Gustav Fridolins tal till kongressombuden var en inte ointressant upplevelse. Gustav Fridolin har nu bestämt vad 2018 års valrörelse skall handla om. Miljön. Känslan av att Gustav Fridolin befinner sig i ett parallellt universum blir nu påtaglig. Samtidigt sänks takhöjden inom Miljöpartiet markant. Fridolin markerade tydligt att det inte kommer finnas utrymme för 17 000 avvikande uppfattningar. Den knådning som hans presschef hotat oliktyckande riksdagsledamöter med tidigare kommer sannolikt omfatta hela miljöpartiet efter helgens kongress. Trots ett försvagat mandat för Fridolin som person avser han möta detta med en hårdare toppstyrning.

Den politiska vokabulären kom 2016 att tillföras ett nytt politiskt begrepp, knådning.

Vad är då förutsättningar för att Fridolin skall kunna bestämma om 2018 års stora valfråga? Att kunna sätta den agendan kommer innebära att han inte bara knådar sina kommunalråd i landet utan även journalistkåren. Socialstyrelsen rapporterar nu det som många varnat för sedan 2012. Det stora antalet asylsökande har varit påfrestande för hälso- och sjukvården. Särskilt utsatta områden är primärvård, tandvård och psykiatri. Trycket på hälso- och sjukvården har också varit ojämnt fördelat inom och mellan landstingen. I relation till sin befolkning har Kalmar haft högst andel asylsökande med nära 4 procent, följt av Jämtland, Värmland och Västernorrland. Minst andel asylsökande har Stockholm med 1 procent. Några landsting beskriver även platsbrist på infektionsklinikerna till följd av fler patienter med tuberkulos eller antibiotikaresistens. I vissa fall har det ökade trycket fått konsekvenser i form av begränsad tillgänglighet, längre väntetider för planerad vård och omprioriteringar av hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser.

Flera kommuner kommer behöva höja skatterna fram till valet 2018, Sveriges Kommuner och Landsting bedömer att höjningen i snitt landar på 1:87 för att välfärden och kommunernas åtagande skall säkras. Lena Micko, SKL ordförande, kräver mer statsbidrag för att klara av detta utan skattehöjningar.

Utöver detta ser vi hur segregationen ökar, våldet i utanförskapsområden blir till vardag samt att det fortfarande saknas bostäder på en historiskt hög nivå där Sverige fortfarande lider svårt av att Miljöpartiet ansvarat för regeringens bostadspolitik.

Nu går vi in i rond tre efter Miljöpartiet inledde sin kris. Inom två veckor skall, enligt statsministern, en regeringsombildning skett. Hur omfattande den kommer att bli finns det inga tecken på. Alla förhandlingar och allt tankearbete, om det ens pågår något i den riktningen, sköts av en extremt liten krets. Stämningen i flera av de olika statsrådskanslierna beskrivs som paranoid klaustrofobi. Även ministrar som Magdalena Andersson, som är en av få som borde sitta kassaskåpssäkert på sin taburett, börjar visa tecken på utmattning. På Utrikesdepartementet pågår, trots att statsministern är i USA, inget egentligt arbete på någon enhet. Alla väntar och på UD ligger omröstningen till platserna i FN:s säkerhetsråd som en tung våt filt över all verksamhet. Den politiska staben uppges ägna huvudsaklig tankemöda åt reträttplatser samt jaga läckorna till bland annat Ledarsidorna.se.

Skulle Sverige ställas utanför säkerhetsrådet faller Margot Wallströms hela utrikespolitiska projekt och vi skulle då finna oss i att sitta både förnedrade och isolerade i en internationell säkerhetspolitisk dialog. Det säkerhetspolitiska samarbete som fanns på tjänstemannanivå och mellan olika myndigheter internationellt har idag dränerats till en rännil under Wallströms ledarskap. Andra länder har helt enkelt inte lust att ha med oss annat i de sammanhang det är omöjligt att lämna oss utanför. Vi bedöms, med all rätt, vara opålitliga. Detta präglar naturligtvis stämningen på UD.

Nu inleds rond tre, regeringsombildningen. I den röda ringhörnan har vi en svag och velig statsminister som gjort oss besvikna tidigare genom att inte ta de chanser som finns att ombilda regeringen. I den gröna ringhörnan ett försvagat Miljöparti med stora interna problem. Dessa två parter har för avsikt att leda landet i någon form av riktning.

Vi övriga sitter på läktaren och äter ännu mer pop-corn i en politisk match som saknar historiskt motstycke. Såväl i tid som i omfattning.