Eilen, 31.5.2014, The Pirate Bayn perustajajäsen, Suomen Piraattipuolueen eurovaaliehdokas, Peter Sunde, pidätettiin Ruotsissa, vain viikko vaalien jälkeen.

Moni on jo kerinnyt iloitsemaan pahamaineisen piraatin vangitsemisesta. Oma näkökulmani on toinen.

Mielestäni Peter Sunde on sankari, siinä missä Julian Assange ja Edward Snowden. Nämä kaikki edustavat digitaaliajan kansalaisvapauksien puolustajia, joita ilman maailma olisi vaarallisempia ja epävapaampi paikka. Ja näitä kaikki yhdistää myös toinen asia: he ovat valtioiden jahtaamia (joko vankeudessa tai sen uhan alla). He ovat poliittisia mielipidevankeja, jotka historia tulee varmasti vapauttamaan kaikista syytöksistä.

Piratismin aktiivinen vastustaminen perustuu siihen typerään ajatukseen, että piratismi (= digitaalisen kopion tekeminen ilman että alkuperäinen kopio katoaa omistajaltaan) on sama asia kuin varastaminen (= fyysisen esineen siirtäminen paikasta toiseen siten että alkuperäinen esine katoaa omistajaltaan).

Olettehan nähnyt niitä mainoksia, jossa sanotaan, ”Ethän lataisi autoakaan?”

Tämä on yhtä absurdia kuin väittää Raamattua rikolliseksi, koska siinä lainataan babylonialaisia myyttejä; tai väittää, että joka kerta kuin suomalainen vetäisee happea henkeen Suomessa, jossain Afrikassa lapsi tukehtuu hapenpuutteeseen.

Oikeastaan hapenkuluttajien vangitseminen olisi vähemmän absurdia kuin piraattien jahtaaminen, koska ilma on kuitenkin teoreettisesti rajallinen hyödyke, kun taas tieto, kulttuuri ja digitaaliset bitit eivät missään tapauksessa ole. Jos kopioit ohjelman, sen voi jakaa kaikille, ilman, että tästä koituu minkäänlaisia kustannuksia.



Oletko koskaan jakanut kuvaa facebookiin? Siitä tehdään digitaalinen kopio joka ikiselle kaverisi tietokoneelle tai älypuhelimelle, eikä tämä kopiointi maksa mitään. Ja kuitenkin piratismin vastainen taistelu perustuu siihen ajatukseen, että mitä enemmän kopioita jostakin kuvasta/ohjelmasta/elokuvasta/musiikkikappaleesta tehdään, sitä enemmän siitä pitäisi maksaa tiedoston alkuperäiselle tekijälle. Tämä on yhtä absurdia kuin yrittää verottaa hengitystä tai yrittää kerätä kaikki sadevesi yhteen vesilasiin. Lopputuloksena tulee tällaisia uskomattomia laskuja, jotka ovat kohtuuttomia, järjenvastaisia ja oikeusvaltion periaatteiden vastaisia:

Sen sijaan, että jahtaamme piraatteja, Suomen valtio voisi ottaa edelläkävijän roolin, ja dekriminalisoida yksityisen kopioinnin.



Piratismi on tietokoneajan realisoitunutta utopiaa. Siinä missä Jeesus teki vedestä viiniä ja monisti kaloja köyhille, piratismi tekee yksinkertaisesta tietokoneesta loputtoman tiedon, kulttuurin ja hyvinvoinnin lähteen. (Eikä Jeesuksen ihmeistä ole varmoja todistusaineistoja.) Piratismi on yksi parhaimpia asioita mitä ihmiskunnalle on tapahtunut. Vapaa yhteiskunta, jonka se lupaa, kuitenkin pelottaa vallanpitäjiä, koska se vähentää mahdollisuuksia kontrolloida ihmisiä.

Piratismia tekevät lähes kaikki (mm. 70% Suomen nuorisosta), siitä ei ole juuri mitään haittaa, ja se lisää ihmiskunnan kokonaishyvinvointia.

Piratismi, siis yksityinen kopiointi, ja sen mahdollistaminen, on tapa jakaa hyvinvointia rajattomasti ilman, että kukaan kärsii. Autosi on turvassa, vaikka lapsesi lataa musiikkia netistä. Nykyaikana tarvitaan erilaisia taiteen ja kulttuurin tukemisen muotoja, joiden avulla ihmiset voivat tukea haluamiaan artisteja. Näihin kuuluvat ”maksa mitä jaksat”-ostokset, Spotifyn tyyliset palvelut, ja vapaaehtoinen crowdfunding-rahoitus. Piratismia ei tule yrittää kitkeä, koska miten kitkeä sellaista, joka tulee luonnostaan? Se on kuin yrittäisi estää murrosikäisiä masturboimasta. (Itse asiassa ne samat runkkaavat nuoret myös dataavat.)

Yksityisen kopioinnin aikakausi on täällä, halusimme sitä tai emme – ja miksi emme haluaisi? The Pirate Bay on tarjonnut paljon hyvää maailman ihmisille.