Arvioiden mukaan Suomessa on noin 40 000 alle 16-vuotiaista seksuaalisesti kiinnostunutta miestä.

Psykoterapeutti Jussi Nissinen Avoinna kasvuun J & T -yrityksestä totesi Radio Suomen päivässä, että 2–3 prosenttia suomalaisista miehistä on seksuaalisesti kiinnostuneita alle 16-vuotiaista.

– 1 400 suomalaista miestä kattaneesta tutkimuksesta kävi ilmi, että 0,2 prosenttia suomalaisista miehistä on seksuaalisesti kiinnostuneita alle 12-vuotiaista, Nissinen toteaa.

Hebefiilien seksuaalinen kiinnostus kohdentuu juuri murrosiän saavuttaneisiin eli alle 16-vuotiaisiin. Pedofiilit ovat puolestaan pysyvästi kiinnostuneita alle 12-vuotiaista, joilla murrosikä on vielä alkamatta.

On olemassa myös pedofiileja, jotka eivät koskaan syyllisty seksuaalirikokseen, mutta heillä on pysyvä kiinnostus lapsiin.

– Suurin osa Suomessa tapahtuvista lapsiin kohdistuneista seksuaalirikoksissa uhrit ovat yli 12-vuotiaita, Nissinen lisää.

Kaikki lasten hyväksikäyttäjät eivät ole pedofiilejä

Naisten osalta tutkimusta on vähän, mutta hekin ovat syyllistyneet seksuaalirikoksiin. Silloin ei välttämättä ole kyse pedofiliasta, vaan jokin toinen syy on johtanut seksuaaliseen tekoon.

Helsingin yliopiston oikeuspsykologian dosentti Taina Laajasalo toteaa, että kaikki lasten seksuaalirikoksiin syyllistyvät eivät ole pedofiileja. Kansainvälisten tutkimusten mukaan noin puolella tekijöistä on muita syitä taustalla.

– On tärkeää nostaa esiin henkilöt, joilla on merkittäviä puutteita esimerkiksi empatiakyvyssä. Heidän on vaikea kokea katumusta ja syyllisyyttä. Heidän vuorovaikutustaidoissaan on psykopaattisia piirteitä, jotka helpottavat potentiaalisten uhrien hakemista, Laajasalo pohtii.

Mistä apua?

Kun 16–17-vuotias huomaa oman seksuaalisen kiinnostuksensa kohdentuvan pääosin lapsiin, mistä hän voi tavoitella apua?

Suurena riskinä on, että nuori tapaa manipuloivan ja narsistisen henkilön, joka luo hänen ajatuksilleen hyväksyvän ilmapiirin. Nissisen mukaan on vaikeampaa löytää turvallista aikuista, jolle nuori voisi puhua tunteistaan samalla vähentäen riskiä toteuttaa mielihalujaan.

– Jos nuori ei pääse puhumaan asiasta, hän saattaa eristäytyä turvallisista aikuisista. Tämä voi nostaa riskiä antisosiaaliselle käytökselle, Nissinen pohtii.

Laajasalon mukaan avunsaannin mahdollisuudet ovat olleet jo pitkään hyvin huonot. Tilanne on muuttunut viime aikoina hieman paremmaksi.

– Hoito on edelleen aivan liian hajanaista. Olen todella huolissani maantieteellisestä eriarvoisuudesta. Pääkaupunkiseudulla tilanne on hieman parempi kuin muualla Suomessa. Kokonaisuudessaan avunsaantia voisi kuvailla jopa hävettävän huonoksi.

Moninaiset polut pedofiliaan

Nissisen mukaan "tyypillistä pedofiiliä" ei ole olemassa, mutta mikä lisää riskiä aikuisena tehtävään lapsen seksuaaliseen kaltoinkohteluun?

– Lapsena koetut seksuaaliset kaltoinkohtelut ja rikkonaiset kasvuolosuhteet voivat lisätä riskiä aikuisena tehtäviin ja lapsiin kohdistuviin seksuaalirikoksiin.

Synnynäisiä tekijöitäkään ei voi myöskään sulkea pois. Psykososiaaliseen ja -seksuaaliseen kasvuun liittyvät hankaluudet voivat lisätä riskiä tehdä lapsiin kohdistuneita seksuaalirikoksia.

– Parasta ennaltaehkäisyä on turvata lasten ja nuorten kasvu perheissä, joissa vuorovaikutus toimii ja joissa on hyvä olla. Tämä on väkivallan ehkäisyn kannalta tärkeintä, Laajasalo pohtii.