Puolustusvoimien logistiikkalaitos lähetti torstaina 31. lokakuuta tarkennetun tarjouspyynnön niille viidelle lentokonetehtaalle, jotka ovat mukana Suomen Hornet-hävittäjien korvaamisprosessissa eli niin sanotussa HX-hankkeessa. Ranskalaisen Dassaultin, brittiläisen BAe Systemsin, ja ruotsalaisen Saabin sekä yhdysvaltalaisten Boeingin ja Lockheed Martinin on määrä vastata pyyntöön tammikuun 2020 loppuun mennessä.

Vastausaika on lyhyt, koska asiasta on neuvoteltu jo vuosikausia ja tarjousten sisältö on melko hyvin tiedossa. Uutta on kaikessa kaupankäynnissä olennaisen tärkeä kysymys eli tavaran hinta.

Valtioneuvoston talouspoliittinen ministerivaliokunta päätti lokakuussa, että HX-hankinta saa maksaa kymmenen miljardia euroa. Aiemmin on puhuttu 7–10 miljardin euron hintahaarukasta, joka nyt siis tarkennettiin haarukan ylärajalle.

Päätöksen taustoja ei ole avattu. Itse asiassa edes sen sisältöä ei kerrottu julkisuuteen ennen kuin STT sitä erikseen puolustusministeriltä kysyi. Kuitenkin kattohinta oli yksi tärkeimmistä valintamaratonin aikana tehtävistä päätöksistä.

Nyt siis tiedetään, mitä Hornetien suorituskyvyn täysimittainen korvaaminen tulee maksamaan: kymmenen miljardia eikä euroakaan vähempää.

”Kaikilla tarjoajilla tulee olemaan haasteita pysyä sen kymmenen miljardin hintakaton alapuolella”, sanoi puolustusministeriön strategisten hankkeiden ohjelmajohtaja, entinen ilmavoimien komentaja Lauri Puranen tiedotustilaisuudessa perjantaina 1. marraskuuta.

Puranen arvioi, että tämä voi vaikuttaa hankittavien koneiden määrään. Se saattaa jäädä alle 64:n, joka on ollut paljon julkisuudessa.

Hintakatosta huolimatta hankinta tulee kuitenkin maksamaan ehkä paljonkin enemmän kuin kymmenen miljardia. Purasen mukaan summaan eivät nimittäin sisälly indeksimaksut. Niillä korvataan hankinnan aikaista kustannustason kohoamista.

Näin isossa kaupassa indeksimaksut voivat nousta erittäin korkeiksi.

64:n Hornetin sekä niiden aseiden ja muiden tilpehöörien ostaminen maksoi 1990-luvun alussa noin 13,9 miljardia markkaa. Vastaava rahamäärä on Suomen Pankin rahamuseon rahanarvolaskurin mukaan nykyrahassa 3,44 miljardia euroa.

Indeksit nostivat hintaa noin 2,7 miljardia markkaa eli lähes 20 prosenttia. Inflaatio tosin oli 1990-luvulla paljon nopeampaa kuin nykyisin.

Hornetien lopullista hintaa nostivat myös valuuttakurssimuutokset, joiden vuoksi lasku nousi noin 1,6 miljardia markkaa. Loppulaskun summa oli 18,2 miljardia markkaa.

Kun valinta 6. toukokuuta 1992 julkistettiin, kokonaishinnaksi aseineen ja muine tilpehööreineen kerrottiin 13 miljardia markkaa.

HX-hankinnan toteutuvista indeksikorotuksista ja kurssiriskeistä ei tietenkään osata arvella tässä vaiheessa vielä mitään.

Vain yhteen tarjolla olevista koneista eli ranskalaiseen Rafaleen ei ilmeisesti liittyisi lainkaan valuuttakurssiriskiä, koska kone, sen aseistus ja tärkeimmät komponentit tehdään kaikki euroalueella eli Ranskassa.

Eurofighter maksettaisiin osittain euroilla, osittain Englannin punnilla, mikä pienentää punnan kurssiriskiä.

Muiden kolmen ehdokkaan kurssiriski toteutuisi täysimääräisesti eli lopullinen hinta riippuisi myös Yhdysvaltain dollarin ja Ruotsin kruunun kurssikehityksestä suhteessa euroon.

