Det här är en debattartikel/insändare på StockholmDirekt. De åsikter och synpunkter som framförs är författarens. Vill du skriva en debattartikel – klicka här!

Ett nytt politiskt läge kräver en politisk omstart som lämpligen kan börja denna vecka i Almedalen.

Sverigedemokraterna har blivit ett alternativ även för medelklassen. I lagom tid för valet 2018 visar väljarundersökningar att (SD) numera är ett starkt alternativ bland alla väljargrupper utom bidragsberoende islamister och i viss mån kvinnor. Sedan kan man tycka vad man vill om (SD)s företrädare. Större delen av folket har nog upptäckt att de flesta partier, även (MP), har närmat sig deras politik i ett flertal frågor. Omsvängningarna har emellertid inte hindrat (SD) från att sakta bli ett 20% parti. Att ständigt ljuga om invandringens kostnader och konsekvenser har skapat alla de förutsättningar som behövts för att från någon enstaka procent etablera (SD) som ett möjligt regeringsparti. Det blir kanske så när (M) om något halvår har fullbordat sin förvandling till ett konservativt parti. Eller när (S) inser att de faktiskt är seriöst illa ute.

Att som vissa kalla dina och mina grannar som tidigare röstade (MP), (V), (L), (S), eller (M) för rasistiska nassar med islamofobi är idiotiskt. Folk ser ju dagligen hur rätt (SD) fått i flera frågor och sådana tirader eller yttrande med invektiv och förolämpande ord är inte konstruktiva. Hysteriska anti-(SD) utbrott med plattityder ger i mångas ögon bara ökad legitimitet för deras egna skifte vad det gäller i politiska sympatier. Det här är medborgare som på goda grunder undrar om deras tidigare partier blivit helt galna.

(SD) framstår idag som de seriösa i migrationsdebatten. Med tanke på hur invandringen påverkar hela Sverige är det inte konstigt. Hur de övriga partierna i Decemberöverenskommelsen förnekat detta är däremot konstigt. Att låta företrädare för politisk islam få utrymme i demokratiska partier med det uttalade syftet att spegla mångfald är faktiskt konstigt. Det är mycket som är konstigt i vår upplysta tid. Att ge bidrag till islamistiska organisationer eller föreningar med deras syn på sharia, demokrati och jämställdhet är mer än konstigt. Jag är i likhet med den stora majoriteten av svenskar skeptisk till (SD) men jag begriper, eller tror mig begripa, att vi i god parlamentarisk anda ska eller måste bilda en stark majoritetsregering efter nästa val. Landets utmaningar har nu blivit alltför stora på område efter område och det går inte att ha en regering som säger sig vilja bedriva en sorts politik men som sedan röstas ned i utskott och i riksdagskammaren. Det är en farlig och odemokratisk lek med väljarnas förtroende, för hela vårt demokratiska system. En impotent regering och en låtsas-opposition är jordmånen för dem som vill införa ett annat slags styre. Jag hör dessa tvivel på demokratins förmåga bland första- och andragångsväljare och det gör mig förbannad, inte så mycket på dem, som på de politiker som förefaller tänka mer på sig själva än på landet och de medborgare de representerar.

I Almedalen har våra folkvalda ett utmärkt tillfälle att kliva upp ur sandlådan och förklara att alla riksdagens partier ska samtala med varandra och att en majoritetsregering ska styra vårt land efter 2018.

Rebwar Hassan (MP), gruppledare i Skärholmen stadsdelsnämnd.