Clas von Bell yritti auto- ja liikennetoimittajien sähköautotapahtumassa tunnistautua oikein Fortumin latauspalveluun. Onnistuihan se, kymmenen minuutin ahkeran pohtimisen jälkeen. Tommy Liljan perheessä sähköautoja on jo kaksi. Hän ei enää vaihtaisi sähköstä takaisin fossiilisiin polttoaineisiin.

Julkisia latauspisteitä on vajaat 1 300. Sähkö- ja hybridiautot ladataan lähes aina kotona.

– Jos harkitset täyssähkö- tai ladattavan hybridiauton hankkimista, varmista että sille on tarjolla myös latauspaikka, neuvoo Motivan johtava asiantuntija Vesa Peltola.

Ohje kuulostaa itsestään selvältä, mutta Peltolan kokemusten mukaan näin ei aina ole.

– Auto tarvitsee oman, kunnossa olevan latauspistokkeen kotona tai viimeistään työpaikalla. Rasialle on tehtävä käyttöönottotarkastus, josta on vastuussa sähköalan ammattilainen.

– Mistä tahansa navetan seinän vanhasta rasiasta virtaa ei saa noin vain ottaa. Pistorasia voi olla rikki, kaapelointi riittämätön ja ympärillä vielä syttymisherkkiä eristeitä, hän muistuttaa.

Suomessa on toistaiseksi käytössä 1 700 täyssähköautoa ja 7 500 ladattavaa hybridiautoa. Niille on valmiina vajaat 550 julkista latauspaikkaa, joissa on noin 1 300 latauspistettä.

Kasvutavoite on melkoinen: vuonna 2030 sähkö- ja hybridiautoja pitäisi olla ajossa 250 000 ja niille valmiina 25 000 latauspistettä – yksi piste kymmentä sähköautoa kohti.

Vaikka julkisten latureiden määrä on lähes tuplaantunut vuoden aikana, yli 90 prosenttia sähköautojen latauksista tehdään kotioloissa.

– Minulla kesti kolme vuotta ennen kuin oli pakko käyttää julkista latauspistettä ensimmäisen kerran, kertoo Tommy Lilja.

Tommy Liljan perheessä sähköautoja on jo kaksi. Hän ei enää vaihtaisi sähköstä takaisin fossiilisiin polttoaineisiin.

Lilja ajaa eniten Teslalla, jonka akkujen kapasiteetti mahdollistaa harvat latauskerrat jo luonnostaan.

Muillakin sähköautoilla ajavilla on usein mahdollisuus rytmittää auton käyttöä niin, että kotipihassa tehdyt lataukset riittävät.

Sähköautojen julkisilla latauspaikoilla on edelleen hieman huono maine, osin syyttäkin.

Latauspaikkoja rakentava ja ylläpitävä Liikennevirta Oy saa kuukaudessa noin 6 000 asiakaspuhelua Suomesta ja ulkomailta.

– Valtaosa asiakkaiden ongelmista liittyy pisteiden käytettävyyteen. Kysytään oikeista kaapeleista, palveluun tunnistautumisesta ja latauksen maksamisesta, myyntivastaava Olli Kananen kertoo.

Yksi vaikeuksista liittyy latauspaikan löytämiseen. Tähän kehitetty uusin apu on ilmainen Plug-surfing-älypuhelinsovellus.

Tällä hetkellä ilmeisesti maan kattavin tämän alan sovellus sisältää tiedot Virran ja Fortumin rakentamista latauspaikoista teho-, hinta- ja etäisyystietoineen. Muitakin latauspalveluiden tarjoajia on liittymässä mukaan.

Auton mukana tulevista latauskaapeleista löytyy oikea vaihtoehto niin kotilataamiseen kuin julkiseen latauspisteeseenkin.

Jälkimmäisiin tunnistaudutaan palveluntarjoajan, kuten kauppaliikkeen tai palveluntarjoajan, kortilla tai sovelluksella.

Tunnistautumiseen voidaan käyttää myös radiotaajuista RFID-etätunnistusta eli tägiä. Se voidaan integroida tarraan, korttiin tai vaikka avaimenperään.

Esimerkiksi K-ryhmä tarjoaa toistaiseksi latausta asiakkailleen ilmaiseksi. S-ryhmällä on sekä ilmaisia että maksullisia latureita.

Maksulliset lataukset veloitetaan minuutti- tai kilowattituntitaksan perusteella.

Lataussähkön minuuttihinta vaihtelee esimerkiksi 4–43 sentin välillä. Kilowattitunti sähköä maksaa tyypillisesti 33 senttiä.

Sähköauton kotilataajan on hyvä muistaa, että esilämmitykseen tarkoitettu lämmitystolppa pistorasioineen on tarkoitettu vain tilapäiseen akkujen lataamiseen.

Johdotuksia ja rakennetta ei ole mitoitettu jatkuvia lataustapahtumia varten, vaan laitteet voivat kärähtää tai rikkoutua. Pitkäaikaiseen käyttöön tarvitaan erillinen kotilatauslaite.

Jos lämmitystolppa on vanha, tilapäinenkin lisäkuormitus voi olla sille liikaa. Tolpan kunto kannattaa siis tarkistuttaa.

Lataukseen ei saa käyttää irtojatkojohtoja, vain auton omia kaapeleita. Vaarana on oikosulku tai vikavirtakytkimen laukeaminen.

Latausajoissa vaihtelua

Latausaika vaihtelee suuresti sähköautosta, sen laturista, latauslaitteesta ja olosuhteista riippuen.

Montako vaihetta?

Kotitalouspistorasian sähkö on yksivaiheista. Latauslaite syöttää autoon kolmivaiheista vaihtovirtaa. Käytännössä latauslaite kolminkertaistaa kotipistokkeen kapasiteetin.

AC vai DC?

Latauslaitteesta autoon tulee vaihtovirtaa (AC), mutta sähköauton akkuun pitää johtaa tasavirtaa (DC). Sähköauton laturi muuttaa vaihtovirran tasavirraksi ja syöttää sitä akkuun.

Entä pikalataus?

Pikalatauslaite tuottaa autoon tasavirtaa (DC). Sen ansiosta auton oma laturi voidaan ohittaa, ja siksi lataus nopeutuu.

Miten käytännössä?

Julkisen latauslaitteen maksimiteho on yleensä 22 kW (3 x 32 A). Jos auton oma laturi ei kykene ottamaan vastaan näin paljon tehoa, akku ei lataudukaan nopeammin. Auton laturin teho ratkaisee lopputuloksen.

Montako tuntia?

Sähköauton 20–30 kilowattitunnin akusto latautuu tavallisesta pistorasiasta täyteen noin 10 tunnissa.

Kotilatauspisteestä akut täyttyvät jopa 1–6 tunnissa autosta, sen laturista ja laitteesta riippuen.

Pikalataus lataa akun tyhjästä 80-prosenttisesti täyteen 20–30 minuutissa.

Entä liittimet?

Eurooppalaisissa sähköautoissa sekä Teslassa käytetään Type 2, eli niin sanottua Mennekes-liitintä, joka sopii kaikkiin (julkisiin) latauspisteisiin myös jatkossa.

Nissanin ja Mitsubishin suosimat Type 1 -liittimet ovat korvautumassa 2-tyypin liittimillä.

Pikalataukseen käytetään aasialaisissa autoissa Chademo-liitintä, eurooppalaisissa puolestaan CCS-liitintä.

Lähteet: Liikennevirta Oy, Vesa Linja-aho: Ostaisinko sähköauton?