2020.09.02 necenzurirano.si blokiralo Ivana Simiča (132) To je moj odgovor na članek Bliskovit udar SDS na davkarijo, ki je bil danes, 02.09.2020 objavljen na spletni strani www.necenzurirano.si Spoštovana ga. Vesna Vuković in g. Primož Cirman! Za vaju dva ni nič novega, da zapisujeta neresnice, sploh, ko napišeta karkoli v zvezi z mano. Grem po vrsti. Nikoli nisem predlagal zamenjavo Petra Jenka, saj sva z njim odlično sodelovala. Peter Jenko ni nikoli povedal, da bodo z okrepljenim nadzorom sive ekonomije pobrali dodatnih 74 milijonov evrov na takratnih 160 milijonov evrov. Kolikor vem je to bila navedba takratnega finančnega ministra g. Andreja Bertonclja. Peter Jenko je v eni od svojih izjav, ki jih bosta vidva kot raziskovalna novinarja našla brez težav. povedal, da tega zneska ni možno dodatno pobrati. Zato vama predlagam, da pregledata letna poročila Fursa za zadnjih pet let in pogledata koliko dodatnega davka odmeri, ne pobere, Furs. Med tema dvema pojmoma je velika razlika.

Glede nezakonitih davčnih pregledov nekaterih finančnih inšpektorjev pišem veliko in to zmeraj podkrepim z dokazi. Torej, zakaj se to sploh dogaja? Zakaj nekateri finančni inšpektorji zlorabljajo svoj položaj bi lahko preverila vidva. Moj bruto honorar sta pravilno zapisala, manjka le še dodatek, da to pomeni cca neto cca 2.000,00 EUR (dohodnino plačujem po visoki stopnji), kajti jaz ne morem zaračunavati preko statusa samostojnega podjetnika, s 4 % dohodnino, kot to počneta vidva, temveč plačujem dohodnino po 10 X višji stopnji kot vidva. Ker imam zmeraj na zalogi kaj o vaju dveh, me zanima kakšen je namen družbe SEE M. & C. d.o.o., katere ustanoviteljica je bila Vesna Vuković, ki je nato lastništvo družbe prenesla na osebo, ki v Celju stanuje v sosednji stavbi kot Primož Cirman. Verjetno zgolj slučaj. Tisto, kar je zanimivo pri tej družbi je dejstvo, da je ta družba leta 2019 ustvarila 81.235,60 EUR čistih prihodkov in 80.778,94 EUR odhodkov, da je po plačilu davka v znesku 86,60 EUR čisti dobiček znašal zgolj 369,21 EUR. Ob tem je potrebno poudariti, da to podjetje, katerega direktorica je Vesna Vuković nima zaposlenih. Torej, kako podjetje, ki nima zaposlenih zasluži več kot 81 tisoč evrov in nato za ves znesek prejme račune za storitve. Najverjetneje nekdo izdaja račune kot normiran s.p. Kaj pa je namen tega podjetja? Mogoče zaračunavanje tekstov? Zato bi bil čas, da se Furs poigra s temi primeri, saj zadeve identično potekajo tudi na družbi Providentia d.o.o., ki je lastnica tega portala. Mnoge nas zanima, zakaj je novinarjem dovoljeno to, kar ni drugim. Pozdrav obema in veliko uspeha pri vajinem delu vama želi. Pa seveda več resnice v vajinih člankih. Ivan Simič ----------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Čez cca eno uro so moj komentar na spletni strani www.necenzurirano.si izbrisali in zaradi tega sem spisal moj komentar z naslednjo vsebino:. Spoštovana ga. vesna Vuković in g. Primož Cirman! Kolikor vidim sta izbrisali moj komentar, kar pomeni, da ste daleč od neodvisnih novinarjev in da je vaša spletna stran daleč od neodvisnega medija. Vsem vsiljujeta svojo resnico, ko pa vam nekdo dokaže nasprotno, izbrišete njegov komentar. Zaradi tega sem moj odgovor na vajin zgornji članek objavil na spletni strani www.simic-partnerji.si/davcni-blog.html Želim vama še veliko uspeha pri vajinem delu in vaju prosim za malo več resnicoljubnosti. Pozdrav. Ivan Simič ---------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Dodatno: Ko sem spisal moj drugi komentar in sem ga poskušal objaviti na spletni www.necenzurirano.si, sem ugotovil, da mi je objava onemogočena. Torej, na tak način novinarji necenzurirano drugim očitajo nepravilnosti in samovoljo, sami pa niso sposobni prenesti kritike in zato na svoji spletni strani onemogočajo objave komentarjev na ta način, da me blokirajo. Lahko si le predstavljate, kako deluje da podtalni sistem, ko se navzven vse prikazuje kot demokratično in pošteno, v bistvu pa vas onemogočajo na vse možne načine in če mediji to podpirajo, potem ljudstvu neresnico prodaš kot resnico. To sem občutil tudi sam. Opravili so mi davčni pregled, zoper mene vložili krivo oziroma izmišljeno kazensko ovadbo, potem pa so o meni pisali članke kot, da sem kriminalec. Če bi v tej borbi propadel ali umrl, bi oni bili zmagovalci in jaz za vse večne čase pokvarjenec. Ker pa sem v tej borbi zmagal, sedaj nadaljujejo z izmišljenimi zgodbami in blokadami odgovorov, sami pa zlorabljajo in izkoriščajo nizko obdavčenost, ki jo jim omogoča status normiranca. Zato se lahko utemeljeno vprašamo, ali ti, ki govorijo o transparentnosti, sploh vedo kaj je transparentnost in zdaj si lahko predstavljate kako delujejo zadeve v sistemu, za katerega se borijo novinarji necenzurirano.

2020.08.29 Maltretiranje (131) Pod pojmom maltretiranje razumemo grdo ravnanje oziroma trpinčenje. Sinonim za maltretiranje je mučenje. Oblike maltretiranja so različne. Ko smo bili majhni, sploh, ko smo bili najstniki, smo besede ne smeš to, ne smeš tja, pridi domov do osmih, uči se, končaj šolo in podobno, dojemali kot maltretiranje. Potem smo šli študirat in smo s strani profesorjev poslušali, da moramo obiskovati predavanja, ker drugače ne bomo dobili čudežnega podpisa v indeks, kar smo šteli za maltretiranje. Izpite smo morali opravljati tudi večkrat in zaradi tega smo morali izpuščati študentske zabave, kar smo čutili kot maltretiranje. Nato končno dobimo službo in tam spet maltretiranje. Potem se nam rodijo otroci, se postaramo in končno začnemo mi maltretirati. Postanemo šefi in menimo, da ne bomo nikoli več maltretirani, toda glej ga zlomka, ko pridemo zvečer utrujeni domov, prižgemo televizijski sprejemnik, naletimo na novi način maltretiranja. Vsiljujejo nam njihovo resnico. Maltretirajo nas s svojimi resnicami in če jih predolgo poslušamo ali gledamo, postanemo zaslepljeni. Če ne želimo biti maltretirani, pač ugasnemo televizijski sprejemnik. Toda potem se vprašamo, zakaj prisilno plačujemo za gledanje dveh televizij, če ne gledamo nobene. Najprej plačujemo nacionalno televizijo, nato plačujemo še našemu operaterju, ki plačuje in rešuje komercialno televizijo, ki nas ravno tako maltretira. Upravičeno se sprašujemo, ali na svetu obstaja kotiček, kjer ni maltretiranja in zakaj je maltretiranje sploh potrebno? Ponuja se nam več odgovorov. Mogoče zaradi tega, da bi se nesposobni prikazali kot sposobni, da bi nemočni postali močni, da bi nemoralni postali moralni, ali pa enostavno zato, da bi tisti, ki nas maltretirajo, popravili svoje finančno stanje. Maltretirajo nas tudi razni inšpektorji. Ni težava v tem, dokler je to v mejah zakonodaje, toda ko nekdo vzame zakon v svoje roke in nas maltretira, ker mu je tako naročeno, ker on sam tako želi, ali ker sploh ne razume tistega, kar počne, takrat pa je res hudo. V prejšnjih dneh ste lahko prebrali moj blog z naslovom Sedemletni davčni linč inšpektorjev. Res je, da gre za zelo dolg blog, mogoče moj najdaljši, toda to maltretiranje je trajalo več kot sedem let. Do takšnega maltretiranja lahko pride le, če šefi nimajo nadzora nad zaposlenimi. Prebrali ste ga in me zanimajo vaši komentarji. Si predstavljate, koliko je takšnih primerov in si davčni zavezanci ne upajo o tem govoriti na glas, ker jim je zagroženo, da bodo še bolj maltretirani. To, kar se je dogajalo v opisanem primeru, je za mene najvišja oblika kriminala, pri katerem se je izkoriščal privilegiran položaj finančnega inšpektorja. Si predstavljate, kako se počutijo finančni inšpektorji, ki odločajo zakonito? Nekateri so že komentirali ta primer in so zgroženi. Ne morejo verjeti, da se kaj takšnega dogaja. Trdim, da se to dogaja in zaradi tega bi bilo treba opraviti tudi revizijo nekaterih davčnih postopkov. Tako tistih, kjer pravilnosti niso bile ugotovljene, pa mogoče obstajajo, kot tistih, kjer so pravilnosti bile ugotovljene, pa jih ni. Ali nam ni dovolj uničevanja življenj posameznikov s takšnimi postopki? Ali želimo še njihove samomore? To je treba ustaviti in takšne finančne inšpektorje poslati iz državne službe. Naj gredo na trg in sami zaslužijo za preživetje. Zato me zanima, kako bodo v konkretnem primeru zlorabe pooblastil in nezakonitega odločanja ukrepali organi pregona. Najmanj, kar bi morali storiti, je, da bi vložili kazenske ovadbe zoper vse tri finančne inšpektorje in tisto osebo ali osebe, ki so vse to vodile iz ozadja. Sam želim živeti v družbi, kjer ni in ne bo maltretiranja, kjer bomo živeli v sožitju, kjer bo vsak s svojim delom zaslužil za normalno življenje in kjer ne bo korupcije. Zavedam pa se, da je bitka proti korupciji ena najtežjih, saj tisti, ki izvajajo korupcijo, imajo dovolj denarja, moči in medijske pomoči, da premagajo in uničijo vse tiste, ki želimo premagati korupcijo. Zato vam predlagam, da ste predvsem pošteni do sebe, nato do okolice, da spoštujete druge in to življenje preživite v sožitju z drugimi. Mag. Ivan Simič