Siviilipuolella on käytössä erilaisia menetelmiä valuuttakurssiriskeiltä suojautumiseen. Niitä ei yleensä ole käytetty sotilasmateriaalin kaupassa.

HX-hankinnassa on varauduttava myös niihin kustannuksiin, jotka syntyvät koneen 30 vuoden käyttöajan mittaan tehtävistä suorituskyvyn päivityksistä. Horneteihin niitä on tehty kaksi, ja niiden yhteishinta on ollut miljardi euroa. Hankintapäätöksen yhteydessä tästä kustannuserästä ei puhuttu mitään.

HX:n hankinta on Suomen kansantaloudelle paljon raskaampi taakka kuin Hornet-kauppa vuonna 1992. Tämä käy selväksi, kun vertaa hankintasummia (ilman indeksejä ja valuuttakurssimuutoksia) hankinta-ajankohdan bruttokansantuotteeseen.

Kohti hurjaa lamaa syöksyneen Suomen bkt oli 1992 noin 500 miljardia markkaa. Siitä Hornetien 13,9 miljardin markan hinta oli 2,78 prosenttia.

HX-hankinnan hinta on kymmenen miljardia euroa eli lähes kolme kertaa Hornetien verran. Vuonna 2018 Suomen bkt oli 234 miljardia euroa. Talouskasvu on selvästi hidastumassa, ja useimpien ennusteiden mukaan bkt on HX-kaupan sinetöimisvuonna 2021 noin 243 miljardia euroa.

HX-hävittäjäkaupan bkt-osuus vuonna 2021 on siis 4,27 prosenttia – eli yli puolet suurempi kuin Hornet-kaupan vuonna 1992.

Koneet maksetaan kymmenessä vuodessa. Maksuaikataulu on erittäin etupainotteinen.

Valtio on varautunut kehysbudjetoinnissaan 1,5 miljardin euron maksuihin jo tilauksentekovuonna 2021, samoin kahtena seuraavana vuonna. Lähes puolet kauppahinnasta on siis maksettu jo kaksi vuotta ennen kuin ensimmäinen kone lennähtää Suomeen vuonna 2025.

Hornet-hankinnassa ei noudatettu samanlaista etupainoisuutta. Vuosina 1992 ja 1993 maksettiin yhteensä vain vajaat 300 miljoonaa markkaa. Miljardin markan raja ylittyi vasta kolmantena vuonna.

HX-hankkeen kaupallisista neuvotteluista vastaa puolustusvoimien logistiikkalaitos. Sen apulaisjohtaja Kari Renko kertoi marraskuun 1. päivän tiedotustilaisuudessa, että etupainotteinen maksaminen on alalla yleinen kauppatapa. Se minimoi valmistajan riskejä muun muassa rahoituksen osalta. Myöhemmällä aikataululla maksettaessa riskit leivottaisiin tavaran hintaan.

HX:t maksetaan lainarahalla, jota tiettävästi ovat tarjoamassa myös joku tai jotkut koneiden valmistajamaat. Näitä ystävällisiä tarjouksia ei varmaankaan ole tarvetta käyttää tilanteessa, jossa Suomen valtio saa miinuskorkoista lainarahaa ihan niin paljon kuin haluaa.

Hankinta on erillisenä momenttina puolustusbudjetissa, jota se nostaa maksuvaiheessa merkittävällä tavalla. Normaali puolustusbudjetti on noin kolme miljardia euroa, joten lisäys on jo ensimmäisenä maksuvuonna on lähes 50 prosenttia.

Kauppahinnan tarkentuminen kymmeneen miljardiin euroon tarkensi myös teollisen yhteistyön raamin. Sen on määrä nousta 30 prosenttiin kauppahinnasta eli kolmeen miljardiin euroon.

Se on iso raha suomalaiselle alan teollisuudelle ja voi hyvinkin edellyttää koneiden loppukokoonpanoa Suomessa. Muilla konsteilla näin suuriin summiin on vaikeaa päästä.

Vielä vaikeammin täytettävä on vaatimus, jonka mukaan HX-hävittäjien käyttö pitää voida maksaa suunnilleen nykyisen kokoisesta puolustusbudjetista ilman erillisrahoitusta. Hornetien käyttö ja ylläpito vie Purasen mukaan nykyisin noin 270 miljoonaa euroa vuodessa eli vajaat kymmenen prosenttia puolustusbudjetista.

