Comisia ONU de Drept Internaţional (CDI) este un organ subsidiar al Adunării Generale ONU având ca obiectiv realizarea dezvoltării progresive a dreptului internaţional şi a codificării sale.

Comisia este formată din 34 de experţi independenţi în domeniul dreptului internaţional, ‎care trebuie să aibă, conform Statutului Comisiei, o experienţă recunoscută pe plan internaţional în acest domeniu, atât în ce priveşte aspectele teoretice, cât şi cele practice ale dreptului internaţional, putând proveni din mediul universitar, din corpul diplomatic, din mediul guvernamental sau al organizaţiilor internaţionale.

CDI a fost creată în anul 1947, a început să funcţioneze în anul 1949 şi a elaborat până în prezent un număr mare de proiecte de tratate internaţionale, adoptate ulterior sub egida ONU, în domenii de importanţă deosebită pentru comunitatea internaţională, cum ar fi cele două Convenţii privind relaţiile diplomatice şi respectiv privind relaţiile consulare (1961 şi 1963), cele două

Convenţii privind dreptul tratatelor (1969 şi 1986), Convenţia privind reducerea cazurilor de apatridie (1968), cele două Convenţii privind succesiunea statelor (1978 şi 1983), Convenţia privind folosirea cursurilor de apă în alte scopuri decât navigaţia (1997), Convenţia privind imunităţile de jurisdicţie ale statelor şi proprietăţilor lor (2005), un proiect de Statut al Curţii Penale Internaţionale

(finalizat în 1994) şi multe altele.

CDI are în prezent pe agenda sa subiecte cum sunt protecţia atmosferei în dreptul internaţional, aplicarea provizorie a tratatelor internaţionale, imunitatea oficialilor statului în faţa jurisdicţiilor penale naţionale străine, protecţia mediului în timpul conflictelor armate, crimele contra umanităţii, acordurile şi practica subsecvente în conexiune cu interpretarea tratatelor.

Comisia funcţionează în sesiuni care au loc o dată pe an, pe parcursul a câteva săptămâni, la sediul ONU din Geneva. Mandatul membrilor Comisiei este de cinci ani, cu posibilitatea realegerii.

Bogdan Aurescu, fost secretar de stat şi ministru de Externe, este preşedintele Ramurii Române a International Law Association, membru al Curţii Permanente de Arbitraj de la Haga, arbitru desemnat de România conform art. 2 al Anexei VII a Convenţiei ONU privind dreptul mării, membru supleant al Comisiei de la Veneţia a Consiliului Europei (unde a fost până în prezent raportor sau coraportor pentru 26 de rapoarte, studii sau opinii).

A fost Agent Guvernamental pentru Curtea Europeană a Drepturilor Omului şi Agentul României pentru Curtea Internaţională de Justiţie în cazul Delimitarea Maritimă în Marea Neagră.