Nej, något tydligt beslut om att fördela flyktingar mer solidariskt mellan EU-länderna blev det inte på måndagskvällen. EU:s migrationsministrar sa sig visserligen vara villiga att fördela 120 000 flyktingar mellan sig. Men de verkligt svåra frågorna, hur fördelningen ska gå till och om den ska vara frivillig eller inte, sköts på framtiden.

Icke-beslutet kom efter ett par veckor med tvära kast i migrationspolitiken. Först deklarerade Tyskland att man skulle sluta skicka tillbaka syriska flyktingar till första asylland inom EU. När fler flyktingar snabbt började anlända till Tyskland sa förbundskansler Angela Merkel övertygande: "Vi klarar det här!"

Men de tyska myndigheterna togs uppenbarligen på sängen av den stora flyktingströmmen, som förstärktes av Merkels ord. Efter att delstaterna skickat nödrop om överfulla tältläger drog förbundskanslern på söndagen i nödbromsen. Tyskland återinförde sina gränskontroller, med det uttalade syftet att minska antalet flyktingar.

Angela Merkel har hyllats som en hjälte för sitt ledarskap – åtminstone fram till helgens u-sväng. Men med sina tvära kast har hon förvärrat den politiska krisen inom EU.

Beslutet att tillfälligt strunta i Dublinförordningen, som tog grannländerna på sängen, ledde till ökat tryck mot Ungerns gräns. När Tyskland nu lika abrupt försöker minska flyktingströmmen får det också följdeffekter.

Österrike och Slovakien aviserade snabbt att även de återupprättar gränskontrollerna. Flera andra länder hotar att göra samma sak. Därmed skakar EU-samarbetet i sina grundvalar. Den fria rörligheten är ett av unionens fundament.

Angela Merkel och Stefan Löfven har lagt mycket tid och kraft på att försöka åstadkomma en jämnare fördelning av flyktingar inom unionen. Men det förslag som nu ligger på bordet kan bara påverka på marginalen. De 120 000 flyktingar som nu diskuteras är inte mycket mer än vad Tyskland självt tagit emot under de få veckor man åsidosatt Dublinförordningen.

Inget görs åt grundproblemet med EU:s asylpolitik: den avgrundsdjupa klyftan mellan retorik och praktik. EU-länderna säger sig ge skydd till alla människor med flyktingskäl. Men samtidigt gör unionen allt i sin makt för att stoppa människor från att komma hit. Symptomatiskt nog talar till och med EU:s stora flyktingländer, Tyskland och Sverige, om att EU:s yttre gräns måste förstärkas ytterligare.

Det är en grym ironi att de senaste veckornas stora debatt om flyktingströmmen till Europa startade när bilden på den drunknade treåringen Alan spreds över världen.

För sorgligt nog tycks den största effekten av Angela Merkels storsinta gest ha blivit att än fler människor gett sig ut på de livsfarliga vattnen mellan Turkiet och Grekland.

Läs också:

Hans Rosling slirar om flyktingkrisen

Följ Expressen Ledare på Facebook för tips om fler ledare och krönikor.