Texten ovan kommer från ett så kallat strafföreläggande. Sådana kan utfärdas av åklagare vid brott av mindre allvarlig karaktär om den misstänkte erkänner sin gärning och accepterar sitt straff. Därmed slipper skuldfrågan avgöras i domstol.

Sådana här snatterier brukar sällan ges någon större uppmärksamhet i media utan blir på sin höjd en notis i marginalen. Men det var en detalj i det här åklagarbeslutet som fångade min uppmärksamhet, nämligen gärningsmannens ålder.

Han var ju ingen yngling direkt. Mannen i fråga var över 80 år, och måste nu betala motsvarande 3 000 kronor i dagsböter för snatteriet.

Utifrån den knapphändiga och torftiga åklagartexten i strafföreläggandet får man bilden av att det måste röra sig om en av länets förvirrade fattigpensionärer. Man kan riktigt se hur mannen plockar på sig varorna innanför en beige vindjacka och blir tagen på bar gärning av butikspersonalen. Men så behöver det inte alls förhålla sig.

Saken är att det finns väldigt lite kunskap om de äldre personer som rör sig utanför lagens ramar. Generellt är seniorer är laglydiga och begår inte brott. Det är närmast en grundsats inom kriminologin att ålder är en stark prediktor när det handlar om kriminalitet. Därför är det sällan relevant att studera den äldre befolkningen närmare, och vad som motiverar seniorer till att syssla med olagligheter.

Ja, även medierapporteringen kring äldre förbrytare är fragmentarisk. Det gäller dock med undantag för ett fåtal individer som genom sina brottsaktiva liv har nått närmast kändisstatus. Då talar vi exempelvis om 70-åriga Lars Patrick Ferm (tidigare Lars-Inge "Svarten" Svartenbrandt) eller Sveriges äldste fånge, 83-åriga Helmer Ljus, som avtjänar livstidsstraff för mord.

Samtidigt som vi i allmänhet vet väldigt lite om äldre som begår brott är trenden tydlig. Enligt Brottsförebyggande rådet (BRÅ) har brottsligheten bland personer över 65 år ökat kraftigt de senaste åren. Men enligt utredare på myndigheten har man inte undersökt statistiken närmare. Det man kan säga är att det rör sig om vissa brottskategorier och sällan, nästan aldrig, allvarligare brott som exempelvis rån.

BRÅ som har till uppgift att bidra till kunskapsutvecklingen inom det kriminalpolitiska området har inte tagit fram en enda rapport på temat om äldre som gärningspersoner. I jämförelse har det skrivits spaltkilometer om ungdomsbrottslighet. Kanske är det därför vi regel tror att ett brott som snatteri är en typisk ungdomsförsyndelse.

Ser man dock till lagföringsstatistiken är snatteri ett av de brott som sticker ut när det handlar om seniorer. Det är ett typiskt "pensionärsbrott" snarare än ett typiskt "ungdomsbrott" om man jämför grupperna sinsemellan.

Möjligtvis hänger kunskapsläget på området samman med synen på äldre människor. Pensionärsorganisationernas företrädare och ett flertal seniorer har vittnat om att Sverige är ett extremt åldersfixerat land. Det gäller inte minst inom politiken och på arbetsmarknaden. Ibland talas det till och med om att diskriminering mot äldre är en av de vanligare diskrimineringsgrunderna, och att man som äldre kan uppleva sig bli nästintill infantiliserad av såväl anhöriga som av samhället i stort.

Utifrån det perspektivet, att det gäller att ta äldre människor på allvar, och därmed hålla dem ansvariga för sina handlingar, är det relevant att diskutera de äldres kriminalitet.

Eftersom andelen äldre i samhället ökar och att vi lever allt längre, finns det all anledning att tro att seniorbrottsligheten kommer fortsätta att öka i omfattning.

I vissa delstater i USA är redan brottlighet bland äldre ett väldokumenterat fenomen. Där finns även väl utbyggda åtgärdsprogram för kriminella seniorer.

Sådana insatser kanske kommer att behöva övervägas även i Sverige.

Ja, om vi inte vill att det i våra fängelser ska se ut som på landets äldreboenden.