Tupa on varusmiespalvelustaan suorittavien miesten ja naisten mielestä intin tukipilari. Ahdistuksen tunteitakin palvelukseen mahtuu, mutta niistä pääsee yli.

Maavoimien komentaja kenraaliluutnantti Petri Hulkko kertoi helmikuun puolivälissä Ylelle, että varusmiespalvelus jää suorittamatta joka kolmannelta mieheltä nykyikäluokissa.

Yllä olevalla videolla kaartinjääkärit kertovat mielipiteensä tupaelämästä ja nuorten miesten inttiahdistuksesta.

Pääsyyt ovat henkisessä toimintakyvyssä ja liittyvät usein mielenterveysongelmiin. Suomeksi sanottuna armeijaolot ahdistavat.

Hulkko alleviivasi, että syitä on paljon, ja monesti ne liittyvät yhdessä asumiseen ja tekemiseen. Varusmiespalveluksen suorittamatta jättävät ahdistuvat esimerkiksi tupa-asumisesta ja samoissa wc- ja suihkutiloissa käymisestä.

Kaartin jääkärirykmentin esikunta- ja viestikomppanian tuoreet kaartinjääkärit ovat vannoneet sotilasvalansa viime viikolla. He ovat ehtineet jo totutella yhteisasumiseen ja inttielämään.

Mitä ajatuksia nuorten miesten inttiahdistus herättää?

– Olen sitä mieltä, että nykypäivän jengi on hiukan herkkää, eikä ole kovin paljon tekemisissä muiden ihmisten kanssa. Kyllä se varmaan suurta osaa ahdistaa. Itsellä ei ole kyllä sellaisia ongelmia, mutta ymmärrän, että se voi olla vaikeaa, Samuel Grönholm arvioi.

Karim Al Kurdin mielestä tupaelämä ei eroa kovin paljon joukkuelajien pukukoppimeiningistä.

– Tämä on tuttua kaikille, jotka ovat harrastaneet jotakin joukkuelajia. Kyllä tämä sellaiseksi toiseksi kodiksi muodostuu.

Varusmiehet arvioivat, että ensimmäinen yö, päivä ja viikko vaativat totuttelua. Vähitellen toimintatavat ja porukka tulevat kuitenkin tutuiksi.

Kaartinjääkärit kertovat, että tupaelämään tottuu nopeasti. Rankkoina päivinä tupakaverit tietävät, mitkä asiat saattavat ottaa päähän. Kuvassa Joakim Gustafsson (vas.), Jarkko Hyvärinen, Teemu Elo, Karim Al Kurdi, Samuel Grönholm ja Jooa Keränen.­

Miesten ja naisten tuvilla ei ole juurikaan eroa. Sisustusvalinnat ovat kummassakin tuttua SA-tyyliä. Metallirunkoisilla punkilla on siniruudulliset päiväpeitteet, ja tilat on vasta siivottu. Säilytystiloina palvelevat tupakaapit, väri harmaa.

Naisten tuvassa intin aloittamiseen liittyvät ahdistuksentunteet allekirjoitetaan nopeasti. Lyylia Koivuniemi kertoo, että yhdessä asuminen ja jatkuva sosiaalinen kanssakäynti mietityttivät aluksi.

– Jännitin oikeastaan aluksi aika paljon tupamiljöötä. Olen aika introvertti persoona oikeasti. Yllätyin siitä, miten ihan muutamassa päivässä voi jutella oikeastaan kaikesta tuvan asukkaiden kesken. Siitä tulee sitten lopulta voimavara rankkoina ja pitkinä päivinä.

Ella Aholan mukaan yksityisyyteenkin on ajoittain mahdollisuus, jos sitä kaipaa. Ryhmästä taas on apua, kun asiat ovat uusia ja totuttelu vielä kesken.

– Omaakin tilaa saa, jos laittaa esimerkiksi kuulokkeet korville ja makoilee. Varsinkin alussa on hyväkin asia, että ollaan tiiviisti yhdessä. Tämä on silloin uusi paikka ja uusi tilanne.

Tupaporukka mietitytti myös Kati Reinikaista. Jää murtui kuitenkin nopeasti heti ensimmäisenä päivänä.

– Itsekin ehkä vähän jännitti, että millaisia tyyppejä tulee. Meillä on kyllä tosi hyvä porukka täällä. Ehkä ensimmäisen tunnin ajan oli kiusallista, mutta sitten jengi jutteli jo tosi vapautuneesti.

