Osa Euroopan maista on onnistunut kääntämään taloutensa kasvuun. Voisiko Suomi ottaa muista maista mallia? Yle Uutiset kokosi neljän maan eli Ruotsin, Saksan, Britannian ja Espanjan keinot talouskasvun syntymiseksi.

Ruotsin kasvua vauhdittaa kansalaisten ostovoima. Palkankorotuksista tuli odotettua parempia, kun inflaatio ei nakertanutkaan niitä kuten ammattiliitoissa oli sopimuksia tehdessä laskettu.

Vientikin alkoi vetää viime vuonna. Euroalueen velkakriisi on jarruttanut myös Ruotsin talouskasvua, koska tärkeissä Euroopan vientimaissa ei ole kauppa käynyt. Omasta edullisesta valuutasta on ollut luultua vähemmän hyötyä.

Työttömyys on silti pysynyt korkeana. Työmarkkinat ovat jakautuneet kahtia: koulutettujen ja kokeneiden ihmisten työttömyys on vähentynyt viime vuosina huimaa tahtia, mutta koulutusta ja kielitaitoa vailla olevat eivät työllisty.

Syksyllä saapunut suuri pakolaismäärä nostaa alkuun työttömyyttä ja julkisia menoja. Jos pakolaisten työllistyminen onnistuu, heidän uskotaan pitkällä aikavälillä lisäävän Ruotsin menestystä.

Ruotsi teki merkittäviä uudistuksia 90-luvun talouskriisin yhteydessä. Palkkasopimukset sidottiin vientiteollisuuden tuottavuuteen, jotta palkkojen nousu ei tuhoaisi kilpailukykyä. Lisäksi eläkejärjestelmä muutettiin vastaamaan ihmisten pitempää ikää.

Uudistusten turvin Ruotsi on ohittanut kunnialla myöhemmät aallonpohjat. Talous sukelsi kunnolla finanssikriisissä 2009, mutta toipuminen oli nopeaa. Sen jälkeen euroalueelta tullut laskukausi oli pitempi ja vaikeampi. Julkinen talous oli kuitenkin kunnossa, valtio ei velkaantunut hillittömästi ja porvarihallitus elvytti keventämällä veroja.

Suomeen verrattuna Ruotsin elinkeinorakenne on monipuolinen. Vientiin menee muun muassa koneita ja autoja, mutta myös kuluttajille tuttuja maailmanluokan brändituotteita.

Kulutusjuhlien ilonpilaaja voi tulla asuntomarkkinoilta. Asuntojen hinnat ovat karanneet käsistä ja asunnonostajat velkaantuvat perässä. Jos asuntokupla puhkeaa, hinnat romahtavat, mutta velat jäävät. Keskuspankkia on jo moitittu korkojen pitämisestä alhaalla.

Saksassa työmarkkinat ovat joustavat. Laskusuhdanteen aikana työntekijöitä ei ole irtisanottu vaan he ovat jakaneet työt ja tehneet lyhyempää työviikkoa samaan aikaan, kun työnantaja on saanut palkkatukea valtiolta. Kaikki työntekijät ovat saaneet pitää työnsä, eivätkä ansiot ole merkittävästi pienentyneet. Tätä lyhennetyn työajan mallia kutsutaan Saksassa nimellä Kurzarbeit.

Myös alhaiset palkankorotukset huonoina aikoina ovat vaikuttaneet Saksan kilpailukykyyn. Työntekijät ovat olleet valmiita luopumaan suomalaista lomarahaa vastaavasta 13. kuukauden palkastaan.

Näin on toimittu menestyksellisesti esimerkiksi monilla lopettamisuhan alla olleilla metalli- ja autoteollisuuden työpaikoilla. Kirkollisista juhlapyhistä ei ole kuitenkaan luovuttu.

Saksan kilpailukyvyn parantamisessa tapahtui merkittävä sysäys 2000-luvun alussa, kun liittokansleri Gerhard Schröderin johtama punavihreä hallitus uudisti maan sosiaaliturvajärjestelmän.

