De senaste åren har vi sett ett ökat inflöde av unga till vården som söker hjälp i dessa frågor. En del av dessa får stöd på ungdomsmottagningen, och en mindre andel kan bli aktuella för utredning av könsdysfori. I artikeln skrivs missvisande om ”snabba utredningar”. En utredning med frågeställning könsdysfori tar tvärtom minst ett år, och görs av ett tvärprofessionellt team (överläkare, psykolog och kurator) genom ett flertal besök i en standardiserad process utifrån beprövad erfarenhet, som följer Socialstyrelsen Nationella kunskapsstöd ”God vård av barn och ungdomar med könsdysfori” från 2015. Utredningarna innefattar alltid en period där ungdomen prövar att leva i det andra könet.

Först vid 18 års ålder kan ansökan om könsbyte enligt Lagen om fastställande av könstillhörighet (1972:119) göras – om personen sedan en lång tid tillbaka upplever att han eller hon tillhör det andra könet, sedan en tid uppträder i enlighet med denna könsidentitet, och kan antas komma att leva i denna könsidentitet även i framtiden.

Inte i något fall har utredning och/eller behandling i Skåne genomförts mot föräldrars vilja. I de allra flesta fallen hade ungdomar föräldrar som såg deras lidande och gav stöd i utredningen. Vissa föräldrar har önskat samtal och stöd på grund av deras rädsla för att barnet inte kommer att accepteras av samhället. I motsats till vad som skrivs i artikeln visar forskning att andelen som ångrar ett könsbyte verkar vara mycket liten (Dhejne et al).

Slutligen vänder vi oss helt mot begreppet könsstympning i dessa sammanhang. De ungas önskan är att ”passera” i samhället, alltså att uppfattas av andra som det upplevda könet. Tvärtemot vad som skrivs i artikeln upplever vi inte att våra patienter önskar påskynda kirurgiska ingrepp; för många blir kirurgiska ingrepp aldrig aktuella. I Skåne görs inga kirurgiska ingrepp före 18 års ålder, och för hela landet gäller 18-årsgräns för operation av genitalier. Även när patienterna blivit vuxna är det en minoritet som önskar könskorrigerande operation.