Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin (Hus) kuntayhtymän toimitusjohtajan Aki Lindénin mukaan sote-uudistusta pohdittaessa tulisi ensi töikseen ampua alas väite, jonka mukaan valinnanvapausmalli ja sote-uudistuksen säästöt olisi toteutettavissa samanaikaisesti.

Topi Juga

– Nämä ovat kaksi täysin toisensa poissulkevaa asiaa, Lindén painottaa.

Hän korostaa, että sote-uudistuksen tarkoitus on ennen kaikkea parantaa pääsyä esimerkiksi lääkärille. Uudistuksen itsetarkoitus ei ole valinnanvapaus. Hän huomauttaa myös valtiovarainministeri Petteri Orpon (kok.) myöntäneen tämän poliittisen väittelyn tiimellyksessä.

– Perusterveydenhuoltoon tarvitaan nyt lisää yhteiskunnan maksamaa kapasiteettia. Tämä on koko asian ydin.

Hänen mukaansa terveydenhuollossa vajausta esiintyy eniten lääkärivastaanotto- sekä hammaslääkäripalveluissa.

– Uudistuksen voi tehdä laittamalla raha olemassa olevaan julkiseen järjestelmään tai käyttämällä alihankkijana yksityisiä palveluntarjoajia.

– Mutta vain silloin kuin yksityinen on renki. Sitä ei saa päästää isännäksi.

Lindén on itse vahvasti julkiseen järjestelmään panostamisen kannalla. Hänen mukaansa se voi hyvin tehtynä olla jopa edullisempaa.

Uudistuksien lykkääntyminen on hyvä uutinen.

Pääministeri Juha Sipilän (kesk.) hallitus ilmoitti eilen lykkäävänsä vuodella sote- ja maakuntauudistuksen voimaan astumista. Maakuntavaalit siirtyvät puolestaan lokakuulle 2018.

Lisäksi Sipilä kertoi, että sote-uudistuksen valinnanvapauslaista annetaan kokonaan uusi esitys alkuvuodesta 2018.

Lindénin mielestä uudistuksien lykkääntyminen on hyvä uutinen.

Tärkeää hänen mukaansa on nyt suunnitella rauhassa sellainen malli, jossa suomalaisten lääkärille ja hammaslääkärille pääsy paranee.

– Mutta se maksaa kahdestasadasta viiteensataan miljoonaa euroa lisää. Tämä pitää tunnustaa avoimesti.

Tämä tulee kuitenkin maksamaan enemmän.

Siitä lähtien kun valinnanvapausmallin tuli mukaan sote-uudistukseen, Lindén kertoo kannattaneensa asteittaista ja rajoitettua vapautta. Tällä hän tarkoittaa yksinkertaistettuna mallia, jossa julkisten tuottajien rinnalla olisi yksityisiä tuottajia, jotka voisivat olla itsenäisiä ammatinharjoittajia tai lääkärikeskuksen lääkäreitä.

Tuottajilta kuitenkin edellytettäisiin sama osaaminen sekä velvoitteet kuin julkisen puolen terveyskeskuksen lääkäreiltä. Tuottajat saisivat yhteiskunnalta sellaisen laskennallisen korvauksen, joka asiakkaasta päätettäisiin maksaa.

Lindén kuitenkin huomauttaa uudistuksessa pohjimmiltaan olevan kyse siitä, että Suomeen tarvitaan vuosittain kolme miljoonaa lääkärikäyntiä lisää. Hän korostaa, että jos rahaa ei lisätä ja olemassa oleva raha jaetaan yksityisten ja julkisten tuottajien kesken, niin silloin kukaan ei oikeasti saa enempää palveluita.

– Suomessa on kaksi käsitettä mennyt nyt hieman sekaisin.

Hänen mukaansa Lääkärien määrän lisääminen, tapahtuu se sitten yksityisten tai julkisten tuottajien kautta, tulee lopulta maksamaan enemmän.

Lindén korostaa, että tarvittavat lääkärikäyntien lisäykset voitaisiin toteuttaa myös julkisissa terveyskeskuksissa.

– Mutta jos me nyt haluamme tähän kylkiäiseksi saada hallitun valinnanvapausjärjestelmä, niin se voisi olla juuri tällainen asiakaspalvelusetelimalli, jolla julkisia palveluita täydennetään yksityisillä toimijoilla.

– Tämä tulee kuitenkin maksamaan enemmän. Ja se tulee myös reilusti myöntää.