Uudistuksen tavoitteena oli pienentää valtion menojen lisäksi työnantajan maksamia palkan sivukuluja ja alentaa näin työn hintaa.

Agenda 2010:ksi kutsutussa muutoksessa yhdistettiin työttömyys- ja sosiaaliapu yhdeksi tukimuodoksi, lisättiin kansalaisten omavastuuosuuksia terveydenhuollossa ja sosiaalimaksuissa, lyhennettiin ansiosidonnaisen työttömyysavustuksen maksuaikaa, höllennettiin irtisanomissuojaa sekä käynnistettiin piiskan ja porkkanan avulla laajat toimenpiteet työttömyyden vähentämiseksi.

Porkkanoihin kuuluivat muun muassa tukitoimet yritteliäisyyteen kannustamisessa ja uudelleenkouluttautumisessa. Piiskoja olivat muun muassa aikaisempaa kovemmat sanktiot tapauksissa, joissa työtön kieltäytyy tarjotusta työstä.

Samalla muutettiin sairaus- ja työttömyysvakuutuksen pariteettiperiaatetta siten, että jos maksuja korotetaan, niin vain työntekijöiden osuus nousee ja työnantajan osuus pysyy ennallaan.

Uudistukseen sisältyneen verovapaan osa-aikatyöjärjestelmän ansiosta, mitä Saksassa kutsutaan nimellä minityö, työnantajat saavat joustavaa työvoimaa juuri niiksi tunneiksi kuin sitä tarvitaan. Monet työttömät puolestaan saavat mahdollisuuden palata työelämään ja kustantaa edes osan elinkuluistaan omalla palkallaan.

Saksalaisen teollisuuden kilpailukykyä lisää myös panostus työpaikkojen ilmapiiriin. Siinä merkittävin osuus on lakisääteisillä yritysneuvostoilla, joiden tehtävänä ei ole olla aktiivisena osapuolena pelkästään työntekoon liittyvissä käytännön järjestelyissä vaan tehdä myös parhaansa yrityksen tuottavuuden ja menestyksen lisäämiseksi.

Eurooppalaisittain vahva talouskasvu ei herätä Britanniassa sellaista luottamusta kuin pelkkien lukujen valossa voisi kuvitella.

Vuodesta 2014 hidastunut kasvu nojaa Britannialle tärkeään palvelusektoriin, samalla kun teollisuustuotanto ja rakennusteollisuus laahaavat. Vienti ei vedä toivotulla tavalla, vaikka maa ei ole viennistä niin riippuvainen kuin Suomi.

Yksityistä palvelualaa auttaa sen monipuolisuus. Britannia tuottaa palveluja finanssialasta viihteeseen. Britannian elokuva-ala on ollut vahvassa nousussa, osaksi hallituksen alalle luomien verohelpotusten ansiosta.

Kesäkuussa järjestettävä kansanäänestys EU-jäsenyydestä laskee punnan kurssia, mikä voi parantaa kilpailukykyä. Samalla mahdollisen EU-eron tuoma epävarmuus hidastaa yritysten investointihaluja.

Englannin keskuspankki on tehnyt samankaltaista elvytystä kuin Euroopan keskuspankki. Ohjelman tavoitteena on saada lainarahaa liikkeelle ja siten talouden rattaat pyörimään.

Talousoppineiden mielestä maahanmuutto on auttanut Britannian talouskasvua. Siirtolaisten vaikutus palkkatasoon on kiistanalaisempi kysymys. Oxfordin yliopiston siirtolaisuuden tutkimuskeskus katsoo, että maahanmuutto on hieman alentanut matalatuloisten palkkaa ja hyödyttänyt hyvätuloisia, keskipalkan pysyessä lähes ennallaan.

Anglosaksista kapitalismin mallia on vaikea soveltaa Suomessa. Britannian ja Suomen kulttuurit, talouden rakenteet ja historia poikkeavat toisistaan huomattavasti.