2020.08.22 Sedemletni davčni linč inšpektorjev (130) Minister za notranje zadeve Aleš Hojs je pred dnevi predlagal revizijo že zaključenih kriminalističnih preiskav in nanj se je vsul plaz očitkov. Nekdanji predsednik vlade Marjan Šarec je v svojem tvitu zapisal, da gre za popolno zlorabo oblasti za lastne namene. Po mnenju stranke SD gre za grob in nedopusten poseg v neodvisnost policije in državnega tožilstva, podpredsednik te stranke, Matjaž Nemec, pa je zapisal, da si skuša SDS podrediti organe pregona in represivni aparat države. Priznam, da me navedeni zapisi vodilnih politikov presenečajo. Že leta in leta imamo nedopustne posege v pravice davčnih zavezancev in primere izživljanja nad davčnimi zavezanci, pa se noben od teh politikov ni oglasil. Še več, te zadeve so se dogajale, ko so oni vodili državo. V nadaljevanju vam predstavljam davčni postopek, ki je trajal od februarja 2012 do junija 2020. Omenjena politika naj preverita, kdo je takrat vladal in kaj je storil, da se preprečijo tovrstne zadeve. Mogoče že takrat ne bi škodila kakšna revizija davčnih postopkov. V davčnih postopkih smo včasih priča hudim samovoljam nekaterih »samostojnih« davčnih – finančnih inšpektorjev, ki namerno, zaradi neznanja ali zaradi lastne zlobe, onemogočajo ali uničujejo davčne zavezance. Zaradi tega bi bila tudi na davčnem področju potrebna revizija davčnih postopkov. V mislih imam predvsem tiste, za katere je po mnogih letih dokazano, da so bili nezakoniti in v takšnih primerih bi bilo treba sprožiti ustrezne postopke zoper finančne inšpektorje, ki so odločali nezakonito. Namerno uporabljam izraz nezakonito, saj je nemogoče uporabiti besedo nepravilno. Davčne postopke vodijo višji finančni inšpektorji ali inšpektorji svetniki, ki imajo dovolj znanja in izkušenj. Zato ne moremo trditi, da so se zmotili, sploh pa v primerih, kjer je očitno, da so odločali nezakonito. Takšnim finančnim inšpektorjem bi se morali zahvaliti za sodelovanje in bi jim morali vročiti odpoved delovnega razmerja. Primer, ki vam ga bom predstavil, je eden od mnogih, ki se dogajajo v finančni upravi in ki niso posledica odločitev vodstva Fursa, temveč samovolje nekaterih finančnih inšpektorjev, ki si samostojnost pri svojem delu razlagajo na ta način, da lahko počnejo, kar želijo, da lahko izdajajo davčne odločbe, kakršne pač želijo, in da lahko vlagajo kazenske ovadbe, zoper kogar želijo. V rokah takšnih davčnih inšpektorjev davčni zavezanci postanemo le sredstvo za izkazovanje njihove moči, njihovega maščevanja izbranim posameznikom ali pa mogoče sredstvo za zdravljenje njihovih frustracij. O tovrstnih primerih sem že velikokrat pisal, na Furs sem vlagal zahteve za notranji nadzor in zahteve za uvedbo disciplinskih postopkov zoper takšne finančne inšpektorje, toda nikoli se ni zgodilo nič. Finančni inšpektorji so zaščiteni. Tako imamo na eni strani uničene davčne zavezance, ki zaradi nezakonitih davčnih postopkov propadejo, zbolijo in na koncu imajo še uničene družine. Na drugi strani pa imamo nekatere finančne inšpektorje, ki v svoji samovolji in moči, ki jim jih daje službena izkaznica, nadaljujejo s svojimi nezakonitostmi. Vse to pa skrijejo pod pojmom neplačevanje davkov. Državljani se nad tem neplačevanjem davkov zgražajo, čeprav v resnici ne gre za neplačevanje davkov. Nekateri finančni inšpektorji v svoji pomembnosti gredo celo tako daleč, da zlorabljajo pooblastila, odmerjajo in izterjujejo davke za obdobja, ki so že zastarala, z izmišljenimi zadevami zadržujejo in ne vračajo vstopni DDV, v osebnih davčnih pregledih ne priznajo nobenih, predvsem življenjskih dokazov o posesti gotovine, odmerjajo 70-odstotni davek od statističnega zneska življenjskih stroškov, inšpicirajo ter izdajajo odločbe za obdobja, ki so že zastarala (2005–2014) in tako naprej. Najhuje od vsega je, da davčni zavezanci velikokrat niso zmožni plačati tako visokih zneskov davkov, se bojijo pritožiti, mnogi končajo v osebnem stečaju, finančna uprava pa s takšnim početjem še povečuje davčni dolg. Ob tem poudarjam, da gre le za nekatere finančne inšpektorje, ki se zavedajo svoje moči in dejstva, da jim nihče ne more nič, politika pa je vsa ta leta to dovoljevala. Ko se pogovarjam s finančnimi inšpektorji, ki delujejo zakonito in spoštujejo pravice davkoplačevalcev, se čudijo in ne morejo verjeti, da se to dogaja, saj se zavedajo, da jim noben davčni predpis tega ne dovoljuje. Ko jim predstavim te samovoljne primere, ostanejo brez besede. Zaradi tega bi bilo treba tudi v Fursu opraviti revizijo davčnih postopkov, v katerih je bilo na sodiščih ugotovljeno, da so finančni inšpektorji postopali nezakonito in te finančne inšpektorje pozvati k odgovornosti. Predstavljeni primer je trajal od februarja 2012 do junija 2020, to je skoraj 7,5 leta, nanašal pa se je na prodajo nepremičnin in na pravico do odbitka vstopnega DDV od nakupa teh nepremičnin. Šlo je za več sto tisoč evrov davka. Postopek je bil vmes končan s sodbo vrhovnega sodišča, davek je bil davčnemu zavezancu vrnjen in potem je Furs oziroma so posamezniki v Fursu, ki niso želeli sprejeti dejstva, da je davčni zavezanec dobil vrnjen DDV, še enkrat odprli isti davčni postopek. Julija 2017 vložena celo kazenska ovadba Ob tem je treba poudariti, da je v konkretnem primeru šlo za zahtevek za vračilo DDV, ki je bil plačan ob nakupu nepremičnin. Torej ni šlo za neplačani davek, temveč za zahtevo za vračilo davka, ki ga je prodajalec že plačal, in je nato kupec zahteval vračilo DDV. Finančni inšpektorji so na vse možne načine poskušali onemogočiti vračilo plačanega DDV, še več, vložili so celo kazensko ovadbo zoper direktorja kupca in kupca nepremičnin, ker naj bi storila kaznivo dejanje davčne zatajitve po prvem odstavku 249. člena Kazenskega zakonika (KZ-1, Uradni list RS, številka 50/12 – prečiščeno besedilo, 54/15, 6/16 – popr., 38/16, 27/17, 23/20 in 91/20), za katerega je pravna oseba (kupec) odgovorna po določilih Zakona o odgovornosti pravnih oseb za kazniva dejanja (ZOPOKD, Uradni list RS, številka 98/04 – uradno prečiščeno besedilo, 65/08 in 57/12). Kazensko ovadbo, ki jo je vložila Finančna uprava Republike Slovenije, Generalni finančni urad in seveda Policijska uprava Ljubljana, Sektor kriminalistične policije, in to 7. 7. 2017, je tožilstvo čez manj kot tri mesece zavrglo, saj je tožilstvu bilo jasno, da ne gre za kaznivo dejanje. Si predstavljate, da zahtevate vračilo DDV, ki vam pripada, davčni organ vam tega DDV ne želi vrniti, si izmišljuje razne razloge, na koncu pa zoper vas še vloži kazensko ovadbo, v pisarno vam prihaja kriminalist, ki vas zaslišuje kot največjega kriminalca, čeprav niste storili ničesar narobe. Na koncu je bilo ugotovljeno, da je Furs postopal nezakonito. Tako potekajo zadeve, če se vas lotijo določeni finančni inšpektorji. Kdo so organizatorji V konkretnem primeru so v vseh teh letih sodelovali naslednji trije finančni inšpektorji, ki jim je bil edini cilj ne vrniti obračunanega in plačanega DDV: - Majda Kerec, inšpektorica svetnica, zaposlena na Generalnem finančnem uradu, - Vito Rijavec, višji finančni inšpektor, zaposlen na Finančnem uradu Nova Gorica, - Roman Štih, višji finančni inšpektor, zaposlen na Finančnem uradu Kranj, celotno zadevo pa naj bi s svojimi navodili in zahtevami vodil nekdo iz Generalnega finančnega urada. Pričakujem, da bo na podlagi tega članka reagirala policija, da bo raziskala celoten primer in zoper predhodno navedene sprožila kazenski postopek, saj je več kot očitno in seveda tudi dokazano s končno odločitvijo drugostopnega organa, da so postopali nezakonito in da so se v želji, da bi škodili davčnemu zavezancu, združili v organizirano združbo in s svojim nevestnim delom v službi povzročili škodo davčnemu zavezancu. Tako je v 258. členu Kazenskega zakonika (nevestno delo v službi), določeno: »Uradna oseba ali javni uslužbenec, ki zavestno krši zakone ali druge predpise, opušča svoje nadzorstvo ali kako drugače očitno nevestno ravna v službi, čeprav predvideva ali bi morala in mogla predvidevati, da lahko nastane zaradi tega hujša kršitev pravic drugega ali škoda na javni dobrini ali premoženjska škoda, in res nastane kršitev oziroma večja škoda, se kaznuje z denarno kaznijo ali zaporom do treh let.« Prav tako bi vsem trem morali izreči ukrep prepovedi opravljanja poklica, saj je v 71. členu Kazenskega zakonika določeno: »(1) Sodišče sme storilcu kaznivega dejanja prepovedati opravljanje poklica, samostojne dejavnosti ali kakšne dolžnosti, če je zlorabil svoj poklic, položaj, dejavnost ali dolžnost za kaznivo dejanje in če sodišče utemeljeno sklepa, da bi bilo zaradi tega nevarno, če bi še naprej opravljal tako dejavnost. (2) Sodišče določi, koliko časa naj traja ukrep iz prejšnjega odstavka; ta ne sme trajati manj kot eno leto in ne več kot pet let, šteto od pravnomočnosti odločbe, pri čemer se čas, prestan v zaporu ali zdravstvenem zavodu za zdravljenje in varstvo, ne všteva v čas trajanja tega ukrepa. (3) Kadar izreče pogojno obsodbo, sme sodišče določiti, da bo ta obsodba preklicana, če storilec prekrši prepoved opravljanja poklica. (4) Sodišče sme odločiti, da ta varnostni ukrep preneha, če sta potekli dve leti od začetka njegovega izvajanja. O tem odloči sodišče na prošnjo obsojenca, če ugotovi, da so prenehali razlogi za izrek tega ukrepa.« Ob vodenju kazenskega postopka bi bilo treba upoštevati in preveriti, ali je možno uporabiti še določbe 36. a do 41. člena Kazenskega zakonika (KZ-1), v katerih so urejeni: - 36. a člen – udeleženec, - 37. člen – napeljevanje, - 38. člen – pomoč, - 39. člen – kaznovanje napeljevalca in pomagača za poskus, - 40. člen – meje kaznivosti storilcev in udeležencev, - 41. člen - odgovornost članov in vodij hudodelske združbe. 2012 – Začetek davčnega postopka Davčni postopek se je začel februarja 2012. Predmet inšpiciranja je bil en sam račun, s katerim je prodajalec kupcu (davčnemu zavezancu) prodal nepremičnine. V konkretnem primeru je šlo za deset stavbnih zemljišč, ki so bila predvidena za gradnjo. Davčni zavezanec je zahteval vračilo plačanega DDV. Davčni postopek je vodila finančna inšpektorica Majda Kerec, ki se je odločila, da tega DDV davčnemu zavezancu ne bo vrnila. Tako je konec marca 2012 izdala zapisnik, v katerem si je izmislila vrsto razlogov, da ne vrne plačanega DDV. Tako je v zapisniku zapisala: - da neka številka zemljišča ni pravilna, - da v enem primeru na zemljišču stoji objekt in da to ni nezazidano stavbno zemljišče, temveč zazidano stavbno zemljišče, čeprav na tem zemljišču (parceli) velikosti več kot 2700 m2 ni bilo stavbe, temveč so v zemlji ostali le temelji velikosti 83,00 m2, - da so vsa ostala zemljišča nezazidana stavbna zemljišča, ki pa niso gradbene parcele, ker v skladu s predpisi (OPPN) na teh parcelah ni dopustna gradnja objektov, zato ni predmet obdavčitve z DDV, kar ni res, saj je v OPN bilo zapisano, da gre za zemljišča, na katerih je predvidena gradnja. Zaradi tega je trdila, da se od prodaje teh zemljišč ne obračunava DDV, temveč je ta prodaja predmet obdavčitve z davkom na promet nepremičnin, kar pomeni, da ob prodaji teh zemljišč ne bi smel biti obračunan DDV. Ob tem je treba izpostaviti, da je bil tudi pri prodajalcu izveden davčni pregled, v katerem pa je finančna inšpektorica ugotovila, da je od prodaje teh nepremičnin pravilno obračunan DDV. Toda Majda Kerec ni želela tega upoštevati, saj se je odločila, da davčnemu zavezancu kupcu ne bo vrnila plačanega DDV. Še hujše je bilo, da finančna inšpektorica očitno ni razumela ali ni hotela razumeti delovanja sistema DDV. Tako mi je med davčnim postopkom večkrat povedala, da ne more odobriti vračila DDV, ker bo na ta način država izgubila DDV, in to kljub moji pripombi, da je ta isti DDV že plačal kupec zemljišča, ko je plačal račun prodajalca, prodajalec pa je ta DDV odvedel v proračun Republike Slovenije. Zdaj kupec želi le vračilo plačanega DDV. Pojasnil sem ji, da tako pač deluje sistem DDV. Finančna inšpektorica Majda Kerec mi je le odgovorila: »Tega ne morete gledati tako!« Vse to je počela kljub jasni in nedvoumni določbi 8. točke 44. člena ZDDV-1, ki določa: »Plačila DDV so oproščene tudi naslednje transakcije: 8. dobava zemljišč, razen stavbnih zemljišč.« Navedeno pomeni, da se od transakcij s stavbnimi zemljišči obračuna in plača DDV. Pravica do odbitka DDV nastane v trenutku, ko nastane obveznost obračuna DDV. V a) točki 1. odstavka 63. člena ZDDV-1 je določeno: »Davčni zavezanec ima pravico, da od DDV, ki ga je dolžan plačati, odbije DDV, ki ga je dolžan plačati ali ga je plačal pri nabavah blaga oziroma storitev, če je to blago oziroma storitve uporabil oziroma jih bo uporabil za namene svojih obdavčenih transakcij.« Davčni zavezanec je finančni inšpektorici že na prvem srečanju povedal, da se bodo vse kupljene nepremičnine uporabljale za nadaljnjo prodajo ali pa za gradnjo nepremičnin, ki se bodo uporabile za opravljanje dejavnosti družbe. Odločba Fursa (Dursa) 2012 Maja 2012 je bila izdana odločba, v kateri je finančna inšpektorica trdila, da navedena zemljišča niso stavbna zemljišča, temveč kmetijska zemljišča, da na zemljiščih stoji stavba in da za navedena zemljišča ne obstaja pravnomočna odločba, po kateri je dovoljena gradnja. To seveda ni bilo res, saj na zemljiščih ni bilo nobene stavbe, kar je izhajalo tudi iz podatkov Gursa, zemljišča pa so bila z občinskim odlokom (OPN) predvidena za gradnjo. Za vsak slučaj je finančna inšpektorica na koncu odločbe dodala še eno neresnico, to pa je, da davčni zavezanec ni pojasnil, za kaj se bodo uporabljala zemljišča, čeprav ji je to bilo pojasnjeno večkrat. Zoper odločbo je bila vložena pritožba in pet dopolnitev pritožb, saj je po vložitvi pritožbe bil izdelan tudi idejni načrt gradnje stavbe, ki ga je davčni zavezanec priložil k eni od dopolnitev pritožb. Tako je v četrti dopolnitvi pritožbe davčni zavezanec povzel zapis finančne inšpektorice iz odločbe, kjer je finančna inšpektorica zapisala: » … da je je v 63. členu ZDDV-1 določeno, da ima davčni zavezanec pravico, da od DDV, ki ga je dolžan plačati, odbije DDV, ki ga je dolžan plačati ali ga je plačal pri nabavah blaga in storitev, če je to blago oziroma storitve uporabil oziroma jih bo uporabil za namene svojih obdavčenih transakcij. Davčni organ je preveril ali zavezanec za davek že opravlja oziroma bo opravljal obdavčene transakcije. Ugotovljeno je bilo, da zavezanec za davek ni uspel niti pojasniti niti z listinami dokazati, da se ukvarja z obdavčeno dejavnostjo in da bo predmetno nepremičnino uporabljal za namene obdavčenih transakcij.« Davčni zavezanec je v četrti dopolnitvi pritožbe, ki jo je vložil 9. 4. 2014, zapisal, da čeprav je že med inšpekcijskim nadzorom trdil in dokazoval, da je navedene nepremičnine kupil z namenom nadaljnje prodaje, mu davčni organ ni dovolil odbitka vstopnega DDV. Dejstvo je, da je davčni zavezanec navedene nepremičnine kupil 1. 12. 2011, da je obračun DDV, v katerem je zahteval vračilo, vložil 5. 1. 2012 in da je davčni organ začel postopek davčnoinšpekcijskega nadzora 14. 2. 2012, to je le pet dni po tistem, ko je bila s sklepom sodišča v zemljiško knjigo vpisana lastninska pravica na kupljenih zemljiščih (parcelah). Glede na vse navedeno in glede na dejstvo, da je od vpisa lastninske pravice v zemljiško knjigo in do začetka davčnoinšpekcijskega nadzora minilo samo pet dni, je nelogično pričakovati, da bo davčni zavezanec že pričel izvajanje obdavčene dejavnosti. Zaradi tega je davčni zavezanec menil, da je odločitev davčnega organa preuranjena. Davčni zavezanec je ves čas, od začetka davčnoinšpekcijskega nadzora in tudi v času vlaganja pravnih sredstev izvajal aktivnosti, ki so bile usmerjene v prodajo kupljenih nepremičnin. Tako je opravil več razgovorov s potencialnim kupci, prav tako sta bili v tistem času (2013 in 2014) izdelani dve verziji idejne zasnove prihodnje poslovne stavbe, ki bo stala na kupljenih zemljiščih (parcelah). Časovni okvir, v katerem je davčni zavezanec opravil vse navedene aktivnosti, je bil popolnoma običajen, lahko bi rekli tudi hitrejši, kot je navadno pri takšnih nakupih in pripravah za nadaljnjo prodajo. Nadalje je davčni zavezanec še zapisal, da so njegove aktivnosti pri opravljanju obdavčene dejavnosti razvidne tudi iz tega, da davčni zavezanec vse nepremičnine (zemljišča), ki jih ima v lasti od 1. 12. 2012 dalje, oddaja v najem za namene parkiranja, od česar pa se obračunava DDV, kar pomeni, da s temi zemljišči že opravlja obdavčeno dejavnost. Odločitev o pritožbi Drugostopni organ je marca 2014 odločil, da v konkretnem primeru gre za stavbna zemljišča, kar pomeni, da se obračuna DDV, toda ker po mnenju drugostopnega organa davčni zavezanec ni dokazal, za kakšen namen je kupil zemljišča, je bila pritožba zavrnjena. Takoj novi davčni pregled V predhodno navedeni četrti dopolnitvi pritožbe, ki sem jo vložil 9. 4. 2014, sem zapisal, da davčni zavezanec ima pravico do odbitka vstopnega DDV tudi zaradi tega, ker oddaja v najem zemljišča za parkiranje in od tega prometa obračunava DDV. V želji, da bi to onemogočili, je najverjetneje finančna inšpektorica Majda Kerec, ne vidim razloga, da bi to storil kdo drug, sprožila uvedbo novega davčnega pregleda. S tem novim davčnim pregledom so želeli onemogočiti obračunavanje DDV od oddajanja zemljišč za parkiranje. Tako je že konec maja 2014, točneje 28. 5. 2014, to je le 49 dni po vložitvi četrte dopolnitve pritožbe, uveden davčnoinšpekcijski nadzor, katerega predmet je bil DDV v obdobju od 1. 3. 2014 do 31. 3. 2014. Navedeno obdobje je bilo po mojem prepričanju predmet davčnega pregleda najverjetneje iz dveh razlogov, in to: - ker sem v četrti dopolnitvi pritožbe zapisal, da davčni zavezanec oddaja zemljišča v najem za parkiranje, kar pomeni, da obračunava DDV in ima pravico do odbitka vstopnega DDV in - ker je davčni zavezanec v tem davčnem obdobju (marec 2014) uveljavljal odbitek vstopnega DDV po dveh računih za izdelavo idejnega projekta za gradnjo poslovne stavbe, na kupljenih zemljiščih in je zahteval vračilo presežka DDV. Šlo je za 1.563,63 evra vstopnega DDV in 352,00 evrov izstopnega DDV, kar pomeni, da je šlo za preplačilo oziroma zahtevek za vračilo DDV v znesku 1.211,63 evra. Namen Fursa oziroma finančne inšpektorice je bil pokazati svojo moč, kako ji nihče nič ne more in da lahko počne, kar si želi, saj je ona samostojna pri svojem delu. Če pa bo kdo naročil revizijo davčnih postopkov, bo že politika zagnala vik in krik, da je to poseganje v samostojnost državnih uradnikov. Namen tega novega davčnega postopka je bil očitno le en. Davčnemu zavezancu izdati odločbo, s katero se bo ugotovilo, da se od oddajanja v najem zemljišč za parkiranje ne obračunava DDV, s tem potem ni pravice do odbitka oziroma vračila presežka vstopnega DDV in s tem obstane tudi odločba za vračilo glavnega zneska DDV iz leta 2012. O tem davčnem postopku sem v 463. številki revije Denar, ki je izšla 20. avgusta 2016, objavil članek Mizeren davčni pregled za 1.211,63 evra. Ob tem ne gre prezreti, da je bil obračun DDV za marec 2014 v elektronski obliki vložen 9. 4. 2014, isti dan kot četrta dopolnitev pritožbe, in že 28. 5. 2014 je bil izdan sklep za davčnoinšpekcijski nadzor utemeljenosti zahteve za vračilo DDV v prej navedenem znesku 1.211,63 evra. Stranka je navedeni sklep o uvedbi davčnega pregleda prejela že naslednji dan, to je 29. 5. 2014, kar pomeni, da so ga sestavili, podpisali in poslali davčnemu zavezancu v enem dnevu. Za davčnega zavezanca je bil pristojen Finančni urad Ljubljana, toda ker očitno na Finančnem uradu Ljubljana niso našli nikogar, ki bi se ukvarjal s tako nepomembno zadevo, to je z 1.211,63 evra presežka DDV, so primernega finančnega inšpektorja (Vito Rijavec) našli v Finančnem uradu Nova Gorica. Priznam, da v tako mizernem davčnem postopku še nisem sodeloval. Za Furs je to očitno predstavljajo zelo pomembno zadevo, ki bi lahko bistveno vplivala na slovenski proračun, zato je moral davčni zavezanec, da bi prejel vračilo 1.211,63 evra vstopnega DDV, zagotoviti zavarovanje v obliki pologa gotovine. Tako je davčni zavezanec vračilo tega DDV zavaroval z gotovinskim nakazilom 1.212,00 evrov. Torej je gotovinsko zavarovanje za 0,37 evra presegalo zahtevo za vračilo DDV, kar pomeni, da je Republika Slovenija imela ustrezno zavarovanje in proračun ni bil ogrožen. Ves postopek davčnoinšpekcijskega nadzora je trajal od dneva vročitve sklepa, to je od 29. maja 2014 do 21. januarja 2015, to je do dneva, ko je bila pritožba odstopljena drugostopnemu organu. To pomeni sedem mesecev in 23 dni. Na drugi stopnji je postopek trajal od 21. januarja 2015 do 18. julija 2016, ko je bila izdana odločba druge stopnje, s katero je bila odpravljena odločba specialista za DDV iz Finančnega urada Nova Gorica. Zadeva je tako vrnjena v ponovni postopek. To pomeni, da je bilo porabljeno še dodatno leto, 6 mesecev in 28 dni, kar pomeni, da je celotni postopek (davčni in pritožbeni) trajal skupaj dve leti, dva meseca in 20 dni. Vse za 1.211,63 evra. Če povzamem, je na vračilu 1.211,63 evra vstopnega DDV, ki je bil takrat očitno zelo pomembna postavka v slovenskem proračunu, več let delalo veliko državnih uradnikov, ki so za to svoje delo prav gotovo zapravili petkrat več, kot je znašala zahteva za vračilo DDV. Ob tem poudarjam, da je izdajatelj obeh računov plačal izstopni DDV v proračun, kar pomeni, da je bil proračun obogaten. V konkretnem primeru je davčni zavezanec oddajal v najem zemljišča, ki jih je najemnik uporabljal za parkiranje svojih strank oziroma gostov. V najemni pogodbi je bil uporabljen tekst drugega odstavka 44. člena ZDDV-1, to pomeni oddajanje v najem površin za parkiranje. Še dodatno je bilo in je še zmeraj v študiji prometne ureditve v tej občini navedeno, da v naravi te površine oziroma ta zemljišča predstavljajo parkirišča, ki so v tej študiji tudi vrisana. Prav tako so bile in so še zmeraj postavljene označevalne table, da gre za parkirišča. Kljub vsemu temu se je finančni inšpektor iz Finančnega urada Nova Gorica, Vito Rijavec, odločil, da davčnemu zavezancu, ki je od oddajanja teh površin v najem obračunal DDV, to je tako, kot to določa zakon, ne pripada pravica do odbitka vstopnega DDV, ker: - da so površine, ki so bile dane v najem zemljišča, torej niso parkirišča in zaradi tega gre za oproščen promet z vidika DDV, - da to pomeni, da davčni zavezanec opravlja samo oproščeno dejavnost in - da se prejeta računa, od katerih želi odbiti vstopni DDV, nanašata na storitve, ki jih bo davčni zavezanec uporabil za obdavčeno dejavnost. Navedeno pomeni, da je ta odločitev bila po željah finančne inšpektorice Majde Kerec, saj če davčni zavezanec s svojimi nepremičninami opravlja promet, ki je oproščen DDV, nima pravice do odbitka vstopnega DDV. Davčni zavezanec se ni strinjal z odločitvijo Finančnega urada Nova Gorica in je zoper odločbo vložil pritožbo. Ob tem se ni možno znebiti občutka, da je šlo za organizirano akcijo nekaterih finančnih inšpektorjev, ki so si pač izbrali svojo tarčo. Organ druge stopnje, to je ministrstvo za finance, sektor za davčni postopek na drugi stopnji, je odločil, da je pritožba utemeljena. Odpravil je odločbo Finančnega urada Nova Gorica in zadevo vrnil istemu finančnemu uradu in istemu finančnemu inšpektorju, Vitu Rijavcu, v ponovni postopek. V obrazložitvi odločbe je organ druge stopnje povzel navedbe davčnega zavezanca. Tako je med drugim navedel: »Pritožnik se sklicuje na dejstvo, da so na teh zemljiščih tudi postavljene označevalne table, da gre za parkirišče, in v zvezi s tem prilaga fotografije, do česar se prvostopni organ ni opredelil. Prav tako se prvostopni organ ni opredelil do študije prometne ureditve, po kateri naj bi bila na navedenem območju tudi predvidena parkirišča.« Ob koncu pa je zapisal: »Glede na navedeno je ostalo dejansko stanje nepopolno ugotovljeno, kar je utemeljen razlog za pritožbo po 237. členu ZUP. V skladu z 251. členom ZUP je zato treba pritožbi ugoditi, tako da se izpodbijana odločba odpravi ter zadeva vrne prvostopnemu organu v ponovni postopek, v katerem bo prvostopni organ upošteval zgoraj navedeno in ugotovil, ali ta zemljišča v naravi predstavljajo prostor, kjer je dovoljeno parkirati ali ne. Če dejansko (v naravi) gre za zemljišče, kjer je dovoljeno parkirati oziroma za površino za parkiranje vozil, gre v konkretnem primeru za obdavčen promet.« V ponovnem postopku je finančni inšpektor Vito Rijavec odločil, da se od dajanja v najem zemljišč za parkiranje obračunava DDV in da davčni zavezanec ima pravico do odbitka vstopnega DDV in do vračila presežka vstopnega DDV. Ne vem, kako se v takšnih trenutkih počuti finančni inšpektor, ko najprej zapiše, da se DDV ne obračunava in da gre za promet, ki je oproščen DDV, nato pa čez nekaj časa v isti zadevi zapiše, da gre za promet, ki je obdavčen z DDV. Vmesni davčni postopek, katerega namen je bil dotolči davčnega zavezanca, je bil popolnoma nepotreben. Njegov namen je bil le davčnemu zavezancu preprečiti vračilo DDV in onemogočiti vračilo prvotnega visokega zneska DDV ter zavlačevati davčni postopek. Sodbi upravnega in vrhovnega sodišča Med tem je istočasno potekal oziroma se je nadaljeval prvotni postopek. Tako je davčni zavezanec 19. 5. 2014 vložil tožbo na upravno sodišče in 14. 10. 2014 je bila izdana sodba upravnega sodišča, s katero je upravno sodišče tožbo davčnega zavezanca zavrnilo, saj naj ne bi izkazal, da bo obravnavane nepremičnine uporabljal za opravljanje dejavnosti, čeprav to ni bilo res. Davčni zavezanec je nato 8. 12. 2014 vložil revizijo na vrhovno sodišče, ki je s svojo sodbo 4. 6. 2015 odločilo, da se revizija zavrne. V obrazložitvi je navedlo, da se revizija zavrne, ker davčni zavezanec v času odločanja o zahtevku za vračilo vstopnega DDV ni izpolnil dokaznega bremena, da so vse nepremičnine namenjene za njene z DDV obdavčljive transakcije. Vračilo DDV Ker je davčni zavezanec po nakupu nepremičnin naročil izdelavo idejnega načrta za gradnjo stavbe, je davčni zavezanec to sodbo razumel, da je dokazno breme izpolnjeno z izdelavo idejnega načrta za gradnjo. Zaradi tega je davčni zavezanec po prejemu sodbe vrhovnega sodišča, ki jo je prejel 23. 6. 2015, v obračunu DDV za maj 2015, ki ga je vložil po prejemu sodbe vrhovnega sodišča, to je do 30. 6. 2015, vložil zahtevek za vračilo DDV in ga je naknadno tudi prejel vrnjenega v celoti. S tem je bila zadeva urejena. Še en postopek pri FU Kranj Očitno se finančna inšpektorica Majda Kerec ni mogla sprijazniti z dejstvom, da je davčni zavezanec prejel vrnjen DDV. Zaradi tega je iskala način, kako ponovno odpreti ta davčni postopek in davčnemu zavezancu ponovno vzeti že vrnjeni DDV. Očitno je prišla na idejo, da izpodbija vračilo DDV, ki je bilo izvršeno po prejemu sodbe vrhovnega sodišča, to je na podlagi obračuna za maj 2015. Nalogo nadaljevanja maltretiranja davčnega zavezanca je prevzel Finančni urad Kranj in njegov finančni inšpektor Roman Štih. Uvedel je davčni pregled in ponovno preverjal pravilnost obračunavanja in plačevanja DDV oziroma upravičenosti uveljavljanja pravice do odbitka vstopnega DDV od nakupa nepremičnin, ki so bile kupljene decembra 2011 in za katere je davčni zavezanec na podlagi sodbe vrhovnega sodišča iz junija 2015 prejel vračilo DDV. Tudi ta inšpektor si je podobno kot pred njim navedena inšpektorja izmišljeval vrsto zadev, samo da bi utemeljil svojo odločitev, da je bilo vračilo DDV neutemeljeno. Tako je finančni inšpektor Roman Štih 22. 5. 2018 izdal naslednjo nezakonito odločbo. S to odločbo je davčnemu zavezancu ponovno oporekal vračilo DDV, ki mu je že bil vrnjen, poleg tega pa je na nepremičninah še vpisal hipoteko kot zavarovanje za vračilo DDV. Glede pripombe davčnega zavezanca, da gre za odločanje o isti stvari, to je vračilo DDV iz decembra 2011, o čemer je že odločilo vrhovno sodišče in je bi DDV vrnjen po obračunu za maj 2015, je davčni inšpektor v odločbi zapisal, da ne gre za odločanje o isti stvari, saj on odloča o vračili DDV iz maja 2015, ko je bil vrnjen DDV na podlagi sodbe vrhovnega sodišča, ki se je nanašal na zahtevo za vračilo vstopnega DDV v obračunu za december 2011 in da on ni odločal o vračilu DDV po obračunu za december 2011. Na obširne pripombe davčnega zavezanca je finančni inšpektor Roman Štih med drugim v odločbi zapisal, da je v tem novem in samostojnem postopku pri odločitvi upošteval vsa dejstva in okoliščine in da je ugotovljeno, da je prodajalec nepremičnine davčnemu zavezancu decembra 2011 obračunal DDV, ki ga ne bi smel obračunati. Vse to je zapisal, čeprav je predhodno povedal, da ni odločal po obračunu za december 2011. Poleg tega pa ne moremo prezreti odločitve druge finančne inšpektorice, ki je ob inšpiciranju prodajalca potrdila, da je od prodaje predmetnih nepremičnin pravilno obračunan DDV. Torej, dragi bralci, tako je videti, ko vas inšpicira več različnih finančnih inšpektorjev, vsi odločajo različno, vsi imajo prav, vi pa plačujete. Menim, da finančne uprave s takšnimi finančnimi inšpektorji ne potrebujemo. Finančni inšpektor Romana Štih se je v nadaljevanju odločbe ukvarjal še s tem, ali je bilo treba od prodaje nepremičnin decembra 2011 obračunati DDV ali ne, ali je šlo za stavbna zemljišča in podobno. Čeprav je bil leta 2015 davčnemu zavezancu vrnjen DDV, čeprav je finančna inšpektorica, ki je inšpicirala izdani račun, pri prodajalcu potrdila, da se od te prodaje obračunava DDV, finančni inšpektor Roman Štih v odločbi trdi, da maja 2015 gradnja na tem zemljišču ni bila dopustna in zaradi tega ni pravice do vračila DDV. Nato pa: - citira 8. točko 44. člena ZDDV-1, v kateri je določeno, da so plačila DDV oproščene transakcije dobave zemljišč, razen stavbnih zemljišč in - 77. člen Pravilnika ZDDV, v katerem je določeno, da se za stavbna zemljišča iz 8. točke 44. člena ZDDV-1 štejejo zemljiške parcele, ki so z občinskim prostorskim načrtom (OPN) namenjena graditvi objektov. Najzanimivejše je to, da finančni inšpektor prihaja sam s seboj v nasprotje. Zapiše, da gradnja na zemljiščih ni bila dopustna, v aktih občine (OPN) pa je zapisano, da je gradnja dopustna. V nadaljevanju nato razvija teorijo o zazidanem in zazidanem stavbnem zemljišču, kar je v tem davčnem postopku nepomembno, saj so vsa zemljišča stavbna, kar je zakonski pogoj, da se obračuna DDV. Zoper navedeno odločbo sem pripravil pritožbo, ki je bila vložena junija 2018 in januarja 2020 je drugostopni organ odločil, da se odločba Finančnega urada Kranj in finančnega inšpektorja Romana Štiha odpravi in zadeva vrne prvostopnemu organu v ponovni postopek. To, kar je drugostopni organ zapisal v svoji določbi, pa je sramota za vse tri finančne inšpektorje, ki so sodelovali pri maltretiranju davčnega zavezanca, to je Majdo Kerec, Vita Rijavca in Romana Štiha. Drugostopni organ je odločil, da je pritožba utemeljena in da se ne strinja z ugotovitvijo finančnega inšpektorja, da je bil DDV od prodaje zemljišč na računu decembra 2011 izkazan neutemeljeno. Nadalje drugostopni organ navede, da se je finančni inšpektor skliceval na napačno sodbo evropskega sodišča, ko je želel dokazovati, da temelji, ki so ostali v zemlji, pomenijo objekt, saj je v primeru sodbe evropskega sodišča, na katero se je skliceval finančni inšpektor, šlo za stari objekt, ki se je še uporabljal, saj je bila nakupovalna pasaža še vedno dostopna javnosti. V primeru davčnega zavezanca pa je šlo za temelje, ki so ostali v zemlji. Torej, dragi bralci, tudi ko se finančni inšpektorji sklicujejo na sodbe evropskega sodišča, preverite vsa dejstva, saj imate finančne inšpektorje, ki to počno napačno, nestrokovno in nezakonito, samo da bi vas obdavčili. Če je le možno, pa se izogibajte navedenih treh finančnih inšpektorjev. Nadalje drugostopni organ navede, da je jasno, da v trenutku, ko je davčni zavezanec kupil zemljišča, na nobenem zemljišču ni bilo stavbe, kot je to trdil in zapisal finančni inšpektor. Druga stopnja - leta 2011 je bilo vse v redu Najpomembnejši pa je zapis drugostopnega organa, ki navede, da je neutemeljen zaključek finančnega inšpektorja Romana Štiha, da je bila dobava zemljišč v letu 2011 oproščena plačila DDV. Po trditvi drugostopnega organa za stavbna zemljišča v smislu ZDDV-1, ki so po splošnem načelu obdavčena z DDV, ni mogoče šteti zgolj tista zemljišča, na katerih je graditev urejena s podrobnimi prostorskimi načrti in zazidalnimi načrti, ampak za opredelitev kot stavbna zemljišča že zadošča dejstvo, da so zemljišča z občinskimi prostorskimi akti (OPN) namenjena za graditev. Drugostopni organ v nadaljevanju ugotavlja, da je davčni zavezanec vse te dokumente imel že leta 2011 in 2012, kar pomeni, da so že leta 2011 vsa ta zemljišča bila namenjena gradnji in ni možno trditi, da niso bila namenjena gradnji, kar sta trdila finančna inšpektorja. Dodatno še drugostopni organ doda, da kakšnih dodatnih pogojev za obdavčitev stavbnih zemljišč, kot je bila zahteva finančnih inšpektorjev, da je nezazidano stavbno zemljišče »gradbena parcela« oziroma da sta zanj sprejeta podroben prostorski načrt in zazidalni načrt, ZDDV-1 in Direktiva EU ne določata. Drugostopni organ svojo odločbo zaključi z ugotovitvijo, da je v konkretnem primeru že decembra 2011 šlo za stavbna zemljišča, od prometa katerih se obračunava DDV in zaradi tega se drugostopni organ ne strinja s stališčem prvostopnega organa, to je obeh finančnih inšpektorjev – Majde Kerec in Romana Štiha, da je bil DDV na prejetih računih za nepremičnine izkazan neutemeljeno, ker naj bi šlo za promet, ki je oproščen plačila DDV. Zato je ugotoviti, da je bil DDV na prejetem računu decembra 2011 izkazan v skladu z zakonom, čemur pritrjuje tudi sodba vrhovnega sodišča. Po več kot sedmih letih sem dočakal potrditev, da je bila moja odločitev decembra 2011 pravilna. To je bilo sedem let maltretiranja in izživljanja treh finančnih inšpektorjev in še koga iz ozadja nad davčnim zavezancem in mano kot davčnim svetovalcem. Ne bom opisoval, kaj je vse to pomenilo pri mojem delu, koliko energije je bilo izgubljene po nepotrebnem samo zaradi tega, ker se je skupina finančnih inšpektorjev izživljala nad davčnim zavezancem. Predstavljajte si, kaj se še dogaja drugim davčnim zavezancem, ki potem nenehno živijo v ustrahovanju in grožnjah nekaterih finančnih inšpektorjev, ki jim odkrito povedo, da bodo še razširili davčni pregled, če se bodo pritoževali. Te zadeve nas žal uvrščajo daleč od pravne države. Zaključek To je le eden od nezakonitih davčnih postopkov, ki jih samovoljno vodijo in izvajajo nekateri finančni inšpektorji in zaposleni v Fursu. Do zdaj sem opisal kar nekaj tovrstnih primerov, toda finančni inšpektorji so že zmeraj ostali nekaznovani, saj jih ščiti zakonodaja, ščitijo jih državni uradniki, davčni zavezanci pa smo prepuščeni na nemilost tem posameznikom. Zaradi tega bi bilo treba uvesti takojšnjo odgovornost teh finančnih inšpektorjev, če se ugotovi, da so postopali nezakonito. To pomeni, da bi finančni inšpektorji v vseh izgubljenih postopkih morali poravnati stroške davčnega zavezanca in seveda zamudne obresti, ki jih mora država plačati zaradi njihovih nezakonitih odločitev. V zavarovanje teh plačil bi se vpisale hipoteke na premoženju finančnih inšpektorjev, ki so odločali nezakonito. Če jim je pa nezakonito postopanje naročil kdo od nadrejenih, pa naj se ugotovi tudi to in naj potem odgovarjajo tudi nadrejeni. Davčni svetovalci smo v takšnih primerih v zelo slabem položaju, saj moramo stranke prepričevati, da imamo prav, da smo postopali pravilno in zakonito in da je treba počakati do dokončne odločitve. To pa traja predolgo in velikokrat davčni zavezanci ne želijo čakati toliko časa. Včasih nekateri davčni zavezanci izgubijo živce, kar je bilo tudi v tem primeru, ko je davčni zavezanec želel z menoj fizično obračunati, ker sem po odločitvah Fursa postopal nepravilno in sem mu povzročil škodo, čeprav je po sedmih letih dokazano, da nisem naredil ničesar narobe in je šlo za nezakonito postopanje finančnih inšpektorjev Fursa. Kaj bi bilo, če bi davčni zavezanec dokončal začeti fizični napad name? Kaj če bi me v tem fizičnem napadu huje poškodoval in bi nosil trajne posledice? Kdo bi odgovarjal in kdo bi nosil posledice? Finančni inšpektor oziroma nihče, saj država ščiti finančne inšpektorje, tudi pokvarjene. Bil bi pač napaka v sistemu. Zato je ta sistem treba spremeniti in urediti. Finančni inšpektorji Majda Kerec, Vito Rijavec in Roman Štih ter seveda tisti, ki jim je to vse naročal, morajo odgovarjati. Najmanj, kar se mora zgoditi, je, da vsi štirje ostanejo brez službe v državni upravi, saj si ne zaslužijo več, da delajo v državni upravi, poleg tega pa predstavljajo nevarnost za zakonito odločanje in s svojim ravnanjem kvarijo ugled Fursa. Vsekakor bo zoper njih treba uvesti še kazenski postopek. Zaradi tega sem to številko revije Denar poslal tudi na policijo in tožilstvo s pripombo, da jim pošiljam informacijo o sumu storitve kaznivega dejanja s strani treh finančnih inšpektorjev in da pričakujem njihovo ukrepanje.

