Tomas började tigga för två år sedan och för ett år sedan började Åke.

– Jag gjorde det i ren protest från början. Kan de som kommer från andra länder sitta och tigga kan jag också, säger Tomas.

LÄS MER: Så gör du för att hjälpa de hemlösa i Sundsvall

På kartongen bredvid står det "Hemlös svensk". Hans uppfattning är att det är många som bara vill ge till en svensk.

– En del tror inte att vi är svenskar så då får man öppna truten. Det är olika reaktioner men oftast bara positiva.

En bra dag kan han få ihop runt 300 kronor, en dålig dag blir det bara några enstaka kronor.

– Jag får in till mat och telefonpengar. Drömmen är att få ihop till en husvagn vi kan bo i.

Konkurrensen om platserna är hård och tidigare har Åke blivit trakasserad av andra tiggare.

– De tog bort våra kartonger och slängde dem och tog våra pengar. Vi bad polisen om hjälp för vi kan inte göra något själva åt det. Men nu är det lugnt.

I går samlades de tillsammans med andra hemlösa i en demonstration på Stora torgets scen. Det finns en motsättning mellan dem och romerna.

– Vi är här på torget för att folk ska få upp ögonen för oss också. Att vi finns. Snart är det minus 20 grader och vi fryser också, säger Ann-Marie som är en av initiativtagarna.

– Tiggarna får husvagnar, bajamajor och soptömning. De som är här får ingenting, fyller Mona i som också var med och drog i gång manifestationen.

Det är över 500 bostadslösa i Sundsvall.

– Vi sover på toaletter, tågstation, trappuppgångar. Ibland blir det under en bil, men regnar det då blir man blöt. Så blir vi ivägkörda hela tiden, berättar Uffe.

De går runt och pratar med dem som stannar till, förklarar varför de är på torget. De tycker att det borde byggas fler mindre lägenheter med lägre standard. Behovet är stort.

Tony har varit på kommunen och pratat och fått löfte att några ska få komma den 29 oktober och diskutera bostadssituationen.

– Vi kan väl få riktiga militärtält i alla fall till vintern. Kanske med trästomme. Skulle vi börja bygga som romerna skulle det rivas ner.

Danisa Atterhagen och hennes man som regelbundet stöttar gruppen har slutit upp. Hon förstår att de är oroliga för vintern.

– De vill ha medmänsklighet och åtminstone bli lika behandlad och få samma hjälp som tiggarna.