– Tehdäänkö kertotauluja?

– Joo!

Kolmasluokkalaiset hihkuvat ja taputtavat käsiään. Olemme Väätsassa, Keski-Virossa ja alkamassa on matikantunti. Kaikilla oppilailla on edessään oma älypuhelin. Eturivissä istuva yhdeksänvuotias Kevin Hirbaum tuulettaa, sillä matematiikka on hänen lempiaineensa.

– Koska siinä saa opetella kaikkea mitä elämässä voi tarvita: yhteenlaskua, vähennystä, kertotaulua ja jakamista, sanoo Kevin.

Eikä Kevin ole yksin: virolaislapset menestyvät nyt luonnontieteissä ja matematiikassa. Tällä tunnilla käytetään Kahoot-pelisovellusta, joka on tuttu myös suomalaiskouluissa. Sen avulla voi harjoitella matematiikkaa tai kieliä ja järjestää tietokilpailuja.

Vuosi sitten etelänaapurin valtasi juhlatunnelma, kun koululaisten oppimista mittaavan OECD:n Pisa-tutkimuksen tulokset julkistettiin. Virolaislapset olivat Euroopan parhaita luonnontieteissä ja toiseksi parhaita matematiikassa. Viro otti tuloksesta ilon irti: tehtiin YouTube -videoita, järjestettiin lehdistötilaisuuksia, pidettiin juhlapuheita. Taakse jäi takavuosien koulumenestyjä Suomi.

Etelänaapurissa etenkin pojat olivat petranneet, Suomessa kävi juuri päinvastoin.

Ivar Heinmaa / Yle

Suomi, Pisan (entinen) ihmemaa

Suomalaisen peruskoulun kasvattamat silkohapset nostivat Suomen Pisan ihmemaaksi 2000-luvun alussa. Silloin suomalaiskoululaiset olivat Pisa-tuloksissa maailman parhaita useita vuosia peräkkäin. Hybris oli lähes Nokia-huuman kaltainen ja Pohjolaan alkoi virrata ulkomaisia televisioryhmiä. Huippuvuosi oli 2006. Silloin Kevin-poika ei ollut edes syntynyt, eikä Viro vielä osallistunut Pisa-koitoksiin.

Mutta sitten Suomessa tapahtui jotain.

Tällä vuosikymmenellä suomalaisten tulokset alkoivat heikentyä. Tytöt ovat pärjänneet Pisa-kisassa kutakuinkin entiseen tapaan mutta poikien osaaminen on huonompaa kuin koskaan. Eniten osaaminen on romahtanut Itä-Suomen pojilla, jotka takavuosina olivat matematiikassa ja luonnontieteissä erittäin hyviä. Pääkaupunkiseutu taas erottuu edukseen. Tuloksiin vaikuttavat aiempaa selvemmin asuinpaikka, sukupuoli ja perheen sosioekonominen tausta. Virossa näin ei ole.

Yle Uutisgrafiikka

Kännykkä yhtä tärkeä kuin kynä ja kumi

Hylätty kolhoosi ja rumanharmaat kerrostalot pistävät silmään marraskuisessa maisemassa. Väätsa on melko tarkkaan Viron maantieteellisessä keskipisteessä. Ajomatkaa Tallinnasta on tunti ja rapiat, Helsingistä matkaa on linnuntietä 200 kilometriä, eli saman verran kuin Itä-Suomen porteille Mikkeliin.

Väätsan kartanon kainaloon rakennettu koulurakennus on nollaenergiatalo, jonka energiankulutusta ja hiilidioksidipäästöjä voi seurata reaaliajassa. Aurinkopaneeleista kertyvää dataa hyödynnetään opetuksessa.

Mutta oikeastaan koulun erikoisuus on sen rehtori Margo Sootla, joka on entinen Viron sisäministeriön it-guru. Rehtorin tausta näkyy kaikessa: kännykkä on Väätsassa koulutarvike siinä missä kynä ja kumikin. Täällä tekniikka yritetään ujuttaa osaksi oppimisprosessia ja innostaa sen avulla lapsia matematiikan pariin.

Suomessa puhutaan koulujen digiloikasta. Se on yksi hallituksen kärkihankkeista ja tarkoittaa digitaalisia oppimateriaaleja, pelejä ja sovelluksia. Periaattessa samoja asioita kuin Virossa.

Väätsassa Virolainen digiloikka näyttää onnistuneen.

Väätsän koulun rehtori Margo Sootla on tullut seuraamaan robotiikkakerhoa. Ivar Heinmaa / Yle

Fiksuja digitaitoja oppimassa

Väätsan kuudesluokkalaiset esittelevät taulua, jonka he ovat tehneet historiantunnilla. Se on esimerkki siitä, miten täällä ajatellaan. Ensin hankitaan tietoa ja kirjoitetaan teksti, vasta sitten otetaan käyttöön mobiiliteknologia.

