Liisa Hanén tuli Fuengirolaan marraskuuta pakoon. Nyt hän pyörittää joogayritystä Los Bolichesin suomalaiskeskittymässä.

Liisa Hanén tuli Fuengirolaan marraskuuta pakoon. Nyt hän pyörittää joogayritystä Los Bolichesin suomalaiskeskittymässä. Elena Guillén

Yhä useampi suomalainen tulee Fuengirolaan töihin tai etätöihin. Lapsiperheitä on niin paljon, että koulu natisee liitoksissaan.

FUENGIROLA – Kuvittelin itseni Italiaan tai oikeastaan mihin tahansa muualle kuin Fuengirolaan, nauraa Liisa Hanén.

Hanén on juuri lopettanut yksityistunnin joogastudiollaan kivenheiton päästä merestä. Nyt hänellä on hetki aikaa lenkittää koiraa ja kertoa elämästä Espanjan Aurinkorannikolla.

Maantien varresta löytynyt sekarotuinen Lipton-koira haukahtaa tyytyväisenä, kun se pääsee juoksemaan rannalle.

– Yrittäjän elämä ei ole täällä yhtään sen helpompaa kuin Suomessa, vaikka aurinko paistaa. Byrokratiaa on enemmän, ja käytännössä olen aina töissä, Hanén selittää Liptonin hyppiessä vieressä.

Joogastudio on kuitenkin menestynyt. Hanénilla on 20 työntekijää. Yrityksen tiloissa tehdään myös hierontoja.

– Ihmiset, suomalaiset mukaan lukien, ovat koko ajan kiinnostuneempia hyvinvoinnistaan, Hanén summaa.

Tätä on nykytodellisuus suomalaisyhteisöstään tunnetussa Fuengirolassa, joka tuo yhä monille mielikuvan viinanhuuruisesta Suomi-paratiisista. Sellaisesta, jossa syödään lihapullia sukat sandaaleissa.

Fuengirolan imagonmuutos näkyy myös sosiaalisessa mediassa. Lukuisat suositut suomalaisbloggaajat (siirryt toiseen palveluun) ovat kirjoittaneet siitä (siirryt toiseen palveluun), kuinka Fuengirola "ei ollutkaan niin kamala".

Los Bolichesin kaupunginosan rantakadulla on lokakuun lopussa ruuhkaista. Lähes joka toinen vastaantulija tuntuu puhuvan suomea.

Syksy tuo Aurinkorannikolle muuttolinnuiksi kutsutut suomalaiset, jotka asuvat Espanjassa talvikauden.

Arvioiden mukaan Aurinkorannikolla asuu talvikuukausina jopa 20 000–30 000 suomalaista. Tarkkaa lukua on mahdoton tietää, sillä kaikki eivät siirrä kirjojaan Espanjaan. Fuengirolasta puhutaan kuitenkin Euroopan suurimpana ulkosuomalaiskaupunkina.

Aurinko hellii Fuengirolan asukkaita ympäri vuoden. Lähes seitsemän kilometriä pitkällä rantakadulla riittää kävelijöitä. Elena Guillén

Tulimme mieheni kanssa Fuengirolaan pitkin hampain, mutta jo kahden päivän jälkeen tiesin, että tänne haluan yritykseni perustaa. Liisa Hanén

Liisa Hanénin toi Aurinkorannikolle hieman yli kolme vuotta sitten äkkilähtö.

– Halusimme mieheni kanssa pois Suomen harmaasta marraskuusta ja katsoimme matkatarjontaa. Jäljellä olevat vaihtoehdot olivat huonoja ja niitä oli kaksi: Rodos ja Fuengirola, hän kertoo.

Pariskunta päätyi Fuengirolaan, koska tarjolla oli parempi hotelli.

Pitkään Lontoossa yleisradioyhtiö BBC:n palkkalistoilla työskennellyt Hanén oli muuttanut Suomeen ja aloittanut työt päätoimisena joogaopettajana. Suomessa asuminen ei kuitenkaan enää tuntunut hyvältä, ja haaveissa siinsi oma joogastudio ulkomailla.

