Barndom selges. Høyeste bud gjelder. | Mariann Johansen

Mariann Johansen tidligere mammablogger

4. august 2018

Den tidligere mammabloggeren tar bilder av barna. Bildet var tatt i forbindelse med en reportasje om bloggerbarn og blir nå brukt med barnas samtykke. Stein Bjørge

Det finnes en annonsør for alle livets anledninger, så lenge man er villig til å slippe dem til.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Mads Hansen, blodfersk influenser, pekte på noe vesentlig da han nylig harselerte med en kjent mammablogger. Med billedteksten «En eneste dag der mamma ikke bruker meg i jakten på annonseinntekter», presenterte han et hypotetisk bursdagsønske fra et bloggerbarn.

Jeg vil ikke applaudere alle Mads Hansens virkemidler, men her pirker han borti et vepsebol lovverket har manglet mot til å nærme seg.

De fleste har fått med seg at det er store penger å tjene på å ha en følgerskare i sosiale medier. Yrkestittelen «influenser» betyr i klartekst, et menneske som lever av å påvirke.

Inntektene kommer fra annonsører som ønsker at influenseren skal påvirke sitt publikum til å kjøpe nettopp deres produkt.

Til tross for at influenseren fremstår som en privatperson, er det i de fleste tilfeller snakk om et firma, som igjen opererer under paraplyen til en større plattform av profesjonelle annonseselgere og merkevarebyggere.

Les også Aftenpostens Helene Skjeggestad skrev: Kritikk blir hat. Satire blir mobbing. Krangel blir krig. Velkommen til bloggerverdenen.

Marit Brunstad

Ikke kjærlighet, men business

Omtrent simultant med at denne nye yrkesgruppen vokste frem, oppsto det også større fokus på barns rettigheter på internett. Som tidligere mammablogger har jeg deltatt aktivt i debatten, og jeg mener barn har krav på eierskap til sin egen digitale identitet.

Flere fagpersoner uttrykker bekymring for de overeksponerte bloggerbarna, og de konsekvensene det kan få, av å ha store deler av barndommen sin liggende på nettet.

Bloggerbarna har ingen innflytelse på hvordan de blir fremstilt i foreldrenes sosiale mediekanaler, noe som er ille nok i seg selv, men enda verre når de brukes som inntektskilder i mamma eller pappas bedrift.

Som kulturredaktør Sarah Sørheim skrev i sin utmerkede kommentar: Det er kanskje ikke ulovlig, men det er ikke greit.

I sin iver etter å gjøre reklamen mer interessant og «ekte» regisseres konteksten, ofte inntil det komiske. En søndagsfrokost med familien setter scenen for Stabburet Leverpostei. Sponsede plagg fra Kari Traa motiverer til en koselig tur i skogen, for å vise frem det nye ulltøyet (selges *her*, annonselink).

En dåp, en barnebursdag, en konfirmasjon: Det finnes en annonsør for alle livets anledninger, så lenge man er villig til å slippe dem til.

Skrekkeksempelet: Historien om det triste skolebarnet med vorter brukes med navn og bilde på mammas blogg, i et reklameinnlegg for vortemiddel. Bloggerbarna fremstår til slutt som skuespillere i sitt eget liv, bortsett fra at de ikke er beskyttet av anonymiteten en vanlig barnemodell har.

Vi har fulgt flere av disse ungene siden de var født, vi vet hvor de bor, vi vet hvordan rommet deres ser ut, vi vet hva de har gjort den dagen, vi vet til og med detaljer om livet deres i magen til mamma.

Som søte, perfekte dukker, presenteres de på utstudert delikate bilder: mammas dyrebare accessoirer og uvurderlige klikkagn. Misforstå meg rett, jeg tviler ikke ett sekund på at alle bloggerbarna er oppriktig elsket – men det vi ser i sosiale medier, er ikke kjærlighet. Det er business.

Les også Les også: Kjære bloggkollega: Se opp fra skjermen din, ut av den nyopererte rumpa di og ta ansvar. Stemmen din trengs!

Offentlig underholdning

Barndom selger. Bilder av barn på Instagram får langt flere hjerter enn annet innhold, og både bloggere og annonsører vet det. Vi har lovverk for å beskytte mindreårige fra å bli påvirket av reklame, men vi har ingen for å beskytte dem fra å bli brukt i reklamer.

Arbeidsmiljøloven gjelder ikke disse barna, for de er ikke ansatt i familien Blogg AS. De er prisgitt foreldrenes vurderingsevne. Samtidig som et nærmest samlet kjendisnorge bevisst skåner arvingene sine fra det nådeløse internett med alle sine nettroll, stalkere og overgripere, dytter fortsatt en del bloggere barna inn i rampelyset som en del av sin merkevare. Forstå det, den som kan.

Når Mads Hansen presenterer et bloggerbarns liksom-bursdagsønske, tror jeg ikke han er veldig langt unna sannheten. Kanskje blir det ikke et problem for akkurat det barnet. Kanskje blir det ikke et problem i morgen eller neste uke.

Men når noen av disse barna blir gamle nok til å google seg selv og får flere treff enn kongefamilien, tenker de muligens at de har vært offentlig underholdning siden livmorstadiet. At barndommen deres har vært til salgs. Og at det er mamma eller pappa som har solgt den.

Følg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter