Riittävätkö tuloni? Saanko vakituista työpaikkaa? Onko minulla aikaa lapselleni? Entä ilmastonmuutos? Tässä muutamia syitä, miksi ruuhkavuosiensa kynnyksellä olevat epäröivät jälkikasvun hankkimista.

Suomessa syntyvyys on laskenut koko tämän vuosikymmenen ajan. Suomalainen nainen saa tällä hetkellä keskimäärin 1,4 lasta. Luku on mittaushistorian alhaisin.

Laskun aiheuttajia yritetään löytää. Tässä muutamia esille nousseita syitä: nuoruutta halutaan venyttää, lapsiperhe-elämä koetaan kurjana ja ilmastonmuutos huolettaa.

Jotta maassamme olisi tulevaisuudessa tarpeeksi veronmaksajia, syntyvyyden laskun tulisi taittua tai työperäisen maahanmuuton lisääntyä.

Kysyimme opiskelijoilta, millaisella politiikalla nuoria opiskelijoita voitaisiin kannustaa perheen perustamiseen.

Jaana-Kaisa Parkkinen haluaa opiskella ja saada työkokemusta ennen mahdollista perheenlisäystä. Lauri Rautavuori / Yle

Jaana-Kaisa Parkkinen, 25. Opiskelee sairaanhoitajaksi. Ei lapsia.

Ensinnäkin: emme ole kohtuinemme mitään talkooharavoita. Meillä on oikeus valita, halutaanko me lapsia.

Mulla tässä ei ole kyse nuoruuden venyttämisestä, vaan ihan järjen käytöstä. Mulla on koulu kesken, enkä ole seurustellut niin kauaa, että olisi järkevää tehdä lapsi. Haluan työelämään ja saada työkokemusta, enkä mennä tukiputkesta tukiputkeen.

Jos työelämässä olisi mahdollista saada vakituisia sopimuksia, luulen, että naiset uskaltaisivat tehdä lapsia. Harva meidän alalla saa vakituisen työpaikan. Olen kuullut, että nuorelta naiselta on työhaastattelussa kysytty, tuleeko lapsia lähivuosina.

Ensinnäkin: emme ole kohtuinemme mitään talkooharavoita. Jaana-Kaisa Parkkinen

Nykyään naisella on enemmän vaihtoehtoja. Voi tehdä uraa, eikä tarvitse olla kotona ja tehdä lapsia. Mulle tärkeää on oma elämä ja siinä kehittyminen.

Sitäkin olen miettinyt, että yhden ihmisen hiilijalanjälki on aika suuri. Suomeen halutaan lapsia, mutta ei se maailman kannalta ole niin järkevää. Onko täällä niin hyvät oltavat meidän tuleville lapsille?

Jos tässä yhtäkkiä tulisi raskaaksi, kyllä varmaan pärjäisin. Haluan kuitenkin tarjota enemmän kuin sen, mikä on välttämätöntä lapsen selviytymiselle. Uskon, että yhtenä tekijänä vanhemman henkiseen jaksamiseen vaikuttaa se, jos ei tarvitsisi laskea jokaista penniä.

Marko Kaira saa ensimmäisen lapsensa aivan näinä päivinä. Lauri Rautavuori / Yle

Marko Kaira, 26. Opiskelee sairaanhoitajaksi. Esikoinen syntyy pian.

Puhuimme puolison kanssa, että odotetaan oikeaa hetkeä. Teimme matemaattisia laskutoimituksia ja tulimme siihen tulokseen opiskelun ja vanhemmuuden yhdistämisessä, että kyllä hyvinvointiyhteiskunnassa selviää.

Olemme maksaneet tähän mennessä vain rattaat lapselle. Muun olemme saaneet vanhemmilta sisaruksiltamme. Kaiken ei tarvitse olla uusinta ja kalleinta.

Itse haluan tarjota lapselleni aikaa. Marko Kaira

Itse haluan tarjota lapselleni aikaa. Haluaisin ehkä tehdä maisterinkoulutuksen tähän perään. Se hieman pelottaa, että riittääkkö aikaa tarpeeksi myös lapselle.

