Uhrin syyttäminen eli victim blaming on pirullinen ilmiö. Sen mukaan rikoksen uhri on jotenkin syyllinen rikokseen: raiskauksen uhri oli provosoinut tekijää, väkivallan uhri oli provosoinut hakkaajaa, koulukiusattu oli provosoinut kiusaajaa.

Victim blaming on ilmiö, jota ei saisi tapahtua. Uhri on uhri, ei syyllinen.

MUTTA.

Siinä vaiheessa kun rikosta yritetään ehkäistä, ei ole vielä uhria.

Silloin on järkevää sanoa, että älä jätä lompakkoasi vartioimatta kahvilan pöytään, älä kulje yksin kännissä epämääräisillä alueilla, älä kävele paljain varpain huumeidenkäyttäjien suosimilla hiekkarannoilla.

Silloin on myös järkevää sanoa, että älä kulje kadulla minihameessa kännissä keskellä yötä. Niin minäkin sanoisin tyttärilleni.

Victim blamingia ei voi sattua ennen rikosta, koska silloin ei vielä ole uhriakaan. Silloin kyse on varoittamisesta.

Näinhän vakuutusyhtiökin tekee: älä jätä kotiasi lukitsematta, älä jätä kynttilää palamaan yksinään, älä arvotavaroita hotellihuoneeseen.

Jos siis sinulle sanotaan *etukäteen*, että varo tekemästä asiaa X, älä ota sitä victim blamingina. Ei ole vielä rikosta, joten ei ole uhria. On vain varoittaja, joka toivottavasti tarkoittaa hyvää ja jonka motiiveja voit toki punnita. On omassa vallassasi päättää, otatko varoitusta vastaan.

* * *

Sen sijaan jos joku sanoo rikoksen jälkeen, että uhri oli syyllinen, hän on väärässä. Uhri ei ole koskaan syyllinen, vaan rikollinen on aina vastuussa omista teoistaan.

Edit: korjattu kirjoitusvirhe 24.4.2016 klo 17.07.

Edit 26.2.2016 klo 16.30: Suuret kiitokset kaikille keskustelijoille! Joudun nyt sulkemaan kommentoinnin, koska uusia näkökohtia ei ole enää noussut esille eikä aikani riitä moderointiin. Olen erityisen iloinen siitä, että keskustelu on pysynyt tosi asiallisena. Jouduin moderoimaan pois vain pienen murto-osan kommenteista. Suomalainen keskustelukulttuuri elää ja voi hyvin.