Olisiko siis niin, että naiseutta on monenlaista ja minunkin naiseuteni, miesten farkuissa, vailla sulosointuista ääntä tai kykyä kodinhengettäryyteen, on validia sellaisena kuin se on? Minusta nimittäin kukaan ei voi vähentää tai lisätä sitä, se on kokemus jolle ainoa yhdistävä tekijä on naisen kehossa eläminen. On vain upeaa, miten koreita ja empaattisia naaraita lajimme pitää sisällään. On myös upeaa, että on poikkeuksia - naisia, jotka haluavat (toisia) naisia, naisia jotka eivät ole koreita, naisia, jotka poikkeavat ehkä totutusta.