– Tulimme mieheni kanssa Fuengirolaan pitkin hampain, mutta jo kahden päivän jälkeen tiesin, että tänne haluan yritykseni perustaa, Hanén sanoo.

Liiketila löytyi nopeasti suomalaisten Junakaduksi ristimältä tieltä. Jo muutaman kuukauden päästä Liisa Hanén muutti Fuengirolaan pysyvästi.

Hanén on yksi Junakadun kymmenistä suomalaisyrittäjistä. Naapurissa sijaitsee suomalaisia elintarvikkeita myyvä kauppa, joka kyltissä mainostetaan ryynimakkaraa. Kadun varrella voi myös ostaa korvapuusteja tai käydä kasvohoidossa selvällä suomen kielellä.

Marraskuussa Aurinkorannikolle saapui myös Hannu Hallamaa. Vuosi tosin oli 1947.

Hallamaan perheen toi Espanjaan pako toisen maailmansodan jälkeisestä Suomesta. Hallamaan isä Reino Hallamaa oli eversti ja Suomen radiotiedustelun perustaja. Sodan jälkeen Hallamaan perhe päätyi Ranskan kautta Espanjaan, jonka oikeistodiktaattori Francisco Franco oli avannut rajan kommunismia pakeneville.

Hannu Hallamaan lapsuudenperhe Marbellan rannalla. Hannu Hallamaan kotialbumi

Etelä-Espanjan Aurinkorannikolle Hallamaan perhe päätyi samasta syystä kuin moni tänäkin päivänä.

– Isälleni kerrottiin, että Málagassa oli Euroopan paras ilmasto. Sairaan ja sotatraumoista kärsineen miehen korvaan se kuulosti hyvältä, Hannu Hallamaa kertoo.

Hän oli tuolloin vasta kaksivuotias, ja Fuengirola oli vielä piskuinen kalastajakylä.

– Paikalliset asukkaat eivät olleet tottuneet pellavapäisiin suomalaisiin, Hallamaa sanoo ja näyttää mustavalkoista kuvaa, jossa espanjalaislapset ihmettelevät aidan raosta pikku-Hallamaan tukkaa.

– Meidän tietääksemme rannikolla ei ollut tuolloin muita suomalaisia, joskin muutamia englantilaisia, ranskalaisia ja saksalaisia.

Hallamaan perheellä oli neilikkatila Churrianassa Málagan lentokentän lähellä. Hannu Hallamaan kotialbumi

Koska ei muuta kehumisen aihetta ole, kehun olevani Aurinkorannikolla pisimpään asunut elossa oleva suomalainen. Hannu Hallamaa

Aluksi perhe asettui Marbellaan. Siellä he asuivat talossa, joka oli niin kylmä, että perhe muutti Torremolinosiin.

Torremolinosista perhe siirtyi lentokentän lähelle Churriaanaan ja sieltä Fuengirolaan 70-luvun lopussa.

Reino Hallamaa tunnettiin Espanjassa nimellä Ricardo Palma. Hänen poikansa taas on ollut vuodesta 1975 Enrique.

– Silloin sain Espanjan kansalaisuuden. Nimi sopii paremmin espanjalaisten suuhun kuin Hannu, Hallamaa nauraa.

Nyt 73-vuotias Hallamaa on kasvanut Aurinkorannikolla lähes kirjaimellisesti vauvasta vaariksi. Aurinkorannikon suomalaiset kutsuvat häntä suomalaisyhteisön isoisäksi.

– Koska ei muuta kehumisen aihetta ole, kehun olevani Aurinkorannikolla pisimpään asunut elossa oleva suomalainen.

Uteliaat espanjalaislapset ihmettelevät pellavapäistä Hannu Hallamaata. Hannu Hallamaan kotialbumi

Hallamaan perhe on ollut myös näkyvä osa alueen muutosta. Kun Hannu Hallamaa muutti 70-luvulla Fuengirolaan, rantakatu oli juuri rakennettu. Ennen paikalla oli ainoastaan rantaviivaa ja kalastajien torppia.

Reino Hallamaa perusti Espanjaan rakennusliikkeen, ja poika on ollut pystyttämässä Aurinkorannikolle satoja taloja.

