Säg ordet ”asylsökande” och de flesta tänker på en migrant som har flytt undan krig och förföljelse. Inte sällan används begrepp som asylsökande och flykting som synonymer i debatten. I linje med det har de politiska partierna tävlat om att utlova svenska och samhällsorientering från dag ett för alla asylsökande.

Men hur ser det egentligen ut? Bara runt en fjärdedel av alla asylsökande får numera ja på sin ansökan. Det är en dramatisk minskning sedan Syrienkriget rasade som värst, då en majoritet av alla asylansökningar beviljades.

I början av detta år har Uzbekistan gått om Syrien som det främsta ursprungslandet bland asylsökande, trots att bara några enstaka procent anses ha skyddsskäl. Turistlandet Georgien var förra året det femte största ursprungslandet tätt följt av Ukraina. Inte långt efter kom länder som Albanien och Colombia.

Det är tydiga signaler om att asylsystemet används på ett sätt som det inte var tänkt. Så här ser bifallsprocenten ut för ett antal av dessa nationaliteter: Georgien (0 procent), Albanien (1 procent), Colombia (3 procent) och El Salvador (5 procent).

Jobba svart - eller vitt via spårbyte

Varför söker sig då dessa grupper till Sverige när de vet att de kommer att få avslag? Skälen kan vara många. I en del fall kan syftet vara att ägna sig åt brottslighet, som i fallet med de georgiska stöldligorna. Men oftare handlar det antagligen om att man ser en chans att kunna jobba svart - eller vitt via ett spårbyte på plats i Sverige. Enligt en färsk rapport återvänder färre än hälften av alla asylsökande som har fått avslag frivilligt.

När det har blivit svårare att ta sig till Europa över Medelhavet ökar andelen av de asylsökande som har rest hit viseringsfritt eller via en Schengenvisering som något annat land har utfärdat.

Enligt Migrationsverkets senaste prognos, som presenterades på måndagen, kommer det mönstret att bestå. Antalet asylsökande väntas öka till omkring 23 000 under 2020. Ett skäl är att situationen för syriska migranter i Turkiet har försämrats ytterligare. Men ett annat skäl är att antalet asylsökande från Sydamerika väntas växa ytterligare.

”Säkra länder”-lista hade gjort skillnad

Nästan alla länder i Central- och Sydamerika är viseringsfria gentemot EU, vilket gör det möjligt att resa till Europa och ansöka om asyl på legal väg. Det understryker behovet av en lista på säkra ursprungsländer, vilket skulle göra det möjligt att fatta beslut om omedelbar verkställighet på grund av uppenbart ogrundade ansökningar. Alla länder i regionen skulle inte kunna sättas upp på den listan, men troligen de flesta.

Möjligheten att ta fram en sådan lista har funnits inom EU sedan år 2013, men Sverige har fram tills nu valt att avstå. Först häromveckan lovade migrationsminister Morgan Johansson (S) att systemet ska börja tillämpas från och med nästa år.

Det är en oförsvarlig senfärdighet. Regeringen avstår dessutom från en rad andra möjligheter som det aktuella EU-direktivet ger - att exempelvis snabbavvisa när en asylsökande har lämnat oriktigt uppgifter i ”ond tro” eller kastat sina ID-handlingar. Ovanpå detta aviserar januaripartierna att de vill underlätta för spårbyten, något som skulle göra Sverige till ett ännu mera attraktivt land att söka asyl i för den som saknar skyddsskäl.

Det är onekligen intressant att en rödgrön regering medvetet medverkar till att undergräva asylsystemets legitimitet.

LÄS MER: Så här kan migrationen till Sverige stramas åt

LÄS MER: Dags att prioritera återvändandet