D’aquí un mes, l’Estat espanyol serà examinat pel Comitè de Drets Humans de Nacions Unides en l’Examen Periòdic Universal (EPU), després que diverses entitats denunciessin vulneracions en una presessió la setmana passada a Ginebra. Preocupats per la imatge que projecta l’Estat a l’exterior des de les càrregues policials durant l’1 d’Octubre, España Global ha reforçat els seus arguments amb una interpretació lliure de les dades d’un informe, tot cuinant un rànquing que no existeix.

[EN CASTELLANO: Consulta aquí la traducción al castellano de este reportaje, publicada el 31 de diciembre de 2019].

En una piulada a Twitter del 20 de novembre, España Global, institució encarregada de la reputació exterior de l’Estat i que forma part del Ministeri d’Afers Exteriors, celebrava que Espanya havia aconseguit la tretzena posició en l’informe The Global State of Democracy. Segons Irene Lozano, secretària de l’ens, l’informe de l’Institute for Democracy and Electoral Assistance (IDEA) “aporta una llum vàlida, internacional i independent sobre la fortalesa de la democràcia espanyola, que no deixa de millorar, malgrat les constants campanyes de desinformació que intenten malmetre allò que els espanyols hem construït durant 40 anys i que es combaten precisament d’aquesta manera: amb estudis empírics i veraços”.

L’aleshores ministre d’Afers Exteriors en funcions, Josep Borrell, havia participat el dia anterior a la presentació de l’informe a Brussel·les, on es va referir a la democràcia com “una gran paraula i un gran treball” que funciona quan es basa en informació. “Ara que estem rodejats de fake news és bona idea verificar la salut de la democràcia”, va comentar Borrell en un fil de Twitter en què va assegurar que l’aspecte més important en una democràcia és respectar l’imperi de la llei i va advertir dels perills del populisme i el nacionalisme. Que el ministre en funcions del govern espanyol participés de la presentació d’un informe que es proclama independent no ha de sorprendre ningú, ja que l’Institut IDEA International ha estat presidit aquest 2019 pels governs d’Espanya i Bèlgica, i l’estudi està finançat pels governs dels estats membres.

La democracia española🇪🇸sigue mejorando: alcanza la 13.ª posición en el #GSoD2019 de @Int_IDEA, que analiza 158 países. Sube 7 posiciones respecto al informe anterior y destaca especialmente en Gobierno Representativo y Democracia Local https://t.co/q1tuT4sZH0#ThisIsTheRealSpain pic.twitter.com/hMMWwQuAJc — España Global (@EspanaGlobal) November 20, 2019

No existeix un rànquing d’IDEA

Mitjans i agències com La Vanguardia, 20 Minutos, la Cope o Europa Press es van limitar a reproduir la versió oficial d’España Global sense contrastar les dades. “Espanya escala set llocs, fins el 13, en l’índex de democràcies de l’International IDEA”, recollia, per exemple, l’agència Europa Press. El cert, però, és que no existeix cap rànquing global de democràcia d’IDEA i, per tant, la proclamació d’Espanya com la tretzena millor democràcia del món es basa en la interpretació de les dades de l’informe per part d’España Global, la qual cosa contravé la voluntat i els objectius de l’equip encarregat de dur-lo a terme. “Nosaltres no fem rànquings. Va ser una decisió que vam prendre a l’inici del projecte i, per això, no tenim un índex agregat de democràcia. La raó és que volíem mostrar la multidimensionalitat de la democràcia, cosa que un índex únic no permet. Tanmateix, no podem impedir que altres utilitzin les nostres dades i facin rànquings”, explica Annika Silva-Leander, cap d’Assessorament Democràtic i Anàlisi Política d’IDEA.

España Global va fer promoció a les xarxes socials sobre el resultat del suposat rànquing d’IDEA l’endemà de la publicació d’un informe d’Amnistia Internacional en què es demanava l’alliberament inmediat de Jordi Cuixart i Jordi Sànchez, així com la revisió de les penes de sedició per la resta de presos. La secretaria d’Estat va difondre un gràfic de disseny propi en què es proclamava Espanya com la tretzena millor democràcia del món. En el mateix gràfic, s’informava que l’Estat és el 9è en govern representatiu, el 16è en drets fonamentals, el 14è en control al govern, el 12è en administració imparcial i el 5è en democràcia local. No obstant, una anàlisi curosa –duta a terme per Mèdia.cat– d’unes dades que es poden consultar a la web de l’institut amb seu a Estocolm, demostra que les xifres destacades per España Global són inexactes i que, a més, amaguen injustificadament la dada més perjudicial per a la imatge de l’Estat.

Errors de càlcul i ocultació de dades negatives

Segons les dades analitzades per Mèdia.cat, realitzant la mitjana dels cinc grans índexs temàtics oferts per IDEA, Espanya se situaria en 14a posició en termes globals, en lloc de la 13a que recull la versió oficial. En govern representatiu, Espanya és 10a en lloc de 9a; en drets fonamentals, 19a en lloc de 16a; en control al govern, és 14a; i administració imparcial, és 12a. Si bé les diferències són minses, les dades publicades pel Ministeri d’Afers Exteriors són inexactes.

Però no només això. La versió oficial del govern espanyol amaga el cinquè índex de l’informe IDEA, sobre compromís amb la participació, en què Espanya es troba en 31a posició. Per maquillar la dada, España Global va seleccionar arbitràriament una subcategoria d’aquest índex, sobre democràcia local, i la va igualar jeràrquicament en el gràfic publicat amb els altres quatre índexs generals. Gràcies al canvi de criteri, van aconseguir ocultar una 31a posició, substituint-la per una 5a (segons les dades que hem recollit, hauria de ser 4a).

Fonts d’España Global assenyalen que han volgut “destacar els aspectes en què el nostre país creix de manera més significativa”. Sobre les diferències entre les xifres que es troben a les bases de dades i els rànquings editats per España Global, sembla que l’arrodoniment dels índexs amb tan sols dos decimals explica les diferències. No obstant, les dades originals ofereixen fins a quinze decimals, cosa que determina una posició clara sense possibilitat d’empat. Amb l’arrodoniment a l’alça, España Global afirma que ha aconseguit una nota en el suposat rànguing d’IDEA de 0,7705 punts, quan la realitat és que la nota final és de 0,7682.

La gran majoria dels indicadors emprats en l’estudi d’IDEA tenen origen en les dades generades pel projecte de recerca Varieties of Democracy (V-Dem), amb seu a la Universitat de Göteborg. Per a la realització dels diferents índexs que ofereix anualment, V-Dem compta amb la participació de desenes d’experts anònims de cada país que contesten qüestionaris molt detallats sobre diferents àmbits del funcionament del sistema democràtic. Es tracta d’un projecte molt ambiciós i amb rigor acadèmic que posa l’èmfasi en la transparència i la independència, si bé el 50% del finançament de recerca arriba de la fundació Riksbankens Jubileumsfond, impulsada inicialment amb fons del Banc Central de Suècia, i de la Comissió Europea, com es detalla a la seva pàgina web.

V-Dem ofereix sis índexs de referència: l’índex de democràcia liberal (el més citat), l’índex de democràcia electoral, l’índex de component liberal, l’índex de component d’igualtat, l’índex de component de participació i, finalment, l’índex de component deliberatiu. Respectivament, Espanya se situa en les posicions 26, 33, 19, 27, 39 i 28 d’aquests índexs en l’informe d’enguany. Així doncs, malgrat la base comuna dels treballs de V-Dem i d’IDEA, els països que presidien aquest darrer institut durant l’elaboració del treball obtenen millors posicions en el seu propi informe que en l’índex de democràcia liberal de V-Dem, passant de la 26a a la 14a posició, en el cas d’Espanya, i de la 14a a la 6a, en el cas de Bèlgica. Silva-Leander, no obstant, nega qualsevol influència d’aquests dos països en el resultat final i assegura que un dels pilars fonamentals de l’estudi d’IDEA és la seva independència. “Precisament, a l’inici del document expliquem que l’informe és totalment imparcial i totalment independent dels punts de vista dels estats membres individuals d’IDEA”, subratlla Silva-Leander.

