Erikslund. Det är tidig förmiddag och soligt ute.

Där vägen kröker sig bakom shoppingcentret står sex bilar, en vit husvagn och några skåpbilar parkerade.

Plaststolar och campingbord finns mellan fordonen. I bakgrunden hänger tvätt och torkar i solen på linor uppspända i skogsbrynet.

Här bor Alexander Ion och ett 20-tal andra rumäner sedan en månad tillbaka. Han tar oss med till en av bilarna där några filtar ligger utbredda i det nedfällda baksätet.

– Här sover vi som sardiner. Sedan åker vi och tigger och pantar, säger han och viftar med en tom petflaska.

Översvämningarna i Rumänien i höstas förstörde hans hus. Det samma gäller för de andra som sover här.

– Vi är här för att tigga och försörja oss. Jag har fyra barn där hemma och måste försörja dem och de gamla som är kvar i Rumänien.

Varför bor ni just här?

– Det är insynsskyddat. Vi vill inte störa någon.

– Vi är rädda att leva ensamma. Man vet inte vem som kommer om man står någonstans med bara en bil.

En kvinna som heter Ana-Maria Bluj kommer fram. Hon har varit på sjukhuset dagen innan och fått reda på att hon är gravid. Nu skulle hon behöva fler undersökningar men har inga pengar.

– Jag har inget EU-kort och då kostar det mycket. Skulle det inte kunna finnas en gratis doktor att gå till?

På ett campingkök kan de värma mat och de tvättar sig i skogen. Där har de också grävt en grop som toalett.

Kommunen har de senaste månaderna fått in samtal om illegal camping och nedskräpning på flera platser.

Kommunen ska ta fram en strategi kring de utsatta EU-medborgarna. Dels hur man ska hjälpa dem på lång sikt och dels frågan kring illegala bosättningar.

– Samma regler gäller för alla. Man får bo på avsedda platser som campingar och hotell. Med allemansrätten kan man utnyttja mark någon natt, men när det blir mer, hur ska vi agera då? Vi behöver riktlinjer för hur vi ska agera, säger Ami Netzler, ansvarig för strategin.

Ett förslag ska vara färdigt i höst. Om Alexander Ion och de andra är kvar då vet de inte.

– Men vi medför inga problem. Vi gör rent efter oss. Vi tar soporna och slänger.

Polisen har varit där och antecknat bilarnas registreringsskyltar. Några reaktioner från allmänheten har de inte fått. En man kom förbi en dag och lämnade husvagnen. De hoppas att fler ska vara lika vänliga.

En kvinna säger att det räcker nu. De måste jobba. Strax därpå rullar skåpbilarna och de flesta andra bilarna iväg. Endast husvagnen och ett fåtal bilar står kvar. Men till kvällen tänker de återvända.