Kemijärven biojalostamo tarvitsee vielä Kiinan valtion siunauksen.

Kemijärveltä kiiri kiirastorstaina lähes miljardin euron uutinen.

Kiinalaisyhtiö Shanyingin tulo sellutehtaan pääomistajaksi ”varmistaa osaltaan investoinnin toteutumisen”. Maan kolmanneksi suurin pakkauspaperin ja pahvin valmistaja sitoutuu ostamaan Boreal Biorefin sellun ja muut biotuotteet.

Toteutuessaan Itä-Lapin biojalostamo on kiinalaisten suurin teollinen investointi Suomessa.

Vuosina 2016–2017 idän talousjättiläisen pääomia virtasi ennätysvauhtia suomalaisyrityksiin: peliyritys Supercell, autotehdas Valmet Automotive, ohjelmistoyritys Rightware.

Keväällä 2017, kun Kiinan presidentti Xi vieraili Suomessa, käynnissä oli reilut sata investointineuvottelua. Suomeen tulevien sijoitusten arvoksi arvioitiin seitsemän miljardia euroa.

Samana kesänä pääministeri Juha Sipilän Kiinan-vierailun yhteydessä allekirjoitettiin 54 kauppa-, investointi- ja aiesopimusta. Ennätys sekin.

Kemijärven biojalostamo on listalla ensimmäinen iso teollinen investointi, joka on toteutumassa.

”Se sopii isoon kuvioon”, sanoo neuvonantaja Jouko Rautava Suomen Pankin siirtymätalouksien tutkimuslaitoksesta.

”Kiinalaisyritys toimii pakkausteollisuudessa, joka on nopeasti kasvava ala nettikaupan takia.”

Shanying ja toinen sellutehtaan iso omistaja Camce järjestävät pääosan rahoituksesta. Valuutan siirto Kiinasta Eurooppaan vaatii vielä luvan valtiolta, käytännössä maata johtavalta kommunistiselta puolueelta. Vasta sitten investointi on varma.

”Kiinalaisten ulkomaalaisissa investoinneissa on nähty viime aikoina isoja käännöksiä”, Rautava sanoo.

Pudotus oli hurja yhdessä vuodessa: 60 miljardia dollaria, lähes Suomen valtion budjetin verran.

Vuonna 2016 sijoituksia lähti Kiinasta maailmalle 180 miljardia dollaria, enemmän kuin koskaan. Vuonna 2017 pääomien virta sakkasi 120 miljardiin dollariin.

Kiinan valtio oli tiukentanut rahahanoja. Sijoitukset ulkomaille luokiteltiin kolmeen kategoriaan: kannustettavat, rajoitetut ja kielletyt.

”Kokonaan kiellettyjä ovat muun muassa aikuisviihde- ja uhkapeliyritykset sekä kansallista turvallisuutta vaarantavat hankkeet”, Rautava kertoo.

Energia, raaka-aineet, korkea teknologia ja valtava infrastruktuuriprojekti, Silkkitie, ovat investointien kärjessä. Viime vuonna rahaa kanavoitiin raide- ja maantieprojekteihin 30 miljardia dollaria, eniten Singaporeen ja Intiaan. Suomessa on toivottu, että tunnelihanke Helsingistä Tallinnaan pääsisi Silkkitie-listalle.

”Kiinalaiset ovat olleet luovia siinä, mikä voidaan nimetä Silkkitieksi”, Rautava sanoo.

Ja tunnelinhan voi liittää rautatieverkostoon, joka yhdistyy Kiinaan.

Kannustettavien ja kiellettyjen investointien välissä on suuri joukko rajoitettuja, erityisluvan vaativia sijoituskohteita: kiinteistöt, hotellit, viihdeteollisuus ja urheilu.

On epäilty, onko valuutan vientibyrokratia tiukentunut kautta linjan. Suomessa on uutisoitu myös korkean teknologian yrityksistä, joiden kaupat tai investoinnit ovat jumissa puuttuvan luvan takia.

Finpron seuraaja Business Finland auttaa suomalaisia yrityksiä kansainvälistymään ja etsimään rahoitusta.

”Ennen valuutan vientilupia sai Kiinassa helpommin. Nyt niitä katsotaan tarkemmin”, sanoo toimialajohtaja Vesa Koivisto.

Sijoitustahti on vaikeutunut ja hidastanut, myös Suomeen.

”Mutta missään nimessä ei voi sanoa, että kaikki rahahanat olisivat kiinni”, Koivisto sanoo.

Sijoituksia tehtiin velkarahalla. Nyt kassat ovat tyhjät.

Vuonna 2016 kiinalaiset jättiyritykset Wanda, HNA ja Anbang hurahtivat sijoittamaan yli 50 miljardia dollaria ympäri maailmaa. Kolmikko oli yksi syy, miksi Kiinan valtio kiristi investointiruuvia ulkomaille.

”Valuuttaa virtasi maasta pois, juaniin kohdistuivat kovat paineet”, Rautava sanoo.

”Viranomaiset halusivat pysäyttää valuuttavarannon laskun.”

Suuryritykset kylvivät rahaa uusille bisnesalueille: urheiluun, viihteeseen, hotelleihin, pankkeihin. Kiinan valtio tulkitsi sijoitukset ”epärationaalisiksi”: päätavoite oli viedä pääomia turvaan ulkomaille.

Sijoituksia tehtiin velkarahalla. Nyt kassat ovat tyhjät.

”Monet yritykset ovat joutuneet myymään pois näitä investointeja likviditeettipulan takia.”

Paisunut velkakuorma on kansantalouden suurimpia riskejä. Talouskasvua on ruokittu väkisin lainarahalla. Pahimmillaan Kiinaa voi kohdata raju taloussokki.

”Jos tärkeä kotimarkkina sakkaa, se tietää isoja ongelmia velkaantuneille suuryrityksille”, Rautava sanoo.

”Silloin niiden on vaikea investoida myöskään ulkomaille.”

Helpon kasvun aika on Kiinassa ohi. Suomen Pankin siirtymätalouksien tutkimuslaitos ennustaa, että Kiinan talouskasvu hidastuu noin viiteen prosenttiin vuonna 2020.

Kiinan kommunistinen puolue tuskin lopettaa talouslukujen peukalointia. Yksi signaali oli hiljattainen päätös antaa presidentti Xin jatkaa vallassa niin kauan kuin tämä haluaa.

Talous – ja myös investoinnit maailmalle – ovat entistä enemmän yhden johtajan takana.

”Kiinassa puolueen ja vielä korostetusti yhden miehen vallan kasvu syö lakien uskottavuutta”, Rautava sanoo. ”Kun mieli muuttuu, niin myös säännöt voivat muuttua.”

Yhdysvaltojen ja Kiinan orastava kauppasota on johtanut siihen, että Atlantin takana on kiristetty kiinalaisinvestointien valvontaa. Saattaa olla, että Kiina etsii lisää sijoituskohteita Euroopasta. Mutta myös vanhalla mantereella kritiikki strategisiin kiinalaissijoituksiin kuten robottiteknologiaan on lisääntynyt.

”Sijoituksia katsotaan toisella silmällä kuin vielä vuosi kaksi sitten”, Rautava sanoo.

Suomessa kritiikkiä on kuulunut lähinnä filosofien suusta. Marraskuussa 2017 Jari Ehnroth kirjoitti Yle-kolumnissaan kiinalaisinvestointien invaasiosta kauas pohjoiseen:

”Näin Suomi saa rahtaajan paikan kommunistisen kapitalismin muurahaispesässä ja kulttuurityön silkkihansikkaat silottelevat vaikutelmaa viehkeäksi.”