El que no s’explica a la versió oficial

Un dels fets que cal tenir en compte és que a l’estudi d’IDEA no s’hi inclouen ni Islàndia ni Luxemburg, ja que no arriben al milió d’habitants. Aquests dos països se situen per davant d’Espanya a l’índex de V-Dem. Per tant, quan s’afirma que Espanya és la tretzena democràcia del món -conclusió que, insistim, no ofereix l’informe-, s’hauria d’incloure un asterisc en què es detallés que “del món”, en aquest cas, no inclou dos països amb millor salut democràtica que no pas Espanya.

D’altra banda, en el document sobre la metodologia emprada es detalla com l’informe d’enguany ha deixat de comptar amb indicadors com el Human Rights Score, que inclou dades negatives per a Espanya, situant-la l’any 2017 a la posició 72 al rànquing de protecció i respecte dels drets humans per part dels governs, amb una puntació similar a països com Hongria, Xile o Botswana. En canvi, s’inclouen com a novetat indicadors sobre tensions religioses, tensions ètniques i llei i ordre que es recullen de les bases de dades de l’International Country Risk Guide (ICRG) que produeix l’agència de qualificació, previsió de riscos i inversió internacional PRS Group, creada fa quatre dècades sota el paraigües de la CIA i el Departament d’Estat dels Estats Units. Les dades completes de l’ICRG es poden adquirir a la seva pàgina web per un preu de 18.200 euros.

Però, si bona part de l’informe d’IDEA es basa en dades de V-Dem, no és contraproduent publicar en pocs mesos de diferència dos estudis amb resultats divergents? Li traslladem aquesta pregunta al director de l’Institut V-Dem, el professor Staffan Lindberg. “Hem de recordar que els conceptes d’IDEA i el nostre són diferents. És una selecció d’indicadors diferent i ells inclouen altres fonts. Jo crec que el nostre és més exigent, que és més difícil aconseguir puntuacions altes. El nostre estudi està més estretament lligat a una manera diferent de pensar teòricament i filosòfica què és la democràcia liberal. IDEA proposa les seves pròpies idees, les quals no sé d’on surten. Per a molta gent pot ser confús, però tenim llibertat d’expressió, i això inclou la llibertat acadèmica”, explica Lindberg. L’investigador de la Universitat de Göteborg considera que els estudis són estimacions amb certs marges d’error i que l’atenció no s’ha de posar tant en la posició d’un rànquing, sinó en les diferències entre països.

La democràcia espanyola, en tendència negativa

Malgrat que la nota oficial d’España Global afirma que “el mèrit d’Espanya en aconseguir una millora de la seva puntuació és doble, al produir-se en un context mundial que l’informe The Global State of Democracy 2019 qualifica d’erosió de la democracia”, el cert és que la democràcia espanyola empitjora respecte els pics de millors resultats de fa una dècada, segons les pròpies dades de l’informe de l’institut IDEA. En govern representatiu, s’ha passat del 0,87 (2012) al 0,81 actual. En drets fonamentals, Espanya passa d’una puntuació de 0,87 (2011) al 0,84 del darrer informe. En control al govern, evoluciona d’un 0,84 (2009) al 0,79 actual, recuperant-se d’un mínim de 0,72 (2015). I en administració imparcial, passa del 0,88 (2009) al 0,84 actual. En democràcia local i participació de la societat civil es manté, i en participació electoral i democràcia directa la davallada és notable. Si bé hi ha petites millores en alguns àmbits respecte les dades dels darrers cinc anys i la tendència global és negativa, és evident que la democràcia espanyola, segons IDEA, està lluny de les puntuacions que obtenia a finals de la dècada passada i principis de l’actual.

