Asi čtete takové ty komentáře ‘daně mají být takové’ nebo ‘tohle opatření způsobilo tohle’ a asi jste si všimli, že tyhle výroky patří do dvou kategorií. V první kategorii jde o hodnotově neutrální teze, kde se jednoduše konstatuje nějaká pravda/hypotéza. V té druhé škatulce, normativní, najdete teze typu ‘daně by měly být makové, protože to je tak lepčí.’ Bylo by krásné, kdyby to takto bylo oddělené, to se ale bohužel neděje.

Problém nastává, když někdo maskuje svůj názor nebo ideologii za nějakou obecnou pravdu, za nějakou jasnou věc. Aby bylo jasno. Říct svůj názor není žádný problém, to ať si ekonomové říkaj dle libosti. Když ale začnete názor vydávat za univerzální pravdu nebo axiom, nastává problém, protože nejen že to běžný čtenář nepozná, často se do síte chytí i odborná veřejnost.

Znáte to. Média se ptají renomovaných ekonomů. Nebo elitních ekonomů. Nebo renomovaných elitních ekonomů. A ti mají ve velké většině případu střet zájmu (to je to, co prý má Babiš nebo Ťok). Ať už s jejich vlastní ideologií nebo s jejich zaměstnáním či politickou funkcí. A těžko tak od nich budeme čekat nějaké objektivní zhodnocení.

Vezměme to telegraficky. Když na jaře vyšla studie ekonomického přínosu deseti let v EU, nazval to státní tajemník “tvrdými fakty”, čemuž se z jeho pozice divit nemůžeme, ale zároveň musíme vědět, že o žádná tvrdá data nešlo. To ale říct nemohl, protože potřeboval pozitivní výsledek.

Podobně tak jeden odborový předák tvrdil, že zvýšení minimální mzdy zvýší zaměstnanost, zatímco ostatní tvrdili opak. Pravdu nemůžou mít všichni. Jedna strana hájila zaměstnance, druhá strana svůj politický program. Vše dle očekávání. (Dá se ukázat, že pravdu nemá nikdo z nich, ale to je na delší povídání.)

Člen strany, která je proti dotacím, proklamoval, jak dané dotace nepomáhají, protože i přes miliony na Českou rybu došlo k poklesu prodejů. Jakožto doktorand ekonomie jistě dobře věděl, že tento závěr učinit nemůže. Ale vhodná data spolu se neinformovaným publikem jsou levné politické body.

Jeden odpůrce intervencí ČNB začal hbitě přepočítávat české HDP na eura, aby tak snadno démonizoval naši národní banku. Ono je totiž jednoduché říct “v eurovém vyjádření se naše HDP smrsklo,” není už tak jednoduché obhájit, že nejde o naprostou pitomost. Pisatel to přitom musí dobře vědět, přeci jen začal HDP přepočítávat až po příchodu intervencí, nikdy jindy tak nečinil. Hmmm. (Doporučil bych dotyčnému přepočítat české HDP na eura za poslední pár let, je to docela kolotoč.)

Stejně tak jsem viděl české platy přepočítané na eura, protože velká část národa platí vše v eurech, takže to je velmi relevantní. Samozřejmě ale nejsem nestranný, koruna proti libře (ve které dostávám plat) oslabila za poslední rok dost znatelně, teď jen přesvědčit anglický venkov a naši domácí, aby začali brát při platbách koruny.

A nejde jen o jednotlivce. Přeci jen je kredibilnější, když za sebou máte nějakou výzkumnou instituci nebo jak je dnes moderní - think tank (ať už to znamená cokoliv). Tématu jsem se už věnoval, takže jen zběžně - tady si bratia Slováci ospravedlňují zrušení minimální mzdy skrz přehled literatury, ve kterém jaksi chybí nesouhlasné články. A tady provádí jistý Američan výzkum grafem. S jednou kontrolní proměnnou. Souhlasný výsledek s ideologií think tanku je jistě přijemný.

A nejde jen o primárně ekonomické záležitosti. Tématu globálního oteplování a podivné kauzality jsem se věnoval. A vypadá to, že většina literárně aktivních klimaskeptiků je napojená na konzervativní think tanky. Zajímavý.

Na závěr populární taktika: vysvětlení, že to je všechno vlastně jednoduché. Je velmi líbivé, když někdo řekne “jak prosté” nebo “není tedy nic tak jasnějšího.” Mějte ale na paměti, že zpravidla nejsou jednoduchá řešení . Občas se dotyční snaží sestavit více takto “jednoduchých” principů a založit na takovémto axiomatickém základu svůj argument. Problém je, když jedno či více těchto základních tvrzení neplatí. Jistě znáte ten důkaz, že 1=2. Někteří ekonomové podobně přesvědčují, prostě nepozorovaně vsunou do argumentace nevinné tvrzení, které je ve skutečnosti lživé jak Brno. Jak prosté :-)

Elitní ekonomové se taky čas od času vysmívají akademikům, že oni na všechno koukají z té své slonovinové věže a nevědí, o čem ten život je. Ale vždyť ono to je tak prosté, že stačí trocha sebevědomí.

Přitom ono to takové být nemusí. Rád bych tu odkázal na několik ekonomů, kteří se přes svou ideologii vyjadřují relativně objektivně, ale napadá mě jen jeden. Z neekonomů mě napadá Penn Jillette. Obecně vítám názory lidí, kteří ctí Voltairovo “I do not agree with what you have to say, but I’ll defend to the death your right to say it.”

Možná těm výše zmíněným křivdím, možná nejsou demagogové, možná tomu opravdu věří. Je otázka, co je horší. Každopádně buďte na pozoru, až příště budete číst cokoliv od ekonomů nebo stranických expertů.