Thomas Rörby tittar ut från det röda skjulet, Cykelkökets plocka själv-lager.

Publicerad

Att starta cykelsäsongen med punka eller en slapp kedja kan kännas motigt.

I Hagalund kan man lära sig mecka själv.

– Allt från cykelpendlare och innerstadshipsters till dårar som ska köra Vätternrundan kommer hit och skruvar. Alla hjälper alla till slut, säger Thomas Rörby på Cykelköket.

Allt började med två cykelentusiaster, en och en halv cykel och några tusenlappar i startbidrag från Solna stad 2014.

Idag är Cykelköket välkänt i cykelkretsar. En del vårkvällar kan gården till Villa Odin, en av få bevarade rester av Gamla Hagalund, vara fullt med folk som står och meckar.

Nu märks det att det är försäsong. Tomten är belamrad av cyklar som ska sorteras. En del ser nya ut, resten i olika stadier av förfall. En hög med trampor här, ett par dussin stänkskärmar där. Det är lite Pettsons gård över det.

50 procent reservdelar

Allt vi ser är donationer – från bostadsrättsföreningar, hyresvärdar och privatpersoner som Thomas Rörby och kollegan Esteban Bravo åkt runt och hämtat.

– Det finns mer än vad man kan tro på en skrotcykel. Jag skulle säga att 30 procent av det vi tar hit kan repareras, 50 procent blir reservdelar och resten går till tippen, säger Thomas.

ANNONS

De startade Cykelköket av två skäl. För att det blev trångt och skitigt att skruva cykel hemma i lägenheterna, och som en motreaktion på slit och släng.

Allt från cykelpendlare och innerstadshipsters till dårar som ska köra Vätternrundan kommer hit och skruvar. Alla hjälper alla till slut.

Thomas Rörby

– Istället för att folk ska skrota sina gamla cyklar och köpa nygjorda från Taiwan vill vi slå ett slag för återbruk. Varför köpa en pryttel för 700 spänn eller dyra verktyg när man kan använda begagnade reservdelar och låna? Och så vill vi ju att fler ska cykla istället för att ta bilen.

Hjälp till självhjälp

Att vara en social plats är lika viktigt. Två kvällar i veckan är det meck för allmänheten. Thomas och Esteban finns på plats som ”hjälp till självhjälp”. De märker att intresset, både för att cykla och för att lappa och laga, ökar.

– Allt från cykelpendlare och innerstadshipsters till dårar som ska köra Vätternrundan kommer hit och skruvar. Alla hjälper alla till slut, det är fint. Men den det bästa är ändå när man lyckas omvända någon.

Alltså en mekanikfientlig, som inte tror sig kunna smörja en kedja eller byta en slang.

– När de fixat det och rullar härifrån, det blir en kick! Jag börjar alltid med att fråga ”vill du prova att laga själv?” när någon lämnar in sin cykel.