Vintern har kommit tidigare än vanligt till Kiruna i år. I vardagsrummet i radhuset på Lombolo sitter Kristina och Göran Markström. På bordet ligger flera fotoalbum uppslagna med familjebilder från en annan tid. Från tiden innan allting slogs i bitar.

Det har knappt gått ett och halvt år se­dan deras dotter Julia Markström förlo­rade livet på sin arbetsplats. Den 27 juli 2018 föll hon plötsligt handlöst genom det sönderrostade gallergolvet på kulsin­terverket i Svappavaara. När olyckan in­träffade arbetade Julia Markström i en anläggning som av LKAB ansågs vara säker, men i efterhand har det uppdagats att åtskilliga tillbudsrapporter skrivits gällande de kraftiga rostangreppen i kulsinterverket.

Kristina Markström öppnar datorn och visar mig ett fyra minuter långt bildspel som tillägnats Julia på youtube. Ted Gärdestads röst fyller rummet och han sjunger ”Jag vet en vän”. Bilder av Julia tonas in på en stjärnhimmel.

I själva verket var bildspelet tänkt att visas på LKAB:s personalfest, som hölls kort efter olyckan. Det var viktigt för fa­miljen Markström att Julia skulle hedras och den kollek­tiva minnesstunden skulle göra det lättare för familjen att närvara på festen. De hade haft kontakt med LKAB och upp­levde att de varit överens om detta. Men endast en vecka innan personalfesten fick de information om att visningen av bild­spelet ställts in. Istället höll LKAB:s vd Jan Moström ett kort tal i vilket han nämnde Julia och därefter fick familjen under hela kvällen ta emot kondoleanser från festdeltagare i den stimmiga miljön.