mag. Ivan Simič Zapis obupanega davčnega zavezanca Kako se počutijo davčni zavezanci v tovrstnih nezakonitih davčnih postopkih, lahko preberete v nadaljevanju v zapisu enega od davčnih zavezancev, ki je doživel nezakonit osebni davčni pregled. Njegovo izpoved smo prvič objavili v 460. številki revije Denar, ki je izšla 20. maja 2016: »Najbolj me je groza, ko se spomnim, da si pošten celo življenje, sebe in druge tudi za kaj prikrajšaš, varčuješ za prihodnost otrok, nikomer ne dolguješ niti centa, z nikomer nimaš posla, potem pa ti grozijo z odvzemom stanovanja … V času postopkov davčne kontrole sem spoznal, da se da živeti brez denarja, če imaš ob sebi dobre ljudi, ki te poskušajo podpreti z optimizmom. Zaradi take krivice in pod stresom pa se lahko samo životari, dokler ne pride prezgoden kraj. Še huje, mene, malega človeka, ki slepo verjame v pravico in poštenje, oglobijo, kriminalca pa ne morejo, ker je pametnejši, ker si v rekordno kratkem času pridobi bogastvo, se na to administrativno pripravi, zase pa po možnosti razglasi še osebni stečaj. Žal s takim delom kriminalce ustvarjate, namesto da bi jih uničevali. Vsi tega nismo sposobni, kljub vsemu pri nekaterih obstaja še ponos, dostojanstvo, pripadnost, boj za vsakdanji kruhek … Samo prvi se imenujejo direktor, svetovalec, član upravnega organa, član nadzornega organa, drugi pa tesar, zidar, pek, trgovec, gradbinec, voznik … Na svoje otroke sem mislil, ko sem celo življenje varčeval, skoparil in pomagal drugim, samo da bi jim pomagal in jih zadržal doma. Ne bom prikrajšan jaz, jaz bom že kako, prikrajšani bodo moji otroci, ki se šolajo, ne bodo pa imeli zaposlitve, stanovanja, posledično tudi spodobnega življenja. Zato bodo morali hvaliti tujino in si tam iskati svojo prihodnost. Domovino, v kateri so se rodili, šolali, imeli svoje sorodnike in prijatelje, pa bodo morali kar hitro pozabiti, njihovi otroci pa bodo tako imeli že drugo državljanstvo. Niti drugačnih nasvetov jim ne bom mogel dajati, saj je tudi mene ta ista domovina zelo razočarala, ko me je vrgla še nižje kot kriminalce. Zakaj tako, me bodo vprašali. Zato, dragi otroci, ker je vaš dedi, ati, delal in živel v eni drugi državi, drugem sistemu, ko so mu dali zaposlitev, ugodne kredite, počitniške kapacitete … ko so malemu človeku želeli pomagati, vaš ati pa je diplomiral iz bančništva in financ, vendar zdaj je vse to postavljeno na glavo. Zdaj pa vsi skupaj živimo v državi, katere cilj je oropati malega človeka, če so velike ribe, ki so oropale celotno državo, nedosegljive. Povejte mi, prosim, kako naj bom ponosen na svojo državo, ko na drugi strani vsak dan poslušaš, kako kradejo, pa se nikomur nič ne zgodi? Pa ne, da bi komu želel slabo, želim samo pravico za vse ljudi, enakost pred zakonom. Žal otrokom tako ne bom mogel pomagati, pomagal pa sem državi, ki jim vsega tega ni mogla zagotoviti. Glede na vse se mi poraja vprašanje, ali se za pravico še sploh splača bojevati, glede na to, da lahko na tej poti od pritiskov zboliš, finančno propadeš ali umreš. Biti uničen za nekaj, za kar bi se morali bojevati drugi, ki so za to zadolženi in plačani, sami pa smo jih postavili na ta mesta. Niti ne zavedajo se, kakšno škodo delajo običajnim ljudem, pa ne mislim samo finančno, čustvene posledice za oškodovanca, njegove bližnje in njegovo okolico so dolgotrajne, lahko tudi večne. Denar za kazen si bom sposodil in zopet bom lahko ponoči gledal v zrak in premišljeval, kje bom privarčeval, da bom lahko vrnil. Vendar ko bom vse poplačal, bom pa delal za to, da vse čim prej pozabim. Že sam občutek, da nisem nikomur nič dolžen in da mi nihče ne grozi z izvršbo, mi bo pri tem izdatno pomagal. Pa naj pozabi, kdor lahko! Spoštovani odgovorni, verjamem, da gre samo za napako, ki jo boste v kratkem popravili, čeprav sem zaradi tega že ogromno pretrpel in še trpim. Zelo si želim, da ponovno dobim zaupanje v svojo domovino, ki sem jo neizmerno ljubil in ponosno stal ob igranju njene himne, kot športnik sem to večkrat občutil. V tem trenutku vsega tega žal ni več. V neprespanih nočeh, v dnevih iskanja samote se samo sprašujem, je v tej državi še komu mar za poštene in vestne ljudi, ali kdo še sploh uporablja zdrav razum? Pridite si pogledat, kaj ste v kratkem času naredili iz družabnega, veselega, športnega in odgovornega človeka! Za iskanje pravice v tem primeru, se bom bojeval, dokler bom dihal, če bo potrebno do zadnje ustanove, ki obstaja! Glede na vse, mi drugo niti ne preostane.«

