Pakolaiskiintiön kasvattaminen revisited

Jätin kymmenen päivää sitten hallituksen, lähinnä sisäministeri Päivi Räsäsen, vastattavaksi kirjallisen kysymyksen pakolaiskiintiön kasvattamisesta. Muistin virkistykseksi toistan kyseisen kysymyksen vielä tässä:

Katsooko hallitus, että pakolaiskiintiön kasvattaminen ja humanitaarisen maahanmuuton lisääminen ovat sopusoinnussa julkisen talouden tasapainottamistavoitteiden kanssa, ja että ne kuuluvat sellaisiin valtiovallan ydintehtäviin, joista ei voida tinkiä silloinkaan, kun kaikesta muusta tingitään?

Kysymyksen perusteluosio on luettavissa edellisestä kirjoituksestani. Kuten siitäkin käy ilmi, kyse ei ole siitä, pitäisikö Suomen ottaa tai olla ottamatta kiintiöpakolaisia juuri Syyriasta. Kyse on ensisijaisesti pakolaiskiintiön ja siten humanitaarisen maahanmuuton ja sen aiheuttamien kustannusten kasvattamisesta ajankohtana, jolloin julkisen taloudenpidon punaisena lankana on kaiken leikkaaminen, ja toissijaisesti siitä, ovatko väestönsiirrot kustannustehokas tapa lievittää sotien aiheuttamaa inhimillistä kärsimystä.

Kustannustehokkuudesta puhuminen humanitaarisen kriisin hoidossa ei ole epäinhimillisyyttä vaan inhimillisyyttä (vastakohtana hurskastelulle), sillä tarkoitukseen käytetyt kokonaisresurssit ovat joka tapauksessa rajalliset. Hätämajoitukseen, ruoka-apuun ja hygieniahuoltoon pakolaisleirillä käytetty tonni vähentää akuuttia inhimillistä kärsimystä paljon enemmän kuin sama tonni sijoitettuna yhteen, Suomeen noudettuun kiintiöpakolaiseen.

Se, että perussuomalaiset vaativat kehitysavun leikkaamista, ei ole ristiriidassa edellisen kanssa, sillä kehitysapu ei ole kriisiapua. Itse olen valmis lisäämään kriisiapua, jos samaan aikaan vähennetään humanitaarista maahanmuuttoa. Ne, jotka motkottavat perussuomalaisten "epäjohdonmukaisuudesta", eivät ole valmiita tinkimään mistään vaan vaativat sekä humanitaarisen maahanmuuton että kehitys- ja kriisiavun lisäämistä.

Totuttuun tapaan täysin perusteltu kysymykseni on saanut mannerlaatat järisemään ja kukkahattujen laajat sydämet tykyttämään. Osa perussuomalaisistakin on ollut kanssani eri mieltä tai ainakin todennut, että puolueella ei ole asiaan kantaa. Heille totean, että puolueella on asiaan kanta. Tämä kanta löytyy perussuomalaisten eduskuntavaaliohjelman pykälästä 9.3:

Kiintiöpakolaisten määrä on sopeutettava yleiseen taloudelliseen kehitykseen. Jos julkisia menoja ja palveluita leikataan, myös pakolaiskiintiötä on leikattava.

Tätä ei voi kovin monella tavalla tulkita, ja tämän on allekirjoittanut jokainen perussuomalaisten listoille ehdokkaaksi pyrkinyt ja päässyt.

Viime päivinä olemme kuulleet, että sukupuolineutraalia avioliittolakia koskevan kansalaisaloitteen käsittelyssä perussuomalaisten kansanedustajien kädet sidotaan puoluekurilla. Perusteeksi muista puolueista poikkeavaan linjaan on esitetty se, että sukupuolineutraali avioliittolaki on tyrmätty vaaliohjelmassa. Minulle tämä ei ole ongelma, koska vastustan sukupuolineutraalia avioliittolakia omista lähtökohdistani, mutta odotan, että samaa periaatetta noudatetaan myös pakolais- ja maahanmuuttopolitiikkaa koskevien vaalilupaustemme kohdalla.

Kokoan tähän kirjoitukseen kirjallisen kysymykseni kirvoittamaa journalismia kymmenen päivän ajalta.

19.9.2013

Hämeen Kaiku kirjoittaa otsikolla "Perussuomalaiset vastustaa ministeri Räsäsen pakolaisnäkemyksiä".

Verkkouutiset otsikoi "Halla-aho epäilee pakolaiskiintiön nostamisen järkevyyttä". Tämä on nähdäkseni ainoa asiallinen uutinen aiheesta.

20.9.2013

Etelä-Suomen sanomien pääkirjoitus otsikolla "Rikkaalla on rikkaan vastuu".

Kainuun Sanomien pääkirjoitus otsikolla "Suomen pitää auttaa".