– Tuo on niistä yksi, Hallamaa sanoo ja osoittaa keltaista kerrostaloa, joka kohoaa vastapäätä suomalaista ostoskeskusta Centro Finlandiaa.

Nykyään Fuengirolan ranta on täyteen rakennettu. Suurin osa taloista on korkeita kerrostaloja tai hotelleja. Kaupungissa asuu yli 130 maan kansalaisia.

Hannu Hallamaa on rakennuttanut Fuengirolaan lukuisia kerrostaloja. Yksi niistä on Los Bolichesissa Centro Finlandiaa vastapäätä. Elena Guillén

Talojen lisäksi Hannu Hallamaa on ollut mukana rakentamassa Fuengirolan suomalaista yhdistystoimintaa ja perustamassa paikallista Lions Clubia.

– Suomalaiset ovat olleet kovia riitelemään. Kun jonkun yhdistyksen jäsenet ovat riitautuneet, he ovat yleensä perustaneet uuden. Siksi tänne on vuosien saatossa syntynyt aktiivinen yhdistyskenttä, Hallamaa selittää.

Hallamaa itse kokee olevansa sekä suomalainen että espanjalainen. Aurinkorannikolla hän on tiivis osa suomalaisyhteisöä. Sen huomaa Centro Finlandian ravintolassa, jossa Hallamaa joutuu vähän väliä kääntymään tervehtiäkseen ihmisiä.

Ravintolan asiakkaista suuri osa on lapsiperheitä. Yhä useammat tulevat Fuengirolaan töihin tai etätöihin.

Pellemaskiin pukeutunut oppilas kurkistaa koulun muurien yli. Alakerrassa on meneillään disko.

Aurinkorannikon suomalaisessa koulussa valmistaudutaan lokakuisena tiistaina halloween-juhliin.

Koulu sijaitsee Los Pacosin kaupunginosassa, joka on Fuengirolan kenties suurin suomalaiskeskittymä. Sen rakentamisen aloitti suomalainen Teuvo Hakulinen 60-luvun lopulla. Aiemmin alueella oli Hannu Hallamaan mukaan ainoastaan "vuohia ja vuoria".

Hakulinen rakennutti Los Pacosiin satoja taloja. Niissä asuu edelleen enimmäkseen suomalaisia. Moni on rakentanut talonsa yhteyteen uima-altaan lisäksi saunan. Suomea puhutaan kaikkialla, ja monien espanjalaistenkin ravintoloiden ruokalistat on käännetty suomeksi.

Suomalaisen koulun ylpeyden aihe on kattava kirjasto. Elena Guillén

Koulussa Suomesta muistuttaa jääkiekkomaajoukkueen seinälle nostettu pelipaita. Koulun ylpeys on myös kirjasto, josta voi lainata suomalaisia kirjoja.

Täällä näkyy konkreettisesti se, että Aurinkorannikolle muuttavien lapsiperheiden määrä on jatkuvassa nousussa.

– Kun tulin Aurinkorannikolle vuonna 2006, oppilaita oli noin 180. Tänä vuonna heitä on 400, kertoo koulun kannatusyhdistyksen puheenjohtaja Hilkka Asteljoki.

Tulijoita kouluun olisi enemmänkin. Sata lasta jäi tänä vuonna ilman koulupaikkaa. Heille vaihtoehtona on joko espanjalainen tai kansainvälinen koulu. Lisäksi alueella toimii nykyään suomalainen kotikoulu.

Moni haluaa kuitenkin nimenomaan Colegio Finlandésiin eli Aurinkorannikon suomalaiseen kouluun, koska se mahdollistaa suomalaisen opetussuunnitelman seuraamisen.

Hilkka Asteljoki esittelee suomalaisen koulun seinällä olevaa Suomen jääkiekkomaajoukkueen pelipaitaa. Elena Guillén

Koulun laajentamista suunnitellaan, mutta tonttia tai rahoitusta sille ei vielä ole. Hilkka Asteljoki kiipeää koulurakennuksen toiseen kerrokseen ja osoittaa toiselle puolelle tietä pystytettyä puutaloa.

– Kokeilimme suomalaisista puurakentamista Espanjassa ja rakensimme pienen laajennusosan, jonne saatiin muutama luokkahuone lisää, hän kertoo.

