– Jos tehdään jotain raiskausharjoituksia, on se roskaa, törkeää!

Teatteri-ilmaisun opettaja Marietta Kunnas ei pidättele puhelimessa järkytystään. Kunnas on opettajana ilmaisutaitoon erikoistuneessa Tampereen yhteiskoulun lukiossa.

Uutisointi Helsingin Kallion ilmaisutaidon lukion opettajan lähentelysyytöksistä (siirryt toiseen palveluun)ja opetusmetodeista on puhuttanut Kunnaksen oppilaita aamusta asti.

– Sanoin oppilaille, että jos joku tulee sanomaan teille, että 'tulkaa minun oppiin ja tulkaa minun tunneille, ja sitten te pääsette teatterikouluun', niin silloin mä toivon, että teillä syttyy punaiset lamput.

Kunnas alleviivaa, että lukio on yleissivistävä oppilaitos, ei preppauskurssi Teatterikorkeakouluun.

Ilmaisutaidon tulisi vahvistaa nuoren itsetuntoa, ei murskata sitä.

– Teatteri on siinä mielessä jopa sairas laji, että äkkiä nousee "guruja", jotka väittävät, että he kertovat miten päästään alalle.

Marietta Kunnas valmistui teatteri-ilmaisun opettajaksi Teatterikorkeakoulusta ensimmäisten joukossa vuonna 1995. Hän on urallaan opettanut myös aikuisia ja ohjannut ammattinäyttelijöitä.

Toivon, että tällaiset ahdistelusyytökset eivät leimaa teatteri-ilmaisua perverssiksi aineeksi lukiossa. teatteri-ilmaisun opettaja Marietta Kunnas, Tampereen yhteiskoulun lukio

Lukiolaisten kanssa hän kokee olevansa paljon vartijana, koska ilmaisun taiteellisena instrumenttina on nuoren keho ja mieli.

– Yhtään vähättelemättä: jos soitat viulua, niin se viulu on instrumentti, mutta tässä ollaan tekemisissä nuorten psyyken kanssa ja tässä pitää olla eettisesti todella tarkka.

”Ei ole mitään harmaata aluetta, jossa kajoaminen on sallittua”

Kallion lukiossa mahdollisesti käytetyt metodit saavat täystyrmäyksen myös Tampereen yliopiston teatterityön professorilta Pauliina Hulkolta.

Seksuaalisväritteiseksi ja ahdistavaksi kuvattuja toimintamalleja ei voi Hulkon mielestä mitenkään perustella sillä, että kyse olisi näyttelijäntyön ruumiillisuuden ja kokonaisvaltaisuuden vuoksi ”harmaasta alueesta”.

Erityisen ontuva perustelu on silloin, kun kyse on alaikäisistä lapsista tai nippanappa täysi-ikäisistä nuorista.

Mistä on kysymys? STT uutisoi sunnuntaina, että useat Kallion ilmaisutaidon lukion oppilaat ovat kertoneet teatterityön opettajan seksuaalisesta lähentelystä 2000-luvulla. Tällä hetkellä syytöksiä saanut teatterityön opettaja on hyllytettynä työstään. Hän on edelleen virkasuhteessa. Poliisi tutkii asiaa. Entisten opiskelijoiden mukaan Kallion lukiossa vuosikymmeniä toiminut miesopettaja on tehnyt väitöskirjan teatteriopetuksesta. Väitöskirjan tiivistelmässä kerrotaan, että ”- - - pedagoginen tutkimus tarkastelee kokonaisvaltaisesti ruumiillisten näyttelemisen harjoittelutapojen ominaislaatua ja etiikkaa sekä niiden käyttöä jatkumossa, joka ulottuu nuorten teatteriopetuksesta ammattinäyttelijöiden harjoitteluun.” ”Tämän tutkimuksen valossa nuorten nuorten teatteriopetuksessa on tarvetta kokonaisvaltaisen ruumiillisille näyttelemisen harjoittelutavoille vaihtoehtona perinteisille harjoittelutavoille.”

