זהו סיפורו. לא, נתחיל מחדש. סיפורו אינו מעניין אותי. למה הוא נשאר בשלב של שלד פלוס. למה הוא ננטש ונעזב עוד טרם השלמתו. (התשובה היא בד"כ כסף). למה, כמה ומדוע. לא ממש מסקרן. מה שמסקרן אותי זה להיכנס פנימה ולנבור, לחקור ולראות, להרגיש ולחוות, להביט ולצלם. מה שמעניין אותי הם החללים, החדרים, הגבהים, הצורות, הצבעים, האור, האפילה, המפלסים, הארכיטקטורה, השקט והנפש שלי פנימה.

הנה 55 צילומים שלי, מתוך הרבה יותר שצולמו שם, של מבנה גדול שהיה צריך להיות בית מלון ושלא הושלם, שננטש, ליד קיבוץ צובה. שימו לב לגרפיטי. יש לנו כאן אמנים מעולים בארץ. תודה רבה לחברי דודי אוואן המצוין. שנה טובה וגמר חתימה טובה. שרון רז

*****

*****

ומכיוון שהיום יהיה ערב יום כיפור ומחר בשבת ימלאו בדיוק 40 שנה למלחמה הטראומטית ההיא אז הנה צילום אחד נוסף שאני מקדיש באהבה ובהערכה לכל מי שהיה שם, לכל אלו שלא שרדו את המלחמה, לכל אלו שנפצעו פיזית או נפשית, לכל אלו שחיים איתנו היום וסוחבים זיכרונות מורכבים מאוד מהמלחמה ההיא ולאבא שלי שלחם שם בצפון מול סוריה, חווה רגעים מפחידים ולא הגיוניים ויצא בשלום. כמה טוב שהוא איתי עדיין, איתנו.

שרון רז

*****

*****

סוף

*****