Aurinkorannikon suomalainen koulu on Espanjassa ainoa, jolla on opetuksen järjestämislupa ja todistuksenanto-oikeus. Koulun opetuksella on alueella hyvä maine, ja se saa virallisena yksityiskouluna Suomen valtiolta avustusta.

Oppilaaksi hyväksytään vain sellaisia lapsia, joilla on koko lukuvuoden kestävä, väestörekisteriotteen mukainen kotikunta. Aurinkorannikolla on kuitenkin yleinen käsitys, että sääntöä kierretään siirtämällä pysyvästi Espanjassa asuvia lapsia kirjoille Suomeen.

Hilkka Asteljoki ei halua ottaa asiaan kantaa mutta toivoisi sääntöjen muuttuvan, koska tulijoita riittää. Myös espanjalaiset ovat koulusta kiinnostuneita, sillä suomalaisen opetuksen maine on kiirinyt heidänkin korviinsa.

– Mielestäni opiskeluoikeus pitäisi antaa Aurinkorannikolla pysyvästi asuville. Toivoisin myös jonkinlaista kiintiötä espanjalaisille oppilaille, hän sanoo.

Suomalaisen koulun ylätasanteelta avautuu näkymä yli Los Pacosin kaupunginosan. Elena Guillén

Yhdeksänvuotias Dani Leipijärvi ei malttaisi lopettaa puhumista, kun häneltä kysyy Aurinkorannikon parhaita puolia.

– Koulussa on kivaa, kaikki auttavat eikä kukaan kiusaa. Täällä ei myöskään tarvitse paksua toppatakkia, Dani luettelee.

Dani on asunut Fuengirolassa vanhempiensa Tiina ja Janne Leipijärven kanssa kaksi kuukautta. Hän ei mahtunut syksyllä suomalaiseen kouluun, koska se oli jo ehtinyt täyttyä. Nyt hän käy espanjalaista koulua, jonka toinen opetuskieli on englanti.

Myös ensimmäisen elinvuotensa Dani vietti samoilla kulmilla, mutta sitä hän ei tietenkään muista.

– Asuimme aikoinaan Fuengirolassa neljä vuotta ja muutimme Suomeen, kun Dani oli vuoden ikäinen, kertoo Aurinkorannikon suomalaisessa kaupunkilehdessä Fuengirolassa (siirryt toiseen palveluun) työskentelevä Janne Leipijärvi.

Paluumuutto Espanjaan tehtiin nopealla aikataululla sen jälkeen, kun työpaikka lehdessä järjestyi.

Tiina ja Janne Leipijärvi ja heidän poikansa Dani nauttivat Espanjan rennosta ilmapiiristä. Elena Guillén

Huomasimme, että täällä on meininki siistiytynyt. Enää ei tarvitse hävetä olevansa suomalainen. Tiina Leipijärvi

Leipijärvien mukaan moni asia on pysynyt Aurinkorannikolla ennallaan, mutta muutoksiakin on vajaassa vuosikymmenessä tapahtunut.

– Lapsiperheitä on aiempaa enemmän, ja suomalaisten palvelujen taso on parantunut. Mutta myös hintataso on noussut, ja se näkyy eniten asuntojen hinnoissa, he sanovat.

Espanjassa eletään pitkään kestäneen laman jälkeen nousukautta. Aurinkorannikolla sijaitsevien asuntojen vuokrat ovat nousseet muutamassa vuodessa monta sataa euroa. Nykyään hinnat eivät ole enää merkittävästi alemmat kuin Suomessa, mutta se ei ole vaikuttanut alueen suosioon.

Asuntomarkkinoiden vilkastuminen näkyy myös katukuvassa. Kiinteistönvälitystoimistoja on lähes joka nurkalla. Monet niistä mainostavat palvelujaan suomeksi.

Ilkka Kemppinen / Yle

Leipijärvien ajatus paluumuutosta syntyi viime kesänä lomamatkalla.

– Huomasimme, että täällä on meininki siistiytynyt. Enää ei tarvitse hävetä olevansa suomalainen, Tiina Leipijärvi nauraa.

Mielikuva auringon alla ryyppäävistä suomalaisista ei kuitenkaan ole täysin tuulesta temmattu.