HX-operaatiot eivät saisi maksaa tätä enempää. Jos maksavat, sotaväen pitää joko vähentää hävittäjiensä lentämistä nykyisestä noin 9 000 tunnista vuodessa tai säästää muualta.

Hornetien käyttökustannustasolla eli 270 miljoonassa eurossa pysyminen tarkoittaisi sitä, että HX:n 30 vuoden elinkaaren käyttökustannus jäisi 8,1 miljardiin euroon eli 80 prosenttiin koneiden ostohinnasta. Tämä lienee puhdasta toiveajattelua.

Alan perinteisen nyrkkisäännön mukaan hävittäjähankkeen kokonaiskustannuksista noin yksi kolmannes syntyy hankinnasta ja kaksi kolmannesta elinkaarikustannuksista. Useiden HX-ehdokkaiden edustajat ovat vahvistaneet Suomen Kuvalehdelle, että tämä pätee myös nykyaikaisiin koneisiin.

Tanska on julkaissut omat lukunsa muutaman vuoden takaisesta valinnasta. Se ostaa 28 kappaletta F-35-hävittäjiä ja maksaa niistä 15,4 miljardia Tanskan kruunua. Elinikäisiksi käyttökustannuksiksi tanskalaiset arvioivat 42,2 miljardia kruunua.

Noin 27 prosenttia kokonaiskustannuksista syntyy siis hankinnasta, loput käytöstä. Valinnan ratkaisi F-35:n hyväksi nimenomaan kilpailijoita edullisemmat elinkaarikustannukset.

Samalla nyrkkisäännöllä (kolmasosa hankintaan, kaksi kolmasosaa elinkaarikustannuksiin) HX-koneiden käyttö ja ylläpito maksaisi 20 miljardia euroa eli yli 600 miljoonaa euroa vuodessa. Elinkaarikustannukset ovat siis koko jättihankinnan todellinen avainkysymys.

Hornetien 30 vuoden eliniän käyttökustannuksiksi vuoden 1992 hintatasossa arvioitiin 6,2 miljardia markkaa eli alle puolet hankintakustannuksesta. Valtioneuvoston 6. toukokuuta 1992 päivätyn esityslistan mukaan 67 koneelle laskettu käyttökustannusarvio on nykyrahassa noin 1,5 miljardia euroa.

Tämä summa kuluu käyttömenojen nykytahdilla noin 5,5 vuodessa. Ilmavoimat salaa pahasti pieleen menneen arvion perusteet vielä yli kymmenen vuotta eli Hornetien käyttöajan loppuun saakka.

HX-prosessin tähän saakka näkyvin osuus alkaa tammikuun 9. päivänä Pirkkalan kentällä. Tammi-helmikuussa siellä lennetään nimellä Arctic Challenge (arktinen haaste) tunnettu evaluointijakso, jossa jokaista viittä konetyyppiä testataan rapian viikon ajan.

Ilmavoimien operaatiopäällikön eversti Juha-Pekka Keräsen mukaan tarkoituksena on varmentaa tarjouspyynnön vastauksessa ilmoitettuja ja mahdollisesti aikaisemmin laboratoriossa todennettuja suoritusarvoja.

Suomalaiset ovat jo lentäneet vastaavia lentoja konevalmistajien simulaattoreissa. Pelkästään niiden tuloksiin ei Keräsen mukaan kuitenkaan luoteta, koska ”simumaailmassa on helppo huijata”.

Pirkkalassa koneita ohjaavat niiden valmistajamaiden pilotit. Kaksipaikkaisissa kakkospilotteina toimivat suomalaiset. Vain F-35:sta ja Gripen E:stä ei ole olemassa kaksipaikkaisia versioita.

Puranen uskoo vakaasti, että myös ruotsalaiskone ilmaantuu Pirkkalaan. Se putosi pois Sveitsin valintaprosessista sen jälkeen, kun Saab ei pystynyt toimittamaan sarjatuotantotasoista konetta sveitsiläisten vastaaviin evaluaatiolentoihin kesällä 2019.