Hvorfor straffe barn for foreldrenes gjerninger? | Torsteinson og Brandtzæg

Ida Brandtzæg Psykologspesialist

Stig Torsteinson Psykologspesialist

11. nov. 2019 22:00 Sist oppdatert 12. november 2019

Mahsa Aghabararian fikk beskjed om at hun måtte forlate Norge fordi hun opprettet enkeltmannsforetak som tannlege. Tomm W. Christiansen

UDI synliggjør en sjokkerende mangel på psykologisk kunnskap om tilknytning og risikofaktorer forbundet med separasjon mellom små barn og foreldre.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Lørdag kunne vi lese om at Mahsa Aghabararian, med iransk opprinnelse og med en datter på seks måneder, nylig er blitt utvist fra Norge fordi hun opprettet enkeltmannsforetak som tannlege. Mandag omgjorde UDI vedtaket, men i Aftenpostens reportasje lørdag fremkom det at UDI regner deportasjon av sped- og småbarnsforeldre som en ikke «uvanlig stor belastning» på barnet.

Hvor har de det fra?

Les også Les hele saken: Kastes ut av Norge: UDI mener Mahsa kan ha kontakt med datteren (6 mnd.) via internett

Sjokkerende mangel på kunnskap

UDI synliggjør en sjokkerende mangel på psykologisk kunnskap om tilknytning og risikofaktorer forbundet med separasjon mellom små barn og foreldre.

Over 50 år med tilknytningspsykologisk forskning viser at familien utgjør hjørnesteinen i reisverket som former barnets helse.

Foreldrenes daglige interaksjon med barnet er de viktigste byggesteinene i barnets mentale og fysiske utvikling. Foreldrenes fysiske og psykologiske tilstedeværelse er avgjørende for hvordan disse byggesteinene blir lagt og hvorvidt det blir et solid og godt reisverk i møte med fremtidige utfordringer.

Facetime eller telefonsamtaler blir dermed ikke tilstrekkelig for å opprettholde en helsefremmende tilknytningsrelasjon.

Stig Torsteinson og Ida Brandtzæg, psykologspesialister ved Tilknytningspsykologene, Utdanningssenter og klinikk. Privat

Uløselig forbundet

Tap av en elsket tilknytningsperson er en av de mest smertefulle opplevelsene vi kjenner til, særlig egen omsorgsperson. Forskning bekrefter at tap av omsorgsperson er en potensielt traumatisk hendelse som innebærer mulige konsekvenser for barnets psykiske fungering over tid.

Tap i alderen null til tre år synes å ha størst konsekvenser for barnets fungering. De minste barnas selvopplevelse og trygghetsfølelse er uløselig forbundet med tilknytningspersonene. Fordi de minste barna ikke har utviklingsmessige forutsetninger for å forstå eller kommunisere om tapet, vil oppgaven med å hjelpe barnet med tapet også være ekstra komplisert.

Langvarig sorg og stress hos små barn kan påvirke hjernens arkitektur.

Les også Les også: Reagerer kraftig på utvisning av småbarnsmor, kaller det urimelig og rigid

Rammer indirekte

Deportasjon av en forelder rammer også barnet indirekte. I tillegg til smerten over tap av partner, kan deportasjonen trigge minner knyttet til traumer og tap hos den gjenværende omsorgspersonen. Dette kalles «det skjulte traumet».

Den etterlatte omsorgspersonens fungering blir svekket, noe som også påvirker hvordan han eller hun er emosjonelt tilgjengelig for den lille som mer enn noen gang trenger god omsorg.

Når en omsorgsperson rammes, rammes også barnet. I likhet med verdens fremste forskere på feltet, mener vi at tilknytning bør sees som en grunnleggende menneskerettighet for barnet.

Kunnskap tilsier at dagens praksis straffer det lille barnet hardt for foreldrenes gjerninger. Det kan påvirke barnets fremtidige liv og helse på alvorlige måter.

Få med deg debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter.