Minun lähtökohtani tukea perustuloa on pragmaattinen. Perustuloa on parempi tapa toteuttaa hyvinvointiyhteiskuntaan kuuluva tulonjako kuin nykyinen hyvin sirpaleinen sosiaaliturvajärjestelmämme.

Perustuloa maksettaisiin vähän yli 500 euroa jokaiselle täysi-ikäiselle suomalaiselle kuussa. Muut tulot eivät perustuloa pienentäisi, mutta veroa niistä menisi ensimmäisestä ansaitusta eurosta alkaen. Itse perustulo on veroton. Siksi se vastaa suunnilleen työmarkkinatukea. Normaalia palkkatuloa saavan tilanne ei muutu. Käteen jää jokseenkin yhtä paljon kuin nytkin. Työttömän tilanne ei myöskään muutu. Lisää rahaa tulee niille, joilla on pieniä ansiotuloja.

Ajankohtaiseksi perustulon tekee meneillään oleva palkkajakauman polarisoituminen automaation ja tietotekniikan myötä. Keskeltä poistuu hyväpalkkaisia ammatteja ja reunoille tulee lisää toisaalta varsin hyväpalkkaisia korkean osaamisen ammatteja ja matalapalkkaisia, lähinnä palvelualojen työpaikkoja.

Matalapalkkaisten töiden lisääntymistä ei voi oikein estää. Jos niiden palkkoja nostetaan tulopöydässä, matalapalkkatyö vaihtuu työttömyydeksi.

Matalapalkka-aloilla töitä tekevien tulotasoa on nostettava muin keinoin. Se on välttämätöntä jo kansallisen eheyden kannalta. Polarisoituva tulonjako johtaa polarisoituvaan vihanpidon yhteiskuntaan

Perustulo auttaa pienipalkkaisia ja erityisesti niitä, joiden työ on osa-aikaista tai satunaista.

Entisinä aikoina tulonjaon tasaamiseen riitti, että progressiivisella verotuksella otettiin isopalkkaisilta. Pitäisi myös antaa pienipalkkaisille. Tässä on ero perustulon ja nykyisen tulojentasausjärjestelmän välillä.

Olemme keskittyneet liiaksi vain työttömien toimeentuloon. Vähemmälle huomiolle on jäänyt, että moni työtä tekevä saa käteen aivan yhtä vähän.

= = =

Perustulon tekee ajankohtaiseksi myös työttömyyden luonteen muuttuminen.

Ennen työttömyys oli väliaikaista ja suhdanneluontoista. Nyt työttömistä suurin osa kuuluu joukkoon, jolla työttömyys on pysyvän luonteista vuorottelua lyhyiden työkeikkojen ja työttömyyden välillä.

Toistuvaistyöttömän kannattaa laskea tarkkaan, milloin kannattaa olla täissä ja milloin ei. Laskeminen ei ole helppoa, koska säännöt ovat todella monimutkaiset. Työ kyllä yleensä lopulta kannattaa, mutta tästä ei ole apua, jos henkilö itse ei sitä tiedä.

Perustulolla säännöt ovat selvät: työ kannattaa aina.

Työttömyysturvan sääntöjä on paikkailtu niin, että palkkatyön vastaan ottaminen kannattaa melkein aina, mutta itsensä työllistäminen suhteen kannattaa olla varovainen.

Työttömän on luontevaa ryhtyä osa-aikaiseksi yrittäjäksi seuraavaa palkkatyöjaksoa odotellessa, mutta työttömyyskorvaus voi mennä kokonaan, jos työtön toimittaja saa freelancerina kuinka pieniä kirjoituspalkkioita hyvänsä. Tällaisia kauhukertomuksia sain lukea eduskuntaan tulleina sähköposteina.

Perustuloon liittyy mahdollisuus kieltäytyä surkeasta tai alentavasta työtarjouksesta. Sellaistakin on nähty, että karenssin saa, jos nuori nainen kieltäytyy topless -tarjoilijan työstä. Tämä tapaus tosin johti ohjeiden tarkistamiseen.

Palveluyhteiskunnassa on aina lyhytaikaista tai tilapäistä keikkatyötä ja ruuhkahuippujen tasaamista. Opiskelijat tekevät niitä mielellään, työttömät eivät koske niihin kepilläkään. Sadan euron keikasta opiskelijalle jää 80 euroa käteen, työttömälle 15 – 40 euroa. Opintotuki on rakenteeltaan perustulo, koska pienet palkkatulot eivät sitä alenna.

Työttömyysturvan ja asumistuen ehtoja on muutettu niin, että 300 euroa ansiotuloja kuukaudessa ei niihin vaikuta. Tämä hyvin perustulohenkinen uudistus on työttömyyskassoista saatujen tietojen mukaan vaikuttanut selvästi siihen, paljonko työttömät tekevät työtä. Työttömät ovat tulossa opiskelijoiden keikkatyömarkkinoille.

Ennustan, että työttömien työnteko lisääntyy edelleen. Vie aikansa, ennen kuin uuden lainsäädännön avaamat mahdollisuudet oivalletaan niin työntekijöiden kuin työnantajienkin puolella.

Työttömyysturvan ja asumistuen perustulohenkiset uudistukset nostivat osa-aikatyötä tekevät kaupan kassan nettoansioita noin 200 eurolla kuussa. Milloinkahan PAM on päässyt tupo-pöydässä yhtä hyvään tulokseen?

Tässä sovitellun päivärahan 300 euron suojaosuudessa on kuitenkin pieni ongelma. Sen menettää, jos työaika ylittää 80 prosenttia kokoaikaisesta työajasta, koska sitten ei enää olekaan työtön. Moni saa nelipäiväisestä työviikosta käteen enemmän kuin saisi viisipäiväisestä. Ei se näin voi olla.

Ansiosidonnaisessa työttömyysturvassa ei voi mitään sille, että sen ehtona on oltava työttömyys. Muuten kerran työttömänä ollut tekisi loputtomiin parempaa tiliä kuin muut.

Työmarkkinatuesta pitäisi poistaa vaatimus osa-aikaisuudesta kokonaan. Tukea tulisi, jos palkka on pieni. Miksi kahdesta yhtä paljon ansaitsevasta pitäisi tukea vain sitä, joka tekee työtä 30 tuntia viikossa mutta ei sitä, joka tekee täyttä työviikkoa?

Jos työmarkkinatuesta poistettaisiin vaatimus osa-aikaisesta työnteosta, olisi se suuri loikka kohti perustuloa, ilman niitä riskejä, joita moni näkee (turhaan) perustulossa. Freelancerina toimiva työtön toimittajakin saisi soviteltua työmarkkinatukea. Nyt se tyssää epäilyyn, että hän kirjoitti tuota yhtä kirjoitusta koko kuukauden kahdeksan tuntia päivässä.

Perustulossa pelätään, että nuoret miehet syrjäytyisivät työelämän ulkopuolelle, kun heitä ei voisi patistaa karenssin avulla töihin tai koulutukseen. Tätä riskiä ei ole, jos työmarkkinatuesta poistetaan vaatimus tehdä vain osa-aikaista työtä ja karttaa itsensä työllistämistä.

(Kirjoitus on julkaistu Savon Sanomissa)