23.9.2013

Ylen verkkouutiset otsikoi "Halla-aho: Suomalaislasten etu on, ettei syyrialaislapsia vastaanoteta".

Tämä on kahdella tavalla käänteentekevä uutinen. Otsikon väite on toimittaja Hilkka Säävälän sepittämä, mikä käy itse jutustakin ilmi, mutta tämä ei jatkossa estä sen kierrättämistä muussa uutisoinnissa. Säävälä saa myös neronleimauksen ja rinnastaa pakolaisten vastaanottamiskulut perussuomalaisten saamaan puoluetukeen. Tämäkin älynväläys lähtee leviämään kuin kulovalkea. Ilmeisesti perussuomalaiset ovat ainoa puolue, joka saa puoluetukea. Ainakin se on ainoa puolue, joka on johdonmukaisesti esittänyt puoluetuen leikkausta.

Savon Sanomien pääkirjoitus otsikolla "Suomen on kannettava vastuunsa pakolaisista".

24.9.2013

Närkästys alkaa lähestyä zeniittiä.

Aamulehden pääkirjoitus otsikolla "Piittaamattomuutta".

Suomenmaan pääkirjoitus otsikolla "Vastenmielinen vertailu".

Iltalehden pääkirjoitus otsikolla "Puolue ilman sydäntä".

Kainuun Sanomien (vrt. 20.9.) pääkirjoitus otsikolla "Kosmeettista politiikkaa".

Kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja Petteri Orpo lähtee keräilemään irtopisteitä. Iltalehti otsikoi: "Kokoomuksen Orpo: Perussuomalaiset politikoivat inhimillisellä hädällä".

25.9.2013

Pohjolan Sanomien pääkirjoitus otsikolla "Toivottavasti vain Halla-ahoa".

Hämeen Sanomien pääkirjoitus otsikolla "Jokin raja pitää olla vääristelyssäkin".

26.9.2013

Karjalaisen pääkirjoitus otsikolla "Soini yllyttää pikkunilkkejään vihapuheisiin".

Yrjö Rautio kirjoittaa Apu-lehdessä otsikolla "Vihaa ja vainoharhoja".

27.9.2013

Demarin pääkirjoitus otsikolla "Syyrian auttamisessa punnitaan arvot".

30.9.2013

Satakunnan Kansa otsikoi "Aina yksi perhe mahtuu". Jutussa todetaan mm., että ...

"... onneksi suurin osa suomalaisista on Halla-ahon kanssa eri mieltä."

Palaamme siihen kysymykseen hetken kuluttua.

Kymmeneen päivään on mahtunut myös muutama elävä esiintyminen. 24.9. olin Ylen Ajantasassa keskustelemassa Pertti Salolaisen kanssa. 25.9. kävin A-Studiossa keskustelemassa aiheesta SPR:n Kalle Löövin kanssa. 26.9. "keskustelin" samasta asiasta Maria Guzenina-Richardsonin kanssa Enbuskessa ja Linnanahteessa.

Lisäksi on ollut epälukuinen määrä juttuja lehtien paperiversioissa, mm. koko sivun pläjäys Kalevan sunnuntailiitteessä 29.9. Toimittaja Kyösti Karvosen mopedi keulii esimerkiksi seuraavasti:

"Halla-ahon Suomi on niin ahdasmielinen ja pimeä, että jos Suomi olisi yhtä kuin hän, tässä maassa olisi mahdoton elää."

Voimme siis havaita, että neljäs valtiomahti on hoitanut ahkerasti median perustehtävää eli vastustanut opposition kansanedustajien tekemiä kirjallisia kysymyksiä.

29.9. MTV3 julkisti pakolaisten vastaanottoa koskevan kyselyn tulokset. 32% pitäisi pakolaiskiintiön nykyisellä tasolla (750) ja 26% pienentäisi sitä. 58% on siis eri mieltä kuin hallitus ja Satakunnan Kansan nimeämä "suurin osa suomalaisista". Ja samaa mieltä kuin minä ja kollega Vesa-Matti Saarakkala. Kiintiötä kasvattaisi nykyisestä 32% vastaajista.

58% suomalaisista edustaa ahdasmielisyyttä ja pimeyttä, jotka tekevät Suomesta mahdottoman paikan elää.

Lisäksi on muistettava, että nämä luvut koskevat kaikkia suomalaisia. Minä en edusta kaikkia suomalaisia. Edustan äänestäjiäni ja perussuomalaisia. Esimerkiksi vihreiden tai RKP:n äänestäjien mielipiteet eivät kiinnosta minua eivätkä ohjaa toimintaani. Oletan, että pakolaiskiintiön kasvattaminen nauttii perussuomalaisten äänestäjien keskuudessa huomattavasti vähäisempää kannatusta kuin väestössä keskimäärin, ja sitä suuremmalla syyllä puolueemme on syytä pitäytyä siinä, mitä on tullut ennen vaaleja luvatuksi.