– Etenkin todella nuorten ihmisten kanssa työskentelevän aikuisen on tiedettävä rajat erityisen tarkkaan. On syytä olla mieluummin liian varovainen kuin varomaton. Kalliossa on sitä paitsi kyse lukio-opetuksesta, joka ei tähtää ammattiin. Opetuksen on oltava erilaista kuin aikuisten opiskelijoiden opetuksen korkeakoulussa. Sitä koskee ihan eri lainsäädäntökin.

Lehtitietojen mukaan Kallion lukiossa on teetetty oppilailla muun muassa harjoituksia, joissa improvisaatio saattoi johtaa raiskauksen näyttelemiseen. Hulkko ei näe tällaisille harjoituksille mitään pedagogisia perusteluja, ei varsinkaan lukiolaisten kanssa.

– Näyttelijäntyössä on mentävä äärirajoille, mutta opetustilanteissa on aina taattava oppilaan koskemattomuus, turvallisuus ja henkinen hyvinvointi. Rankka ei ole sama asia kuin raiskaus. Raiskaus ei ole pedagogisesti edes välttämättä kovin toimiva ääritilanneharjoitus.

Teatterikorkeakoulun professori: "Vaikuttaa 90-lukulaiselta rankistelulta"

Teatterikorkeakoulun näyttelijäntyön professori Elina Knihtilä on täysin samaa mieltä Pauliina Hulkon kanssa.

– Se, mitä olen kuullut tapahtuneen, vaikuttaa yhdeksänkymmenlukulaiselta, tarpeettomalta rankistelulta. On erityisen järkyttävää, että tämä on koskettanut lapsia ja nuoria. En keksi ensimmäistäkään syytä, miksi alaikäisillä teetettäisiin tällaisia harjoitteita.

Pauliina Hulkko aikoo ottaa Kallion lukion tilanteen puheeksi näyttelijätyön laitoksen opiskelijoiden kanssa. Heistä monet ovat kirjoittaneet ylioppilaaksi Kalliosta.

– Meillä puhutaan opetuksessa paljon siitä, mihin näyttelijä voi työssään suostua ja mihin ei. Me keskustelemme myös siitä, miten puuttua kestämättömiin työskentelytapoihin, joka on ihan oma kokonaisuutensa ja eri asia kuin seksuaalinen ahdistelu. Ilmeisesti Kallion lukiossa on ollut kyse molemmista.

”Ohjaajan ei kuulu kajota näyttelijää edes päähän”

Kun näyttelijäopiskelijoiden kanssa tehdään henkisesti raskaita mielikuva- tai muita harjoituksia, ne sekä pohjustetaan että puretaan huolellisesti.

Näyttelijäntyön kehollisuus ei koskaan oikeuta vääränlaiseen vallankäyttöön opetustilanteessa, painottaa Teatterikorkeakoulun professori Elina Knihtilä.

– Näyttelijäntyöhön kuuluu olennaisesti omien pelkojen ja häpeän rajojen työstäminen ja tutkiminen. Silloin kun se tapahtuu opetuksen osana, opettajan on aina artikuloitava tarkkaan mitä ollaan tekemässä ja mihin se tähtää. On kerrottava, mitä tässä tutkitaan ja lopuksi käytävä läpi se, mitä tapahtui ja mitä löydettiin.

Tampereen yliopiston teatterityön professori Pauliina Hulkko arvelee, että ammatillisessa näyttelijäntyön koulutuksessa ei ole tällä hetkellä merkittäviä sukupuoliseen ahdisteluun tai häirintään liittyviä ongelmia.

– Teatterialan koulutuksessa asioista puhutaan avoimesti. Näyttelijät ovat kriittisiä ja tietävät yleensä omat rajansa. Ohjaajan ja näyttelijän välinen suhde ei ole enää se yksi ainoa mahdollinen, vaan nykypolven näyttelijät ovat kriittisiä. Niiden kolmen vuoden aikana, kun olen ollut talossa, ei ole tullut esiin häirintätapauksia. Historia tosin varmasti kätkee niitä. On ollut aika, jonka ajatus- ja toimintamallit eivät kestäisi nykyvaloa.

On äärimmäisen tärkeää, että ymmärretään, että nyt on 2010-luku, eikä jokin mennyt aika. On pohdittava vastuuta ja vallankäyttöä. Teatterikorkeakoulun näyttelijäntyön professori Elina Knihtilä

Näyttelijäntyön laitoksella pedagogiikkaa ja metodeita käydään jatkuvasti opettajakunnan kesken läpi, työnohjaus on vahvaa ja jokaisen oppilaan henkilökohtaista opetussuunnitelmaa kunnioitetaan, summaa Hulkko. Jokaisen opiskelijan koskemattomuuden rajat ovat yksilölliset ja se on huomioitava opetustilanteessa.

– Ohjaajan ja opettajan on aina ymmärrettävä, että on olemassa muitakin sukupuolia kuin tämä omani ja esimerkiksi se voi vaikuttaa opiskelijan kokemukseen. Ruumiillisen koskemattomuuden korostaminen on niin selkäytimissä, ettei ohjaaja saa koskea edes näyttelijän päähän korjatakseen asentoa, sillä se koetaan kajoamiseksi.

Jos jotain tapahtuu, siitä on voitava kertoa

Pauliina Hulkko korostaa, että Kallion lukion tapaus ei kerro teatterikoulutuksen tilasta mitään. Hänen mukaansa sen paremmin teatterissa kuin teatteriopetuksessakaan ei vallitse yleinen, seksuaalista häirintää tai tunkkaisia työtapoja varjeleva vaikenemisen kulttuuri.

– Jos opettajan epäasiallisesta toiminnasta on laajasti puhuttu koulussa vuosia, eikä siihen ole puututtu, niin vika ei ole teatterissa tai teatteriopetuksessa. Silloin tässä oppilaitoksessa on ollut ongelma.

Elina Knihtilä korostaa, miten tärkeää on se, että oppilaitoksissa on rakenteita ja toimintamalleja, joiden avulla opiskelijat tulevat kuulluksi ja voivat kertoa esimerkiksi ahdistelusta tai kiusaamisesta.

Taideyliopistossa on koko yliopistoa koskeva epäasiallisen kohtelun ehkäisyohjelma, nimettyjä yhteyshenkilöitä, joiden puoleen tarvittaessa kääntyä ja oppilaskunnan tekemä Kohtelethan minua hyvin (siirryt toiseen palveluun) –ohjeistus. Lisäksi opiskelijoilta kerätään säännöllisesti palautetta opetuksesta. Knihtilä haluaa varmistaa, että jokainen teatteriopiskelija tietää oikeutensa ja pohtii rajojaan.

– Meille tulee jälleen viikon päästä vierailulle juuri näitä kysymyksiä esiin nostanut Anna Paavilaisen Play Rape –esitys. Se on vieraillut meillä useita kertoja, koska haluamme, että kaikki opiskelijamme näkevät esityksen. Esityksen jälkeen aiheesta keskustellaan.

Knihtilän mielestä on hieman ärsyttävää, että kotimainen media tarttuu seksuaaliseen ahdisteluun taidelaoilla vasta nyt, kun #metoo –kampanja jyllää maailmalla ja Hollywoodin mahtimiehet ovat joutuneet tilille toiminnastaan.

– Teatterilehti teki aiheesta laajan artikkelin jo yhdeksän vuotta sitten ja näyttelijöille tehtiin kysely ahdistelusta jo 2011. Ei tämä ole mikään uusi asia. Hyvä kuitenkin, että aiheesta keskustellaan.

Muinaiset työtavat ja tarkoitukseton seksualisointi on syytä lopullisesti siivota alalta, painottaa Knihtilä.

– On äärimmäisen tärkeää, että ymmärretään, että nyt on 2010-luku, eikä jokin mennyt aika. On pohdittava vastuuta ja vallankäyttöä ja purettava sellaista toimintakulttuurirakennetta, joka mahdollistaa väärinkäytökset.

Lue lisää aiheesta:

Kerro meille, miltä seksuaalinen häirintä tuntuu ja mitä siitä seuraa

Kallion lukion rehtori: Ahdistelu koulumaailmassa on hyvin vakava väite – paras, että poliisi tutkii

Kallion lukion teatterityön opettajan epäasialliseksi väitetystä käytöksestä tutkintapyyntö poliisille – tapauksen nosti esiin STT