Kari Vehosalo ja hänen teoksensa Three figures on a stage.

Kari Vehosalo ja hänen teoksensa Three figures on a stage. Erno Enkenberg, Petri Virtanen

Kari Vehosalo (s. 1982) on hämmästyttävän tyyni, vaikka hän on juuri saanut Suomen suurimman kuvataidepalkinnon. Kuvataiteilijalle 40 000 euron arvoinen palkinto on lottovoitto. Hän ei kuitenkaan lähde repostelemaan voitollaan, vaan nostaa esiin kilpakumppanien tasokkuuden.

– Olen onnellinen siitä, että sain olla mukana näin laadukkaassa Ars Fennica -näyttelyssä. Mielestäni tämä oli onnistuneimpia näyttelyitä palkinnon historiassa.

Kuuden ehdokkaan joukosta saksalaissyntyiseen, kansainvälisesti arvostettuun taideasiantuntijaan Beatrix Rufiin tekivät suurimman vaikutuksen Kari Vehosalon valokuvantarkat maalaukset. Hän perustelee valintaansa teosten petollisella kauneudella.

– Koin järkyttäväksi sen, miten tuttuakin tutumpi voi kaamealla tavalla muuttua täysin oudoksi.

Juuri tästä Vehosalon teoksissa on kyse. Maalaukset ovat realistisen tarkkoja, kuin valokuvia, mutta niissä on aina jotain vinksahtanutta, jotain outoa ja pelottavaa.

Kari Vehosalon teos Baroque of Violence. Erno Enkenberg

Ruf tutustui Kiasmassa esillä olevaan Ars Fennica -näyttelyyn ja keskusteli kaikkien ehdokkaiden kanssa. Vehosalo kertoi Rufille tunnin pituisen tapaamisen aikana taiteensa filosofiasta ja avasi esillä olevien teoksien taustoja.

– Vaikka teokseni ovat aika selkeitä, toivon, että kiinnostukseni filosofisiin kysymyksiin tekee niistä kirkkaampia.

Kuka Kari Vehosalo? – syntynyt vuonna 1982 – valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopistosta vuonna 2010 – opiskellut myös kuvataidetta Lahden taideinstituutissa ja semiotiikka ja filosofiaa Helsingin yliopistossa – maalausten lisäksi tekee valokuvia ja esinekoosteita – teoksia on useissa maamme merkittävissä taidekokoelmissa, kuten Kiasmassa ja Sara Hildénin taidemuseossa

Tarkka maalaustyyli ei ole syntynyt sattumalta, tai siitä syystä, että Vehosalo rakastaisi tehdä millintarkkaa työtä. Taustalla on keino saada katsoja viivähtämään teoksen luona pidempään.

– Pikkutarkkuudessa on viettelyvoimaa. Jos katsoja tutkii sen ansiosta teoksiani sekunnin pari pidempään, hän ehtii ehkä pohtia myös taustalla olevia ajatusprosesseja. En ole sinänsä kiinnostunut fotorealismista, vaan se on osa taiteellista strategiaa.

Pikkutarkka maalaaminen puuduttaa

Vehosalon teoksissa on usein mustavalkoinen värimaailma, joka tarkemmin katsoessa paljastuu sinisen ja harmaan eri sävyiksi.

– Sävyjen tarkoituksena on etäännyttää katsoja kuvien aiheuttamasta välittömästä tunnereaktiosta, jotta teosten taustalla olevat ajatukset pääsisivät selkeämmin esiin.

Kari Vehosalon teos Nimetön, 2017. Erno Enkenberg

Vaikka Vehosalon maalaukset ovat dokumentaarisia, ne eivät suinkaan synny sattumalta.

Vehosalo ei juuri käytä olemassa olevia valokuvia teostensa pohjana. Kaikki lähtee liikkeelle filosofisesta ajatuksesta, jota Vehosalo ryhtyy pohdiskelemaan. Kun ajatus on kristallisoitunut, alkaa sen visualisointi. Yleensä Vehosalo ottaa itse tarvitsemansa valokuvat, ja hän muokkaa tietokoneella kuvan, jossa linjat ovat kohdallaan. Sen pohjalta alkaa maalausvaihe, joka kestää kauan. Yhden teoksen syntyyn kuluu puolisen vuotta. Taiteilija myöntää, että välillä puuduttaa.

– Työn ilo kyllä katoaa välillä. Onneksi minulla on niin korkea työmoraali, että pystyn puskemaan työt valmiiksi. Se ei ole siis ongelma. Toistaiseksi.

Aiemmin Vehosalo teki yli kymmentuntisia päiviä, mutta lapsen saamisen jälkeen tahti on järkevöitynyt.

– Täytyy sanoa, että onneksi on lapsi, joka hieman muutti työmoraaliani. Se oli aiemmin suorastaan järkyttävän orjallinen.

Kari Vehosalon teos, Unabomber Home, 2017 . Erno Enkenberg

Idea syntyy arjesta

Vehosalon teokset ovat realistisuudessaan tyrmääviä, mutta niihin on lähes aina ujutettu häiriötekijä, joka hämää katsojaa. Mittasuhteet ovat vääriä ja linjat epätodellisia.

Mikä on Ars Fennica -palkinto? – Ars Fennica on Suomen suurin kuvataidepalkinto, jonka arvo on 40 000 euroa – Palkinnon myöntää Henna ja Pertti Niemistön kuvataidesäätiö – Kansainvälinen taideasiantuntija valitsee voittajan ehdokkaiden joukosta – Ehdolla olivat tänä vuonna Maija Blåfield, Camilla Vuorenmaa, Perttu Saksa, Kari Vehosalo ja taiteilijapariskunta Pekka ja Teija Isorättyä – Tänä vuonna voittajan valitsi kuraattori Beatrix Ruf – Viimeksi palkinnon voitti mediataiteilija Mika Taanila

Vaikka filosofia merkitsee Vehosalolle paljon, hän ei etsi aiheitaan filosofisista opuksista. Ideat tulevat arjesta.

– Ylipäätään luulen, että eletystä elämästä löytyy eniten kysymyksen aiheita. Peläkästään siitä saa lukuisia ajatuksia, kun vie lasta päiväkotiin, ja yrittää päivittäin selviytyä siitä kauhun tasapainosta, mitä on kasvattaa nuorta ihmistä. Siitä löytyy kyllä merkityksiä.

Tällä kertaa Ars Fennica -voittoon ei kuulu yksityisnäyttelyä, mutta sattumoisin Vehosalon näyttely avautuu helmikuun alkupuolella Galerie Anhavassa Helsingissä.