#Notme | Therese Sollien

23. nov. 2017 12:53 Sist oppdatert 24. november 2017

#metoo-kampanjen vekker stor oppmerksomhet verden over. Fredrik Sandberg/TT / TT NYHETSBYRÅN

Jeg kjenner meg ikke igjen i #metoo-kampanjen.

Kommentar

Dette er en kommentar. Den gir uttrykk for skribentens analyser og meninger.

Etter uker med #metoo og opprop sitter jeg igjen med en følelse av å bo i et kvinneundertrykkende land. Det føles fremmed, for jeg bor i et land der man har kvinnelig statsminister, finansminister, NHO-sjef, verdens første kvinnelige ubåt-sjef, og nå også kvinnelig utenriksminister, for å nevne noe.

Les også: 1001 kvinner i musikkbransjen bryter tausheten

Jeg bor i et land der det har vært en fordel for meg å være kvinne, fordi jobbene jeg har holdt på med, er av den type som få kvinner tradisjonelt har søkt seg til. Derfor har det talt til min fordel at jeg er kvinne, for i Norge søker man etter likevekt mellom kjønnene så langt det lar seg gjøre. Mannlige sjefer gjør også det, og det er ikke fordi de vil komme med grisete kommentarer til dem på julebordet. Tvert imot. De aller fleste menn ønsker kjønnsbalanse på jobben av samme grunn som kvinner gjør det: Kompetanse, dyktighet og et sunt arbeidsmiljø.

Landet jeg bor i, er det landet i verden der menn tar størst andel av husarbeidet. Det er et land der menn i stadig større grad forblir ufrivillig barnløse, mens andelen kvinner som får barn, forblir høyt. Menn mangler likestilling i barnefordelingssaker, men likestillingsloven har stadig til formål å bedre kvinnens stilling.

Duster har ikke makt over deg

#metoo-kampanjen har gjort en viktig jobb i å belyse hvor utbredt det er at kvinner blir utsatt for maktmisbruk og overgrep i asymmetriske relasjoner. Samtidig har den brakt til torgs at kvinner får sleivete kommentarer fra harrytasser innimellom.

Det første er alvorlig og handler om noe mye verre enn ukultur. Det er viktig at arbeidsplasser har trygge rutiner for hva man skal gjøre hvis man blir utsatt for maktmisbruk. Jeg er glad for filmregissørenes opprop mot trakassering, overtramp og overgrep.

Men det andre – grisete kommentarer fra en dust som ikke har noe makt over en – kan man med fordel besvare med et «æsj». Når klamme fremstøt blir møtt med fornedrelse, er det oppdragende.

Julebordet kommer

At det skal være i noens interesse å sause sammen alvorlig maktmisbruk og harryoppførsel, skjønner jeg ikke. Det handler ikke bare om hvordan vi oppdrar sønnene våre, men også om hvordan vi oppdrar døtrene våre. Kvinnefrigjøringen er ikke blitt drevet frem av offermentalitet. Si «æsj» eller le av det når du treffer en dust som kommenterer hvordan du ser ut. Skaff deg en utdannelse og stå på egne ben. Ta ordet i forsamlinger. Ikke skam deg – ha selvtillit. Kvinner er ikke underlegne menn i dette landet.

De færreste menn vil kjenne seg igjen i forestillingen om at Norge er et land der menn flest er svin. Selv ikke i julebordsesongen. Den ukulturen er ikke norsk kultur. Takk og lov for det.