Millaisia ahdistuksen tunteita intissä sitten voi tulla ja miten niistä pääsee yli? Koivuniemi pohtii hetken ja kertoo sitten omasta taustastaan.

– Olen ulkosuomalainen ja asunut melkein koko elämäni ulkomailla. Puolet perheestäni on nyt Tanskassa. Olen käynyt läpi käynyt läpi koti-ikävän tuntemuksia. Silloin on tärkeää, että löytyy myös yksityisyyttä. Voi mennä kävelemään tai lenkille yksin tai vajota punkkaan.

– Ja kyllä täällä itkeäkin saa. Tilaa löytyy myös sille, että omia tuntemuksia ehtii käydä läpi.

Kaartinjääkärit Lyylia Koivuniemi(vas.), Ella Ahola, Kati Reinikainen ja Jenni Rosqvist pitävät ryhmähenkeä merkittävänä asiana. Tupakavereilta saa tarvittaessa myös omaa rauhaa.­

Tällaisissa tilanteissa se aluksi huolettanut tupaporukka voi osoittautua yllättävän tärkeäksi, muistuttaa puolestaan Ella Ahola.

– Raskaina päivinä se on luonnollista olla tutussa porukassa. Kyllä se on suuri voimavara. Tyttöjen tuvassa, kun itsekin olen tosi herkkä, voi näyttää myös tunteita avoimesti. Tukea ja ymmärrystä kyllä tulee.

Suihkussa tai vessassa käymistä ei kannata kaartinjääkäreiden mukaan jännittää.

– Ollaan oikeastaan aika onnekkaita. Meillä on paljon suihkuja, joissa on ovet. Ne saa lukkoon. En sitten tiedä, onko kaikkialla yhtä hyvä tilanne, Kati Reinikainen summaa.

Suihku- ja vessakäynnit eivät ahdista Santahaminan tuoreita kaartinjääkäreitä. Esikunta- ja viestikomppaniassa on lukolliset suihkukopit.­

Jenni Rosqvist haluaa vielä muistuttaa, että yhteisö laajenee myös tuparajojen yli. Naiset ovat käyneet miesten tuvissa esimerkiksi yhteisissä pizzailloissa.

– On ollut puhetta, miten naisiin suhtaudutaan intissä. Meidän joukkueessamme se yhteishenki on ollut todella hyvä ja meidät on otettu todella hyvin vastaan – alusta lähtien.

Palataan vielä miesten tupaan. Onko tupaelämä tosiaan pelkkää ruusuista yhdessäoloa ja hyvää meininkiä?

Varusmiehet myöntävät, että ristiriidoilta ei aina vältytä. Jatkuva yhdessä eläminen kuitenkin hioo vähitellen särmiä ja kiistat selvitetään.

– Ihmisillä voi olla erilaisia ajatuksia siitä, miten asiat pitäisi tehdä. Minulla menivät aluksi sukset ristiin alapunkan kaverin kanssa. Viikossa tai parissa pääsee kuitenkin jo asioista yli, Joakim Gustafsson kertoo.

Totuttelu inttielämään sujuu tietenkin toisilta helpommin kuin toisilta. Teemu Elon mukaan alussa tutustuminen ja yhteisen rytmin löytäminen ovat tärkeitä asioita.

– Varmaan aika paljon riippuu siitä, millaista porukkaa on tuvassa. Jos on todella erilainen persoona kuin muut, niin voi olla vaikeaakin. Jos ei siis löydy yhteistä säveltä.

Alokasajan juuri läpikäyneet kaartinjääkärit kertovat, että intin ensimmäisinä päivinä kannattaa jutella tupakavereille. Kuvassa Santahaminan tuoreita alokkaita tammikuussa 2020.­

Jarkko Hyvärinen muistuttaa puolestaan, että tupakavereiden kesken asioista on kuitenkin helppo keskustella. Jokainen tietää, mitä päivän aikana on tapahtunut.

– Heidän kanssaan tulee käytyä samoja asioita läpi, mikä luo tupahenkeä. Ongelmista puhuminen auttaa jatkonkin kannalta.

Jooa Keränen on samaa mieltä. Samassa tuvassa asuvat tietävät, mitkä asiat saattavat tuntua raskailta.

– Kaikki ovat kuitenkin samassa veneessä. Juttuja pystyy hyvin jakamaan.

Raskaimpiin hetkiin tuvalla on käytössä huolella hiottu tunnuslause: ”Ei se ole niin vakavaa.”

Mikä oli mielestäsi intissä kaikkein hyödyttömintä ja mikä oli hyödyllisintä? Vastaa IS:n inttikyselyyn täällä.