- Aamulla kun lähden töihin, en minä koskaan mieti, että taasko minun pitää mennä töihin. Täällä verstaalla minä viihdyn. Mitä ihmettä ihminen eläkkeellä tekee, sanoo 82-vuotias suutari Olga Karppinen.

Olga Karppinen on pitänyt suuritarinliikettä Helsingin Kalliossa yli 30 vuotta. Olli Ihamäen vuonna 1982 toimittamassa henkilökuvassa Olga Karppinen kertoo työstään suutarina ja ajatuksistansa maailman menosta.

Olgan isä oli renki, joka sivutöinään korjaili ihmisten kenkiä. Isän töitä seuratessa myös Olga sai ensimmäiset opit ammatin saloista.

Omia kenkiä Olga ei kuitenkaan lapsena omistanut. Seitsemän lapsen katraalla oli yhdet yhteiset kengät. Välillä piti kirmaista lumihangessa avojaloin, vaikka se oli kiellettyä, kun halusi ulos päästä.

Avioliiton myötä Olga ja hänen miehensä perustivat yhteisen verstaan Helsingin Kallioon. Kun mies kuoli, päätti Olga opetella itse ammatin tekemällä ja vanhoista kengistä mallia katsomalla.

- Minä päätin, että kyllä minä tämän ammatin hallitsen ilman miehiäkin, ja siitä asti olen tehnyt nämä työt yksin.

Olga sanoo tottuneensa lapsesta asti raskaisiin töihin. Vielä yli 80-vuotiaana kunto on eriomainen. Suutarin töiden lisäksi hän toimii ohjelmaa kuvattaessa Eirassa talonmiehenä.

- Heinäpellollakin olin aina hanko kädessä. En ole koskaan halunnut haravan kanssa perässä kulkea.

- Ja kyllä minä vielä kauran ja heinän seipäille pistän siinä missä joku toinenkin.

Eläkkeelle jäämistä Olga ei suunnittele. – Ei ole hyvä asia, kun ihminen vain kotona miettii vaivojaan, hän sanoo.