2020.07.20 Samozavest Guganje na gugalnici je lahko eden od načinov sproščanja. Lahko se gugamo na dvorišču, na igrišču, nekateri željni adrenalina pa nad prepadi. In guganje nad prepadi je tisto, k kaže na pogum in samozavest posameznika. Obstaja razlika med guganjem nad prepadom v mladosti in starosti. V mladosti se brez pomisleka usedeš na gugalnico, v starosti pa želiš preveriti vse sestavne dele gugalnice. Podobno je v poslu. Če veste, kaj boste počeli, če obvladate zadeve, za vas ni ovir. Določite cilj, izberete ekipo in greste proti cilju. Na začetku te poti srečujete sotrpine, pridobivate prijatelje in skupaj sodelujete v poslu. Toda, ker ste od začetka imeli jasno zastavljen cilj in ker ste izbrali pravo ekipo, napredujete hitreje od drugih. Še zmeraj ste prijazni, pomagate drugim in ste pozitivni. Prihodki se vam zvišujejo in podjetje je uspešno. Toda glej, tisti, ki so do zdaj bili vaši prijatelji in s katerimi ste enakovredno krenili na pot, vas gledajo drugače. Imate občutek, da jih moti vaš uspeh. Občasno so agresivno prijazni in vedno bolj imate nelagoden občutek. Zaradi tega se odločite, da se ne boste ozirali na njih, da boste delali še več in še bolje. Naenkrat nimate več prijateljev in začnejo se obiski raznih inšpektorjev. Najprej pomislite, da gre za normalne kontrole, potem pa ugotovite, da gre za prijave. Prijavam sledijo kazenski postopki, medijski linč in za dokazovanje svoje nedolžnosti izgubljate čas in denar. Naenkrat vas večina zapusti. Z vami ostane le peščica zvestih. Po desetletju nenehnih bitk dokažete svojo nedolžnost. Ljudem se povrne zaupanje v vas in ponovno ste na stari uspešni poti. Odgovorni in vplivni opazijo vaše sposobnosti in vas vključujejo v razne posle. Toda ponovno se najdejo kritiki, ki za peščico cekinov brskajo po spletu in iščejo stare zgodbe, za katere ste že dokazali, da so neresnične. Zagnani hitijo razlagati, kako niste vredni zaupanja. Vse to počno, čeprav ste dokazali, da je šlo za neresnice in da zoper vas ne teče noben postopek. Tako se začnete spraševati, ali ste se rodili v pravem času. Mnogi ne sodimo v ta čas, čas prerekanj in podtikanj. Čas, ko ne znamo več živeti v sožitju, temveč v času groženj, ko se grozi in se velikokrat ne ve, zakaj se grozi. V samotnih nočeh in dolgotrajnih praznikih razmišljate, zakaj je temu tako. Ugotovite, da ni več tiste sproščenosti. Vedno bolj postajate pozorni na malenkosti, ki vam včasih niso pomenile nič. Odločite se, da greste poiskat notranji mir k vaši mladostniški gugalnici. Ko pridete do nje in pogledate v prepad pod njo, ugotovite, da ni več otroške sproščenosti. Zdaj pomislite na zadeve, ki so bile v mladosti nepomembne. Preverjate, ali je deska dovolj trdna in ali so vrvi v redu. Kljub vsem preverbam se odločite, da se ne boste usedli na gugalnico. Stojite in razočarano gledate v dolino. Sprašujete se, kaj povzroča človeško zlobo in sovraštvo. Ali se že rodimo zlobni ali nas zlobne ustvari življenje? Odgovor ni enostaven. Verjetno nas zlobne ustvari okolje, v katerem živimo. Vsi smo imeli v življenju več ali manj enaka izhodišča, čeprav smo se rodili v različnih okoljih. Nekateri so imeli privilegij, da so se rodili v mestu, drugi pa v zakotni vasi. Sam sem imel srečo, da sem se rodil v majhni prekmurski vasi, kjer je obstajala le lepa narava in prijatelji. V otroštvu smo bili vsi enaki, neobremenjeni in pošteni. Pozneje nas je življenje dogradilo. Mnogi smo še isti in smo pripravljeni svoj uspeh deliti z drugimi. Zato bodite pozitivni in ne ozirajte se na to, kaj govorijo drugi. Mag. Ivan Simič

2020.06.25 Ceniti sebe

Epidemija je premagana. Nekateri pravijo, da samo začasno in da bo prišel še drugi val, drugi upamo, da se epidemija ne bo ponovila v takšni obliki, kot se je prvič, in da bomo med tem dobili cepivo. Čas epidemije je pokazal, kako različni smo si. Eni umirjeni, drugi panični. Eni smo sprejeli dejstvo in omejitve, drugi so se jim zoperstavljali. Niso želeli ali niso mogli razumeti, da Slovenija ni edina, ki ima težave s koronavirusom, ampak da ima z njim težavo ves svet. Mnogi so nenehno zahtevali odpravo razglasitve epidemije, ko pa je bila odpravljena, so ta isti nasprotovali odpravi epidemije. Težko je v takšnih situacijah biti pameten, še težje pa je razumeti te posameznike. Žal je epidemija potrdila tudi tisto, kar smo vedeli vsa leta. To je, da v poslu ne smeš biti odvisen od samo enega dobavitelja oziroma samo od enega kupca, kajti ko ga je prizadela epidemija, smo brez dela ostali tudi mi. Zato moramo v svojem poslu imeti rezervni scenarij. Poleg tega se moramo zavedati, da je zmeraj dobrodošla zaloga določenega zneska denarnih sredstev. Ne smemo živeti iz meseca v mesec. Vem, da je to laže reči kot narediti, toda to mora biti naš cilj. Prvi pogoj za dosego tega cilja je, da moramo svoje storitve zaračunavati po normalnih cenah, ne smemo privoliti v izsiljevanje oziroma znižanja cen, kaj šele, da delamo zastonj. Da ne bo pomote, lahko delamo tudi zastonj, toda to mora biti naša odločitev, ne pa odločitev naše stranke. Vsakdo od nas naj sam odloča, za koga in koliko bo delal zastonj, kajti to je oblika pomoči tistim, ki to pomoč potrebujejo. Predvsem pa moramo ceniti sebe in potem nas bodo cenili tudi drugi. Koronavirus je pokazal, kako krhki in nemočni smo, ko se pojavi nevidni sovražnik, ki okuži in podredi ves svet. V takšnem obdobju se pokaže prikriti strah pred smrtjo, ko se bojimo za svoja življenja. Več ali manj si vsi želimo živeti kakovostno in čim dalj, toda žal je to nemogoče. Človeško življenje traja le do določene točke. Ta konec, ki pride slej ali prej, je lahko lep in umirjen, v krogu najbližjih, lahko pa je tudi krut. Zato naredimo vse, kar je v naši moči, da bo obveljal prvi primer. Zato ne razumem tistih, ki netijo sovraštvo, ki podtikajo laži, ki uničujejo vse, tudi tisto, kar je dobro, samo zaradi tega, da to počno. Mnogi to počno pod pretvezo demokracije, čeprav je več ali manj jasno, da gre zgolj za boj za oblast. Ne razumem novina﻿rjev, ki javnosti posredujejo neresnice in to velikokrat zaradi tega, ker izpolnjujejo naročila določenih posameznikov, ali pa zaradi tega, ker se bojijo, da bodo ostali brez državnih finančnih sredstev. Ne vem, zakaj se ne financirajo sami, tako kot to počnemo pri reviji Denar. Koronačas je pokazal še eno nenavadno, toda logično dejstvo, to pa je, da smo davčni svetovalci odvisni od finančne uprave. Z uvedbo epidemije je finančna uprava zmanjšala obseg dela, kar se je poznalo tudi pri delu davčnih svetovalcev. Res je, da smo imeli čas, da smo uredili nedokončane zadeve, toda zmanjšan obseg dela je bil viden. Zdaj smo ponovno nazaj. Stranke nas vse bolj potrebujejo in počasi se vračamo v stare tirnice. Eni redkih, ki so imeli ves čas dovolj, mogoče tudi preveč dela, so bili računovodje. Veliko je bilo takšnih, ki so ta povečan obseg dela sprejeli z razumevanjem, nekaj pa je bilo takšnih, ki so samo negodovali. Zato ne razumem, zakaj se ne moremo medsebojno spoštovati, si pomagati in nekaj narediti za napredek Sloveniji. Zakaj se morajo najti posamezniki, ki takoj napadajo zadeve, ki so drugačne od ustaljenih, zakaj ne morejo dojeti, da je treba iti naprej in da je treba vsako oviro premagati s skupnimi močmi, ne pa z razdiranjem. Zavedati se moramo dejstva, da nam naše današnje razdiranje lahko škodi jutri. Zato bom današnji uvodnik zaključil z zadnjima dvema kiticama Prešernove Zdravljici, saj povesta to, o čemer sem govoril:

»Živé naj vsi naródi, ki hrepené dočakat dan, da, koder sonce hodi, prepir iz svéta bo pregnan, ko rojak prost bo vsak, ne vrag, le sosed bo mejak! ﻿

﻿

Nazadnje še, prijatlji, kozarce zase vzdignimo, ki smo zato se zbratli, ker dobro v srcu mislimo; dókaj dni naj živí Bog, kar nas dobrih je ljudi!«

Mag. Ivan Simič



2020.05.20 Računovodja S preklicem epidemije je pred nami novo obdobje, za katero upam, da bo kljub recesiji obdobje večjega optimizma in sožitja. V epidemiji bomo do konca maja preživeli 80 dni, v katerih se je pokazalo, kako različni smo si. Nekateri pridni, umirjeni in s treznim razmišljanjem, drugi panični, zagrenjeni, napadalni, žaljivi in še bi lahko našteval. Zato srčno upam, da se bomo v naslednjih mesecih lahko osredotočili na delo in da bo zagrenjenost zamenjal nujno potrebni optimizem. Prav tako upam, da bo pomoč, ki so je bili in jo še bodo deležni državljani in gospodarstvo, dosegla svoj namen ter vsaj malo ublažila težave, ki jih imamo. Dejstvo je, da nam državna pomoč ne more nadoknaditi vsega, kar smo in kar še bomo izgubili, nam pa pomaga ublažiti tragedijo, ki nam je grozila in nam še grozi. Sam sem pomagal in še pomagam na področju priprave zakonodaje, s katero poskušamo ublažiti posledice koronaobdobja. Čeprav smo v rekordnem času pripravili veliko dobrih predlogov, v življenju še nisem bil deležen takšnega zaničevanja s strani računovodske stroke. Panični napadi, blatenja in obtoževanja so pokazali vso bedo tega poklica. Mogoče tudi zaradi tega, ker se s tem poklicem ukvarjajo tudi tisti, ki se ne bi smeli. Nekateri so šli tako daleč, da so mi očitali, da se ne spoznam na računovodsko delo in to čeprav sem leta 1988 začel kot računovodja, da še zmeraj imamo računovodski servis, to je več kot trideset let, in da imamo celo prvo franšizo računovodskih servisov v Sloveniji. Torej imam vse informacije iz prve roke. Verjamem, da računovodje ne vedo, kaj pomeni v tako kratkem času pripraviti in sprejeti zakonodajo za pomoč veliki večini državljanov in gospodarstvu, oni vedo le, da so morali več delati. Priznam, da tega ne razumem, saj več dela pomeni večji zaslužek, kar je v teh časih predvsem pozitivno. Zdaj se je pokazalo, kaj pomeni imeti dober program za vodenje poslovnih knjig, saj je v veliki meri od njega odvisno, koliko dela bomo imeli s pripravo obračunov plač. Računovodje bi se lahko vprašali, kako to, da se je še zmeraj možno prijaviti za pridobitev finančne pomoči, kako to, da še zmeraj niso zamudili nobenega roka, za katere so panično mislili, da so ga in podobno. Nadalje se je pokazalo, kaj pomeni nizka cena za vodenje poslovnih knjig, saj si tisti, ki svoje storitve opravljajo pod neko razumno ceno, ne morejo privoščiti kakovostnih izobraževanj, dobrih programskih rešitev, kaj šele, da bi plačevali mesečno vzdrževanje za le-te. Zato me je presenetila negativna vloga Zbornice računovodskih servisov, ki je v glavnem kritizirala, namesto da bi ta čas izkoristila za to, kar je njen namen. Ne spomnim se nobenega konkretnega predloga, ki bi ga podala. Trditi, da zastopaš štiri tisoč računovodij, kolikor naj bi jih bilo v Sloveniji, v članstvu pa jih imaš le petsto ali šeststo, je verjetno tudi odraz tvojega dela. Mnogi ali verjetno skoraj vsi, ki so danes člani Zbornice računovodskih servisov, tudi naše podjetje je član, sploh ne vedo, kako so nastali in kje so njihovi začetki. Res je, da imajo na spletni strani zapisano, da je 3. decembra 1996 nastala Sekcija računovodskih servisov, ne vedo pa, da sem za to potreboval več kot eno leto. Tako sem konec leta 1995 in celotno leto 1996 pregovarjal takratno generalno sekretarko GZS Francko Gabron, da smo računovodske servise izločili iz takratnega združenja za menedžment in consulting ter ustanovili sekcijo računovodskih servisov. Zato je prav zanimivo, kako te tisti, ki si jim postavil temelje, čez več kot dvajset let napadajo. Škoda, da računovodska stroka ni znala tega obdobja izkoristiti za dvig svoje stroke. Raje so se odločili za napade na tiste, ki so predvsem skrbeli za pravično delitev pomoči državljanom in gospodarstvu in za ustrezno evidentiranje te pomoči v evidencah prejemnikov pomoči in seveda države. Niso posredovali predloge rešitev, temveč so producirali napade in paniko. To pa mislim, da ni naloga krovne organizacije računovodij. Mag. Ivan Simič ﻿