Los Bolichesin kaupunginosassa sijaitsevan baarin terassilla kovaääninen suomalaisseurue nauttii keskipäivän juomista. Terassin edustalla odottaa taksi, jonne kömpivät seurueen humalaisimmat jäsenet. Muut tilaavat lisää muutaman euron maksavaa punaviiniä.

Aurinko paistaa siniseltä taivaalta, ja takin voi riisua tuolinkarmille.

Stereotypia Aurinkorannikosta ryyppylomakohteena syntyi jo 1960-luvulla. Tuolloin suuret suomalaiset turistiryhmät alkoivat saapua Etelä-Espanjaan, kun Málagan lentokenttä avattiin kansainväliselle liikenteelle. Ensimmäinen kentälle laskeutunut lento oli suomalaisen Karairin, ja sen muistona Málagan lentokentän kupeessa seisoo edelleen Karairin kone.

Matkanjärjestäjät huomasivat pian Aurinkorannikon potentiaalin. Heidän joukossaan oli linja-autoilija Kalevi Keihänen, joka vaihtoi Saksaan suuntautuneet bussimatkat Espanjan aurinkoon ja perusti käsitteeksi muodostuneet Keihäsmatkat. Ne olivat usein viinanhuuruisia.

Aurinkorannikolla toimii lukuisia suomalaisia kiinteistönvälitysyrityksiä. Elena Guillén

Turistilomien lisäksi suomalaisia alkoi kiinnostaa myös asuminen Aurinkorannikolla, ja näin syntyivät suomalaisten yhteisöt ensin Torremolinosiin ja myöhemmin Fuengirolaan.

Sosiaaliset ongelmat kuten alkoholismi ja kadulla asuvat suomalaiset nousevat Fuengirolassa ja muualla Aurinkorannikolla edelleen suomalaisen median otsikoihin säännöllisin väliajoin.

Joogayrittäjä Liisa Hanén sanoo törmäävänsä ennakkoluuloihin usein, kun hän kertoo tuttavilleen asuvansa Fuengirolassa. Hanén on kuitenkin sitä mieltä, että stereotypia on jo vanhentunut.

Joskus vitsailemme, että Fuengirola on kuin Suomen eteläisin lääni mutta ilman Suomesta tuttua kateellisuutta. Liisa Hanén

– Suomalaisia juoppoja on joka paikassa, mutta ei täällä yhtään sen enempää kuin Suomessa tai muuallakaan, hän kuittaa.

Hanénin mukaan viinaa voimakkaammin Aurinkorannikolle vetää myös tänne rantautunut hyvinvointitrendi.

– Suurin osa suomalaisista vaikuttaa olevan enemmän kiinnostuneita mahdollisuudesta terveelliseen elämään kuin kaljasta ja karaokesta, hän sanoo.

Aurinkorannikkoon liittyy myös toinen vahva mielikuva, ja se koskee suomalaisten nurkkakuntaisuutta. Puhutaan Suomi-kuplasta ja siitä, että suomalaiset viihtyvät pääosin toistensa seurassa.

Liisa Hanénin mielestä Fuengirola on ennen kaikkea kansainvälinen kaupunki, eikä suomalaisten yhteiselo ole hänestä kielteinen asia.

–Joskus vitsailemme, että Fuengirola on kuin Suomen eteläisin lääni mutta ilman Suomesta tuttua kateellisuutta. Täällä on hyvä tunnelma, ja kaikki auttavat toisiaan.

Muutettu otsikkoa: Hallamaan perhe pakeni Neuvostoliittoa, ei venäläisiä, kuten otsikossa aiemmin luki.

Lue myös:

Katso Suomi-imperiumista, missä maailmalle lähteneet suomalaiset työskentelevät, rakastavat ja downshiftaavat

Oululainen opettajaperhe karistaa kotimaan tomut jaloista ja painelee töihin Espanjaan – "Onhan se aika mahtavaa"

"Jengi vetää laput silmillä pitkin Mannerheimintietä" – Teemu kyllästyi, myi kaiken ja päätyi Maltalle, jonka nettikasinot himoitsevat suomalaista työvoimaa