12:e juni 8:58. Köper en biljett till Växjö i Kristianstad på tågstationen. Går på tåget som går mot Hässleholm ovetandes om att det står något annat tåg gömt någonstans, ev. bakom det andra tåget, vad vet jag? Ingen varning om förväxlingsrisken finns någonstans, varken på skyltar, i tidtabeller eller på biljetten. Varken mannen som sålt biljetten eller konduktören upplyser mig om den saken heller.

Något försenad, med några mellanstopp och snigelfart ibland kommer tåget till Hässleholm. jag går raskt upp och läser tavlan och rusar mot nästa avgående tåg. Ett SJ snabbtåg. Något annat tåg finns inte i närheten på tavlan.

Jag misstänker att biljetten inte gäller på snabbtåget men jag frågar ändå om saken eftersom utvecklingen möjligtvis kan ha gått framåt med kapitalismen. Det har den inte. De rike är fortfarande mer värda än andra i landet där “alla människor har lika värde” och de ska tydligen få åka dyr och snabb gräddfil.

Jag ser samtidigt att det andra tåget på perrongen bredvid rullar iväg. Det var förmodligen borttaget från tavlan redan innan de stängde dörrarna. Hade jag sprungit hade jag kanske hunnit, men hur skulle jag veta att det ens var där? Så jag nynnar i revolutionär anda en trudelutt i tanke på att jag INTE har tid att köpa en ny biljett med SJ innan det tåget går:

“Bourgeoisie, tjocka feta svin, kaviar och champagne å så vita dukar. Jag ska piska er era svin å hänga upp er i era k….”, nynnar jag.

Jag mår genast bättre och känner mig snart snällare strax efter att jag föreställt mig något från franska revolutionen som förmodligen skulle gynna 99% av befolkningen enormt. Å se där! Det kommer ett “snälltåg” som någon slags belöning tänker jag. Det låter verkligen snällt och hoppingivande.

Den snälle konduktören upplyser mig om att de inte samverkar med SJ eller Skånetrafiken. Jag upplyser den snälle konduktören om att jag tänker ta Sverige ut ur EU, nationalisera järnvägen, samt avskaffa kapitalismen så att järnvägen börjar fungera vettigt igen, men att han ska få ha jobbet kvar med både 30-timmars arbetsvecka och jämlik lön, d.v.s. en reallönehöjning, d.v.s. ”stalinism” enligt de flesta borgare, sverigedemokrater, socialdemokrater och miljöpartister som naturligtvis INTE gillar tanken på ordentlig progressiv beskattning av det kapital som de själva dragit in med sin ytterst märkliga EU-vurm och sina förvuxna riksdagslöner.

Jag meddelar även konduktören att den 1% som varit medlöpare till införseln av monopolkapitalismen på vår gemensamma järnväg med stor sannolikhet kommer hamna i arbetsläger i grottsystem under marken, i alla fall om folket som råkat ut för resultatet får bestämma, även om jag personligen anser att giljotinen vore betydligt mer humant.

Jag sätter mig framför informationstavlan igen. Jag har nu förstått att jag ska på ett ”Öresundståg”. Det ska komma ett sådant visar tavlan, visserligen något försenat, sedan ännu mer försenat, sedan passerar ett godståg under mina fötter. När jag återigen tittar upp på tavlan är det försenade tåget försvunnet från listan. I ankommande tåg-lista finns det kvar försenat. De har ställt in min resa. Min resa! Jag som egentligen förtjänar privat limousine och egna groupies likt Mao Zedong! Jag försöker givetvis direkt kontakta personalen.

Men vad nu? Finns det ingen betjäning i en av Sveriges största järnvägsknutpunkter längre? Jodå. Pressbyrån har tagit över, ni vet stället med monopolkapitalets lögntidningar i de monopoliserade tidningshyllorna, där bara deras egna s.k. ”sanning” (Pravda som det heter på ryska) får presenteras.

Som nybliven Stalinist imponeras jag visserligen av det, men tänker mig en helt annan “sanning” med journalismens yrkesetiska regler, färre floskler, självmotsägelser och argumentationsfel, vetenskapligt evidens och källhänvisningar, i stället för monopolkapitalets lögnaktiga agenda-journalistik. Nåväl.

