De to norsk-somaliske søstrene som nå er funnet i live i Syria, kan ha grunn til å vurdere søksmål mot forfatter Åsne Seierstad, mener advokater.

Bøker

– Alle mennesker har rett til å beholde sin private korrespondanse og private notater for seg selv, sier advokat Per Danielsen.

I 2016 ga journalist og forfatter Åsne Seierstad ut boka «To søstre». Den handler om to søstre fra Bærum som i 2013 reiste ned til Syria for å slutte seg til terrorgruppa IS.

Boka er basert på det Seierstad omtaler som «søstrenes etterlatte papirer», som hun fikk utlevert fra familien.

Åsne Seierstad har selv innrømmet at hun ikke har innhentet samtykke til publisering fra de to søstrene.

Tidligere denne uka kunne Aftenposten melde at de to kvinnene Seierstad skriver om, er funnet i live i Syria. Under intervjuet med avisa forteller søstrene at de er «meget godt kjent» med oppmerksomheten de har fått etter at Seierstads bok kom ut.

Dermed er de etiske valgene Seierstad foretok i 2016, igjen blitt aktuelle.

Åsne Seierstad: • Norsk journalist og forfatter, født i 1970. • Er særlig kjent for sitt arbeid i krigsområder og har gitt ut flere prisbelønte sakprosa­bøker. • Blant annet «Bokhandleren i Kabul» (2002) og «En av oss» (2013). • I 2016 kom boka «To søstre», om to søstre fra Bærum som reiser til Syria i 2013 og knytter seg til IS.

Fikk stort materiale

Advokat Per Danielsen er kritisk til framgangsmåten forfatteren har valgt.

– Her har hun helt klart gått over streken etisk og antakelig rettslig, sier han og understreker samtidig at han ikke har lest boka.

I metodekapitlet til «To søstre» skriver Seierstad at familien til de to jentene ga henne tilgang til «stiler, karakterkort, klassebilder, notater […]og utskrifter av mailer».

En annen hovedkilde i boka er «loggene på Messenger, Viber og Whatsapp mellom søstrene og broren». Deler av dette materialet, som skolestiler og private meldinger, blir gjengitt i boka.

– Har ikke lært

Per Danielsen mener dette ser ut til å være en gjentakelse av den samme feilen Seierstad gjorde i boka «Bokhandleren i Kabul» (2002), som skildret familien til den afghanske bokhandleren Shah Mohammed Rais.

– Heller ikke den gangen hentet hun inn samtykke fra personene hun skrev om.

Det endte med at Rais tok Seierstad til retten for å kreve erstatning for måten familien ble framstilt på. Det var advokat Danielsen som førte saken på Rais’ vegne.

– Den gangen slapp Seierstad unna et søksmål bare fordi bokhandleren ikke hadde penger til å stille økonomisk sikkerhet for saksomkostningene. At Seierstad gjentar den samme feilen etter så mange år, viser at hun ikke er blitt klok av skade.

Da Åsne Seierstad startet arbeidet med «To søstre», var hun sikker på at de to jentene fra Bærum ville komme tilbake til Norge om kort tid. Men da boka var ferdig, hadde de ennå ikke besvart forfatterens henvendelser.

Til tross for at Seierstad manglet samtykke fra dem boka handlet om, bestemte hun seg for å gi den ut.

– Kunne du ikke ha ventet litt lenger for å se om de ga lyd fra seg? Hvorfor hastet det sånn med å få ut boka?

– Det viktigste for meg var at boka skulle komme ut og bli en del av debatten som pågikk, sier Åsne Seierstad.

– På denne tida hadde samfunnet et akutt behov for å forstå hvorfor mange unge mennesker forlot det vestlige demokratiet for å tilslutte seg IS. Samfunnsnytten var viktigere enn personvernet.

Det er ikke Per Danielsen enig i.

– Slik jeg opplever denne saken, med alle mulige forbehold, oppnevner Åsne Seierstad seg her til en slags gud. Det er ikke opp til henne å avgjøre hva som er av samfunnsnytte – hun plikter å forholde seg til gjeldende lovverk.

– Kan være over grensa

Også advokat Carl Bore, som har ført en rekke profilerte injuriesaker for retten, mener deler av det materialet som er publisert i «To søstre», er beskyttet av lovens bestemmelser om «privatlivets fred».

– Skolestiler, notater og liknende må klart nok regnes som privat materiale. Personene er ikke offentlige personer, og den store juridiske hovedregel er da at dette generelt ikke kan omtales uten samtykke fra den det gjelder, sier Bore, som understreker at han kun kjenner saken gjennom mediene.

Bore medgir samtidig at hensynet til samfunnsnytten er en viktig faktor.

– Hvis bestemte private forhold har tilstrekkelig samfunnsinteresse, vil man kunne offentliggjøre i medhold av ytringsfriheten. Det er dermed vanskelig å konkludere klart i saken, for det er heller ingen tvil om at Seierstad knytter materialet til et stort samfunnsproblem av offentlighetens interesse, sier han.

Bore mener likevel en del kan tale for at «To søstre» befinner seg på feil side av den juridiske streken.

– Det er vanskelig å se at det er nødvendig å offentliggjøre så omfattende detaljer i disse unge kvinnenes tidligere liv, som barneskolestiler, private notater og liknende.

– Hvis du hadde representert de to søstrene, ville du anbefalt et søksmål mot forfatteren og forlaget?

– Hvis de er misfornøyde, ville jeg i hvert fall anbefalt at de fikk boka juridisk vurdert med sikte på et søksmål. Det Seierstad har gjort i «To søstre», er absolutt problematisk juridisk sett, og det kan godt være over grensa.

Også Per Danielsen mener det kan være grunnlag for å vurdere et søksmål mot forfatter og forlag.

– Det er utvilsomt noe som kan vurderes, sier han.

Advokat Vidar Strømme har ført en rekke saker om ærekrenkelser og privatlivets fred, og han har et litt annet syn på saken.

Strømme mener det ikke automatisk er et etisk overtramp å publisere privat materiale.

– I prinsippet er det alltid et spørsmål om publiseringen har stor nok allmenn interesse, sier han.

Forlaget: Er ikke i tvil

Etter utgivelsen har Åsne Seierstad besøkt alt fra skoler til avradikaliseringsprosjekter for å snakke om boka.

– Dessuten ser jeg at den blir brukt av psykiatere, psykologer, andre helsepersoner og ikke minst terrorforskere. Det er litt flaut å si det selv, men det er ingen tvil om at denne boka har hatt stor samfunnsnytte når det gjelder å forstå kompleksiteten bak ungdoms radikalisering, sier Seierstad.

Når det gjelder beskyldningene om at hun har gått over streken etisk og «antakelig rettslig», viser hun til forlagets arbeid med boka.

Tuva Ørbeck Sørheim er sjefredaktør i Kagge, som ga ut «To søstre» i 2016. Hun forteller at boka ble vurdert av jurister før utgivelse.

– Vi er meget fornøyde med utgivelsen, og vi er ikke i tvil om at den er i overensstemmelse med norsk rett, sier Sørheim.

kultur@klassekampen.no