Sketsi-idea: koomikko äänestetään eduskuntaan, koska hän on joskus ollut hauska.

Oikeusviranomainen antaa luvan tehtailla vanhoista vitseistä turhia tutkintapyyntöjä ja kertoo, että tyhjä anteeksipyyntö voi auttaa tutkinnan kohdetta. Koomikko soittaa puoluetoimistoon ja käskee kirjoittaa anteeksipyynnön.

Sen saatuaan koomikko raivostuu: ”Mitä nää vitun saamelaiset tässä tekstissä tekee?! BYHYY, niillon vaikeeta, MITÄ SITTEN, mä haluan tähän enemmän MUN TUNTEITA, vähemmän saamelaisia. ”

* * *

Sananvapauteen kuuluu se, että Pirkka-Pekka Petelius saa pyytää anteeksi vanhoja vitsejään, jos siltä tuntuu. Jos jostain tuntuu siltä, että olipa opportunistinen, rituaalinen ele, sekin kuuluu sananvapauteen.

Sananvapauden ansiosta etelän valkoisten ritarien viikonloppu muuttui urheaksi reippailuksi, jossa he saivat käydä toistensa kimppuun saamelaiset ratsuinaan.

Suomalainen nykysananlasku on ”Täällä ei saa sanoa enää mitään”. Kun se on sanottu, voi taas alkaa hölistä niin, että yksi asia muuttuu viideksi, jotka sekoittuvat toisiinsa, ja lopulta palataan siihen yhteen ajatukseen, joka keskustelijalla entuudestaan oli.

Hauraiden sydänten kosiskelua harrastetaan muuallakin kuin somessa ja Veijo Baltzarin opissa. Se on levinnyt kaikkialle mediaan ja alentanut keskustelun viiteryhmämielistelyksi. Sitä oli kulttuuritoimittaja Juho Jonkun Hesarin flirttailukolumni, jossa hän uutisoi, etteivät keski-ikäiset miehet ole kotonaan maailmassa, jossa saamelaisia ei saa pilkata ja opetti, ettei saa lyödä alas-, vaan ylöspäin.

Asiat ja asemoinnit kuitenkin elävät. Onko kulttuuritoimittaja ylös- vai alaspäin? Joskus se oli ylös-, nykyään alaspäin, ja jos komiikan tulee olla vain ylöspäin huitomista, lopussa on hiljaisuus miljoonannen Trump-meemin edessä.

* * *

Alhaalla on identiteettipolitikan aikana tungosta.

Siellä on turvallista, koska valkoiset ritarit ovat suojelemassa, eivätkä ne naura vähemmistön edustajan syyttäessä omasta heinänuhastaan muiden transfobiaa, koska vähemmistön tunteet tulee aina ottaa vakavasti.

Vähemmistöt itse ovat keskustelussa tosin hiljaisempia kuin valkoiset ritarit, joilla aito tasa-arvo on sitä, että vähemmistöön kuuluvia kohdellaan kuin heikkolahjaisia lapsia, joiden tulee olla toisessa huoneessa hiljaa, kun aikuiset antavat äänen lasten tunteille huoltajuudesta riidellessään.

* * *

Vähemmistöille ei tule nauraa siksi, että ne ovat vähemmistöjä, vaan siitä huolimatta.

Herkkyys ei ole heikkouden synonyymi. Herkkyys ei ole ajatus, vaan sen korvike.

Tasa-arvo on sitäkin, että komiikassa saa hosua kaikkialle. Parhaimmat vitsit edustavat usein huonointa makua. Huono vitsi ei ole ikkunaan heitetty palopommi, se on vitsi. Se voi vahingoittamisen sijasta nostaa esiin vähemmistön asioita, ei säilöä niitä varjeltavaksi, herkäksi design-lasiksi.

Sananvapaus on sitä, että puolustaa mielipiteitä, ilmaisutapoja ja ajatuksia, joita itse ei kestä.

Internetissä on sekä juridisesti että kehitysopillisesti huomattavasti suurempia ongelmia kuin 80-lukulainen huumori.