Att förhandlingarna om Försvaret är Decemberöverenskommelsens första stora lackmustest har den här ledarsidan påpekat tidigare och att det skulle kärva betänkligt stod klart med Regeringens världsfrånvända spelöppning om i praktiken bara 4,2 miljarder (6,2 miljarder formellt sett men sen gör hyreshöjningar och höjda arbetsgivaravgifter sitt vilket blir ca två miljarder mindre) i extra anslag på fem år när Försvarsmakten flaggat för att 17,5 miljarder behövs för att få ett dåligt och i praktiken redan överspelat försvarsbeslut för en fredligare tid i hamn. Det är Sveriges största partier inte i närheten av att vilja finansiera.

Att läget för Försvarsmakten är prekärt är ingen hemlighet. Officerstidningens senaste nummer skriver om att Försvarsmakten bara kan utrusta hälften av bataljonerna (vilket uppmärksammats av författaren och bloggaren Lars Wilderäng). Å andra sidan har Försvaret misslyckats med personalförsörjningen så det går nog på ett ut.

I förhandlingarna angav Nya Moderaterna en nivå som var betydligt lägre än vad både Försvarsmakt men framför allt världsläget kräver. Budet låg närmare Regeringens än vad Folkpartiet ville se. I praktiken kvaddade det här Alliansens linje redan innan förhandlingarna kom igång.

Folkpartiet lade upp ribban på nivåer som Försvarsmakten äskat, och med tanke på det värsta säkerhetspolitiska läget sedan Kalla Krigets dagar borde det ha varit golvet i diskussionerna och inte ett ouppnåeligt tak. Centerpartiet och Kristdemokraterna har inte angett några nivåer utan har mer försökt ha fokus på att behålla Alliansenigheten mellan Moderaternas källare och Folkpartiets golv.

Budskapet att SÄPO två år i rad har konstaterat att främmande makts agenter gör krigsförberedelser på svensk mark, konstaterad ubåtskränkning och kärnvapenövningar mot Sverige har inte på allvar sjunkit in varken hos Regeringen eller Moderaterna.

Folkpartiet som tidigare betett sig märkligt solospelande i flera frågor, vilket retat allianskamrater, gör dock i försvarsfrågan rätt. Att gå med på en dålig försvarsuppgörelse med regeringen i Decemberöverenskommelsens namn kan vara direkt förödande för vår demokrati om säkerhetsläget försämras ytterligare med svenska konsekvenser. Utanför förhandlingarna står Sverigedemokraterna som lovar mycket mer pengar till försvaret. Att partiet just nu håller på att rensa ut sin Rysslandsursäktande falang men också är emot kollektiva säkerhetslösningar som EU och Nato är en annan historia. Om läget försämras behövs det anständiga politiska alternativ som med trovärdighet kan säga att man tog läget på allvar.

Det finns nu ett par olika scenarior:

1) Övriga allianspartier gör upp med regeringen på en nivå som rimligtvis hamnar mellan regeringens och Moderaternas.

2) Regeringen misslyckas med att nå en blocköverskridande överenskommelse vilket kommer att tolkas som ett svaghetstecken i omvärlden.

3) Det tredje alternativet är att även Centerpartiet och Kristdemokraterna lämnar förhandlingarna och lämnar Moderaterna att göra upp med regeringen. Moderaterna har ju inte visat att man på allvar har en annan syn på försvarsfrågorna än Miljöpartiet och Socialdemokraterna vilket gör det mest rimligt att de får bära ansvaret för det som nu sker. Det finns ingen anledning för Kristdemokraternas Mikael Oscarsson och Centerpartiets Daniel Bäckström att följa med på den resan mot farliga vatten.

Decemberöverenskommelsen handlade om en samsyn och vilja att ta ansvar för Sverige i ett svårt parlamentariskt läge. Här har nu framför allt Socialdemokraterna och Miljöpartiet ensidigt visat en bristande förmåga att ta det ansvar som det allvarsamma läget kräver vilket i praktiken kan likställas med en dödförklaring av Decemberöverenskommelsen. Ansvaret vilar tungt på trion statsminister Stefan Löfven (S), Magdalena Andersson (S) och vice statsminister Åsa Romson (MP). I den bästa av världar fungerar Folkpartiets avhopp som en väckarklocka och regeringen höjer sitt bud kraftigt. Men med tanke på prestigelåsningen från Finansdepartementet och Miljöpartiets hållning samt att Vänsterpartiet ska kunna godkänna budgeten lär inte det ske.

En bred men dålig försvarsuppgörelse är sämre för Sverige än att visa på allvaret genom att avstå från att medverka till något som framtidens historiker kan fälla historiskt hård dom över. Det visar Folkpartiets besked idag.