Afrikassa elää enää alle puoli miljoonaa norsua. Metsänorsuista noin puolet asuu Gabonissa ja savanninorsuista kolmannes Botswanassa.

Ahtaalle joutuneet afrikannorsut pakenevat levottomuuksia ja laittomuuksia neljään maahan, joita leimaavat poliittinen vakaus, suhteellisen pieni väestömäärä sekä hallinnon vähäinen korruptio, kertoo tiedelehti Newscientist nettisivuillaan.

Maat ovat Botswana, Gabon, Namibia ja Uganda.

Muualla Afrikassa norsujen määrä vähenee hälyttävästi: maapallon suurimpia maanisäkkäitä on enää alle puoli miljoonaa, arvioi International Union for the Conservation of Nature. Vielä 1930- ja 1940-luvuilla Afrikassa arvioitiin elävän 3–5 miljoonaa norsua.

Esimerkiksi Tansaniassa salametsästäjät ovat viiden viime vuoden aikana surmanneet 60 prosenttia norsuista. Mosambikissa norsukanta on pienentynyt puoleen samana aikana.

Luvut ovat ennakkotietoja Great Elephant Census -projektin tekemistä tähän asti kattavimmista ilmalaskelmista. Projektin taustalla on useita eläinsuojelujärjestöjä ja Afrikan maita. Sitä rahoittaa Microsoft-miljardööri Paul Allen.

Laskelmat on saatu päätökseen Mosambikissa, Ugandassa ja Tansaniassa. 17 muuta maata koskevat tulokset saataneen valmiiksi vuoden loppuun mennessä.

Ugandan norsuilla menee hyvin

Suurin myönteinen yllätys koettiin Ugandassa, missä norsukanta on peräti kuusinkertaistunut 1990-luvulta. Noihin aikoihin asti jatkuneiden levottomuuksien aikana salametsästäjät pystyivät toimimaan rangaistuksia pelkäämättä.

Huono uutinen taas on se, että noin 40 prosenttia lisäyksestä johtuu siitä, että norsulaumat ovat paenneet Ugandaan Etelä-Sudanin ja Kongon demokraattisen tasavallan sekasortoa.

Wildlife Conservation Society -järjestön johtajan Paul Elkanin mukaan merkittävin syy Ugandan norsukannan elpymiseen on kuitenkin se, että eläinten suojelua ovat takaamassa sotilaspartiot ja asialleen omistautuneet puistovartijat. Paikalliset asukkaat tukevat suojelua, koska he hyötyvät turistien tuomasta rahavirrasta.

– Uganda on todiste siitä, eläintensuojelu voi turvata norsut, kun se tehdään oikein, sanoo Elkan.

Suojelussa on onnistuttu myös Botswanassa, missä afrikannorsuja elää enemmän kuin missään muuassa maassa. Sinne norsuja pakenee Angolasta ja Zimbabwesta.

Botswanassa hallinto lukeutuu Afrikan kehittyneimpiin, väestötiheys on maanosan alhaisimpia ja maa tienaa hyvin luontoturismista Simon Hedges

– Botswanassa hallinto lukeutuu Afrikan kehittyneimpiin, väestötiheys on maanosan alhaisimpia ja maa tienaa hyvin luontoturismista, kertoo WCS:n edustaja Simon Hedges. Suurin merkitys sielläkin on luonnonpuistojen turvatoimilla.

Namibiassa uskotaan paikallisiin yhteisöihin

Norsujen määrä on maltillisessa kasvussa myös Namibiassa. Siellä luonnonsuojelualueista vastaavat paikalliset yhteisöt. Kun turismi tuo työpaikkoja ja tuloja, haluavat asukkaat pitää salametsästäjät poissa omilta mailtaan, sanoo Hedges.

Gabonissa puolestaan on tullut Afrikan metsänorsujen turva-alue. Metsänorsut ovat oma lajinsa, ja niitä on selvästi vähemmän kuin kookkaampia savanninorsuja.

Keski-Afrikan tasavallassa metsänorsujen kanta romahti levottomuuksien takia yli 60 prosenttia vuosina 2002–2011, mikä korostaa Gabonin vahvistuvan kannan tärkeyttä.

Nykyisin noin puolet metsänorsuista asuu Gabonissa. Savanninorsuista taas kolmannes asuu Botswanassa. Hedgesin mukaan on järkyttävää, kuinka suurelta osalta osin Afrikan norsujen tulevaisuus on näiden kahden maan harteilla.

Muista Afrikan maista odotetaan – Etelä-Afrikkaa lukuunottamatta – lähinnä huonoja uutisia, kun Great Elephant Census -projektin laskelmat julkaistaan lähikuukausina.