﻿



2020.04.26 100 let NZS - MNZ Ljubljana

V zadnjem času sem prejel veliko klicev tako tistih, ki so del nogometa, kot tudi tistih, ki niso povezani z nogometom. Vprašanje vseh je bilo eno in to: »Zakaj se nisem udeležil proslave ob 100 let NZS?« Moj odgovor njim in vsem tistim, katere to mogoče še zanima je, ker nisem prejel vabila in ker NZS ne praznuje 100 let. Za mene je to početje vodstva NZS popolnoma normalno, saj sem eden redkih, če ne edini, ki si upam povedati, kaj mislim o sedanjem in predhodnem vodstvu NZS, ki se že 11 let nista uspeli uvrstiti na veliko tekmovanje. Na ta način sta postavili novi rekord slovenskega nogometa. Na prvo veliko tekmovanje, to je evropsko prvenstvo (Belgija in Nizozemska) smo se uvrstili leta 1999, to je osem let po osamosvojitvi in nastanku samostojne NZS. Nato smo se leta 2001 uvrstili na svetovno prvenstvo v Južni Koreji ter čez novih osem let, to je leta 2009, na naslednje svetovno prvenstvo v Južnoafriški republiki (Republika Južna Afrika). Sedaj pa že 11 let nič. Odgovor zadnjih dveh vodstev NZS je, da se pač ne moremo vsakokrat uvrstiti na veliko tekmovanje, da smo majhna država in da je konkurenca brutalna. Takšni odgovori so za mene nesprejemljivi, toda ko postaneš samozadosten, ne potrebuješ uspeha, saj uspehe prikazuješ v svojih govorih, čeprav jih ni. Ljudstvo navadiš na to, da je uspeh že to, da tekmuješ in ko si še podrediš medije, potem oni ponavljajo isto zgodbo. Najhuje pa je, da se vse to dogaja v času, ko imamo vrhunske igralce, lahko bi rekli, da tako dobrih posameznikov še nismo imeli v zgodovini slovenskega nogometa. Zato se sprašujem, kje je tista borbenost, odločnost in želja po zmagah, ki je krasila slovenski nogomet v preteklosti, ko je bilo pomembno, da se uvrstiš na veliko tekmovanje, čeprav je bilo razburkano morje. Danes pa vsi želijo mir, brez sprememb, da se ne bi komu zamerili, predvsem pa je, da je dobra telefonska zveza. Kar se tiče 100 let NZS, to je moje mnenje in to izhaja tudi iz dokumentacije, da 100 let praznuje Medobčinska nogometna zveza Ljubljana (MNZ Ljubljana) in ne NZS. MNZ Ljubljana je bila ustanovljena 24. aprila 1920. Zato mi ni jasno zakaj je MNZ Ljubljana dovolila. Do kraje letnice ustanovitve MNZ Ljubljana in njenega prenosa na NZS, je prišlo po mojem odhodu iz NZS, kar je zaslediti tudi na spletni strani NZS. To izhaja iz nagovora predsednika NZS na spletni strani: https://www.nzs.si/novica/Nagovor_predsednika_NZS_Radenka_Mijatovica_ob_stoletnici?id=50580&id_landing=&id_objekta=3

﻿Tam je zapisano: “Krovna nogometna organizacija na Slovenskem 24. aprila praznuje stoto obletnico, potem ko je bila točno na današnji dan leta 1920 v Ljubljani ustanovljena prednica Nogometne zveze Slovenije, Ljubljanska nogometna podzveza (LNP).” Resnica je nekoliko drugačna. NZS je bila ustanovljena leta 1948 in ne 1920, kar je razvidno tudi na Wikipediji - https://sl.wikipedia.org/wiki/Nogometna_zveza_Slovenije kjer so našteti vsi do sedanji predsedniki NZS: ﻿ Danijel Lepin (1948–1950) Martin Greif (1950–1952) Franc Sitar (1952–1954) Jože Grbec (1954–1958) Stane Lavrič (1958–1962) Stane Vrhovnik (1962–1968) Roman Vobič (1968–1970) Jože Snoj (1970–1973, 1976–1978) Tone Florjančič (1973–1976) Miro Samardžija (1978–1981) Boris Godina (1981) Branko Elsner (1982–1985) Marko Ilešič (1985–1989) Rudi Zavrl (1989–2009) Ivan Simič (2009–2011) Aleksander Čeferin (2011–2016) Radenko Mijatović (2016–danes) Navedeno pomeni, da bi moral predsedniki Republike Slovenije vročiti zlati red za zasluge MNZ Ljubljana in ne NZS. O novinarjih in medijih, ki vse to vedo, pa ne bom izgubljal besed.

Mag. Ivan Simič

P.S. Nekateri me sprašujejo ali lahko dva subjekta (NZS in MNZ Ljubljana) praznujeta 100 let obstoja. Moje mnenje je, da ne. 100 let obstoja lahko praznuje le en subjekt. Če se izrazim nogometno, na igrišču je bila ena žoga z letnico 1920. Več kot 91 let jo je imela v posesti MNZ Ljubljana, nato pa jo je vzela NZS. Žoga je samo ena in zaradi tega lahko samo en subjekt slavi 100 let obstoja. V medijih smo lahko zasledili zapis (Vestnik): "Nogometna zveza Slovenije je proslavila 100 let obstoja. Predsednik Slovenije Borut Pahor je ob tem jubileju zlati red za zasluge za uveljavitev nogometa v Sloveniji podelil aktualnemu predsedniku NZS Radenku Mijatoviću."

MNZ Ljubljana ni ugovarjal.







2020.04.14 Kapitalska davčna amnestija Glede na to, da nekateri trdijo, da imajo Slovenci v tujini več kot 50 milijard evrov, kar je zame pretiravanje, saj v tovrstnih primerih za Slovence štejem samo tiste, ki so slovenski davčni rezidenti, ocenjujem, da imajo slovenski davčni rezidenti v tujini dosti manj denarja, mogoče 20 milijard, kar pa ni težko izračunati, saj je Furs do zdaj že prejel podatke o slovenskih davčnih rezidentih, ki imajo odprte bančne račune v tujini. Prav tako je prejel stanja na njihovih računih. Glede na to, da Fursu te podatke posreduje več kot sto držav iz celega sveta, tudi banke iz tako imenovanih davčno ugodnih držav, se to lahko dokaj točno izračuna. Poleg tega ima kar nekaj slovenskih davčnih rezidentov doma ali v tujini tudi gotovino, ki je lahko zakonitega ali nezakonitega izvora. Vsi vemo, da so postopki dokazovanja obstoja nezakonito pridobljene gotovine dolgotrajni in bremenijo proračun, v velikem številu primerov pa je že nastopilo zastaranje. Glede na to, da bo slej ali prej prišlo do brezgotovinskega poslovanja v plačilnem prometu, bo ta gotovina postala neuporabna. Zaradi tega predlagam amnestijo, ki jo imenujem kapitalska davčna amnestija. Potekala bi na naslednji način: - vsak slovenski davčni rezident, ki bi se odločil za to kapitalsko davčno amnestijo, bi na svoj bančni račun v Sloveniji nakazal ali položil gotovino, katero bi žele legalizirati, - od tega zneska bi najprej plačal 15-odstotni davek za kapitalsko davčno amnestijo, - 50 odstotkov zneska bi moral vplačati v osnovni kapital novoustanovljene državne gospodarske družbe, za kar bi prejel njene delnice, katere ne bi smel odtujiti najmanj pet let, - 35 odstotkov denarja pa bi lahko zadržal za svojo osebno porabo. Če bi se za tovrstno kapitalsko davčno amnestije odločilo le 10 odstotkov tistih, ki imajo neprijavljen denar doma ali v tujini, bi to pomenilo: - da bi priliv na slovenske bančne račune bi znašal dve milijardi evrov, - iz naslova 15-odstotnega davka bi davčni prihodki državnega proračuna znašali 300 milijonov evrov, - eno milijardo bi znašal osnovni kapital državne gospodarske družbe in - slovenskim davčnim rezidentom bi ostalo za takojšnjo porabo 700 milijonov evrov, kar bi se lahko odrazilo v višji porabi in prihodkih iz naslova DDV, DDPO ali dohodnine. Torej, ne bi imeli težav s financiranjem drugega tira, predora Karavanke ali nakupa drugih gospodarskih družb, ki so pomembne za naše državljane. Edina težava, ki jo vidim v tem mojem predlogu, ki bi lahko preprečila izvedbo te logične kapitalske davčne amnestije, sploh v današnji situaciji, ko je zaradi epidemije blokirano poslovanje, je politična klima v Sloveniji. Takoj bi se našli politiki, ki bi moralizirali, nasprotovali bi temu ukrepu, politična razprava bi razburila še slovensko javnost in zadeva bi bila zaključena. Zato bi se v tem primeru politika morala odločiti, da enkrat ne bo všečna, temveč racionalna, in da je glavni cilj zvišanje davčnih prihodkov. Mogoče je moje razmišljanje napačno, mogoče nimam prav, toda moje poznavanje davčnih zavezancev in moje izkušnje mi pravijo, da bi ta zadeva lahko uspela. Vprašanje je le, kaj želimo in kaj si upamo. Mag. Ivan Simič

2020.03.28 NZS reši klube

Spoštovani! V sredo, 25.03.2020, sem objavil tvit z naslednjo vsebino: Spoštovana @nzs_si kličejo me klubi zaradi korone. Pomagajte jim: Zaključite prvenstva. Določite prvaka in tistega, ki izpade. Klubom omogočite, da prekinejo pogodbe z igralci in se pripravijo za novo prvenstvo. Za 1. SNL namenite 1 mio in za vse ostale 1,5 mio EUR. V nogometu delam več kot štirideset let in takšne situacije kot je sedaj zaradi korona virusa, še nismo imeli. Lahko jo primerjamo z vojnim stanjem, pa menim, da je hujša. Gibanja ljudi so omejena, športniki so prenehali s tekmovanji in tudi s treningi. Vsak poskus treniranja, tudi v manjših skupinah javnost takoj napade. Epidemije po ocenah strokovnjakov še ni dosegla vrhunca in samo ocene so, kdaj bomo dosegli vrh. Prvenstva v košarki, odbojki in rokometu so zaključena. Evropsko prvenstvo v nogometu in olimpijske igre so odpovedane in preložene na naslednje leto, finali Lige prvakov in lige Evropa﻿ sta preloženi (popravek iz odpovedani). V takšnih razmerah bi pričakoval odziv Nogometne zveze Slovenije. Tudi mediji v tej situacijo niso odigrali svoje vloge, ampak to je zadeva njihove politike. Trenutno sem predsednik Nogometnega društva Slovan, kar pomeni, da sem še zmeraj vpet v nogomet. V našem klubu sprejemamo razumne odločitve in mi bomo to zadevo preživeli, saj smo v dovolj nizki ligi in nimamo tako visokih stroškov. Res pa je, da je vprašanje koliko mesecev bomo lahko tako zdržali. Torej, mi kot majhen klub imamo težave, kakšne težave pa potem imajo klubi 1. in 2. SNL. V 1. SNL vsak mesec namenijo za honorarje in v manjšem delu za plače igralcev ter plače ostalih visoka finančna sredstva. Pri nekaterih gre za znesek 70.000,00 mesečno, pri nekaterih pa za 100.000,00 EUR mesečno, pa 300.000,00 EUR ali 500.000,00 EUR mesečno. To so nore številke. Niti slučajno se ne bi oglasil in karkoli predlagal NZS, če me tistega dne, to je 25.03.2020, klicali iz treh klubov 1. SNL in me spraševali kaj naj naredijo v tej situaciji. Odgovoril sem jim, da predvidevam, da jim je NZS verjetno že posredovala vsa navodila. Odgovorili so mi, da od NZS da takrat niso prejeli nobene informacije, kar je za mene nesprejemljivo. V nogometu imamo vrhunsko in največjo športno organizacijo, ki je ob vsem tem finančno zelo stabilna in z visokim prihodki. Zaradi tega mi je bilo nenavadno, da klubi niso prejeli še nobenih informacij. Toda očitno je najbolje mirovati in počakati, da se zadeve rešijo same od sebe. To izhaja tudi iz odgovora predsednika NZS na moj tvit, ki je bil objavljen na spletni strani časopisa Večer. Predsednik NZS je povedal: »Po navadi se ne odzivamo na zapise posameznikov na družabnih omrežjih. Vendar glede na to, da je gospod Simič nekoč vodil NZS in verjamem, da zelo dobro ve, da za tako kompleksne in težke situacije, kot so korona virus in njegove posledice, ni tako lahkih in enormnih rešitev, je izjava ki jo je podal, veliko več poenostavljena.« Edino kar vem je, da za tako kompleksne in težke situacije potrebuješ odločitve, ki jih lahko sprejme odločno vodstvo organizacije. Kolikor razumem, se bo še naprej čakalo, kaj bodo naredili drugi. To pomeni, da se nihče pretirano ne obremenjuje s tem, če bo kakšen klub 1. SNL ali 2. SNL finančno propadel, saj obstajajo drugi klubi. Če ne bo 1. SNL profesionalna, bo pa amaterska. Takšno razmišljanje mi je tuje. Upamo, da se vsi spomnite klubov, ki so v preteklosti propadli in ni šlo za tako težko in izredno situacijo, kot jo imamo danes. Klubi so bili vrženi v zadnje lige, nekateri v tretje lige, nekateri so v višjo ligo napredovali s tretjega ali četrtega mesta, nekateri so enostavno propadli, nekaterim so se maščevali zaradi njihovih predsednikov in podobno. Nihče pa ne ve, da vsi ti, ki so vodili te klube, so v vodenje teh klubov dali svoje življenje in vse svoje finance, da so zaradi tega propadli, da so bile zaradi nogometa uničene njihove družine, sorodniki in posel, iz katerega so vlagali finančna sredstva v nogomet, oziroma delovanje kluba, ki so ga imeli radi. Ne, čez te ljudi se potegne črta, čez njih se pogrne mrzla zemlja in začne se vse na novo. V tem duhu, da se to ne bi zgodilo, so bile zapisane moje štiri točke. Katere še enkrat povzemam in podajam obrazložitev: Zaključite prvenstva. Glede na to, da še nismo dosegli vrha korona virusa in glede na to, da bo ta epidemija trajala še nekaj časa, strah v ljudeh pa bo ostal še dalj časa, mi je edina logična odločitev, da se zaključijo vsa prvenstva. O tem kdo bo prvak in kdo bo izpadel naj odloča NZS. Logično bi bilo, da se prvenstvo zaključi in klubom omogoči, da najprej preživijo to epidemijo, nato pa se začnejo pripravljati na novo prvenstvo. V nasprotnem primeru bodo nekateri finančno propadli, z njimi pa tudi tisti, ki vlagajo denar v nogomet. Določite prvaka in tistega, ki izpade. Ta odločitev je v celoti v pristojnosti NZS in sem jo že opisal v predhodnem odgovoru. Klubom omogočite, da prekinejo pogodbe z igralci in se pripravijo za novo prvenstvo. S tem, ko bi se zaključilo prvenstvo, bi se klubom omogočilo, da pristopijo k finančni reorganizaciji.. Za nekatere je verjetno že prepozno. S tem, ko bi se zaključilo prvenstvo, seveda zaradi korona virusa, bi se klubom omogočilo, da z igralci prekinejo pogodbe in po potrebi sklenejo nove. Glede na navedbe nekaterih, da pogodb ni možno prekiniti, je moj odgovor, da je to možno. Kot prvo nastopile so izredne razmere, katere ni mogla predvideti nobena pogodbe. Gre za izredne razmere, gre za virus, ki ni ustavil samo Slovenije, ampak ves svet. Zato menim, da se lahko v primeru prekinitev pogodbe z igralci (s.p.) uporabita 112. in 116. člen veljavnega obligacijskega zakonika, ki glasita: »112. člen (1) Če nastanejo po sklenitvi pogodbe okoliščine, ki otežujejo izpolnitev obveznosti ene stranke, ali če se zaradi njih ne da doseči namena pogodbe, v obeh primerih pa v tolikšni meri, da pogodba očitno ne ustreza več pričakovanjem pogodbenih strank in bi bilo po splošnem mnenju nepravično ohraniti jo v veljavi takšno, kakršna je, lahko stranka, ki ji je izpolnitev obveznosti otežena, oziroma stranka, ki zaradi spremenjenih okoliščin ne more uresničiti namena pogodbe, zahteva razvezo pogodbe. (2) Razveze pogodbe ni mogoče zahtevati, če bi bila morala stranka, ki se sklicuje na spremenjene okoliščine, ob sklenitvi pogodbe te okoliščine upoštevati ali če bi se jim bila lahko izognila oziroma, če bi njihove posledice lahko odklonila. (3) Stranka, ki zahteva razvezo pogodbe, se ne more sklicevati na spremenjene okoliščine, ki so nastale po izteku roka, določenega za izpolnitev njene obveznosti. (4) Pogodba se ne razveže, če druga stranka ponudi ali privoli, da se ustrezni pogodbeni pogoji pravično spremenijo. (5) Če sodišče razveže pogodbo zaradi spremenjenih okoliščin, naloži na zahtevo druge stranke stranki, ki je razvezo zahtevala, da povrne drugi stranki pravičen del škode, ki ji je zaradi razveze pogodbe nastala. 116. člen (1) Če je postala izpolnitev obveznosti ene stranke dvostranske pogodbe nemogoča zaradi dogodka, za katerega ni odgovorna niti prva niti druga stranka, ugasne tudi obveznost druge stranke; če pa je ta že izpolnila del svoje obveznosti, lahko zahteva vrnitev po pravilih o vračanju tistega, kar je bilo neupravičeno pridobljeno. (2) Če je delna nemožnost izpolnitve posledica dogodka, za katerega ni odgovorna niti prva niti druga stranka, lahko druga stranka odstopi od pogodbe, če delna izpolnitev ne ustreza njenim potrebam; sicer ostane pogodba v veljavi, druga stranka pa ima pravico zahtevati sorazmerno zmanjšanje svoje obveznosti.« Menim, da so citirane določbe dovolj razumljive, da jih bo predsednik NZS, ki še čaka, razumel. Za 1. SNL namenite 1 mio in za vse ostale 1,5 mio EUR. Glede na to, da je NZS finančno stabilna športna organizacija, ki ima veliko finančnih sredstev, sem ocenil, da finančna pomoč klubom, v višini 2,5 milijona EUR﻿ ne bi predstavljala preveliko oviro za NZS, saj končno NZS obstaja zato, da klubom pomaga. To finančno pomoč je potrebno klubom nameniti takoj. NZS je zaradi klubov in ne klubi zaradi NZS. Športni pozdrav vsem. Mag. Ivan Simič Spoštovani! V sredo, 25.03.2020, sem objavil tvit z naslednjo vsebino: Spoštovana @nzs_si kličejo me klubi zaradi korone. Pomagajte jim: Zaključite prvenstva. Določite prvaka in tistega, ki izpade. Klubom omogočite, da prekinejo pogodbe z igralci in se pripravijo za novo prvenstvo. Za 1. SNL namenite 1 mio in za vse ostale 1,5 mio EUR. V nogometu delam več kot štirideset let in takšne situacije kot je sedaj zaradi korona virusa, še nismo imeli. Lahko jo primerjamo z vojnim stanjem, pa menim, da je hujša. Gibanja ljudi so omejena, športniki so prenehali s tekmovanji in tudi s treningi. Vsak poskus treniranja, tudi v manjših skupinah javnost takoj napade. Epidemije po ocenah strokovnjakov še ni dosegla vrhunca in samo ocene so, kdaj bomo dosegli vrh. Prvenstva v košarki, odbojki in rokometu so zaključena. Evropsko prvenstvo v nogometu in olimpijske igre so odpovedane in preložene na naslednje leto, finali Lige prvakov in lige Evropa, sta odpovedani. V takšnih razmerah bi pričakoval odziv Nogometne zveze Slovenije. Tudi mediji v tej situacijo niso odigrali svoje vloge, ampak to je zadeva njihove politike. Trenutno sem predsednik Nogometnega društva Slovan, kar pomeni, da sem še zmeraj vpet v nogomet. V našem klubu sprejemamo razumne odločitve in mi bomo to zadevo preživeli, saj smo v dovolj nizki ligi in nimamo tako visokih stroškov. Res pa je, da je vprašanje koliko mesecev bomo lahko tako zdržali. Torej, mi kot majhen klub imamo težave, kakšne težave pa potem imajo klubi 1. in 2. SNL. V 1. SNL vsak mesec namenijo za honorarje in v manjšem delu za plače igralcev ter plače ostalih visoka finančna sredstva. Pri nekaterih gre za znesek 70.000,00 mesečno, pri nekaterih pa za 100.000,00 EUR mesečno, pa 300.000,00 EUR ali 500.000,00 EUR mesečno. To so nore številke. Niti slučajno se ne bi oglasil in karkoli predlagal NZS, če me tistega dne, to je 25.03.2020, klicali iz treh klubov 1. SNL in me spraševali kaj naj naredijo v tej situaciji. Odgovoril sem jim, da predvidevam, da jim je NZS verjetno že posredovala vsa navodila. Odgovorili so mi, da od NZS da takrat niso prejeli nobene informacije, kar je za mene nesprejemljivo. V nogometu imamo vrhunsko in največjo športno organizacijo, ki je ob vsem tem finančno zelo stabilna in z visokim prihodki. Zaradi tega mi je bilo nenavadno, da klubi niso prejeli še nobenih informacij. Toda očitno je najbolje mirovati in počakati, da se zadeve rešijo same od sebe. To izhaja tudi iz odgovora predsednika NZS na moj tvit, ki je bil objavljen na spletni strani časopisa Večer. Predsednik NZS je povedal: »Po navadi se ne odzivamo na zapise posameznikov na družabnih omrežjih. Vendar glede na to, da je gospod Simič nekoč vodil NZS in verjamem, da zelo dobro ve, da za tako kompleksne in težke situacije, kot so koronavirus in njegove posledice, ni tako lahkih in enormnih rešitev, je izjava ki jo je podal, veliko več poenostavljena.« Edino kar vem je, da za tako kompleksne in težke situacije potrebuješ odločitve, ki jih lahko sprejme odločno vodstvo organizacije. Kolikor razumem, se bo še naprej čakalo, kaj bodo naredili drugi. To pomeni, da se nihče pretirano ne obremenjuje s tem, če bo kakšen klub 1. SNL ali 2. SNL finančno propadel, saj obstajajo drugi klubi. Če ne bo 1. SNL profesionalna, bo pa amaterska. Takšno razmišljanje mi je tuje. Upamo, da se vsi spomnite klubov, ki so v preteklosti propadli in ni šlo za tako težko in izredno situacijo, kot jo imamo danes. Klubi so bili vrženi v zadnje lige, nekateri v tretje lige, nekateri so v višjo ligo napredovali s tretjega ali četrtega mesta, nekateri so enostavno propadli, nekaterim so se maščevali zaradi njihovih predsednikov in podobno. Nihče pa ne ve, da vsi ti, ki so vodili te klube, so v vodenje teh klubov dali svoje življenje in vse svoje finance, da so zaradi tega propadli, da so bile zaradi nogometa uničene njihove družine, sorodniki in posel, iz katerega so vlagali finančna sredstva v nogomet, oziroma delovanje kluba, ki so ga imeli radi. Ne, čez te ljudi se potegne črta, čez njih se pogrne mrzla zemlja in začne se vse na novo. V tem duhu, da se to ne bi zgodilo, so bile zapisane moje štiri točke. Katere še enkrat povzemam in podajam obrazložitev: Zaključite prvenstva. Glede na to, da še nismo dosegli vrha koronavirusa in glede na to, da bo ta epidemija trajala še nekaj časa, strah v ljudeh pa bo ostal še dalj časa, mi je edina logična odločitev, da se zaključijo vsa prvenstva. O tem kdo bo prvak in kdo bo izpadel naj odloča NZS. Logično bi bilo, da se prvenstvo zaključi in klubom omogoči, da najprej preživijo to epidemijo, nato pa se začnejo pripravljati na novo prvenstvo. V nasprotnem primeru bodo nekateri finančno propadli, z njimi pa tudi tisti, ki vlagajo denar v nogomet. Določite prvaka in tistega, ki izpade. Ta odločitev je v celoti v pristojnosti NZS in sem jo že opisal v predhodnem odgovoru. Klubom omogočite, da prekinejo pogodbe z igralci in se pripravijo za novo prvenstvo. S tem, ko bi se zaključilo prvenstvo, bi se klubom omogočilo, da pristopijo k finančni reorganizaciji.. Za nekatere je verjetno že prepozno. S tem, ko bi se zaključilo prvenstvo, seveda zaradi koronavirusa, bi se klubom omogočilo, da z igralci prekinejo pogodbe in po potrebi sklenejo nove. Glede na navedbe nekaterih, da pogodb ni možno prekiniti, je moj odgovor, da je to možno. Kot prvo nastopile so izredne razmere, katere ni mogla predvideti nobena pogodbe. Gre za izredne razmere, gre za virus, ki ni ustavil samo Slovenije, ampak ves svet. Zato menim, da se lahko v primeru prekinitev pogodbe z igralci (s.p.) uporabita 112. in 116. člen veljavnega obligacijskega zakonika, ki glasita: »112. člen (1) Če nastanejo po sklenitvi pogodbe okoliščine, ki otežujejo izpolnitev obveznosti ene stranke, ali če se zaradi njih ne da doseči namena pogodbe, v obeh primerih pa v tolikšni meri, da pogodba očitno ne ustreza več pričakovanjem pogodbenih strank in bi bilo po splošnem mnenju nepravično ohraniti jo v veljavi takšno, kakršna je, lahko stranka, ki ji je izpolnitev obveznosti otežena, oziroma stranka, ki zaradi spremenjenih okoliščin ne more uresničiti namena pogodbe, zahteva razvezo pogodbe. (2) Razveze pogodbe ni mogoče zahtevati, če bi bila morala stranka, ki se sklicuje na spremenjene okoliščine, ob sklenitvi pogodbe te okoliščine upoštevati ali če bi se jim bila lahko izognila oziroma, če bi njihove posledice lahko odklonila. (3) Stranka, ki zahteva razvezo pogodbe, se ne more sklicevati na spremenjene okoliščine, ki so nastale po izteku roka, določenega za izpolnitev njene obveznosti. (4) Pogodba se ne razveže, če druga stranka ponudi ali privoli, da se ustrezni pogodbeni pogoji pravično spremenijo. (5) Če sodišče razveže pogodbo zaradi spremenjenih okoliščin, naloži na zahtevo druge stranke stranki, ki je razvezo zahtevala, da povrne drugi stranki pravičen del škode, ki ji je zaradi razveze pogodbe nastala. 116. člen (1) Če je postala izpolnitev obveznosti ene stranke dvostranske pogodbe nemogoča zaradi dogodka, za katerega ni odgovorna niti prva niti druga stranka, ugasne tudi obveznost druge stranke; če pa je ta že izpolnila del svoje obveznosti, lahko zahteva vrnitev po pravilih o vračanju tistega, kar je bilo neupravičeno pridobljeno. (2) Če je delna nemožnost izpolnitve posledica dogodka, za katerega ni odgovorna niti prva niti druga stranka, lahko druga stranka odstopi od pogodbe, če delna izpolnitev ne ustreza njenim potrebam; sicer ostane pogodba v veljavi, druga stranka pa ima pravico zahtevati sorazmerno zmanjšanje svoje obveznosti.« Menim, da so citirane določbe dovolj razumljive, da jih bo predsednik NZS, ki še čaka, razumel. Za 1. SNL namenite 1 mio in za vse ostale 1,5 mio EUR. Glede na to, da je NZS finančno stabilna športna organizacija, ki ima veliko finančnih sredstev, sem ocenil, da finančna pomoč klubom, v višini 2,5 milijona evrov ne bi predstavljala preveliko oviro za NZS, saj končno NZS obstaja zato, da klubom pomaga. To finančno pomoč je potrebno klubom nameniti takoj. NZS je zaradi klubov in ne klubi zaradi NZS. Športni pozdrav vsem. Mag. Ivan Simič

2020.03.10 Podjetništvo v socializmu ZAKON O ZDRUŽENEM DELU (1976) V zadnjih dveh letih smo nekajkrat slišali zahteve, da je podjetja potrebno dati v upravljanje delavcem. Tisti, ki so mlajši verjetno ne vedo, da smo takšen način upravljanja podjetij že imeli. Rekli smo mu združeno delo. Za osvežitev spomina vam v nadaljevanju citiram tri člene Zakona o združenem delu, katerega je na svoji seji dne 25.11.1976 sprejel Zvezni zbor Skupščine SFRJ: »1. člen Delavci pri uresničevanju svojega vladajočega položaja v združenem delu in družbi odločajo svobodno, neposredno in enakopravno v odnosih samoupravno demokratične povezanosti ter vzajemne odvisnosti, odgovornosti in solidarnosti in v odnosih enakopravnosti narodov in narodnosti o svojem in celotnem družbenem delu v temeljni organizaciji in drugih organizacijah združenega dela, drugih samoupravnih organizacijah in skupnostih ter v družbi v celoti. Socialistični samoupravni družbenoekonomski odnosi v združenem delu zagotavljajo, da delavci na podlagi pravice dela z družbenimi sredstvi ter enakih pravic, obveznosti in odgovornosti glede produkcijskih sredstev in drugih sredstev družbene reprodukcije, ki so družbena lastnina, v svojem, skupnem in splošnem družbenem interesu odločajo o svojem delu in o pogojih in rezultatih svojega dela. Pri urejanju splošnih delovnih pogojev ter pri usklajevanju, usmerjanju in družbenemu planiranju v združenem delu sodelujejo delavci tudi po svojih delegacijah in delegatih v skupščinah družbenopolitičnih skupnosti v okviru svojih z ustavo in zakonom oziroma statutom določenih pravic in dolžnosti. 2. člen Temelj socialističnega samoupravnega združenega dela so: oblast delavskega razreda in vseh delovnih ljudi;

družbena lastnina produkcijskih sredstev, ki izključujejo kakršenkoli sistem podrejanja človeka in izkoriščanja tujega dela in z odpravljanjem odtujenosti delavskega razreda in delovnih ljudi od produkcijskih sredstev in drugih pogojev za delo in rezultatov dela zagotavlja samoupravljanje delovnih ljudi v proizvodnji in delitvi proizvodnega dela ter usmerjanje razvoja družbe na samoupravnih temeljih in omogoča vsakomur, da se pod enakimi pogoji vključi v združeno delo in si na podlagi svojega dela pridobiva dohodek za zadovoljevanje osebnih in skupnih potreb;

- pravica dela z družbenimi sredstvi, ki jo pridobi vsak delavec v združenem delu in je podlaga za uresničevanje njegovih pravic, obveznosti in odgovornosti v združenem delu;

samoupravni položaj delavca, ki zagotavlja, da delavec pri uresničevanju pravice dela z družbenimi sredstvi enakopravno z drugimi delavci v združenem delu: v odnosih medsebojne povezanosti, odvisnosti, odgovornosti in solidarnosti odloča o delu in poslovanju organizacije združenega dela, v kateri dela, in organizacij, v katere združuje delo in sredstva; svobodno prevzema obveznosti s samoupravnimi sporazumi in dogovorih o osnovah planov ter z drugimi samoupravnimi sporazumi in družbenimi dogovori; uresničuje svoj osebni, skupni in družbeni materialni in moralni interes ter pravico, da uživa rezultate svojega živega in minulega dela in pridobitve splošnega materialnega in družbenega napredka; varuje in pospešuje socialistične samoupravne odnose; izpolnjuje svoje delovne in druge sposobnosti ter se razvija kot celovita ustvarjalna osebnost;

družbeni značaj dela, izvirajoč iz medsebojne odvisnosti, povezanosti in odgovornosti delavcev v združenem delu v okviru družbene delitve dela in družbene reprodukcije v celoti, ki temelji na doseženi stopnji produktivnosti in splošnem napredku materialne osnove dela, zaradi česar je nujno združevanje dela in družbenih delovnih sredstev ter drugih sredstev družbene reprodukcije v interesu delavcev in družbe v celoti;

- demokratično samoupravno odločanje o delu in družbeni reprodukciji, ki omogoča, da delavci z osebnim izjavljanjem v temeljni organizaciji združenega dela in po svojih delegatih v delavskem svetu ter po delegacijah in delegatih v drugih organih upravljanja svobodno in enakopravno odločajo o vseh vprašanjih dela in družbene reprodukcije;

na sistemu samoupravne demokratične organiziranosti združenega dela zasnovane skupščine družbenopolitičnih skupnosti, ki zagotavljajo, da delavci in drugi delovni ljudje po delegacijah in delegatih odločajo o vprašanjih, ki se nanašajo na skupni interes in potrebe združenega dela in delovnih ljudi, ter da v okviru z ustavo oziroma statutom določenih pravic in dolžnosti družbenopolitičnih skupnosti sprejemajo zakone, druge predpise in splošne akte ter načrte.« 133. člen Delavci v temeljni organizaciji so dolžni iz ustvarjenega čistega dohodka temeljne organizacije zagotoviti predvsem sredstva za osebne dohodke do višine zajamčenih osebnih dohodkov. Če iz ustvarjenega čistega dohodka temeljne organizacije ni možno kriti zajamčenih osebnih dohodkov, se razlika do višine zajamčenega osebnega dohodka krije iz sredstev rezerv temeljne organizacije oziroma iz skupnega rezervnega sklada v delovni organizaciji ali v drugi organizaciji združenega dela, v kateri je združena temeljna organizacija, v skladu s samoupravnim sporazumom o združitvi. Za kritje v zakonu predpisanega zajamčenega osebnega dohodka se uporabljajo tudi sredstva skupnega rezervnega sklada, oblikovanega za območje družbenopolitične skupnost, v skladu s samoupravnim sporazumom in zakonom. V kolikor želite ali imate voljo prebrati celoten zakon vam predlagam, da ga preberete in potem boste razumeli razliko med socializmom in kapitalizmom. Zakon ima 671. členov.

2020.02.20 Vztrajanje (121) Beseda velikega pomena. Slovar slovenskega knjižnega jezika vztrajanje opredeli kot vztrajanje na lastni poti, vztrajanje v boju, vztrajanje pri odločitvi oziroma zahtevi. To so tudi glavne značilnosti dobrega davčnega svetovalca. Vztrajati pri svojem prepričanju, da imate prav, ko ste prepričani, da imate prav. Toda v tem vztrajanju so velika ovira naše stranke, davkoplačevalci, saj le redki želijo vztrajati. V svoji več kot tridesetletni davčni praksi sem že nekajkrat doživel oziroma dočakal, da se je vztrajanje izplačalo. V Sloveniji to pomeni osem do deset let. Največja težave je davčnemu zavezancu razložiti, da bo moral čakati toliko časa. Mnogi nimajo volje, drugi hrabrosti in tretji denarja. O napačnih in nezakonitih davčnih postopkih se ne govori in piše javno. To počnem le jaz. Zakaj? Ker se tako kot stranke bojijo tudi davčni svetovalci in odvetniki. Prvo, na kar pomislijo, je, da bodo zaradi takšnega izpostavljanja izgubili stranke. Sam sem nasprotnega mnenja. Ne morem zaradi tega, ker se bojim, da bom izgubil stranke, biti tiho. Vsaj mene se osebne zlorabe, ki jih počnejo oziroma izvedejo nekateri davčni inšpektorji, zelo dotaknejo. Počutim se, kot da bi mi nekdo s prisilnim jopičem zvezal roke na hrbtni strani, nato pa me provociral, lačnemu kazal hrano, žejnemu točil vodo, vmes pa še fizično mučil. Ti občutki so nekaj najhujšega. Ne da se jih opisati. Te dni sem prejel odločbo drugostopnega organa v postopku, ki je trajal več kot osem let. Ministrstvo za finance je v vseh točkah pritrdilo mojim odločitvam iz leta 2011, čeprav so vmes davčni organ in davčni inšpektorji dvakrat izdali nezakonito odločbo in dvakrat želeli davčnemu zavezancu ukrasti skoraj tristo tisoč evrov. Namesto da bi skakal od veselja, sem sedel v pisarni in buljil v steno. V notranjosti mojega telesa praznina in bridka bolečina. Imel sem občutek, da me bo razneslo, da bom eksplodiral. Suho grlo, razočaranje, bes, žalost in ne vem kaj še vse. Ali je to bilo res treba? Vse to je še huje zaradi tega, ker je to že četrta odločba drugostopnega organa, ki smo je prejeli v teh dneh in smo uspeli v celoti. Vsi primeri pa se nanašajo na dolgotrajne, večletne davčne postopke. Praviloma več kot šest let. Poleg velikega znanja, ki ga morate imeti v tovrstnih primerih, je treba imeti tudi veliko hrabrosti in predvsem je treba znati prepričati stranko, da vam zaupa, verjame in z vami vztraja do konca. Na tej poti vztrajanja stranka lahko doživi marsikaj. Stranka vam lahko popolnoma zaupa, kar je redko, saj ko vsi organi odločajo, da nimate prav, stranka začne dvomiti o vašem znanju. Stranka vam lahko zaupa, toda vedno bolj je nezadovoljna, nervozna, nenehno vas kliče, kdaj bo prišla odločitev, sprašuje se, zakaj nenehno izgublja, z eno besedo postane nezaupljiva, kar je za davčnega svetovalca najhuje. Ko pa na koncu uspete in stranka dobi vrnjen zarubljeni denar in še zamudne obresti, ste njen heroj. Zakaj je treba čakati toliko časa? Zaradi tega, ker imamo nekatere davčne inšpektorje, ki nimajo ustreznega znanja, ker ne marajo določene stranke ali davčnega svetovalca ter namerno izdajajo nezakonite odločbe, saj se zanašajo na to, da stranka ne bo šla do konca. Imamo pa tudi primere, ko davčni inšpektorji sploh ne vedo, za kaj gre, pa odločajo in take država ne more odpustiti, saj so delovnopravno zaščiteni. Tisto, kar me najbolj žalosti, je dejstvo, da sem v tem opozarjanju na samovolje in nezakonitosti nekaterih davčnih inšpektorjev osamljen, ker se kolegi davčni svetovalci ne upajo izpostavljati, ker se bojijo predvsem za sebe. Največ, kar si upajo, je, da organizirajo okroglo mizo, na kateri se vljudno pogovarjajo na načelni ravni. V praksi pa nič. Ne upajo vložiti tožbe zoper davčne inšpektorje, kaj šele kazenske ovadbe ali pa da bi v javnost posredovali ime davčnega inšpektorja, ki je odločal nezakonito. Jaz se tega ne bojim storiti. Tako sem v reviji Denar, v članku Furs mora plačati zamudne obresti (ta članek je povezan z blogom 2019.11.25 Ali je minister Bertoncelj imel v mislih takšen način pobiranja davkov?), ki bo objavljen na tem blogu v naslednjih dneh, navedel polni imeni obeh davčnih inšpektorjev, ki sta izdala več nezakonitih odločb v dveh davčnih postopkih, ker sta s tem kazala svojo moč in sta želela uničiti davčna zavezanca. Pa se jima ni izšlo. Zaradi mojega početja, to je odkritega kritiziranja nekaterih davčnih inšpektorjev, ki izdajajo nezakonite odločbe, se mi le-ti maščujejo. O tem sem že velikokrat pisal v reviji Denar in govoril v javnosti. Zaradi tega mojega početja je davčna inšpektorica, seveda da bi me utišala in odstranila s trga, zoper mene leta 2012 vložila izmišljeno kazensko ovadbo, po kateri mi je grozilo 8 let zapora in je bila pozneje zavržena, ker ni bilo nič narobe. Zaradi nje sem imel v zadnjih letih veliko težav v življenju in v kombinaciji z novinarskimi lažnimi več kot pol milijona evrov izpada prihodkov, saj so me dodobra očrnili. Toda na koncu sem zmagal in zdaj je spet vse tako, kot je bilo. Tisti, ki že dalj časa berete revijo Denar, se boste mogoče spomnili mojega uvodnika Sedeči bik, ki sem ga objavil 20. maja 2014, to je po tistem, ko so novinarji Dnevnika objavili lažen članek o meni, v katerem so bili tudi podatki, ki jih je imel le davčni organ. Tako sem zapisal: »Po drugih informacijah pa naj bi šlo za enostavno maščevanje skupinice davčnih inšpektoric, ki so se organizirale v kriminalni združbi z jasnim ciljem, da me uničijo, kajti potem nihče ne bi mogel odkrivati njihovih napak.« Ja, točno tako. Po šestih letih sem odkril že tri imena davčnih inšpektoric iz Ljubljane, ki se jim je zdaj priključil še davčni inšpektor iz Kranja. Na seznamu mi manjkata še največ dve imeni in potem bo zadeva po vseh teh letih zaključena, imena bodo objavljena, postopki bodo sproženi in takrat bom zahteval, da davčna uprava izloči svoj gnojni del. Menim, da ne more majhna skupinica davčnih inšpektoric uničevati ugleda davčne uprave. Dragi moji bralci! Ta moj zapis naj vam bo kažipot v vašem življenju, da nikoli ni dobro obupati, temveč morate vztrajati na svoji poti, čeprav je to včasih težko in boleče. Mag. Ivan Simič

2020.01.20 Reševanje (120) Reševanje sem zmeraj razumel kot plemenito dejanje, ko nekdo, ki je hraber in sposoben, rešuje tistega, ki želi biti rešen. Tako je bilo do pred kratkim, ko sta mi predsednik države in minister za obrambo predstavila novi vidik reševanja. To je reševanje tistih, ki ne želijo biti rešeni. V soju žarometov sta reševala naše vojake. Imel sem občutek, da mogoče ne vesta, kaj pomeni biti vojak in da mogoče ne vesta, da vojak ne beži ob prvi nevarnosti, temveč ostaja, še posebej, ko je nevarno. To je njegova naloga. Sam imam za seboj štiri leta vojaške šole, eno leto služenje vojaškega roka in dve leti dela v policiji. Nikoli ne bi privolil, da me vrnejo. Očitno je bilo pomembnejše zbiranje političnih točk kot pa ponos in dostojanstvo. Ob vsem tem ne morem mimo burleske s SMS-sporočilom, ki ga je obrambni minister sredi noči poslal predsedniku vlade. Moje mnenje je, da če sredi noči, ko praviloma velika večina spi, potrebuješ predsednika vlade, ki je varovana oseba, potem ga obvestiš po varnostni službi in ne po SMS-sporočilu. Razen če ne želiš biti sam v soju žarometov. Takrat pošlješ SMS-sporočilo. Najhuje od vsega je, da vse to plačujemo davkoplačevalci. In ko smo že pri plačevanju davkov, sem pred kratkim naletel na še eno nedoslednost. Več ali manj poznamo OECD – organizacijo za gospodarsko sodelovanje in razvoj. Gre za znano svetovno organizacijo, ki med drugim državam svetuje, kakšno obdavčitev morajo uvesti in podobno. Te storitve opravljajo s svojimi uradniki. Tako so tudi nam, Sloveniji, predlagali višjo obdavčitev dohodkov iz kapitala, kar je bilo na koncu tudi storjeno. Nadalje so menda predlagali odpravo nižje stopnje DDV in uvedbo nepremičninskega davka. Zakaj vse to navajam? Zaradi tega, ker je naša država s to isto organizacijo podpisala sporazum, po katerem je OECD v Sloveniji oproščena plačila vseh vrst obdavčitve, carin in plačil vseh prispevkov za pokojninsko ali socialno varnost, uradniki OECD pa so v Sloveniji oproščeni vseh obdavčitev plač, nadomestil, pokojnin in drugih prejemkov in plačil vseh prispevkov za pokojninsko ali socialno varnost, ki jih ta organizacija izplača. Menim, da dodaten komentar ni potreben. Lansko leto sem si še posebej zapomnil po nenehnih zahtevah Levice po zvišanju minimalne plače, kar so na koncu kljub opozorilom strokovnjakov poslanci potrdili. Na začetku letošnjega leta pa nas je zaradi zvišanja minimalne plače doletel val podražitev. Levica 