Les dades històriques de V-Dem confirmen la tendència negativa de la democràcia espanyola i, de fet, són encara més clares. De les puntuacions de fa una dècada aproximadament, Espanya ha empitjorat en tots els sis grans índexs que ofereix l’estudi. En l’índex de democràcia liberal, Espanya passa d’un màxim de 0,84 (2010) a l’actual 0,74, una dècima menys en tan sols deu anys. En l’índex de democràcia electoral, hi ha una davallada del 0,89 (2011) al 0,82. A l’índex de component liberal, la xifra baixa lleugerament del 0,94 (2010) al 0,92. A l’índex de component d’igualtat, passa del 0,95 (2007) al 0,87 actual. A l’índex de component de participació, passa del 0,66 (2010) al 0,62. I, finalment, a l’índex del component delibratiu, Espanya passa del 0,94 (2010) al 0,9 actual. L’estudi de V-Dem demostra que hi ha una tendència global a la baixa en les puntuacions de la majoria de països i adverteix de processos d’autocratització, com el que ha tingut lloc en els darrers deu anys als Estats Units, amb qui Espanya quasi empata a l’índex de democràcia liberal, amb una diferència favorable a Espanya de 0,001.

Altres informes que destaca la diplomàcia espanyola

De forma recurrent, la diplomàcia espanyola es refereix a altres informes per afirmar que Espanya és referent de democràcia al món. Els més citats són els índexs o informes elaborats per Freedom House, World Justice Project i The Economist. Aquests estudis, que es presenten sovint com una veritat inqüestionable, estan finançats per institucions dirigides per elits polítiques i econòmiques estadounidenques i europees. El politòleg i professsor de la Universitat de Campania Luigi Vanvitelli de Nàpols, Diego Giannone, ha estudiat els biaixos ideològics dels sistemes per mesurar empíricament la democràcia. L’any 2014, Giannone va publicar una investigació acadèmica centrant-se en l’índex sobre llibertat de premsa que publica Freedom House, en el que es conclou que “el model neoliberal ha influenciat els instruments de mesura, que han esdevingut part d’un sistema, part d’un patró de normes d’evolució que suggereixen com s’han d’estructurar les societats. Els rànquings i les pròpies preguntes estan carregades de valors”. Consultat sobre l’ús que els governs poden fer d’aquests estudis, Giannone adverteix que “el veritable problema és quan s’afirma que la veritat es troba als números. El problema de fons d’aquesta mena de mesures és que es fan passar com una veritat científica i objectiva, però de científiques i objectives no en tenen res, i el risc és que es puguin utilitzar per legitimar determinades posicions polítiques”.

Freedom House, que publica anualment, entre d’altres, l’índex Freedom in the World, és una institució que fou creada l’any 1941 per promocionar la participació dels Estats Units a la Segona Guerra Mundial. Actualment, està presidida per l’ex secretari del Departament de Seguretat Nacional dels Estats Units durant el segon mandat presidencial de George W. Bush, Michael Chertoff, qui també és president d’una agència d’assessorament global en l’àmbit financer. World Justice Project, que produeix l’índex Rule of Law, va ser fundat i és presidit per William H. Neukon, responsable legal de Microsoft durant 25 anys, empresa de la qual va arribar a ser vicepresident executiu. Un dels socis estratègics de World Justice Project és el Club de Madrid, que compta amb membres destacats com José María Aznar, Mariano Rajoy, Felipe González o Bill Clinton. Per la seva banda, The Economist, a través de la The Economist Intelligence Unit, publica anualment el Democracy Index. The Economist Group està controlat per la familia Rothschild i el holding empresarial Exor, principal accionista de Ferrari, Fiat Chrysler i la Juventus, entre d’altres. Fonts d’España Global es refereixen a aquests estudis com “informes elaborats per tercers, és a dir, sense interès de part, públics i objectius”.

Quan qualsevol crítica és titllada de ‘fake news’

El mes de gener d’enguany, l’aleshores ministre d’Afers Exteriors, Josep Borrell, va aprofitar una reunió amb homòlegs de la Unió Europea per assegurar, en referència a les càrregues de la Policia Nacional i de la Guàrdia Civil durant el referèndum de l’1 d’Octubre, que “les imatges que es van propagar aquells dies sobre l’actitud violenta de la policia eren falses”. Pocs dies més tard, Irene Lozano explicava a EFE que la seva prioritat era la de rebatre la “desinformació independentista” durant el judici del procés, per “compromís no només amb la reputació d’Espanya, sinó amb la veritat en aquests temps de fake news”.

