Der er højt at flyve og dybt at falde i politik. Men Mattias Tesfaye har ikke højdeskræk.

Det kan man tydeligt se, når den tidligere SF-næstformand, der i januar blev socialdemokrat, rutineret svinger med murerske og tagsten på et hustag på Amager. Nu arbejder han nemlig som murer. Et sjældent syn: En politiker, der laver fysisk arbejde. Endda på akkord.

Hvad sker der med din politiske karriere, Mattias?

»Den er i grus. Jeg er jo stoppet som næstformand i SF - jeg kunne ikke overskue det,« griner han.

Men du er jo meldt ind i Socialdemokraterne - skal du ikke i gang med at få en opstillingskreds til Folketinget?

»Lad mig se, har jeg nogen tillidshverv? Jeg har lovet den lokale partiforening at kigge på en mur, som måske skal omfuges. Det er vist det eneste tillidshverv, jeg er blevet tilbudt.«

Synes du ikke, du er blevet godt modtaget hos Socialdemokraterne?

»Jo jo, jeg er blevet meget godt modtaget. Men foreløbig lægger jeg altså tag. Og så har jeg også to små børn, og en kone der er sygeplejerske og gerne snart vil tilbage på arbejde. Så jeg skal tage noget barsel. Og så har jeg skrevet en bog, der udkommer i slutningen af august. Politik skal dreje sig om folks hverdag.«

Men du ytrer mange meninger på Facebook?

»Facebook er noget af det bedste, der er sket i det danske folkestyre. Det er Danmarks største forsamlingshus. Og jeg elsker at diskutere politik. Desværre bruger mange politikere det mest til envejs-kommunikation.«

For nylig hidsede du dig op over, at der er rygeforbud på legepladser?

»Det er ved at blive for meget med de rygeforbud. Og det er altså ikke, fordi jeg selv ryger. Jeg går ind for afgiftspolitik. Og vi skal beskytte børn og ikke-rygere. Men nogle gange kammer det over - så vil vi beskytte rygerne mod deres eget valg. Og det synes jeg er forkert. Vi kan da også skrive ’Velkommen til en alkoholfri plads’ på Mozarts Plads i Sydhavnen. Men det virker nok ikke. To regioner har besluttet, at man ikke må ryge i arbejdstiden. En social- og sundhedsassistent må ikke cykle fra fru Jensen til fru Hansen og ryge en smøg imens. Det synes jeg ikke, vi skal lovgive om. Vi skal heller ikke lovgive om amning på cafeer. Det må caféejeren og kunderne selv kunne finde ud af.«

Handler det om, at den slags forbud mest går ud over samfundets svageste?

»Langturschauffører spiser f.eks. også usundt. Men der er ikke nogen salatbarer på motorvejen. Det er mest praktisk at spise to franske hotdogs, og måske skal vi sørge for, at de kan tage deres pauser, og at det er muligt at få en skål salat. Men jeg synes ikke, vi skal forbyde franske hotdogs.«

»Min mor var enlig og arbejdede som rengøringsassistent om aftenen - folk kunne nemlig ikke holde ud at se på rengøringspersonalet om dagen. Derfor var min bror og jeg tit alene hjemme om aftenen og fik mange færdigretter. Man skal ikke forbyde færdigretter. I stedet bør man indrette samfundet, så folk som min mor kan arbejde om dagen, så de ikke behøver at spise deres børn af med færdigretter.«

Du skriver også, at den socialistiske tanke oprindeligt var et frigørelsesprojekt og ikke et opdragelsesprojekt?

»Voksne mennesker skal ikke opdrages. Da vi lavede det fælles S-SF-projekt ’Fair Forandring’ gik jeg selv ind for fedtafgifter, for der skulle penge i kassen, hvis planen skulle hænge sammen. Men nogle af politikerne var meget glade for at sætte prisen på slik op. Og jeg synes altså, det er op til folk selv, om de trænger til noget sukker.«

Men du er jo socialist, så går du vel også ind for fællesskab?

»Fællesskab og individualisme hænger sammen. Kollektive løsninger giver mulighed for, at den enkelte kan forfølge sine egne drømme. Folkeskolen giver alle lige muligheder for at søge en spændende fremtid.«

Er det så ikke forkert, at børnene skal sidde en time længere i en lektiecafe hver dag?

»Nej, for 20 pct. af de unge kan ikke forfølge deres uddannelsesdrømme, fordi de ikke har fulgt godt nok med i skolen.«