Aftonbladets kulturskribent Jack Hildén skrev i förra veckan om sin resa till Västerbotten i texten missanpassad i missenträsk. Det var ingen hejd på hur hemskt det var, tåget gick till fel station, hans snöskottning fungerade inte, han gick vilse på gården och hörde inte vad någon sa. Han lyckas närmast beskriva dessa tillkortakommanden och sitt eget totala ointresse som en följd av den norrländska ort han åkt till.

Han valde själv att åka, men söker beundran för sin färd som om han ägnat fyra månader i Liberia för att bekämpa ebola.



Han är tyvärr inte ensam. I SVT:s Uppdrag granskning möter vi ungdomar i Grums som tagit droger och förlorat tron på framtiden. SVT bemödar sig inte mer, utan konstaterar att Sveriges landsbygd, avfolkningskommuner, glesbygd – det finns många namn på de ställen i landet som har en sak gemensam: att folk flyttar därifrån och framför allt den yngre generationen. SVT:s stora satsning, #ettsverige, som tyvärr mest handlade om att styckvis beskriva små delar av landsbygden i mörka färger avslutades under onsdagen (5/5) med en debatt. När SVT gör reklam för debatten görs det med ett konstaterande Sveriges landsbygd håller på att dö.

Problemet är att denna safarijournalistik från elitmedia skapar en snuttifiering av vad svensk landsbygd är, som i själva verket bidrar till den negativa utvecklingen.

För i förlängningen riskerar landsbygdens självbild monteras ner på samma sätt som när en mobbare säger att någon är ful och dum så många gånger att personen tillslut börjar tro på det.



Så därför. Landsbygden, jag vill säga att du är fantastisk. Inget ont om Stockholm, men Sverige utanför tullarna har så mycket mer att erbjuda än ni Jack Hildenare någonsin kommer kunna ta in.

Visst har vi en massa utmaningar. Vissa av dem delar vi med hela övriga landet. Som jobben. Vissa har bara delar av landsbygden. Som att många delar av landsbygden brottas med befolkningsutvecklingen, för att kunna ha människor i arbetsför ålder så att skatteintäkterna kan trygga välfärden. Som en vikande servicegrad. Som att vi behöver fungerande internet och vägar som håller. Som regler som försvårar för oss att använda vår fantastiska boendemiljö och att banker inte upplever trygghet i att låna ut pengar till att bygga eller renovera husen.

Men vi har också lösningarna runtomkring oss. En befolkning, beredda att hugga i för att orten ska utvecklas.



Basen för Sveriges exportindustri, skogen och malmen, är beroende av att hela landet utvecklas. Vi har enorma förutsättningar att utveckla besöksnäringen. Grunden för Sveriges miljövänliga energi finns på landsbygden. Här finns alla hårt slitande producenter av den svenska, närodlade, maten. Vi har en befolkning som startar fler företag än människor i stan och som helt ideellt tar hand om så många saker; föreningsliv, samlingslokaler, byalag, vägföreningar, startar skolor och förskolor när kommunen lägger ner dem. Tillsammans med vår fantastiska boendemiljö är det ni som gör landsbygden till vad den är, varje dag.

Det landsbygden behöver är inte allmosor utdelade av människor som inte satt sin fot här.

Utan likvärdiga förutsättningar att fortsätta bygga på den entreprenörsanda och de konkurrensfördelar som vi har.

Det finns absolut ingen anledning att sopa landsbygdens utmaningar under mattan. De behöver mötas, beskrivas och hanteras. Och för sitt försök ska medierna ha heder. Men en sak är säker: Landsbygden utvecklas inte av riksmedias beskrivning av något som redan är döende eller av att kulturskribenter med risk för sitt eget liv åker till Västerbotten, trots att de saknar förmåga att skotta en vanlig gårdsplan eller boka en tågbiljett.

Magnus Demervall

Krönikör, liberal debattör och företagare med bas på landsbygden i Hälsingland