– Nauhoitimme tekstit puhelimeen ja kopioimme ne muistitikulle, josta ne päätyivät tänne koneen aivoihin, selittää 12-vuotias Martin Kabral ja naksauttaa päälle pienen mustan rasian.

Pian alkaa kuulua oppilaiden lukemia tiiviitä tarinoita Viron esihistoriasta. Jokaisessa ihmisessä on vähän neardertalilaisen DNA:ta, kertoo Martinin ääni. Tekstejä kuvittavat koululaisten piirtämät kuvat.

Vaikuttaa siltä, että Väätsan koulussa kännykän räpläämiseen suhtaudutaan mutkattomasti. Martin kertoo käyttävänsä älypuhelintaan jokaisella oppitunnilla vähintään kymmenen minuuttia.

Kuudesluokkalaiset esittelevät taulua, joka kertoo Viron esihistoriasta. Ivar Heinmaa / Yle

– Katselen koulubussien aikatauluja ja googlaan vastauksia opettajan kysymyksiin. Se on paljon nopeampaa kuin kirjoista etsiminen, Martin sanoo.

Oppituntia seuraava koulun it-rehtori Margo Sootla ei aloita nuhdesaarnaa. Hän kannustaa opettajia käyttämään mobiililaitteiteita tunneilla, mutta päätös on jokaisen opettajan oma. Virossa kouluilla on laajat vapaudet toteuttaa opetussuunnitelmaa, kuten Suomessakin.

Väätsan it-rehtorin mielestä kännykkä on hyvä renki mutta huono isäntä. Hän haluaa saada lapset käyttämään älypuhelimiaan muuhunkin kuin pelaamiseen tai somessa roikkumiseen, opettaa heidät pois kuluttajan roolista.

– Laitteilla pystyy luomaan vaikka omia sovelluksiaan. Jos kieltäisimme kännykät, emme voisi näyttää, miten niitä käytetään fiksusti, sanoo Margo Sootla.

Digi-Pisa toimii e-Virossa

Suomeen verrattuna Viro näyttäytyy dynaamisena kansakuntana, joka haluaa rakentaa globaalia identiteettiä tietotekniikan mallimaana, e-Virona.

Sootla arvelee, että maan tietoinen strategia saattaa selittää osan Pisa-menestyksestä. Tutkimusnäyttöä asiasta ei ole. Yksi viite siihen suuntaan on kuitenkin se, että Pisa-koe tehtiin nyt ensi kertaa täysin digitaalisena.

Ja juuri nyt siinä onnistuivat e-Viron pojat.

Johannes Saar aikoo rakentaa avaruusaseman. Ivar Heinmaa / Yle

Yksi heistä kävelee luokan ovesta sisään itsevarmana kuin sometähti. Viisitoistavuotias Johannes Saar puhuu sujuvaa englantia ja on hyvä matematiikassa mutta myös fysiikassa, kemiassa, biologiassa ja maantiedossa. Ne ovat juuri niitä aineita, joissa suomalaisten osaaminen on heikentynyt, ja joissa virolaiset ovat nyt Euroopan parhaita. Ysiluokkalaiseen nuorukaiseen tiivistyy Viron Pisa-menestys, sillä kokeessa testataan juuri hänen ikäluokkansa koululaiset. Parhaillaan Johannes luokkatovereineen suunnittelee minikokoista “avaruusasemaa”.

– Lähetämme aseman kolmenkymmenen kilometrin korkeuteen. Mittaamme lämpötilaa, säteilyä ja ilmanpainetta. Mukana on kamera, jotta pystymme selvittämään valehteleeko Nasa, Johannes sanoo ja nauraa.

Virolaislasten nousu saattaa liittyä niin sanottuun Flynnin ilmiöön, mikä tarkoittaa älykkyyttä mitattaessa sitä, että tulosten keskiarvo väestötasolla nousee ajan myötä, kunnes saavutetaan tietty piste, jossa tulokset lähtevät laskuun.

Samoin on käynyt Suomessa, ja meitä ennen myös Ruotsissa.

Nykyisten virolaiskoululaisten vanhemmat syntyivät Neuvostoliittoon, jossa ruokakaupasta ei saanut banaaneja, suomalaiskoululaisten vanhemmat taas kukoistavaan hyvinvointivaltion. Virossa uskotaan nyt siihen, että koulutuksella voi päästä elämässä eteenpäin, samaan tapaan kuin meillä 1960-70-luvuilla. 2010-luvulla sen voi tehdä älypuhelin kädessä.

Toki menestyksen salaisuus voi olla myös vanhanaikainen.

Ivar Heinmaa / Yle

Selittääkö kuri poikien menestyksen?

