Lundgren och Winberg var inte ensamma. De hade sällskap med ett gäng högerextremistiska partier, inklusive Marine Le Pen och hennes partikamrater i Nationella Fronten.

Att Le Pen motsätter sig resolutionen är självklart då delar av texten är riktad mot Nationella Frontens, NF:s, egen partifinansiering. EU-parlamentet vill att EU-kommissionen återkommer med förslag om hur man ska kunna stoppa partipengar från Ryssland. Putinvänliga NF har som tack för all propagandahjälp beviljats ett lån på 9 miljoner euro från en rysk bank med kopplingar till Kreml.

Vi får inte vara naiva. Ryska propagandapengar pumpas in till nätverk och organisationer i EU som anses vara viktiga för ryska intressen. Det kan därför inte uteslutas att delar av motståndsrörelsen mot TTIP - ett tajtare frihandelsavtal med USA - på olika vägar sponsras av Putin.

Resolutionen i EU-parlamentet handlade också om att EU-kommissionen skulle avsätta pengar för att bemöta rysk propaganda och desinformation.

Men denna skarpa markering ville inte SD ställa sig bakom. Lundgren och Winberg valde att lägga ned sina röster. Det gjorde för övrigt också Vänsterpartiets Malin Björk, med den konstruerade ursäkten att det i betänkandet poängteras att EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik måste fördjupas och konsolideras.

Men det är ju precis vad sanktionspolitiken mot Ryssland kräver - att EU-länderna faktiskt håller ihop! Vänsterns förvirrade EU-motstånd spelar Putin i händerna.

SD sitter i partigruppen "Frihet och direktdemokrati i Europa" och har tidigare konsekvent röstat med brittiska UKIP:s proryska linje, som EU-experten Patrik Oksanen har visat med sitt belysande Rysslandsindex.

Uppmärksamheten kring hur SD-ledamöterna i EU-parlamentet hade lierat sig med tokvänstern och högerextremister i en fan-club för Putin innebar usel PR för SD. Dessutom vill SD på hemmaplan framstå som det parti som önskar rusta försvaret mest av alla mot den ryska aggressionen.

Nu verkar det som att Åkessons marionetter i Bryssel har fått order att lägga ned sina röster när det gäller Rysslandsrelaterade frågor. Lundgren och Winberg ska varken kunna säga bu eller bä. Och när EU-parlamentet i mars röstade för ett lån till Ukraina på 1,8 miljarder euro lade de ned sina röster. Trots att frågan är mycket enkel:

Antingen anser man att EU ska stötta Ukraina i kampen för att undvika en statsbankrutt. Eller så anser man att ett statsfinansiellt sammanbrott i landet - som innebär en rysk de facto-annektering av ytterligare landsdelar - inte är något problem.

Att inte aktivt ställa sig bakom EU:s Rysslandspolitik är bara ett något diskretare sätt att iklä sig rollen som Putinlakej.