Tampereen keskustan liikenne oli marraskuun loppupuolen ruuhkatunteina aivan tukossa. Rantaväylän tunneli oli juuri avattu. Solmukohdaksi osoittautui Pispalan risteys eli Vaitinaron liittymä.

Nyt tilannetta on kyetty ilmeisesti parantamaan liikennevalo- ja muilla järjestelyillä. Pysyvämpää parannusta lännen suuntaan on kuitenkin ennakoitu vasta, kun Vaitinaroon joskus saadaan eritasoliittymä.

Tulppakohdat ovat tienrakentajaa nopeampia

Mutta auttaako sekään, vai siirtyykö tulppa vain seuraavaan paikkaan? Pyöräilijän mielestä pitäisi etsiä pysyvämpää ratkaisua eikä vain lykätä ongelmaa kauemmas.

– Seuraavaksi ruuhka siirtyy seuraavaan liittymään, epäilee Pyöräliiton toiminnanjohtaja Matti Koistinen. Hänen mukaansa asiaa voi verrata asumiseen: vaikka isomman asunnon saisikin irti, kohta se on taas täynnä tavaraa.

– Eli puhutaan tämmöisestä induced traffic -ilmiöstä, jonka voi suomentaa vaikka aiheutetuksi kysynnäksi. Mitä enemmän tehdään liittymiä ja kaistoja, sitä enemmän niihin autolla mennään, Koistinen kuvailee.

Kun pyöräily on helppoa, se vetää...

Pyöräilymies puhuu tietysti pyöräilyn puolesta. Liikenneviraston henkilöliikennetutkimuksen mukaan Suomessa kuljetaan esimerkiksi 3–5 kilometrin matkoista yli puolet autolla, vaikka juuri tällaisilla etäisyyksillä polkupyörä olisi vahvimmillaan.

Oleellista olisi Matti Koistisen mukaan suunnitella ja rakentaa kevyen liikenteen reitit yhtä suurella huolella kuin moottoritiet. Hän arvioi, että Tampere on parantanut asioita ja lisää on tulossa, mutta tarvekin on edelleen suuri.

– Meillä vielä Tampereella puuttuu ikävä kyllä esimerkit oikeista laatukäytävistä, jotka houkuttelisivat ihmisiä pyöräilemään. Silloin kun pyöräily on nopeaa, sujuvaa ja helppoa, ihmiset kyllä valitsevat sen, Koistinen sanoo.

Huonoa säätä on Suomessa silloin tällöin – lopuksi kuitenkin aika vähän. Silloin vaihdetaan joukkoliikenteeseen tai autoon, tai jäädään kotiin. Näistä selvitään, Matti Koistinen rohkaisee. Auraus, hiekoitus ja muu kunnossapito ovat tietysti keskeisiä asioita.

... ja kun autoilu on helppoa, sekin vetää

Professori Heikki Liimatainen työskentelee Tampereen teknillisen yliopiston Liikennetutkimuskeskus Vernessä. Liikenteen kasvutaipumus on hänellekin tuttu ilmiö.

– Kun väylää parannetaan, myös ajoaika lyhenee ja se houkuttelee. Se siirtää liikennettä vaihtoehtoisilta reiteiltä parannetulle väylälle, Liimatainen kiteyttää.

Liikenneväylien tukkeutumista on tietysti edistänyt myös yleinen autoistuminen. Tilanne voi kuitenkin olla jo tasaantumisvaiheessa ainakin suurimmissa kaupungeissa. Ruotsissa autojen määrä asukasta kohden ei enää ole viime vuosina kasvanut.

Seuraavaksi ruuhka siirtyy seuraavaan liittymään. Matti Koistinen

Jos halutaan vähentää yksityisautoilua, keskeistä on Heikki Liimataisen mukaan tietysti vaihtoehtojen tarjonta. Joukkoliikenteen pitäisi olla nopeaa, samoin kevyen liikenteen. Pyöräreitit pitäisi erottaa kävelyteistä keskustan ulkopuolella, sillä polkupyöräilijän nopeus on yleensä toista luokkaa kuin jalankulkijan.

Hiekkaa ajoissa myös kevytväylälle

Tampereella asuva Janne Ekman pitää keskustan pyörätieverkkoa varsin toimivana. Lisääkin pyöräteitä voisi olla, mutta eri paikat on yleensä helppo saavuttaa.

– Kymmenessä minuutissa pääsee minne vain, hän kiteyttää.

Toimiiko kunnossapito?

– Tänä aamunahan ne oli hiekoitettu hyvin, Ekman kiittää poutaisena talviaamuna.

Ratikan rakentaminen antaa Janne Ekmanin mielestä uusia mahdollisuuksia myös kevyen liikenteen reiteille. Hän kysyykin, voisiko kävelyn ja pyöräilyn laatukäytävä kulkea raitiotien vierellä.