– Hyvää huomenta, kajauttavat oppilaat pulpettiensa takaa ryhdikkäinä seisten.

Alkamassa on Väätsan kuudesluokkalaisten kemian tunti.

Luokka ei ole hiljainen kuin huopatossutehdas, mutta kukaan ei rummuta pulpettia tai heittele paperitolloja. Oppilaat istuutuvat vasta luvan saatuaan.

Suomessa koulujen työrauha on Pisa-rankingissä OECD:n häntäpäässä. Virossa siitä ei edes keskustella. Tutkija Imbi Hennon mukaan sikäläisten koulujen opetusmenetelmät ovat perinteisempiä kuin meillä: opettajalla on auktoriteettia, jota oppilaat eivät kyseenalaista.

– Suomessa käydessäni ihmettelin, miksi oppilaat eivät oppitunnilla kuuntele tai kiinnitä huomiota opettajaan vaan puhuvat keskenään, Henno sanoo.

Hän on Pisa-tutkimuksesta väitellyt Tallinnan yliopiston tutkija ja pannut merkille etenkin suomalaisten poikien huonontuneet Pisa-tulokset.

On kysyttävä suoraan: ovatko suomalaispojat laiskoja?

– Onko se laiskuutta vai motivaation puutetta, Henno pohtii.

Virossa pojat olivat matematiikassa samalla tasolla kuin tytöt, kun virolaislapsia testattiin ensimmäisen kerran vuonna 2006. Se sai opettajien hälytyskellot soimaan, sillä kansainvälisten Pisa-tutkimusten perusteella pojat osaavat matematiikkaa yleensä paremmin kuin tytöt. Suomen lisäksi tytöt ovat merkittävästi parempia vain harvassa maassa, kuten Yhdistyneissä Arabiemiraateissa, Albaniassa ja Trinidad-Tobagolla. Monissa EU-maissa, esimerkiksi Saksassa, Itävallassa ja Italiassa pojat ovat parempia.

Ja nyt siis myös Virossa, jossa on pohdittu jo kymmenen vuotta, pitäisikö poikia ja tyttöjä opettaa eri tavoin. Yksi ratkaisu aktivoida poikia on ollut opetuksen pelillistäminen.

Juuri näin on tehty Väätsassa.

Ivar Heinmaa / Yle

Yhteiskunta ja koulu käsi kädessä

Bibi Pilipenko lukee ääneen Punahilkkaa ja Kevin hänen vieressään laskee pienen robotin värikoodein varustetulle radalle. Pian lasten ohjelmoima robotti ryhtyy tanssimaan sadun tahtiin.

Väätsan rehtori Sootla katselee ylpeänä kolmasluokkalaisiaan. Toisin kuin Suomessa, Virossa rehtorilta ei vaadita opettajan pätevyyttä. Kun rehtorin paikka Väätsassa tuli pari vuotta sitten auki, Sootla ei epäröinyt hakea.

– Koska olen ulkopuolinen, voin kysyä miksi asioita tehdään juuri näin ja voisiko niitä tehdä toisin.

Väätsassa halutaan olla joustavia: ensi töikseen Sootla poisti koulusta soivat kellot. Nyt opettaja päättää, milloin tunti loppuu, ei kello. Kellot eivät enää rämähdä soimaan välitunnin tai koulupäivän päättyessä, vaan oppilaat ottavat itse vastuun aikatauluistaan. Silti Väätsassa ei myöhästellä vaan päällä on oppimisen flow.

Ehkä kellottomuutta ja muita virolaisia temppuja kannattaisi kokeilla Suomessakin.

Rehtori Sootlan mukaan Viron menestyksen takana ei ole vain koulu, vaan yhtä tärkeä on ympäröivä yhteiskunta.

Kun suomalaislasten huonoja matematiikantuloksia ynnäilee, voi kysyä millaisen tulevaisuuden näkymän tyhjenevä ja rakennemuutoksen kourissa rämpivä Itä-Suomi tarjoaa lapsilleen, erityisesti huonosti koulussa menestyville pojille.

Ne ovat ongelmia, joita mikään digiloikka ei automaattisesti ratkaise.

Kevin ja Bibi ja muut kolmoset ovat tehneet äidinkielen tunnilla robotin. Ivar Heinmaa / Yle

Juttua varten lisätietoja ovat antaneet yliopistotutkija Kari Nissinen ja professori Jouni Välijärvi Jyväskylän yliopistosta, opetusneuvos Tommi Karjalainen Opetus ja Kulttuuriministeriöstä sekä Gunda Tire, joka on Pisa-asiantuntija Viron Opetusministeriön alaisessa Innove-säätiössä.

A-studio käsittelee Pisa-tuloksia 21.11. kello 21.00.

Lue myös:

Suomalaispojat pärjäävät hyvin, mutta jäävät silti pahasti tyttöjen varjoon