Suomi 100 -satelliittihankkeen (siirryt toiseen palveluun) kansanpainos, "Rekkasatelliitti", nousi lauantaina aamulla kello 10.39 näyttelykeskus WeeGeen pihalta Espoosta kohti stratosfääriä. Kuten videosta näkyy, nousu kaasupallon hännänhuippuna sujui suunnitelmien mukaan. Pikkuinen satelliitti nousi todennäköisesti noin 30 kilometrin korkeuteen.

Laskeutumisesta onkin sitten vielä paha sanoa, sillä satelliitti antoi viimeisen tiedon itsestään Mäntsälän ja Porvoon väliltä, noin 20 kilometriä Lahden tietä Lahden suuntaan. Siis noin jotakuinkin.

– Se on erittäin todennäköisesti tullut alas, mutta meillä ei ole sen sijaintitietoa. Se on nyt tällä hetkellä hukassa. Mutta se lähti lentoon hienosti, kertoo hankkeen tuottaja Jari Mäkinen.

Satelliitti saatiin "laukaista" lauantaina, kun Helsinki-Vantaan lentoasemalta saatiin lupa sopivaan ajankohtaan jottei se häirinnyt laskeutuvia koneita. Toinen satelliitin lähettämiseen vaikuttava seikka olivat tuulet. Nyt ne puhalsivat mantereelle päin, eikä ollut pelkoa satelliitin ajatumisesta merelle.

Koottu 25 paikkakunnalla

Kyseessä on 10 x 10 x 10 sentin kokoinen ja noin kilon painoinen ns. kuutiosatelliitti. Sen ovat rakentaneet tavalliset suomalaiset syksyn kuluessa hankkeeseen liittyvän Avaruusrekan kiertueen aikana.

Avaruusrekka kiersi syys-lokakuussa 25 paikkakunnalla ympäri Suomen Espoosta Ivaloon. Pysähdyspaikoilla suomalaista avaruusteknologiaa esittelevässä rekassa vieraili yli 32 000 ihmistä. Joka paikkakunnalla ainakin yksi vierailija pääsi teekkareiden avustuksella itse mukaan kokoamaan satelliittia osa osalta. Yhteensä maallikkotekijöitä oli 35.

Rekkasatelliitti on hieman edullisempi kopio Aalto-yliopiston Suomi 100 -satelliitista, joka odottaa vielä kuljetusta laukaisupaikalleen Intiaan.

Nousi GPS:n ulottumattomiin?

Mutta nyt Rekkasatelliitti on teillä tietymättömillä.

– Se on ollut sen verran korkealla, että se on mennyt sen "trackerin" eli GPS-paikantimen ulkopuolelle ja siihen loppuvat meidän radiokoordinaatit, Mäkinen kertoo matkallaan Mäntsälää kohti.

Mäkinen kertoo, että kesällä yläilmoihin lähetetty Rekkasatelliitin koeversio nousi onnistuneesti 31 kilometriin ja saatiin ehjänä takaisinkin.

– Päällimmäisin epäilys on se, että se on yksinkertaisesti jäätynyt tai kylmyys on tehnyt sen ettei se ole toiminut. Siellä ylhäällä on -40 astetta kylmä ja kova tuuli, joka saa aikaan sen, että kylmyys on vielä kovempi. Täysin ei ole vielä toivoa menetetty ja saatamme saadakin siitä vielä signaalin.

Suomi 100 -satelliittihanke.

Jos satelliitti löytyy, oletuksena on, että se tuottaa koeversionsa tavoin "kauniita kuvia, tietoja ilmanpaineesta, lämpötilasta ja sen reitistä", kuten Mäkinen kuvailee.

Antennit mittanauhaa

Kuinka ihmeessä sitten tavallinen kaduntallaaja voi olla mukana kokoamassa satelliittia? Mäkinen selittää, että kyse ei ole nyt aivan rakettitieteestä.

– Se on suhteellisen helppo tehdä – kunhan vain tietää, mitä tehdä.

Rekkasatelliitti on aivan oikean kaltainen, mutta hieman oikeaa satelliittia halvemmista osista askel askeleelta koottavissa oleva tötterö. Enimmäkseen se on toinen toisensa päälle juotettuja piirilevyjä ja elektroniikkaa alumiinilaatikossa.

Osina on käytetty Aalto-yliopiston satelliittilaboratorion ylijäämämateriaaleja. Antenneina käytetään oikean satelliitin tavoin mittanauhan palasia – ne kun ovat osoittautuneet oikeissakin satelliiteissa parhaiksi.

Jos ei löydy, tehdään uusi

Ja siinä, kun se Intiaan laukaisuun matkaava Suomi 100 -satelliitti maksaa noin 50 000 euroa, Rekkasatelliitin kasaa Mäkisen mukaan reilulla tonnilla parissa päivässä – sehän on kopio, jolloin koko satelliittia ei tarvitse alkaa alusta asti keksimään. Eikä sen tarvitse olla aivan ammattilaisten kunnianhimon tasoinen.

– Ja jollei satelliittia nyt löydetä, niin sitten teemme uuden ja "laukaisemme" sen uudelleen. Niinhän se on, että yrittänyttä ei laiteta. Se me tehdään kuitenkin itse, että enää ei rekalla lähdetä kiertämään – se tulisi vähän liian kalliiksi, Mäkinen lohduttaa.