Kirjoittaja Osmo Soininvaara on tietokirjailija, luennoija ja Helsingin kaupunkisuunnittelulautakunnan varapuheenjohtaja (vihr).

NÄKÖKULMA: Tulonsiirtoja ja verotusta on vaikea yhdistää järkeväksi kokonaisuudeksi.

Moni suhtautuu pitkäaikaistyöttömien työllistymismahdollisuuksiin liian pessimistisesti. Perustulokokeilu tuottaa tärkeätä tietoa siitä, miten pitkäaikaistyöttömät työllistyvät, jos se tehdään heille erittäin kannattavaksi.

Nyt kokeilussa olevaa perustuloa ei ole mahdollista toteuttaa sellaisenaan. Saisivathan siinä kaikki työssä käyvät suomalaiset lisää rahaa yli 6 000 euroa vuodessa.

Tämä johtuu siitä, ettei verohallinto lähtenyt kokeiluun mukaan. Ansiotuloja verotetaan toden teolla vain 1 200 euron kuukausitulojen yli menevältä osalta. Oikeassa perustulomallissa verotus alkaa ensimmäisestä ansaituista eurosta, jolloin normaalin palkansaajan tulot eivät muutu juuri lainkaan.

Perustulolla on ainakin kolme tarkoitusta: yksinkertaistaa tulojentasausjärjestelmää, yhtenäistää eri syin maksettavat tulonsiirrot ja tukea pienipalkkaisia.

Tulojen tasaus jakautuu verotukseen ja tulonsiirtoihin. Nämä nivoutuvat toisiinsa niin huonosti, että käytettävissä olevat tulot riippuvat ansiotuloista perin epäjohdonmukaisesti.

Perustulon tarkoituksena on tehdä nettoansioiden riippuvuus ansiotuloista lineaariseksi, jolloin korkean marginaaliveron haitat minimoituvat. Ihan tähän ei päästä, koska perustulo tarvitsee rinnalleen asumistuen. Siksi perustulossakin efektiiviset marginaaliverot ovat palkka-asteikon alapäässä edelleen korkeita, mutta eivät niin järjettömiä kuin nyt.

Tulonsiirtoja ja verotusta on vaikeaa yhdistää järkeväksi kokonaisuudeksi, koska verotus perustuu vuosituloihin ja tulonsiirrot kuukausituloihin.

Tekeillä oleva reaaliaikainen tulorekisteri tekee jatkossa helpommaksi yhdistää verotus ja tulonsiirrot johdonmukaiseksi – perustulon kaltaiseksi – kokonaisuudeksi.

Syyperusteissa sosiaaliturvassa ongelmia aiheuttaa myös rajanveto tulottomuuden syystä. On makuasia, kuuluuko masennuksesta kärsivä työttömyysturvan vai sairausvakuutuksen piiriin. Työttömyyspäivärahalla ei saa kieltäytyä työstä, mutta sairauspäivärahalla ansiotyö tai tentissä käyminen onkin sosiaaliturvapetos.

Miksi masentunut ei saisi yrittää tehdä työtä tai käydä tentissä?

Tuntirajoitus kannattaisi poistaa.

Työttömyysturvan 300 euron suojaosuus oli askel perustulon suuntaan.

Kun pienet ansiotulot eivät leikkaa työttömyysturvaa lainkaan, työttömät tarttuvat nyt yhä yleisemmin satunnaisiin töihin. Se on jopa kannattavampaa kuin perustulon oloissa, jossa pienistäkin ansioista menisi yli 40 prosenttia veroa.

Tällainen paikkailu aiheuttaa uusia hankaluuksia.

Palkka ja soviteltu päiväraha eivät saa nousta alkuperäistä palkkaa suuremmaksi. Tästä seuraa sadan prosentin leikkuri. Työtä ei myöskään saa tehdä enempää kuin 80 prosenttia kokoaikaisesta työstä.

Tuntirajoitus kannattaisi poistaa. Se tekisi työttömyysturvasta yleisen matalapalkkatuen ja kompensoisi siirtymistä aiempaa pienipalkkaisempiin töihin.

Palkkaerot pyrkivät kasvamaan, ja jos se estetään, kasvaa työttömyys. Monille automaation syrjäyttämille vaihtoehtoina on vain työttömyys tai matalapalkkainen työ palvelualoilla.

Ruotsi, Saksa ja Yhdysvallat ovat onnistuneet muita paremmin pitämään työttömyyden matalana. Ne tukevat matalatuottoista työtä kukin omalla tavallaan.

Yhdysvallat tukee tuhannen dollarin kuukausipalkkaan saakka 40 sentillä jokaista ansaittua dollaria. Saksalla on minijobs-järjestelmä, jossa ansiotulo on hyvin pieni, mutta se tulee työttömyysturvan päälle. Ruotsilla on samankaltainen palkkatukijärjestelmä kuin Suomessa, mutta sitä sovelletaan paljon laajemmin.

Mikään näistä ei sovellu itsensä työllistäjille, vaikka se on yhä merkittävämpi vaihtoehto työttömyydelle.

Saksan minijobsit ovat osoittautuneet loukuksi, josta ei ole tietä oikeille työmarkkinoille. Loukuksi on osoittautunut myös tämä Suomen ja Ruotsin soveltama palkkatukikin.

Jos palkkatuen turvin palkataan joku huoltoasemalle tankkaamaan autoja, työ loppuu väistämättä, kun tukikuukaudet loppuvat, koska asiakkaat eivät ole valmiita maksamaan palvelusta tarpeeksi. Palkkatuessa oletetaan, että työttömyys johtuu työttömän ominaisuuksista eikä talouden tilasta.

Entä jos käyttäisimme perustuloa vain pienten palkkojen tukeen?

Matalatuottoista työtä on tuettava, jotta syntyisi työttömille soveltuvaa työtä. Tarve vaikuttaa pitkäaikaiselta.

Perustuloon siirtyminen ei näytä olevan aivan ovella. Toivottavasti kansallinen tulorekisteri silti helpottaa syyperusteisen sosiaaliturvan suurimpien hölmöyksien karsimista.

Entä jos unohtaisimme sosiaaliturvan yksinkertaistamisen ja käyttäisimme perustuloa vain pienten palkkojen tukeen?

Silloin se kannattaisi toteuttaa negatiivisena tuloverona niin, että veroasteikkoa lasketaan pienimpien tulojen kohdalla vähän nollan alapuolelle. Valtio siis maksaisi pienituloisille negatiivista veroa.

Aluksi veroasteikkoa voisi jatkaa vain 100 euroa nollan alapuolelle. Muutos ei olisi suuri, mutta pienipalkkaisen taloudessa se olisi suuri. Näin tehtäisiin oikeutta pienipalkkaisille ja itsensä työllistäjille.

Jos tästä saadaan hyviä kokemuksia, voitaisiin asteikkoa jatkaa alaspäin niin, että maksimituki nousisi 200 euroon ja niin edelleen.

Näin edeten voisi toteuttaa todellisen perustulon asteittain tai pitäytyä tähän pienten palkkojen tukeen, jos siltä tuntuu.

On suuri vääryys, ettei pienipalkkainen hyödy työnteosta juuri mitään.