DEBATT | REGERINGSBILDNINGEN. Den politiker som figurerat mest och skrikit högst i höstens regeringskaos är Centerledaren Annie Lööf. Hennes enmansshower har varit häpnadsväckande och plågsamma, särskilt med tanke på att hennes parti bara fick 8,6 procent av rösterna i valet.

Trots detta har C fått förmånen att spela en nyckelroll i regeringsförhandlingarna. Med sina 31 mandat i riksdagen har Centerns röster varit avgörande för att få till ett regeringssamarbete över blockgränsen med S och MP.

När Stefan Löfven på fredagsmorgonen för andra gången röstades ner som statsminister av riksdagen var han inte ens närvarande själv. Han befann sig på EU-toppmöte i Bryssel, vilket visar att statsministeromröstningarna inte är något annat än ett spel för galleriet. Men det är Annie Lööfs roll i den här politiska farsen som är mest relevant att lyfta fram.

Det hon säger krockar med verkligheten

Annie Lööf har på de mest uppseendeväckande sätt lyft fram sig själv som frälsaren i nöden, som räddare av ett Sverige i politisk kris. När man hör henne tala får man intrycket att hon är landets obestridliga ledare. Gång på gång, inte minst under appellerna i samband med fredagens statsministeromröstning, har hon framhållit hur oerhört hårt hon dag och natt har slitit för att ge Sverige en ny regering. Men beskrivningen av hennes egen centrala roll i regeringsförhandlingarna har hela tiden frontalkrockat med hennes verkliga handlingar.

LÄS MER: Missnöjespolitikerna Lööf och Björklund använder härskarteknik mot folket

Hon har haft mage att rösta ner alla de statsministerkandidater som talmannen har lagt fram. På fredagsmorgonen röstade hon ner Löfven. För några veckor sen röstade hon ner sin allianskamrat Ulf Kristersson som statsminister.

Att C med 8,6 procent av rösterna skulle få statsministerposten är lika befängt som att göra Isabella Lövin till statsminister i en S-MP-koalition.

Därefter deltog hon i några slags låtsasförhandlingar med S, L och MP i det påstådda syftet att få fram ett handlingskraftigt regeringsunderlag över blockgränserna – men eftersom hennes krav på Löfven var ultimativa och bara kunde accepteras i sin helhet, så var det enkelt för henne att bildligt talat hälla en spann iskallt vatten över Löfven och förklara att det inte kunde bli något samarbete.

S hade nämligen inte gått med på att driva tillräckligt mycket C-politik. (Socialdemokraterna har ju sina egna väljare att tänka på också).

Menade aldrig allvar med S-förhandlingen

Dessutom hade Löfven inte tillmötesgått Lööfs krav att kapa alla band med Vänsterpartiet. Detta trots att Lööf mycket väl vet att det inte kan bli något regeringssamarbete över blockgränsen om inte även V är med som aktivt eller passivt stödparti. Bara detta visar att Lööf aldrig menade allvar med förhandlingarna med Löfven.

LÄS MER: Centerns inställning till anhöriginvandring är naiv och djupt oroande

Ändå har Annie Lööf varit den som talat högst och mest salvelsefullt om kompromisser och konstruktivt samarbete men uppenbarligen är det de andra partierna som ska kompromissa, inte C.

Ingen förstår vad hon är ute efter

Hon har inte bara skrikit högst av alla. Hon har också slagit världsrekord i konsten att säga nej till allt som kommit i hennes väg. I sin okuvliga strävan att spela första fiolen i det svenska politiska höstdramat har hon använt alla medel som stått till buds för att kränka både sina politiska motståndare och sina Alliansvänner. Ingen har förstått vad hon har varit ute efter.

Med det minsta uns av samarbetsvilja och respekt för demokratin så hade en regering kunnat komma till stånd för länge sen.

Frågan är om inte detta manövrerande från Lööfs sida syftat till att i finalen själv bli utsedd till statsminister, något som faller på sin egen orimlighet. Att C med 8,6 procent av rösterna skulle få statsministerposten är lika befängt som att göra Isabella Lövin till statsminister i en S-MP-koalition. Vilka andra partier skulle rösta fram Annie Lööf? Hon har förödmjukat både Ulf Kristersson, Ebba Busch Thor, Jonas Sjöstedt och inte minst Stefan Löfven. Och några röster från SD vill hon inte ha.

LÄS MER: Statsvetaren Leif Lewin: Dumdristiga partiledare har låtit parlamentarismen gå i baklås

Det är en fars vi beskådar

När man lyssnar på Annie Lööfs retorik får man intrycket att hon tror att valrörelsen fortfarande pågår. Annie, valrörelsen slutade den 9 september! Hela den här farsen ger underbetyg åt de politiska partierna men är framför allt ett hån mot väljarna. Visst har det parlamentariska läget med tre politiska block gjort det svårt att hitta en regeringskonstellation som kan tolereras av riksdagen men med det minsta uns av samarbetsvilja, ansvarskänsla för landet och respekt för demokratin så hade en regering kunnat komma till stånd för länge sen.

Men den viljan har inte funnits och i detta förödmjukande politiska taskspel har Annie Lööf innehaft den självpåtagna huvudrollen. Hon har visat att hon är politiskt ohederlig.

Av Elisabet Höglund

Journalist, författare och bloggare