Det dödliga våldet i förorterna fortsätter att normaliseras. Polisen klarar inte av att bekämpa de kriminella gängen, vars viktigaste verksamhet är narkotikahandel. Det är dags för Sverige att tillämpa den enda långsiktiga lösningen på problemet – legalisering av cannabis.

Telefonen plingar till. En pushnotis från Expressen – en man har blivit knivhuggen i Tensta, utanför Stockholm. Ett våldsdåd som för bara några år sedan hade potentialen att bli en riksnyhet. Nu rycker jag bara på axlarna och stoppar ner telefonen i fickan. För ärligt talat, sådana händelser har numera förlorat sitt nyhetsvärde. De inträffar alldeles för ofta.

Våldet i förorterna har inte tagit sommaruppehåll. I princip var och varannan dag nås vi av nyheter om skjutningar, knivattacker och handgranater. En cirkel av våld som den utarmade polisen har svårt att stoppa och som knappast förbättrar Sveriges anseende i statistiken. Det är tio gånger vanligare med dödsskjutningar bland unga män i Sverige än i Tyskland och antalet granatattacker är extremt för ett land som inte befinner sig i krig.

Motorn i våldets maskineri stavas narkotika och främst cannabis. Våldsdåden begås som bekant inte av villasvenssons på grund av ett överklagat bygglov, utan av kriminella gäng och organisationer, för vilka det rör sig om affärsuppgörelser. Oftast handlar det om miljonbelopp.

De som hyser förkärlek för förmynderi tenderar i sådana sammanhang att ta tillfället i akt och kräva ännu hårdare samhälleliga krafttag mot droger. Personalen på fritidsgårdarna ska gå utbildningar, präktiga informationsblad ska skickas ut till alla brevlådor och staten ska tillsätta resurser som inte finns. Problemet är att det aldrig har hjälpt och aldrig kommer att hjälpa.

Utöver det tvingas polisen att lägga ett stort antal arbetstimmar på narkotikarelaterade brott, i stället för att prioritera brott som mord och våldtäkter.

Trots att staten gör allt i sin makt för att stoppa narkotikan, fortsätter folk att bruka. Men eftersom droger inte går att införskaffa på lagligt vis, vänder de sig till den svarta marknaden. Detta skapar incitament för de kriminella gängen att fortsätta sin verksamhet, som i sin tur föder våldet.

Det är dags att inse att det enda sättet att klämma till den kriminella verksamheten för gott är genom legalisering. Genom att skapa en vit marknad för narkotikan, slipper brukare vända sig till kriminella gäng, som i sin tur förlorar sina kunder och därmed sin inkomst. På lång sikt kommer de tvingas att dra sig tillbaka.

Legaliseringen kommer även att leda till, förutom ett lite friare samhälle, att de begränsade polisresurserna äntligen kan läggas där de behövs, nämligen till att lösa brott. Sedan 1990-talet har staten kastat pengar på polisen i syfte att bekämpa narkotika. Resultatet? Antalet brukare har ökat stadigt, likaså antalet missbrukare. Utöver det tvingas polisen att lägga ett stort antal arbetstimmar på narkotikarelaterade brott, i stället för att prioritera brott som mord och våldtäkter. Legaliseringen avlastar polisens verksamhet och är den enda långsiktiga lösningen på problemet med gängvåld.

I många andra OECD-länder, däribland vår granne Danmark, har synen på narkotika successivt förändrats och kraven på liberalisering ökat. Makthavare har börjat inse att förbud är sällan lösningen på problemet. Därmed är det hög tid för det annars så progressiva Sverige att anamma en progressiv drogpolitik. Åtminstone för att slippa gängkrigen.