Av pressbyrån får jag veta att jag ska kontakta Skånetrafiken, men att jag måste göra det på min egen mobil. Tur man har mobilen, tänker jag och tänker på en Comviq-jingel från den tiden då kapitalismen fortfarande såg relativt oskyldig ut och min moster blev av med jobbet på Telia. Jag får numret och ringer upp Skånetrafiken. På ca. två minuters väntetid inser jag att väntetiden verkar vara en halvtimme, lägger på, och tänker att den kapitalistiska tortyren kanske inte är över än och att det kanske är bättre att upplysa dem om deras belägenhet senare.

Men så ser jag nästa tåg på listan och ber till till den store Stalin att han skall uppfylla min önskan så att detta tåg fungerar lika bra som hans T-34:or, d.v.s. de tanks som befriade Östeuropa från Hitlertysklands imperialistiska invasion, en imperialistisk världsinvasion som på ett makabert vis liknar Nato:s, EU:s, västs och Saudiarabiens monopolkapitalistiska och militära invasion av världen idag, och jag tänker på Hitlers dans med jordgloben i en komedi av Mel Brooks.

Mitt skratt avbryts i tankar på annat lidande dessa monopolkapitalister skapat, och som vidriga svenskar stöttat genom att rösta på alla de partier som ställt sig på Saudiarabiens, Qatars och terroristernas sida, ex. barn som frågar när de ska få tillbaka sina armar, illegala migranter som suttit i överfyllda rangliga gummibåtar, illegala migranter som kämpat sina sista timmar i det allt för kalla Medelhavet, illegala migranter som låtit sig luras av drömmen om den välfärd som monopolkapitalisternas krig skapat.

Det är människor som snart, med stor sannolikhet, antingen kommer få bli den nya religiöst lallande underklassen, jollrande IS-soldater eller kommer häktas och deporteras tillbaka till den misär som väst skapat, såväl som den misär som frihandeln och den kulturellt betingade överbefolkningen skapat i sin kortsiktiga tillväxt-iver, vilken med matematiskt bevis och arkeologiskt evidens leder käpprätt åt helvete.

Tåget rullar in. Jag kliver på och resten av resan går som på räls, d.v.s. precis som det var tänkt. Biljetten gäller t.o.m. på Länstrafikens bussar i Växjö. Min Stalinism mildras något och jag föreställer mig någon slags balans, ex. demokratisk socialism som vi hade fram till ungefär 1990, innan vi blev lurade av monopolkapitalets medier och sittande politikeradel att privatisera precis allt i samhället.

Jag vill ändå meddela Skånetrafiken om dess belägenhet så jag kontaktar dem från Växjö. Efter en timmas väntetid får jag tala med en ung tjej som tror att alla resenärer läst in sig på deras information om hur allt fungerar på internet. Hon har inte fått lära sig att kunden alltid har rätt. Det har vi kunder givetvis inte, men man lär oftast kapitalistiska försäljare det. Varför då? Jo, för i konkurrensen om kunder så är det oftast bättre att ge dem rätt på lång sikt.

Antingen lägger Skånetrafikens egen lakej på innan vi är färdiga eller så bryts samtalet. Stalinism och giljotinering som i franska revolutionen är kanske inte så dum ändå, tänker jag. Inte ens kapitalismen verkar fungera som det var tänkt. Hur ska vi behandla dessa medlöpare? Räcker det med bojkott av Skånetrafiken? Jag ska kanske cykla eller lifta nästa gång? Det går förmodligen snabbare. Eller måste det bli medeltid här innan de förstår vilken respekt jag och många av folket förtjänar?

Nåväl. Några dagar senare får jag tid att följa hennes råd och vill fylla i en klagan via nätet. Sidan fungerar inte med Firefox. Det går inte att fylla i min e-postadress. Ok. Här går gränsen. Jag kommer vidtaga åtgärd mot detta klandervärda företag tills de ber om ursäkt. Jag ska be till Stalin om goda förslag. Konsumentombudsmannen säger Stalin inledningsvis. Börja där! Där finner jag Marknadsföringslagen. Strax finner jag något lovande ”svarta listan”, men även att konsumentverkets varningslista tas bort.

Företag och deras psykopater gillar inte att bli exponerade när de begår sina klandervärda vidrigheter. Nåväl. Här har ni min egen upplevelse och kritik av Skånetrafiken och den monopolkapitalism som gett den fritt spelrum att bete sig på detta vis. Godmorgon!