer unga kvinnor att kunna välja och vraka bland potentiella partners. De kvinnor som vill kommer, i högre grad än tidigare, att kunna gifta sig ''uppåt'' (och om detta definieras i termer av materiella, personliga eller sociala tillgångar torde inte vara av större vikt). Detta är inget nytt, men effekterna kommer bli starkare.

Jon Birger konstaterar i boken Dateonomics att då marknaden för giftermål för ortodoxa judar i New York drabbades av en liten förändring i fördelningen av kön fick det mycket stora effekter, eftersom den personliga kostnaden av att bli utan partner är så hög. Då man tidigare gav bort en symbolisk present får nu familjer i vissa fall betala 100 000 dollar för att gifta bort sina döttrar. I Sverige kommer det omvända ske: unga kvinnor får stor frihet att välja, och kan således ställa allt högre krav. Därmed kommer vikten av hög utbildning och statusfrämjande aktiviteter att öka för män.

Innan man drar slutsatsen att detta entydigt kommer att gynna kvinnor bör man dock betänka de indirekta effekterna av förändringen. De män som inte lyckas med att locka till sig en partner kommer att bli utan, sannolikt i långa perioder. Det drabbar främst män som befinner sig utanför samhället och känner sig som förlorare i den sociala modell vi konstruerat. En stor mängd ogifta män som upplever att de aldrig kommer ha en chans att få en partner har historiskt sett varit ett mycket illavarslande och destabiliserande tecken; mer än en regim har fallit på grund av missnöjda unga män.

Hur kommer denna instabilitet att komma till uttryck här? För några år sedan varnade Bo Rothstein (Expressen, 4/4 2010) för unga män som blivit dubbelt ratade av både kvinnor och arbetsgivare. Dessa män kommer att uppleva stor frustration och utanförskap, och utan en fast punkt i tillvaron i form av ett förhållande eller ett arbete blir man en enkel måltavla för rekryteringsförsök från kriminella och/eller extremistiska rörelser. Detta är redan i dag växande problemområden i samhället. Utvecklingen pekar just nu mot att vi har ännu större problem framför oss.

Sysselsättningen för ungdomar med utomeuropeisk bakgrund har befunnit sig på en stabil och låg nivå i årtionden. Om inte en mycket stor förbättring av integrationen sker, vilket inte är troligt, är det alltså inte bara sannolikt att brottsligheten ökar, utan även att Sveriges problem med våldsam extremism förstärks. Eftersom polisväsendet redan befinner sig på bristningsgränsen och över 80 procent av svenska poliser överväger att säga upp sig, enligt en ny undersökning av Polisförbundet, finns det anledning att vara oroad över denna utveckling.

Att förbättra situationen är inte helt okomplicerat. En lösning är att låta den som ansökt om asyl själv hämta en partner till Sverige genom anhöriginvandring. Det rör sig dock om väldigt många kvinnor som saknas. Det är redan i nuläget inte helt klart om samhället kommer att klara av att ta emot många fler än de som redan kommit och försatt myndigheterna och bostadsmarknaden i kris. Regeringens besked den 24 november om stopp för flera typer av anhöriginvandring signalerar att denna lösning kanske inte är möjlig.

Så vad bör vi göra? Tillåta polygami? Ska staten dela ut prenumerationer på World of Warcraft till unga män? Det är inte lätt att se en bra lösning på problemet. Men det är sannerligen dags att börja fundera.

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten/skribenterna för.