Tisdagens besked att Sverigedemokraterna nu tröttnat på sin högernationella flygel, med vad som i olika sammanhang har kallats fascister, identitärer, putinister och etnonationalister, genom att ta till storsläggan går mycket längre än jag trodde. Jimmie Åkesson pekar med hela handen i sin comeback och partiet inleder uteslutningsärenden mot SDU:s ordförande Gustav Kasselstrand och sammanlagt uppemot ett 30-tal personer. Samtidigt låter Åkesson vikarien Mattias Karlsson göra grovjobbet för att Åkesson sedan ska kunna inta en enande och mer framåtblickande position för de som blir kvar när krutröken lagt sig.

Gustav Kasselstrand tänker dock inte ge sig utan strid. Han har inga planer att lämna posten som ordförande för SDU, ett ungdomsförbund han har greppet om trots upprepade försök från partiledningen att peta Kasselstrand.

Dagens situation i Sverigedemokraterna gör att vi får gå tillbaka långt i den politiska historien för att hitta paralleller till striden mellan extrema krafter i ett ungdomsförbund och ett moderparti som vill styra mot mittfåran.

1934 bröt dåvarande moderaterna allt samarbete med det fristående Sveriges Nationella Ungdomsförbund. Orsaken var att partiledaren Arvid Lindman vid den tiden distanserade högern kraftigt från Nazityskland och ungdomsförbundets kampgrupper och vurmande blev oacceptabelt. Tre riksdagsledamöter följde med i partisprängningen i det som blev ett nazistiskt parti.

En annan utresning av unga extremister gjorde Socialdemokraterna 1917 som med 136 kongressröster mot 42 uteslöt revolutionärerna i Socialdemokraternas Ungdomsförbund. Istället skapades Sveriges Socialdemokratiska Vänsterparti som blev Sveriges kommunistiska parti, som blev VPK som blev Vänsterpartiet.

De hårda ord som nu kommer från Ungdomsförbundet som "Freakshow" och "Gestapometoder" borgar för att försoning sedan länge är ett överspelat alternativ. Uteslutningen kommer att fullföljas. Frågan är om Kasselstrand i helgen när han träffar 110 SDU:are på en konferens tar ungdomsförbundet med sig och öppnar eget.

Antagligen är det just det här som Jimmie Åkesson nu hoppas på. Ett extremt parti till höger bidrar till Sverigedemokraternas normaliseringsprocess. Att bli av med unga extremister är en förutsättning för att ta nästa steg; komma över 20 procent i valet 2018 och ta sikte på en regeringsplats 2022.

Återstår att se vad som händer med Kasselstrand och om vi den här mandatperioden får se någon vilde i Riksdagen som en följd av bråket.

Den som tror att bråket skadar Sverigedemokraterna har fel.