Yksi Suomen kannalta mielenkiintoisimmista seikoista on Britannian perinteinen pyrkimys kevyeen sääntelyyn. Hallitus on vuodesta 2010 alkaen toteuttanut "yksi sisään, kaksi ulos" -ohjelmaa, jonka pyrkimys on helpottaa yrittäjyyttä. Ohjelman mukaan uuden säännön luovan viranomaisen täytyy poistaa kaksi muuta yritystoimintaan liittyvää sääntöä. Tämän politiikan käytännön vaikutuksista ollaan eri mieltä.

Vallassa oleva konservatiivipuolue jatkaa edelleen julkisen talouden säästölinjaa. Heidän mielestään linja auttaa kansantaloutta kokonaisuudessaan. Valtaosa kansantaloustieteilijöistä kuitenkin sanoo, että hallituksen julkisen talouden säästölinja hidastaa Britannian talouden kääntymistä nousuun.

Espanjassa on päästy parin viime vuoden aikana eroon pahimmasta talouskriisistä. Samalla maa on kuitenkin ajautunut vaikeaan poliittiseen kriisiin, joka uhkaa kääntää kehityksen taas heikompaan suuntaan.

Epävarmuutta kuvaa, että bruttokansantuote (bkt) kasvoi viime vuonna yli kolmen prosentin vauhtia, mutta silti maasta lähti keskuspankin mukaan 70 miljardia euroa enemmän ulos pääomia kuin mitä tuli sisään.

Uutta hallitusta ei ole saatu kokoon joulukuun parlamenttivaalien jälkeen. Maassa on vahvistunut radikaali vasemmisto, johon luettavat ryhmät keräsivät vaaleissa yli neljäsosan äänistä sosialistien jäädessä 22 prosenttiin.

Vasemmisto tahtoisi kumota oikeistohallituksen talousreformit. Radikaalit romuttaisivat myös budjettikurin ja lisäisivät tuntuvasti valtion menoja. Lisäksi valtio uhkaa hajota. Tärkeällä Katalonian itsehallintoalueella aluejohto valmistelee yksipuolista irtoamista.

Virkaatekevänä nyt istuvan pääministerin, Mariano Rajoyn oikeistohallitus tuli valtaan vuoden 2011 lopulla, keskellä talous- ja velkakriisiä. Budjettivaje oli 11 prosenttia ja työttömiä jo yli 20 prosenttia.

Vahvoista enemmistöasemista hallitus tehtaili säästöjä, uudistuksia ja veronkorotuksia. Virkamiehiltä vietiin lomarahat, työaikaa pidennettiin ja väkeä karsittiin. Moni köyhtyi asuntojen hintojen romahtaessa ja työpaikan mennessä alta, mutta hallitus vain kiristi ruuvia.

Pääministerin sanotaan keskittyneen makrotalouteen ja unohtaneen sosiaaliset ongelmat. Yksi kiistelty toimi oli työreformi. Irtisanomista halvennettiin ja paikallinen työehdoista sopiminen vapautettiin. Espanjan ammattiliitot ovat heikkoja. Niiden oli taivuttava, vaikka kaduilla mellakoitiin.

Vähitellen Espanjan kilpailukyky parani, mikä tuki vientiä. Vienti ja turismi nostivat bkt:n kasvuun. Palkat ovat kuitenkin pudonneet niin, ettei alimmilla palkoilla tule toimeen, ellei asu esimerkiksi vanhempiensa luona.

Hintatasokin on laskenut, samoin lainanhoitokulut. Pienituloiset saivat viime vuonna verohelpotuksia. Kotimainen kulutus on palannut kasvun veturiksi ja suurtyöttömyys on lieventynyt 20 prosentin tasolle. Pahimmillaan työttömyys oli 26 prosenttia vuonna 2013.

Hyvätuloisia kriisi ei ole pahasti hetkauttanut. Yritysten johtoryhmien ansiot ovat tuoreen selvityksen mukaan jopa osin paremmat kuin ennen kriisiä. Se levittää kapinamielialaa yhtä lailla kuin poliittisen eliitin korruptio.

Työryhmä: