Under mandatperioden har ett antal grundlagsförändringar genomförts. De flesta har passerat utan rapportering och utan debatt i det traditionella nyhetsflödet. Eftersom grundlagsberedningarna har en tradition av att, om inte vara eniga, så vara i praktiken eniga om inriktningen av en grundlagsförändring. Det finns bland politiska journalister inte någon tradition att bevaka våra grundlagars utveckling trots att det är grundlagarna som utgör grundnormen för övrig lagstiftning.

Redan till den första januari 2019 kommer fyra grundlagar att förändras och träda i kraft. Dessa vilar på beslut som vilande fram tills valet den nionde september. Efter valet genomförs ytterligare en votering för att de ska kunna träda i kraft vid årsskiftet.

Lagförslagen är de som grundlagsberedningen kommit fram till exklusive det förslag om inskränkningar i meddelarfriheten som föreslagits av regeringen. Regeringen fick, efter en lyckad kampanj av #stoppagrundlagsändringen, ge sig vid den sista kontrollstationen Konstitutionsutskottet som hörsammade såväl de kritiska remissinstansernas som kampanjens invändningar och argument. Likabehandlingsprincipen, att alla medborgare skulle ha rätt till samma offentliga information, var ett av de avgörande argumenten för att en majoritet i Konstitutionsutskottet, KU, skulle ställa sig bakom kampanjens linje och underkänna regeringens lagstiftningsarbete.

Justtiieminister Morgan Johansson avsåg att avskaffa “likhet inför lagen”-principen i två av våra grundlagar. Yttrandefrihetsgrundlagen och Tryckfrihetsförordningen samt att han tänkte införa ett subjektivt rekvisit i form av “seriös journalistik” i grundlagstext. Endast de som representerade vad staten ansåg vara seriös journalistik skulle ha full informationsfrihet.

Morgan Johansson var naturligtvis besviken men valde att dra tillbaka de delarna då regeringen inte ville förlora en votering i kammaren om en grundagsändring.

Fakta Sveriges grundlagar Sveriges grundlagar är de fyra grundlagar som reglerar Sveriges statsskick. Dessa grundlagar är regeringsformen (RF), tryckfrihetsförordningen (TF), yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) och successionsordningen (SO). Grundlagarna fungerar som en grundnorm som är överordnade andra lagar och bestämmelser. De utgör en grundplan som rikets lagar skall rättas efter, och stadgar även överordnade bestämmelser om rikets styrelse och förvaltning. Europakonventionen samt även vissa dokument från FN och EU samt dess organ utgör sådana överordnade grundnormer. Riksdagsordningen intar en mellanställning mellan grundlag och vanlig lag. Tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen benämns ibland som de två s.k. mediegrundlagarna, eftersom de ger grundlagsskydd åt vissa medier och publiceringar.

Morgan Johanssons förslag skulle ha inneburit att regeringen redan i grundlagen skulle frångå likabehandlingsprincipen samt i Tryckfrihetsförordningen skulle infört ett subjektivt krav på ”seriös journalistik” för att få ta del av bland annat rättsdatabaser innehållande domar.

Regeringen, och Morgan Johansson, lyckades till slut att överge likabehandlingsprincipen i svensk rätt genom införandet av ”Gymnasielagen”.

Gymnasielagen är i realiteten en amnestilagstiftning för unga iransk-hazariska män som saknar asylskäl. Denna isolerade grupp om 9 200 migranter, många av dem har redan fått ett avvissningsbeslut i högsta instans, skall få ett erbjudande om gymnasiestudier och tillfälligt uppehållstillstånd samtidigt som regeringen sänkt kraven på att de skall kunna göra sin identitet sannolik.

Av alla migranter är det endast denna grupp som får sänkta identifiktaionskrav. Enligt gymnasielagen ska personerna kunna beviljas uppehållstillstånd för att gå klart gymnasiet i Sverige även om de inte kunnat styrka sin identitet med exempelvis passhandlingar. Andra grupper kommer fortfarande omfattas av de tidigare hårdare kraven. Morgan Johannsons har, trots att han saknat stöd från socialdemokraternas partikongress, infört en ny rättsordning i Sverige som skiljer ut sig från övriga demokratier.

I Sverige råder numera en möjlighet att stifta lagar där människor bedöms olika. Denna lagstiftningspraxis är införd av en socialdemokratisk regering.

En grundlagsförändring som förberetts av justitieminister Morgan Johansson inför nästa mandatperiod är SOU 2017:70, en ny lag om utlandsspionage. I denna lag, som främst är avsedd för nyhetsrapportering av militära eller polisiära insatser som påverkar Sveriges relation med främmande makt, förbehåller sig staten rätten att sätta in omfattande tvångsåtgärder redan om misstanke finns om att en journalist har för avsikt att skriva en artikel för publicering.

Flera delar av meddelarskyddet upphävs och lagen är skriven på ett sådant sätt att i praktiken alla relationer som Sverige har med stater eller mellanstatliga organisationer som påverkas av en nyhetsrapportering omfattas om det kan rymmas inom begreppet ”Fred och Säkerhet”. Rapportering om den svenska biståndsindustrin är i allra högsta grad inbegripet i detta begrepp.

De tvångsmedel som staten kan sätta in mot journalister är

Kunna avlyssna den misstänkte journalistens telefon Kunna avlyssna den misstänkte journalistens datatrafik Kunna placera en trojan den misstänkte journalistens arbetsredskap Kunna sätta upp dolda kameror i fordon, bostad och kontor som misstänkte journalisten förfogar över Kunna sätta upp dolda mikrofoner fordon, bostad och kontor som misstänkte journalisten förfogar över.

Det vill säga, även andra än den journalist som kan avses kan komma att omfattas av tvångsåtgärderna. Som familjer med minderåriga barn som förfogar över samma bostad. Det finns heller inga egentliga begränsningar i placeringen av den tekniska utrustningen varför även den misstänktes nattliga aktiviteter eller badrumsvanor kan komma att dokumenteras av staten som bonusmaterial. I bonusmaterialet kan därmed även dokumentation om intima eller integritetskränkande situationer av sådana som inte omfattas av statens misstankar återfinnas. Oavsett om sedan brott kan styrkas eller inte.

Dessa tvångsmedel kommer vara tillgängliga för åklagare och polis redan vid misstanke om att den enskilde journalisten eventuellt arbetar med en artikel som bara kanske ska publiceras. Regeringen anser att integritetsintrånget som kan drabba andra, oskyldiga som sannolikt är helt ovetande om sin mammas eller pappas arbete, än journalisten i fråga är proportionerligt.

Detta kommer räcka för att hemliga tvångsmedel som även omfattar journalistens närstående kan sättas in.

Vidare föreslås i utredningen att

”Med begreppet främmande sammanslutning avses därmed en gruppering som representerar ett motstående intresse men som inte nödvändigtvis behöver utgöra en främmande makt. För att straffbestämmelsen ska vara tillämplig fordras dock att det är fråga om en aktör som intar en maktposition. Det krävs emellertid inte att grupperingen är organiserad på visst sätt för att den ska falla under begreppet”.

Det innebär att, i fallet med biståndspolitiska beslut som granskas, att alla som har en avvikande uppfattning om den förda biståndspolitiken (som är en del av Sveriges politik för fred och säkerhet) kan falla under allmänt åtal även om relationen som beskrivs är av lösare karaktär. Det finns även skrivningar om utvidgat straffansvar:

Utvidgningen innebär att röjanden som inte är tillräckligt allvarliga för att bestraffas enligt våra förslag till nya brott i 19 kap. BrB ändock kan träffas av straffansvar.

Sammanställda öppna uppgifter som presenteras i redaktionell text kan bli straffbara om de sätter Sverige i en ofördelaktig position i förhållande till främmande makt eller mellanstatliga organisationer. I en förlängning kan skapandet av en annan Sverigebild än den önskade bli straffbart om det kan ledas i bevis att det påverkar relationerna med andra länder. Remissinstanserna är milt uttryckt kritiska.

I utredningen ingår nästan inte några verkliga fall som visar att den i Sverige grundlagsskyddade yttrandefriheten missbrukats i spionagesyften. Istället förekommer en rad fiktiva exempel, det ena mer långsökt än det andra. Som ett exempel kan nämnas Åklagarmyndigheten där utredningen menar att det vore allvarligt om känsliga faktauppgifter rörande myndighetens internationella arbete läckte ut och publicerades. På samma sida konstateras det att, såvitt Åklagarmyndigheten vet, har detta aldrig någonsin inträffat.

Publicistklubben, och grundlagsexperten Nils Funcke, var starkt kritiska i sitt remissvar.

Det borde inte finnas några ursäkter goda nog för att stoppa fria medier i fredstid. Samtidigt så ser regeringen ut att dra fördel av att traditionella medier inte intresserat sig för grundlagsförändringar. Denna lag kommer göra i praktiken all kritisk granskning av regeringens utrikes- och biståndspolitik straffbar om den förändrar bilden av Sverige internationellt.

Införandet av hemliga tvångsmedel mot journalister där även anhöriga omfattas, samt att en socialdemokratiskt ledd regering nu övergivit likabehandlingsprincipen inför lagen i själva lagstiftningsarbetet, borde vara en valfråga.

Men det är det inte.

Redaktörens kommentar:

Ledarsidorna.se kommer fram till valet minimera antalet artiklar bakom betalvägg om svensk inrikespolitik eller som kan vara avgörande för väljarnas preferenser till ett absolut minimum.

Det går bra att stödja Ledarsidorna.se, som saknar de statsbidrag som övrig media uppbär, för att vi skall klara valrörelsen. Antingen som prenumerant eller genom SWISH: 070-612 53 93 eller BANK: 4732 00 10832 (Nordea)

Även om inte till exempel DN uppbär presstöd i egentlig mening delar Schibstedt och Bonnier tillsammans med Public Service på 13,5 MSEK från förvaltningsmyndigheten Vinnova för den gemensamma sidan Faktiskt.se. Faktiskt.se drivs av Bonniers webbsatsning KIT.se.

Vinnova sorterar under Näringsdepartementet som leds av Mikael Damberg, S.

Extramaterial relaterat till artikeln:

Publicistklubbens remissvar om SOU 2017:70 samt Riksrevisionens granskning av regeringarna Reinfeldt och Löfvens migrationspolitiska beslut.

En sammanfattning av rapporten från Riksrevisionen av Ledarsidorna.se kan du läsa här.

Publicistklubbens remissvar

Riksrevisionens granskning av migrationspolitiska beslut