– Jag önskar jag kunde säga att Bernie Sanders (en obunden senator som samarbetar med Demokraterna) blev det, men det blir han inte. Så då hoppas jag på Hillary. Det är klart att det är mycket bättre med en demokrat än med en republikan. Ska det finnas något hopp för de internationella klimatförhandlingarna, och att USA ska spela en roll där, då måste Demokraterna vinna presidentvalet.

– Ja, jag gillar Stefan Löfven. Jag har en väldig sympati för honom. Han har livserfarenheter och ett sätt att lyssna som jag har väldigt stor sympati för. Jag kände inte Göran Persson, jag samarbetade aldrig med honom. Men jag gillar Stefan Löfven som person, trots våra skillnader i åsikter.

– Ja, jag är öppen för det. Sommar-OS är ju väldigt stort och väldigt dyrt. Vi kan inte ta en massa pengar från välfärden och ge till att ha OS. Men ett vinter-OS tror jag är möjligt. Och jag tycker att det finns något fint med stora idrottsevenemang, vi har haft fotbolls-EM och stora friidrottsevenemang. Kan man hitta en bra finansiering så finns det mycket fint med det. Muta ska vi inte göra, det priset betalar vi inte. Om man ser på fotbollen så måste man blåsa runt i den här gubbröran som varit.

– Ja. Sedan borde hon nästa dag säga att vi inför republik i det här landet: "Jag har bluffat er, jag har aldrig tänkt bli regent." Jag skulle nog rösta på någon vänsterpartist som president. Ulla Andersson till president.

Stefan Löfven gör inte tillräckligt för klimatet, han har fel om arbetstidsförkortning - och han borde bryta värdlandsavtalet med Nato.

Han gjorde fel som inte släppte in Vänsterpartiet i regeringen.

Säger Jonas Sjöstedt.

– Så länge den här regeringen är så försiktig, osäker och faktiskt lite feg när det gäller att bedriva rödgrön politik, så kommer vi att vara på dem hela tiden.

Det är nästan 30 grader varmt ute i den gassande Stockholmssolen. Men på Jonas Sjöstedts tjänsterum några trappor upp i Riksdagsbiblioteket på Storkyrkobrinken är det norrländskt svalt.

För 25 år sedan stod han vid montagebandet på Volvo Lastvagnar i Umeå. För fem år sedan var han hemmapappa och deckarförfattare i Brooklyn, New York. Sedan tre år tillbaka är han partiledare för Vänsterpartiet.

Någon klassresa har han dock inte gjort.

– Nej, inte riktigt. Mitt hem var inget arbetarhem när jag växte upp, utan bägge mina föräldrar hade akademisk utbildning. Sen gick jag en lite krokigare väg. Jag hoppade av skolan och jobbade med många olika saker, längst på Volvo lastvagnar. Jag tror att ens klasskänsla avgörs i första hand av hur man växer upp och vilka erfarenheter man har med sig därifrån, och mitt hem var ett medelklasshem kan man säga. Däremot kan jag säga att jag aldrig skulle vilja vara utan åren på Volvo. De lärde mig många saker om hur samhället fungerar och hur det är att arbeta inom industrin. Jag åkte ibland tillbaka på somrarna och jobbade när jag satt i EU-parlamentet, för att inte tappa kontakten.

Du saknar montagebandet?

– Ja, det finns ögonblick när jag gör det. Politiken är ju mycket att man pratar. Det är möten och tal. Men just det att man får känna att man faktiskt uträttar någonting, att man kan se det man producerar, det tycker jag… det är ungefär samma känsla som när man snickrar, det finns något bra i det.

Är du händig?

– Nej, det skulle jag inte vilja säga.

Men du har inte tummen mitt i handen?

– Nej, men du ser min blåa nagel. Jag tycker om att göra en del, jag håller efter trädgården, jag hugger min ved, jag plockar mina bär och jag kokar min sylt och så där. Men jag skulle gärna lära mig att snickra, det är en dröm jag har - att kunna bygga ett hus.

Du skriver en hel del också. Den 20 oktober 2009 gjorde du tummen upp för en rödgrön valplattform i din blogg. ”Nu är vi en del av ett rödgrönt regeringsalternativ, och det ska vi vara fullt ut”, skrev du bland annat." Men du hade fel?

– Ja, vi förlorade ju valet 2010, och det var ju väldigt tråkigt. Jag ser Vänsterpartiet som ett självklart regeringsparti, och jag tycker att det var ett stort misstag av Socialdemokraterna – och kanske ännu mer av Miljöpartiet – att inte ta med oss i regeringen. Det hade gjort regeringen starkare. Vi styr runt ett hundra av Sveriges kommuner, vi styr i knappt hälften av landstingen, och jag hoppas få vara partiordförande den dagen då vi går in i regering.

Varför blev det ingen rödgrön valplattform i valrörelsen förra året?

– Det var ju en lärdom från 2010, att vi använde väldigt mycket energi på förhandlingar på förhand och hade en ganska ofri roll som parti. Vi ville ha en egen profil som vi gick till val på, och jag tror att det var klokt att ha det.

Jonas Sjöstedt med dottern Karin. Foto: Sven Lindwall

För många år sedan sa Moderatledaren Anna Kinberg Batra att "stockholmare är smartare än lantisar". Mindre känt är kanske ett uttalande som du gjorde för tre år sen. Då sa du till SVT att det är ett straff att bo i Stockholm. Vad menade du med det?

– Just då kände jag när jag kom från New York och Umeå att jag hellre hade velat bo kvar i Umeå, men jag har nog lärt mig att tycka om Stockholm. När jag är ledig, och det är inte jätteofta, sticker jag ut till delar av Stockholm som jag tycker om - för att lära känna den här stan.

Vilka delar tycker du om då?

– Jag tycker om Hjorthagen och Stora skuggan, det är ett litet hörn av Stockholm som är bortglömt. Jag tycker om lilla Essingen, en jättefin liten stadsdel. Jag är ganska förtjust i flera av de uppväxta söderförorterna; Årsta, Aspudden, där det nya och det gamla blandas. Och så finns det fantastiskt mycket natur. Så jag har nog gått från att vara från en lite motvillig stockholmare till någon som trivs allt bättre i den här stan.

För två år sedan gjorde tidningen Chef ett ledarskapstest och du fick 27 poäng av 40 möjliga. Det konstaterades bland annat att du lyssnar lite för mycket och ibland har svårt att sätta ned foten. Har du blivit bättre på detta?

– Jag tror att jag i grunden är samma sorts chef som jag var då. För mig är det viktigt att få folk med mig. Den bästa relationen är när folk känner sig involverade, har inflytande och också känner sig lojala med det projekt som man gör. Jag tror inte att jag är särskilt auktoritär som chef, men jag känner att jag har en bra relation till i stort sett alla jag arbetar med och att de levererar väldigt bra.

Hur var det att bli betygsatt?

– Det är alltid lite märkligt. Framför allt när de ringt runt till medarbetare, för då undrar man vad de har sagt. Men i grunden tror jag att jag fick ett ganska gott betyg som chef, och det är man ju tacksam för. Det hade varit mycket värre om man framställts som ett skräckvälde eller så.

Du har sagt att familjen alltid kommer först. Och att du inte tänker viga ditt liv åt politiken. Hur går det ihop med ditt nuvarande uppdrag?

– Det är svårt, det är en kamp faktiskt. Men jag hämtar eller lämnar i skola eller på fritids i stort sett varje dag, och det är också skälet till att vi bor i Stockholm. Även om vi är väldigt mycket uppe i Umeå också, så vill jag kunna vara närvarande i mina barns liv. Sen vet jag ju att partiledartiden är en avgränsad tid. Det är en del av mitt liv då jag arbetar väldigt hårt, men det är familjen och partiledarskapet som dominerar mitt liv helt, det är det.

En avgränsad tid säger du. Hur ser tidsramen ut?

– Den enda tidsram jag har nu är att jag ser fram emot att göra nästa val, och jag hoppas att jag får förtroendet att vara partiordförande över det.

En stor militär marinövning pågår just nu på Östersjön och nyligen avslutades en stor flygövning i Norrland. Nödvändiga samövningar med Nato, om vi ska tro försvarsminister Peter Hultqvist. Men du är kritisk. Varför?

– Jag ska först säga att jag tycker att vi ska samöva med andra länder. Vi ska ställa upp i FN-operationer, och då ska vi ha beredskap för att kunna göra det. Men det som sker nu är att vi har väldigt storskaliga övningar med Nato på svensk mark. Den här "Arctic Challenge Exercise" är en årligt återkommande övning nu. Det där blir en del av en upprustningsspiral i vår del av Europa, där Ryssland övar ännu mer aggressivt än vad Nato gör men där Nato trappar upp. Jag tror att det är dåligt med den här upprustningen som vi ser i vår del av världen. Om man lägger ihop de stora övningarna med värdlandsavtalet, där vi förbereder oss för att ta emot Natotrupp på svensk mark, då läses ju det både i och utanför Sverige som att vi är på väg mot Natomedlemskap. Jag tycker att alliansfriheten är väldigt bra och att vi ska ha kvar den, och därför tycker jag att man ska vara mer nogsam med hur man övar och jag tycker att vi ska tacka nej till värdlandsavtalet.

Hur stort försvar anser Vänsterpartiet att vi behöver?

Fyra snabba med Jonas Sjöstedt # Borde kungen lämna över tronen till Victoria? – Ja. Sedan borde hon nästa dag säga att vi inför republik i det här landet: "Jag har bluffat er, jag har aldrig tänkt bli regent." Jag skulle nog rösta på någon vänsterpartist som president. Ulla Andersson till president. # Ska Sverige söka olympiska spel igen? – Ja, jag är öppen för det. Sommar-OS är ju väldigt stort och väldigt dyrt. Vi kan inte ta en massa pengar från välfärden och ge till att ha OS. Men ett vinter-OS tror jag är möjligt. Och jag tycker att det finns något fint med stora idrottsevenemang, vi har haft fotbolls-EM och stora friidrottsevenemang. Kan man hitta en bra finansiering så finns det mycket fint med det. Muta ska vi inte göra, det priset betalar vi inte. Om man ser på fotbollen så måste man blåsa runt i den här gubbröran som varit. # Är Stefan Löfven en bättre statsminister än Göran Persson? – Ja, jag gillar Stefan Löfven. Jag har en väldig sympati för honom. Han har livserfarenheter och ett sätt att lyssna som jag har väldigt stor sympati för. Jag kände inte Göran Persson, jag samarbetade aldrig med honom. Men jag gillar Stefan Löfven som person, trots våra skillnader i åsikter. # Blir Hillary Clinton nästa president i USA? – Jag önskar jag kunde säga att Bernie Sanders (en obunden senator som samarbetar med Demokraterna) blev det, men det blir han inte. Så då hoppas jag på Hillary. Det är klart att det är mycket bättre med en demokrat än med en republikan. Ska det finnas något hopp för de internationella klimatförhandlingarna, och att USA ska spela en roll där, då måste Demokraterna vinna presidentvalet. Visa mer Visa mindre

– Problemet i dag är att vi har för lite fungerande försvar i Sverige. Försvaret är misskött. Det var ett stort misstag att avskaffa den allmänna värnplikten, vi har inte bemannat upp våra förband, och jag tror att vi måste återgå till ett system med helt eller delvis allmän värnplikt. Försvaret har allt för länge fokuserat på sådant som Afghanistaninsatsen och EU:s stridsgrupper, och har svårt i dag att klara det som försvaret faktiskt är till för - att kunna hävda det svenska territoriet. Vi ska ha möjlighet att kunna avvisa varje kränkning i luften eller till sjöss, vi ska ha en förbandsverksamhet och en tröskel som är avskräckande för omvärlden, vi ska ha en kapacitet att ingå i fredsbevarande operationer. Tiden då man skar ner på försvaret eller lade ned förbanden är över.

Överbefälhavare Sverker Göranson har gång på gång i många år slagit larm. Varför har inte ni politiker lyssnat på honom?

– Vi slog om vår försvarspolitik för ungefär två år sen, och det var en ganska stor omriktning. Tidigare var vi ofta för att skära ner på försvaret. Nu sa vi att vi måste öka försvarsförmågan för Sverige och då sker det på två sätt. Dels genom att vi återinför den allmänna värnplikten, det vill säga vi kommer inte att lägga ner förband. Och vi öppnar faktiskt för att ge mer pengar till förbandsverksamheten i Sverige. Men vi säger samtidigt att vi inte kan skicka våra bästa militära resurser till EU:s eller Natos stridsgrupper, utan vi måste fokusera på det som är viktigt för vårt försvar och vår alliansfrihet.

Hur menar du att Sverige och omvärlden ska svara på Rysslands aggressiva beteende?

– Jag tycker att delar av svaret har varit väldigt berättigat, vi har stöttat alla sanktioner mot Ryssland och vi är också öppna för att skärpa dem igen. Jag tycker att man ska vara totalt principfast när det gäller annekteringen av Krim och destabiliseringen av östra Ukraina. Det finns ingen kompromissmån eller förhandlingsmån för det som Putin har gjort. Jag tycker också att det är viktigt att vi skiljer på den här nationalistiska auktoritära högerregimen som är hotfull mot sina grannländer, inklusive de baltiska grannarna, Georgien och Moldavien. Vi ska ändå ha kontakter med den ryska befolkningen. Jag tror det är viktigt att de kan resa hit och att vi kan resa dit. Det finns en liten kämpande demokratisk opposition och en fredsrörelse som är värda vårt stöd. Det finns ibland en underton av att man inte skiljer på ryssar i allmänhet och Ryssland, och Rysslands regering. Jag tror det är viktigt att göra det.

Tror du att Vladimir Putin lyssnar på vad svenska politiker säger?

– Jag tror att de registrerar väldigt noga och skickar hem till Moskva vad svenska politiker säger. Och jag är rädd att den kalla krigsretoriken som vi ser allt mer av, att den spelar Putin i händerna. I en situation då det går ganska dåligt för Ryssland ekonomiskt och socialt piskar han upp nationalistiska stämningar och målar upp hot utifrån. Den här upprustningen tror jag passar som hand i handske i Putins världsbild.

Både Annie Lööf och Gudrun Schyman har de senaste dagarna argumenterat för helt öppna gränser på sikt. Vad säger du om det?

– Vi är inte för fri invandring. Vi är för en solidarisk human flyktingpolitik. Den som är förföljd ska kunna få asyl i Sverige. Vi tror att det är en utopi i dagsläget att helt öppna gränserna.

Hur rimligt är det egentligen att Sverige och Tyskland tar emot hälften av alla syriska flyktingar i Europa?

– Det är helt orimligt att andra länder tar emot så få. Det är det som är det stora problemet. Jag tycker att det är oansvarigt, som en del länder gör, att nästan stänga sin gräns mot de som behöver skydd. Problemet är inte att vi visar solidaritet – problemet är att det är så få andra som gör det. Och där tycker jag att man ska prata klarspråk till exempel mot den finska regeringen. Vi förväntar oss att de gör mer. Vi är i det här tillsammans, det är en oerhörd katastrof. I dag tar Sverige ett enormt ansvar – stora ansträngningar ute i kommunerna, i skolor och för bostäder. Men ska vi greja det här då måste vi hjälpas åt. Och då krävs det att fler ställer upp.

Hur ska vi tvinga dem att göra det?

– Tvinga är svårt. Det finns varken rättsliga medel, och det kanske inte heller vore så klokt om man hade dem, att tvinga någon. Men ska vi fixa det här på ett värdigt sätt i Europa, då måste vi hjälpas åt. Det måste upp på varenda EU-möte och man måste prata med grannländerna om det, att det inte är rimligt att det bara är två länder som tar det stora ansvaret.

Vi har ju samma problem på hemmaplan, egentligen. En del kommuner tar ett mycket större ansvar än andra. Är det piska eller morot som ska gälla på hemmaplan?

– Både och. Det är både så att en del kommuner behöver bättre stöd, många bär också ett stort ekonomiskt ansvar för att ta emot flyktingar – det är ofta ganska fattiga kommuner, i avfolkningsbygder, som tar ett jätteansvar. Det är väl helt rimligt att de rikaste kommunerna i våra storstäder, som styrs av moderater, också tar emot flyktingar. Det tycker jag.

Många menar att Sverigedemokraternas framgångar i opinionen beror på att andra partier inte har någon lösning på flyktingproblematiken. Kan det ligga något i det?

– Jag tycker att vi har presenterat väldigt konkreta förslag. Man ska läsa svenska från första dagen, man ska inte ha asylmottagandet som en marknad styrd av Bert Karlsson, och man ska kunna meddela kommunerna i tid hur många som kommer så att man kan planera för ett ordnat mottagande. Det ska vara spritt över landet, kommunerna ska ha ansvar för etableringen, inte Arbetsförmedlingen som det har varit. Vi har flera sådana förslag som jag tror skulle leda till ett bättre mottagande som kan bli bättre planerat. Som jag upplever det är Sverigedemokraterna egentligen inte intresserade av att ha ett bra flyktingmottagande. De är intresserade av att kunna peka ut flyktingarna som ett problem. Så jag menar nog att det är tvärtom, faktiskt.

Jonas Sjöstedts självporträtt: "Bäst kontrastverkan blir det nog om jag väljer den blåa färgen. Men jag signerar den med den röda. Jag tror jag klarade en tvåa i betyg i bild, med nöd och näppe, och det syns nog. Håret, ja. Det blir allt tunnare där uppe." Foto: Anna-Karin Nilsson

Vilken är då din förklaring till att Sverigedemokraterna är dubbelt så stora som Vänsterpartiet i dag?

– Jag tror att det finns flera orsaker. Det är naturligtvis så att de som har främlingsfientliga åsikter, de röstar på Sverigedemokraterna. De drar till sig väljare som har den typen av värderingar. Det är det de själva uppger är huvudorsaken till att de röstar på partiet. Ett annat drag som är gemensamt är att det är de väljare som har minst förtroende för politiken som röstar på Sverigedemokraterna, och det gör också att det är svårt att nå dem. De lyssnar inte på en. Sen finns en stor otrygghet och brist på framtidshopp, en brist på vision för vilket sorts land vi ska vara. Det finns massor med otrygga jobb, det är stor bostadsbrist, många ungdomar känner sig osäkra över hur deras framtid ska se ut. Jag tror att det politiska utrymmet för enkla så kallade lösningar ökar i den sortens tider. Det är egentligen en kritik mot oss i arbetarrörelsen för att vi inte har förmått att tydligt visa att det finns ett bra folkhem som inte gör skillnad på var man är född eller vilken hårfärg man har. Vi får faktiskt plats allihop.

Du vill lagstifta om sex timmars arbetsdag och hyllar försöken som just nu genomförs i Mölndal och Göteborg. Varför är detta viktigt?

– Det märker man när man är där och träffar dem. För de som får gå från åtta timmars arbetsdag till sex timmars arbetsdag så är det ett lyft. Man är piggare på jobbet, piggare hemma, har mer tid för sina barn, mer tid för att ta hand om sin egen hälsa, man trivs bättre på sitt arbete. Ofta är de här försöken startade av Vänsterpartiet, och vårt mål är att gå ner i arbetstid och det långsiktiga målet är sex timmars arbetsdag. Vi inser att det kommer att ta tid, men vi vill påbörja den här resan. I dag ligger Sverige lite efter. Den tyska metallindustrin har till exempel redan sänkt arbetstiden till närmare 35 timmar i veckan. Ett av de stora hindren, en av de stora utmaningarna, är att vi kommer att ha brist på utbildad personal i flera sektorer. Därför kräver det här planering och det kräver lite tid.

Antalet arbetade timmar måste bli fler, säger Stefan Löfven. Så hur ska du övertyga honom?

– I dag är ju socialdemokratin inte villig att gå den här vägen. Men lokalt är det ju ofta med Socialdemokraterna som vi genomför det här. Och ofta är det lokala facket ganska entusiastiskt, så jag tror och hoppas att de här försöken kommer att visa att det här faller väl ut.

Så det finns uppror och myteri inom Socialdemokraterna mot partiledningen?

– Nja, det är nog att ta i, men jag tror att väldigt många – även borgerligt sinnade människor – tänker att det är en sund tanke att inte behöva lämna barnen så tidigt och inte hämta så sent, och ha lite mer tid för sig själva. Jag tror att arbetstiden kommer att fördelas annorlunda i samhället. Jag var på äldreboendet Svartedalen i Göteborg där vi genomfört sex timmars arbetsdag med bibehållen lön. De har nyanställt 14 personer. Det är klart att folk som i dag inte har jobb kommer att kunna få arbete. Jag hoppas att det leder till att man blir mindre sjuk och att man orkar arbeta längre i livet. Det gör ju då att arbetstiden kommer att fördelas på ett annat sätt i samhället. Väldigt mycket tyder också på att vi står inför en ny våg av automatisering, inte minst på grund av informationsteknologin. Då kan vi antingen ha en samhällsutveckling där de som jobbar jobbar väldigt mycket, medan en stor grupp inte arbetar och har lägre inkomster. Eller så har vi en samhällsutveckling där vi medvetet använder den här möjligheten som automatiseringen är, till att ge många mer livskvalité. Jag tycker att politiken måste vara lite visionär.

Hur många timmar jobbar du själv i veckan?

– Det varierar ganska mycket, men det är få veckor jag är nere i 40 timmar.

Foto: Anna-Karin Nilsson

Nationalekonomen Stefan Fölster menar att en sänkning av arbetstiden till 30 timmar skulle innebära att antalet arbetstimmar sjunker med minst 15 procent, reallönerna minskar med 3 900 kronor per månad och de offentliga utgifterna ökar med 250 miljarder kronor. Vad säger du om de uträkningarna?

– Det här är en väldigt politisk debatt, och Stefan Fölster är inte känd som någon vänsterpartisupporter, tror jag.

Han är inte medlem i ditt parti?

– Han är inte medlem hos oss, det kan jag bekräfta. Så är det. Men det är riktigt, att ta ut kortare arbetstid kommer att minska löneökningstakten. Det var så det var när vi gick ner till 40 timmars arbetsvecka. Men vi har gjort det här förut, och andra länder har kortat arbetstiden ännu mer. Det här är inte första gången i världshistorien vi gör det. Vi lever i ett väldigt ojämlikt samhälle, men huvudproblemet i vårt samhälle är inte att vi konsumerar för lite sammantaget. Vi har en ojämlik fördelning. Många människor har svårt att orka och att hinna med sina familjer, kultur, annat. Allt går inte att mäta i ekonomi i ett samhälle. Kan vi fixa det här tror jag att vi kan ge bättre livskvalité till många, och bättre hälsa, och det är ju faktiskt väldigt viktiga mål för politiken.

I ditt första maj tal i år krävde du att anställningsformen allmän visstid, som infördes 2007, avskaffas redan nästa år. Enligt Svenskt näringsliv en anställningsform som har förenklat och förbättrat inträdet på arbetsmarknaden. Hur resonerar du?

– Jag förstår varför arbetsgivarna vill ha det här, för det ger dem makt över de som jobbar. Men de som arbetar och har allmän visstid, och som går år efter år med otrygga jobb, de betalar priset. Man vet inte om man får vara kvar på sitt jobb. Man är i ett underläge på arbetsplatsen, man har svårt att få hyreskontrakt eller banklån och man har svårt att planera sitt liv. Väldigt många av de som går på otrygga jobb behövs hela tiden på arbetsmarknaden, så det är en maktförskjutning från de arbetande till företagen, till Svenskt näringsliv. Vi behöver visstider, det är bra för att komma in på arbetsmarknaden, men man ska kunna berätta varför det är en tillfällig anställning, vikariat, projekt, arbetstopp, provanställning. Men om det bara är för att det är enklare för arbetsgivaren, då duger inte det. Då ska man ha en fast anställning.

"Närmare 70 000 individer går varje kvartal från en visstidsanställning till en tillsvidareanställning”, hävdar Svenskt näringsliv i en ny rapport. Ljuger de?

– Nej, det är säkert så. Och det kommer att vara så även i framtiden, att många börjar med ett vikariat. Sen märker man att den här personen trivs vi med. Man kanske börjar som sommarreporter på Expressen och sen blir man anställd. Så kommer det att vara, och det är väldigt bra. Men det vi har sett nu är att väldigt många aldrig får ta det där steget till ett fast jobb. Vi har faktiskt hela branscher, kabinpersonalen på Norwegian, mediebranschen är ett typexempel, där man sitter fast i det här underläget, och jag tycker inte det är rimligt.

Det privata sjukvårdsföretaget Capio ska börsnoteras och bland de största investerarna finns statliga fjärde AP-fonden. ”En dålig affär för Sveriges pensionärer”, hävdar du. Varför då?

- Därför att sannolikt bygger prognoserna på att man köper en sådan aktie på att man ska kunna plocka vinster ur svensk sjukvård, och det har vi tänkt att man inte ska göra i framtiden. Pengar till sjukvård ska gå dit. Det är ingen slump att jättarna i branschen nu vill dra sig ur. Nu ska de cascha in. Men jag tycker det vore väldigt illa om man riskerade pensionärernas pengar. Jag brukar inte vara börsrådgivare, men i det här fallet är jag det.

Är det rimligt att politiker leker placeringsrådgivare?

– Jag brukar undvika det i vanliga fall, men i det här fallet så skulle jag vilja säga att vår tydligt uttalade ambition och vårt avtal med regeringen, och viktigaste fråga, är att få bort vinstintresset. Man kan inte räkna med att tjäna pengar på välfärden i framtiden.

I partiledardebatten i riksdagen nyligen konstaterade du att ränteavdragen är en usel fördelningspolitik. De borde avskaffas. Stefan Löfven svarade att regeringen inte har några planer på att sänka ränteavdragen. Kommentar?

– Jag tycker att man måste våga ta i den här heta potatisen. Jag tror inte att det går att avskaffa dem över en natt, vi är för att gradvis sänka dem för det skulle ha stora effekter för de som nyligen köpt en lägenhet eller villa. Man kan inte sätta folk på bar backe. Men ränteavdragen är dåliga av åtminstone tre skäl. Det fördelar om pengar från människor med låga inkomster i mindre kommuner till de som har de högsta inkomsterna i de största lägenheterna i storstäderna. Det är faktiskt inte en röd fördelningspolitik. Det andra är att ränteavdragen trissar upp priserna på bostadsmarknaden. I dag köper många väldigt dyra bostäder, och skulle priserna falla så har man ruinerat sig för livet. Vi har sett det här hända i Spanien, lite i Danmark, och i andra länder också. Vi har ju ett ansvar för att människor inte tvingas köpa bostäder som man sen inte har råd att ha kvar. Sist men inte minst: skulle man göra den här besparingen så får vi loss pengar som vi kan investera på en massa viktiga områden.

Du sågar dessutom regeringens klimatpolitik och har i stället hyllat storbolagens initiativ som går längre när det gäller utsläppsmål. "Regeringen är svag i klimatpolitiken”, har du sagt. Man kan lätt få intrycket att ni står på olika sida i fråga efter fråga, ni och Socialdemokraterna. Ändå röstar du för regeringens budget – förklara?

– Det är inte regeringens budget, det är vår budget. Vi hade aldrig röstat för den om det varit regeringens budget. Vi har förhandlat den så att den blev mycket bättre, och det är vi beredda att göra i framtiden också. Det som skiljer oss från de andra oppositionspartierna är att vi vill att den här regeringen ska bedriva vänsterpolitik, riktig rödgrön politik. Alliansen och SD gör allt för att trasa sönder regeringens möjlighet att regera. De saboterar, fördröjer och tvingar på dem beslut som de inte vill ha. Vi tar en helt annan hållning. Vi vill få dem att driva vänsterpolitik, men det gör också att när de inte gör det, då säger vi precis vad vi tycker. Det är inte okej att sälja Vattenfalls kolgruvor, det är helt oförsvarligt ur klimatsynpunkt. Då gör man en sådan här "moonwalk" i klimatpolitiken, man försöker se ut som att man går framåt men man går faktiskt bakåt. Vi är inte beredda att sälja ut den svenska alliansfriheten, vi vill göra något för de trygga jobben, vi vill lägga om den ekonomiska politiken och så länge som den här regeringen är så försiktig, osäker och faktiskt lite feg när det gäller att bedriva rödgrön politik, så kommer vi att vara på dem hela tiden.

De gör sitt bästa för att ”trasa sönder regeringens möjlighet" säger du. Kommer Decemberöverenskommelsen att överleva till 2022, tror du?

– Jag är väldigt osäker på det. Jag tror att den kommer att överleva till nästa val, men vad som händer efter det är nog väldigt osäkert. Det beror mycket på valutgången också, så jag tar inte decemberöverenskommelsen för given. Däremot har vi sagt att så länge den fungerar är vi beredda att förhandla med den här regeringen om att göra statsbudgeten. De är den största partikonstellationen, och det gör att borgerligheten inte kan styra. Jag fruktar en utveckling där borgerligheten kommer att börja förhandla med Sverigedemokraterna. Det finns en, tycker jag, oroande utveckling där vi ser på borgerliga opinionsbildare och på partiföreträdare att man öppnar den dörren. Det är det som är alternativet för de som är emot DÖ i dag. Och det är ett dåligt alternativ för Sverige.

Tiggeridebatten har tagit fart på senare tid. En majoritet av svenska folket vill ha ett tiggeriförbud – men i riksdagen är det bara Sverigedemokraterna som föreslår ett sådant. Varför inte Vänsterpartiet?

- Därför att det inte löser några problem. Problemet är fattigdom och diskriminering. Man kan skyffla det under mattan, men det gör inte livet ett dugg bättre för de här människorna. Jag tycker att det är tragiskt och upprörande att se det här tiggeriet. Jag tycker att det känns bedrövligt att det ska se ut så i ett samhälle.

Är det ett problem för Sverige att vi har tiggare på våra gator?

– Framför allt är det ett problem för tiggarna. Men det är klart att det är ett problem för oss också.

På vilket sätt då?

– Det är ju en öppen fattigdom och ett armod som vi inte har sett i det här landet sedan före världskriget, eller världskrigen. Det är klart att det är ett stort steg bakåt att se det i vårt eget samhälle. Grejen är att många vill ha en enkel lösning, men det finns inte en enkel lösning. Jag tror att man måste arbeta både på hur det ser ut i Sverige, men också sätta så stor press på ett land som Rumänien så att man faktiskt tar hand om sina egna medborgare. Det får vara slut på diskriminering. Där tycker jag att Sverige ska vara tydliga både i EU och mot Rumänien, att vi förväntar oss att de backar upp sina egna medborgare, att deras barn får gå i skolan, att de får identitetskort, att de får klara papper på att de äger sin mark. Allt det här som gör att romerna lämnar Rumänien.

Hur vill du att Sverige ska ha förändrats till året då decemberöverenskommelsen slutar gälla, 2022?

– Jag vill att vi ska ha lyckats med operationen att göra välfärden fri från vinstintresse, att den består av många aktörer men att alla är där för välfärdens skull och inte för de kortsiktiga vinsterna. Jag hoppas att vi har klarat målet om att ha EU:s lägsta arbetslöshet. Jag hoppas att vi har fler trygga jobb och att vi har haft en politik både för att bygga bort bostadsbristen och segregationen i svenska städer, så att de är mer blandade. Och sen hoppas jag att Sverige är världsledande på sådant som miljöteknik, kultur och barnböcker, att vi är det i medicin, i avancerad verkstadsproduktion och i framtidsteknologier. Men att vi har slutat exportera vapen.

För egen del då. Vad gör du om sju år?

– Det känns väldigt, väldigt avlägset. Jag kanske hugger ved uppe i Umeå.

LÄS OCKSÅ: Jimmie Åkesson: "Då är det vi mot resten"