Već petnaestak godina u javnosti se stalno provlači pitanje - je li vjeronauku mjesto u školama. Nijedna Vlada dosada nije imala hrabrosti to pitanje otvoriti. Boje li se Boga ili gubitka svojih glasača? Vjerojatno više glasača.



Prema posljednjem popisu stanovništva u Hrvatskoj je 86% katolika, no ipak postoje inicijative za razvrgavanje ugovora sa Svetom Stolicom čime bi se otvorio put za izlazak vjeronauka iz škola i njegovo vraćanje u crkve. Političke potpore takvim inicijativama nema, to smo ovih dana čuli i od ministra obrazovanja Vedrana Mornara. Vjeronauk ostaje u školama.

Oni koji su u manjini, boje se o tome javno govoriti. Teško je naći sugovornike za tu temu, ljudi koji smatraju da vjeronauku nije mjesto u školi boje se izaći pred kamere, pod pritiskom okoline ne žele biti stigmatizirana manjina, a ne žele ni da im djeca budu izolirana u školi i ipak ih šalju na vjeronauk.

Hrvatska je uvela vjeronauk u škole još 1991., odmah nakon samostalnosti. Potvrđeno je to poslije i ugovorima sa Svetom Stolicom.Vjerski sadržaji koji dolaze uz vjeronauk posebna su priča. Primjerice, mise za prvi dan škole.Ateiste se posebno negativno apostrofira u vjerskim udžbenicima.

Tijekom pripreme emisije HRT-a Labirint od jedne zabrinute majke redakcija je dobila videozapis. U bilježnici devetogodišnje kćeri naišla je na meditaciju koju je učenicima vjeroučitelj naložio ponavljati kod kuće: Isus daje priliku za novi početak. Meditacija: uhvaćen sam i odveden u sudnicu. Tamo se nalaze moji tužitelji, svjedoci koji svjedoče protiv mene i svi ostali koji žele da budem osuđen na smrt. U sudnici se nalazi sudačka stolica. Podižem pogled i shvatim da je moj sudac sam Isus. Strah me je jer znam da sam kriv.



Sudnica, suđenje, sudac, smrt. Je li takva meditacija uopće primjerena za djecu u trećem osnovne, zajedno s ulijevanjem straha od smrti i impliciranjem krivnje?



Pravobraniteljica za djecu već je tražila očitovanje na sadržaj udžbenika iz vjeronauka. Konkretno se radilo o udžbeniku za 8. razred osnovne škole u kojem se na neki način ljude koji nisu vjernici, ateiste čini odgovornima za holokaust, proglašava ih se sebičnima. Udžbenike piše Hrvatska biskupska konferencija, Ministarstvo ih odobrava, ne ulazeći u sadržaj iako plaća njihovu izradu. I to je pogrešno, misli pravobraniteljica.

Neki roditelji djece koja ne pohađaju vjeronauk postavljaju i pitanje ne bi li se vjeronauk mogao ipak prebaciti na prvi ili zadnji sat kako djeca ne bi sjedila u knjižnici ili lutala po školi.



Možda je na kraju bitno samo jedno - bez obzira na to išlo dijete na vjeronauk ili ne - da izraste u dobru osobu. Kad se prestane kalkulirati i zbrajati preko leđa djece, možda će i malobrojna djeca satove provoditi učeći i družeći se s prijateljima, a ne zamišljajući leptire sama u školskoj knjižnici, dok drugima traje sat vjeronauka.