Les autoritats espanyoles han criticat o tergiversat les conclusions dels informes presentats per Amnistia Internacional o el Grup de Treball sobre la Detenció Arbitrària de l’ONU que fan referència al cas dels líders independentistes empresonats. Tanmateix, segons el professor Lindberg i l’analista Silva-Leander, treballs com els de V-Dem o IDEA i informes sobre drets humans poden ser complementaris. “És important saber que el tipus d’aspectes sobre els quals podria informar Amnistia Internacional no han de tenir necessàriament efecte en els índex que produeïx IDEA. El que IDEA o nosaltres presentem en termes del nivell de la democràcia a Espanya pot ser veritat, mentre simultàniament hi ha aspectes que mereixen crítica”, valora Lindberg.

La resposta del govern espanyol, o d’altres governs com el de la Generalitat de Catalunya, a informes sobre drets humans és diversa, segons el cas. Fonts d’Amnistia Internacional expliquen que sovint solen adreçar-se a grups parlamentaris. “De vegades, els nostres temes s’acaben resolent més aviat al Congrés, amb esmenes a lleis, per exemple, que no pas perquè el govern de torn faci cas o deixi de fer-ne del que diu Amnistia”, detallen. Pel que fa a l’informe sobre el judici del procés, Amnistia Internacional explica que el van enviar per carta a la Fiscalia i que no han rebut “cap comunicació privada” per part de les autoritats espanyoles.

Els drets humans a l’Estat, a examen

Roda de premsa d’entitats d’arreu de l’Estat a Ginebra, el passat 10 de desembre.

A partir del proper 22 de gener, l’Estat espanyol se sotmetrà a l’Examen Periòdic Universal (EPU) al Comitè de Drets Humans de Nacions Unides, un procés de control que es realitza a tots els estats membres una vegada cada cinc anys. Per a l’examen, l’Estat ha enviat al Comitè un informe amb la valoració oficial sobre la salut del drets humans al territori. A més, Nacions Unides recopila informació dels seus comitès i relators especials elaborada durant el darrer quinquenni.

Per completar la documentació, el Comitè dona l’oportunitat a la societat civil de l’estat examinat, a través d’institucions, associacions i organitzacions de tota mena, de realitzar els seus propis informes amb la finalitat de tenir en compte opinions no governamentals sobre la situació dels drets humans. La suma de tota la documentació aportada per totes les parts és una de les millors fonts per entendre i analitzar la salut dels drets humans a cada estat.

La xifra d’informes presentats per entitats de la societat civil ha passat dels 15 del darrer examen a més de 60 en l’edició actual. Una quarantena tenen origen en l’àmbit català i fan referència a vulneracions de drets en àmbits molt diversos, com la llibertat de premsa, d’expressió i de reunió, el dret a l’autodeterminació, els drets lingüstícs i els drets socials.

El Grup Barnils, editor de Mèdia.cat, hi ha participat amb el document Llibertat de premsa: agressions, amenaces i censura contra els periodistes i la premsa a Catalunya (en francès), presentat en aliança amb l’European Civic Forum, una xarxa trasnacional de més de 100 associacions i ONG de 27 països europeus que treballen activament temes com la defensa dels drets humans i de la democràcia.

El passat 10 de desembre, en una presessió davant dels representats al Comitè de Drets Humans a la seu de l’ONU a Ginebra, algunes entitats van ser convidades a presentar les principals conclusions dels seus informes. Paral·lelament, altres organitzacions, entre les quals el Grup Barnils, van oferir una roda de premsa al Club Suisse de la Presse per denunciar altres vulneracions greus de drets humans a l’Estat espanyol.

L’examen final consisteix en una sèrie de recomanacions fetes per la resta d’estats, sobre les quals l’Estat interpel·lat ha de donar alguna d’aquestes tres respostes: “acceptada”, “acceptada parcialment” o “es pren nota”. Tots els documents elaborats durant el procés de control a Espanya es poden consultar a la pàgina web de Nacions Unides, si bé de moment només hi ha els dels exàmens de 2010 i 2015. Les autoritats espanyoles no han de respondre sobre els informes de la societat civil, ja que el que té lloc al comitè és un diàleg entre estats, però és habitual que els estats que fan recomanacions prenguin com a base algunes de les qüestions tractades en aquests informes.