Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

(Dagbladet): Problemet blir nå regnet som så alvorlig at Fiskeridirektoratet skal lede en egen arbeidsgruppe som har i oppgave å komme fram til tiltak som kan redusere konsekvensene for krepsdyrene langs kysten.

Havforskningsinstituttet har gjort undersøkelser ved oppdrettsanlegg som viser at bruk av medikamenter som diflu- og teflubenzuroner mot lakselus kan være dødelig for hummer.

40 prosent døde Forsker Ole B. Samuelsen sier til Dagbladet at ved valg av en beregnet dose ble resultatet hele 40 prosent dødelighet for hummerlarver. Små hummer fikk utviklet stive antenner, forkalkede gangbein, deformert klo og åpne gjeller.

- Ingen hummer kan leve med så alvorlige skader, sier Samuelsen.

Rekefiskere har i det siste påstått at rekebestanden i nærheten av oppdrettsanlegg er dramatisk redusert.

- Hver gang oppdrettsnæringen bygger anlegg nær fiskefeltene våre, forsvinner rekene. Det har vi sett gang på gang, sier rekefisker Tor Inge Larsen til Helgelands Blad.

Slår alarm Han slår alarm om tilstandene i fjordene på Helgeland.

- Jeg er ikke mot oppdrett, men nå må vi snart få i gang en dialog mellom næringene, sier Larsen.

Forskerne har også gjort begrensede undersøkelser med reker.

- Vi har ikke gjort kontrollerte forsøk med reker for dette stoffet, men konstatert at reker fanget ved et oppdrettsanlegg som hadde behandlet med teflubenzuron, inneholdt mindre mengder med stoffet. Vi vil også arbeide videre for å etablere et robust eksperimentelt oppsett slik at vi i neste runde kan teste virkningen på reker. Det vil også være interessant å se på langtidskonsekvenser for hummer som tar til seg næring i sedimentene ved oppdrettsanleggene, sier forsker Ole B. Samuelsen.

1999 gjorde Klima og forurensningsdirektoratet (Klif) en miljøvurdering av de to lusemidlene. Klif konkluderte med at bruk av stoffene kan skade krepsdyr i fjordene, og anbefalte at de bare skulle brukes unntaksvis.

Øker kraftig Etter dette ble lusemidlene omtrent ikke brukt fram til og med 2008. Men i 2010 ble det brukt om lag 2,9 tonn av kjemikaliene fordi lakselusa var blitt motstandsdyktig mot andre lusemidler. Klif satte i gang miljøundersøkelser da denne omfattende bruken ble kjent.

De to lakselusmidelene, diflu- og teflubenzuron, er legemidler som brukes for å hindre spredning av lus i oppdrettsanleggene og til villaksen. Stoffene tilsettes fôret og tas opp i fiskens blod, som lakselusa får i seg.

Undersøkelsene viser at vurderingene som ble gjort av Klif i 1999 dessverre stemmer med nye undersøkelser og funn.

Folkehelseinstituttets legemiddelstatistikk viser at bruken av diflu- og teflubenzuron økte kraftig ved oppdrettsanleggene for laks langs kysten fra 2011 til 2012. Bruken av diflubenzuron er mer enn doblet fra 2011.

- Bekymringsfullt - Det er bekymringsfullt at oppdrettsnæringen nå bruker store mengder av dem. Nå må alle steiner snus for å finne de rette tiltakene, slik at bruken av stoffene blir redusert, har direktør Ellen Hambro i Miljødirektoratet sagt tidligere.

Seksjonsleder Henrik Hareide i Fiskeridirektoratet sier at det skal etableres en arbeidsgruppe der Miljødirektoratet, Mattilsynet, Fiskeridirektoratet og Legemiddelverket skal delta.

- I denne gruppen vil vi diskutere hvilke tiltak som kan treffes for å få redusert disse problemene, sier Hareide.

- Kjent med problemet Fiskeri- og havbruksnæringens forening er godt kjent med det de omtaler som «antatt negative effekter» for krepsdyr som følge av bruk av de nevnte midlene.

- Havbruksnæringen er selvsagt kjent med de antatte negative effektene av kitinsyntesehemmere, og gjør derfor sitt ytterste for å begrense bruken av disse midlene. Selv om det ikke er noe argument for bruken er det dog et faktum at dette er godkjente preparater som myndighetene tillater blir brukt, sier Nasjonal koordinator for lusebekjempelse Ketil Rykhus til Dagbladet.

- Produsentene anbefaler restriktiv bruk i de viktigste sommermånedene for å ta ekstra hensyn til ville krepsdyr. Det har havbruksnæringen tatt inn i sin terapiveileder, legger Rykhus til.

Havbruksnæringen arbeider, ifølge Rykhus, intenst for å få på plass alternativer til legemidler. Allerede i år er det signalisert en rekke nyheter som i løpet av et par år kan resultere i at lusemidler rent unntaksvis blir brukt. Havbruksnæringen har som mål å holde nivåene av lakselus vedvarende lave uten bruk av legemidler.

- Det er et høyst realistisk mål, sier han.

Han mener at det er prisverdig at myndighetene setter ned utvalg for å utrede dette, men at det trolig er mer effektivt å redusere bruken til et absolutt minimum, slik havbruksnæringen, ifølge Rykhus, forsøker.

- Inntil vi får reelle alternativer er vi dessverre nødt til å bruke disse midlene for å være sikker på at vi ikke mister effekt av de få andre legemidlene vi har anledning til å bruke.

- Vi er heller ikke negativ til en dialog mellom næringene slik Larsen tar til orde for. Tvert i mot er vi åpen for å snakke sammen og tar gjerne et møte ved første anledning.