Yhteiskunnalta ja politiikalta kaipaisin tukevia linjoja: että luotaisiin rakenteita, jotka luovat turvaa. Jos on vuosia sellaisessa pätkätyöputkessa ja koko ajan on epävarmaa, kyllähän se kuormittaa vanhemman jaksamista. Se taas välittyy helposti lapselle.

Todennäköisesti päädyn sellaiseksi tsemppariksi. Omalla puolisolla on kokemusta lastenhoidosta. Haluan antaa hänelle sitä vastuuta, mutta olla itsekin ehdottomasti mukana. Kun on itse opiskelemassa, on paha ottaa pitkää isyysvapaata.

Vaikka emme vielä olekaan sellaisissa aikuisten ihmisten "täydellisissä" tuloissa kiinni, silti tulemme pärjäämään lapsen kanssa.

Kotiäitiyttä pitäisi arvostaa enemmän, sanoo Emmi Ojantausta. Lauri Rautavuori / Yle

Emmi Ojantausta, 27. Opiskelee tietojenkäsittelyä. Ei lapsia.

Nuoret työllistyvät aika heikosti nyky-yhteiskunnassa. Vaaditaan tutkintoja ja halutaan, että on työkokemusta. Kun sitä työkokemusta ei ole, ei saa töitä. Sen takia opiskellaan yhä enemmän ja enemmän.

Painotetaan liikaa uran hankkimista ja että "naisetkin voivat tehdä uraa". Sitten kotiäideille sanotaan "ai sä oot vaan kotona sen lapsen kanssa". Sitä ei osata arvostaa samalla tavalla kuin uraa ja että käy töissä.

Nykypolitiikka kannustaa jaksotyöhön, ja tehdään vain pätkäsopimuksia. Sillä ei luoda vakaata pohjaa ihmisten tulevaisuudelle. Emmi Ojantausta

Mä en pidä kotiäitiyttä huonona ajatuksena. Kun lapsi on pieni, olisi hienoa, että saisi nauttia siitä. Se on niin lyhyt aika. Mutta olisi tärkeää saada keskittyä siihen hetkeen eikä laskea joka ikistä senttiä. Se ei myöskään kannusta, kun koko ajan leikataan lapsiperheiden tuista.

Nykypolitiikka kannustaa jaksotyöhön, ja tehdään vain pätkäsopimuksia. Sillä ei luoda vakaata pohjaa ihmisten tulevaisuudelle.

On mahdotonta suunnitella lapsentekoa, jos työnantajat tarjoavat pelkästään pätkäduuneja, sanoo Jaakko Salén. Lauri Rautavuori / Yle

Jaakko Salén, 29. Opiskelee konetekniikkaa. Ei lapsia.

Tämä on paradoksi: halutaan, että tehdään lapsia ja samalla halutaan, että meistä tulee korkeakoulutettuja uratykkejä. Nämä kaksi asiaa ei mahdu ainakaan mun kalenterimalliin. Se on mahdoton yhtälö.

Et sä voi suunnitella lapsentekoa, jos pätkäduunien ja vuokratyöläisyyden takia sopimukset on kolmen kuukauden mittaisia. Et sä voi suunnitella silloin mitään muutakaan. Se vaatii pidempää työsuhdetta ja sellaista tasaisuutta. Jos koko ajan joutuu miettimään seuraava työpaikkaa ja suunnittelemaan, se vie aikaa vanhemmuudelta.

Et sä voi suunnitella lapsentekoa, jos pätkäduunien ja vuokratyöläisyyden takia sopimukset on kolmen kuukauden mittaisia. Jaakko Salén

Mä olen itse ruvennut 15-vuotiaana tekemään töitä ravintolassa. En halua, että oma muksu joutuisi tekemään duuneja sen ikäisenä.

Jos Suomessa halutaan, että opiskellaan ja korkeakouluttaudutaan, sitä pitää tukea ja kannustaa. Perheen perustamiseen kannustaisi taloudellinen tuki, sillä meillä monella lykkäämisen syyt ovat taloudellisia.

Haluan taata sen mahdollisimman hyvän lapsuuden. Että saa harrastaa, mitä haluaa ja kaikkea innostavaa voi lähteä kokeilemaan.