Tillväxt varierar kraftigt med konjunkturer och finanskriser, men historiskt har BNP per capita långsiktigt växt med ungefär två procent per år i västvärlden. En sammanfattningsstudie förklarar ”For nearly 150 years, GDP per person in the U.S. economy has grown at a remarkably steady average rate of around 2 percent per year”.

Så ser den långsiktiga utvecklingen ut även i Sverige och andra västeuropeiska länder, främst på grund av teknologisk utveckling. Mellan 1950-2014 växte BNP per capita med 2.1 procent per år. Utöver detta hade Sverige en befolkningstillväxt på 0.5 procent per år under perioden. Alla siffror i texten är fasta inflationsjusterade priser.

Tredje kvartalet i år växte BNP jämfört med kvartalet innan med 3.4 procent på årsbasis, det vill säga dessa tre månaders tillväxttakt om den skulle fortsätta ett år. Notera distinktionen mellan kvartalstillväxt och tillväxt sedan sista kvartalet: hur snabbt ekonomin växte under september är en seperat sak från hur snabbt ekonomin växte mellan september förra året och september i år. Tillväxten var ovanligt stark med 4.5 procent sista kvartalet 2014. Det innebär att BNP växt med 3.9 procent om man jämför tredje kvartalet i år med tredje kvartalet 2014. Justerad för befolkningstillväxt var siffran 2.8 procent tillväxt i BNP per capita.

Dagens Nyheters chefredaktör Peter Wolodarski skrev nyligen en hårt kritiserat ledare som drar långtgående växlar från dessa siffror.

När BNP används som ett mått på ekonomis välmående justerad det för befolkning. Justeringen är inte så viktigt för länder med stabil befolkning, men Sverige har numera snabb befolkningstillväxt. Att rättvisande siffror på hur välståndet utvecklas över tid kräver befolkningsjustering är självklart. Om Sverige slogs samman med Polen imorgon skulle det nya landet ha mycket högre BNP än dagens Sverige. Men det skulle inte vara ett mer välmående land. Det är därför den som vill mäta en ekonomis välstånd istället använder BNP per capita.

Sverige har snabb befolkningstillväxt på 1.4 procent tredje kvartalet. Justerad för detta växte BNP per capita på årsbasis 1.9 procent tredje kvartalet 2015. Det är en OK siffra, men inte speciellt imponerande. Det ändrar inte att Sverige långsiktigt har upplevt extremt svaga siffror på sistone. Ett sätt att illustrera detta är att redovisa tillväxt i olika perioder:

1950-2015: 2.1 procent per år

1990-2006: 2.1 procent per år

2006-2015: 0.6 procent per år

Jag jämför med 2006 för att det är ett relativt normalt år och början på en mandatperiod. Den rödgröna regeringens budget valde att jämföra med 2007 i stället: ”BNP per capita är ett mått på ekonomisk levnadsstandard som bättre visar hur ökad produktion fördelas per genomsnittlig invånare. Trots en viss återhämtning efter finanskrisen var BNP per capita inte högre 2014 än 2007”

Det är första sjuårsperiod i efterkrigstiden med negativ tillväxt i BNP per capita. När ekonomin är under resursutnyttjande som idag brukar tillväxten vara högre. En tillväxttakt på 1.9 procent är inte speciellt imponerande mot bakgrund av detta. Dessutom är redan dessa mediokra siffror dopade. Asylsökande räknas inte i befolkningsunderlaget innan de fått uppehållstillstånd och folkbokförs. SCB: ”De asylsökande är inte folkbokförda i Sverige och räknas därför inte som invandrade eller tillhörande den svenska folkmängden.”

Fler asylsökande leder till att antal som vistas i Sverige ökar kraftigt, vilket omedelbart leder till mer konsumtion och investeringar i bostäder och annat. Men det tar tid innan dessa räknas in i befolkningsunderlaget som BNP delar på. Utöver befolkningsökning tog Sverige emot ca 44000 asylsökande under tredje kvartalet 2015. Antal som vistas i ett land är inte exakt jämförbar med befolkningsökning, men detta motsvarar på årsbasis en tillväxttakt på 1.8 procent utöver 1.4 procent i vanlig befolkningsökning. Om asylsökande skulle räknas med befolkningen skulle BNP per capita nästan inte växt alls.

DN ledarartikel om BNP är märkligt i flera avseenden. Artikeln bortser ifrån att tillväxten till stor del drivs av ökat belåning. När vi jämför hur stor ekonomin är i dag med hur stor den var förr i tiden bör man tänka på konjunkturcykeln. Därför ska man akta sig för att jämföra dagens ekonomi med nära botten på en lågkonjunktur som 1993. Annars riskerar vi att konstgjort blåsa upp hur pass bra ekonomin gått historiskt sett.

DN sätter inte tillväxtsiffrorna i kontext vare sig när det gäller befolkning eller normal långsiktig tillväxttakt, och verkar inte känna till vad normal tillväxttakt är. Peter Wolodarski skriver exempelvis: ”Om någon på 1990-talet sagt att den svenska ekonomin skulle växa med drygt 50 procent under de kommande två decennierna skulle personen ha avfärdats som verklighetsfrånvänd”

Varför i guds namn skulle ekonomer avfärdats för att säga att BNP per capita framöver skulle växa med historisk norm? Trots att Peter Wolodarski som sagt räknar från botten av en djup lågkonjunktur 1993. De siffror som DN citerar som någon sorts mirakel är strax under Sveriges historiska snitt, och är med andra ord inte särskilt imponerande

Detta påpekas även av Fredrik Johanssons utmärkta ledare i SVD:

”I en lätt föreläsande ton förklarar Wolodarski för sina läsare att Sverige minsann haft god tillväxt sedan 1990-talets mitt och att det skulle vara en stor överraskning för dem som var med då. ”Om någon sagt att den svenska ekonomin skulle växa med drygt 50 procent under de kommande två decennierna skulle personen ha avfärdats som verklighetsfrånvänd.” Really? 50 procent tillväxt på tjugotvå år är knappt 1,9 procents ekonomisk tillväxt per år. Med blicken mot historien är det naturligtvis helt fel att påstå att en sådan tillväxttakt skulle vara ”verklighetsfrånvänd.” Tillväxten i svensk ekonomi har inte varit jämn sedan 1970, men den har i snitt uppgått till drygt två procent av BNP.“