Dvorac ili kaštilj "Divan", u centru Padeja, jedan je od najočuvanijih i najstarijih u Vojvodini, izgrađen 1810, a čuva sećanje na neobičnu tradiciju zbog koje je bio najomraženija zgrada u tom mestu.

Foto: Nedeljko Kolundžija / RAS Srbija Svi meštani morali su da se poklone spahijinom dvorcu, inače bi dobijali batine

Taj dvorac, koji je danas zaštićen kao kulturno dobro, u kom su Mesna kancelarija, prostorije mesne zajednice i odeljenje policijske stanice, izgradio je spahija Đerđ Divan na mestu gde je 1810. godine izgorela palata njegovog brata Konstantina u centru sela, koja je tada razdvajala srpski od mađarskog Padeja. Zgrada je pre dva veka izgrađena u neoromantičarskom stilu, kao porodična kuća poslednjeg padejskog spahije, sa karakterističnim ugaonim kulama koje se završavaju ukrasnim badžama i šiljcima.

Iako je i danas najimpozantnija i najvrednija građevina, kaštelj je u 19. veku bio najomraženija zgrada. Razlog za to je običaj koji je uveo Đerđ Divan da svaki meštanin, kada prolazi pored spahijskog kaštela, mora da skine šešir i da se pokloni njegovoj kući u znak poštovanja i poniznosti. U slučaju da to ne učini, na licu mesta bi bio batinan, pošto je bila posebno postavljena straža da motri kako se izvršava ova spahijina naredba. Hroničar Mata Šećerov zabeležio je predanje o jednom slučaju nepoštovanja naredbe od Kikinđanina koji se nalazio u gostima kod kuma u Padeju.

- Prolaze on i kum pored spahijskog kaštela. Padejac se klanja i pozdravlja kaštel skidanjem šešira, a slobodni građanin Kikinde, iako upozoren, nije isto učinio. Istrče sluge spahije i udare mu teške batine. Uvređen i ponižen, on prekide gošćenje i raskide kumstvo, jer u selu sa takvim običajima ne želi da ima kuma - zabeležio je Šećerov.

Kako su Padejci postali hrišćani

Foto: N. Kolundžija / RAS Srbija

Meštani Padeja i danas nose nadimak "hrišćani" zbog jednog neobičnog događaja koji se odigrao u prvoj polovini 19. veka.

- Došao vladika 1835. godine da osvešta novu pravoslavnu crkvu u selu, a ceo narod na okupu. Poče vladika govor rečima: "Dragi moji hrišćani", a jedan Padejac iz mase punim glasom upada: "Nismo mi hrišćani - mi smo Padejci", jer je zaključio da vladika ne zna u koje selo je došao. Od tog vremena, pa i danas, Padejce Srbe u okolini nazivaju hrišćanima - zabeležio je hroničar Mata Šećerov.