Nöyryytyksen pelko on työelämän pahin peikko, ja kiusaajat usein sosiaalisesti taitavia työelämän menestyjiä, kertovat uutuuskirjat.

Kiusaaja osaa iskeä kiusatun heikoimpaan kohtaan ja luoda itsestään viatonta kuvaa muille ihmisille ja jopa kiusatulle.­

Jos terve ihminen ei ota sietääkseen henkisiä kolhuja, hänelle on helposti tarjolla ”herkkähipiäisen” leima.

Ihmismieli on kuitenkin hauraampi kuin yleisesti ymmärretään, huomauttaa psykiatri Juhani Mattila. Hän kertoo uutuuskirjassaan Nöyryytys – Arvokkuuden kokemuksen menettämisestä ja uudelleen löytämisestä (Kirjapaja), että nöyryytyksen kokemukset ovat psykofyysisiä traumoja, jotka paranevat hitaasti.

Nöyryytyksen ytimessä on arvokkuutta riistävä kokemus. Silloin ihminen kokee joutuvansa keinottomana vääryyden kohteeksi tai alistetuksi.

Tällainen voi olla esimerkiksi työtoverin tai läheisen suusta kuultu tölväisy, penkin alle mennyt esiintyminen, toistuvasti kiitosta vaille jääminen, työttömäksi joutuminen, taloudellinen ahdinko tai sosiaalisen aseman menettäminen.

” Kiusaaja ei todellakaan ole sosiaalisesti taitamaton. Hän pystyy lukemaan toista kuin avointa kirjaa.

Jos ihminen alkaa erakoitua ilman näkyvää syytä tai alkaa kärsiä ahdistuskohtauksista tai masennuksesta, voi selitys löytyä Mattilan mukaan nimenomaan nöyryytyksen kokemuksista. Itse kokemus ei ole ainoa ongelma, vaan psyykkistä puristusta lisää vaikeus selvitä niistä.

– Pintanaarmut paranevat itsestään, mutta ihon alle ulottuvat haavat jättävät arven. Ihminen voi traumatisoitua hyvinkin pienestä, jos esimerkiksi loukkaus osuu johonkin arkaan paikkaan, Mattila kirjoittaa.

Varsinkin työilmapiirille pelko uusista nöyryyttävistä iskuista on pahin mahdollinen asia, joka voi tapahtua, Mattila selvittää. Hän tähdentää, että työuupumus ei johdu pelkästään työstä vaan pikemminkin siitä, että on joutunut nielemään liian paljon nöyryytyksiä, mahdollisesti piileviä sellaisia.

Tietoinen ja toistuva nöyryyttäminen on kiusaamisen raskaimpia aseita.

Kiusaaja on usein työelämän fiksu menestyjä

Millainen ihmistyyppi kiusaa ja nöyryyttää? Tyypillinen olettama on, että kiusaaja on ressukka, jolla on heikot sosiaaliset taidot ja huono itsetunto. Tämä arvio menee pahasti metsään, näkee psykoterapeutti Vesa Nevalainen, joka on yhdessä Satu Kasken kanssa kirjoittanut teoksen Jo riittää. Tietoa kiusaamisesta ilmiönä ja siihen puuttumisesta (Kirjapaja).

Nevalaisen mukaan kiusaajat eivät ole niinkään uhreja vaan enemmänkin ”ilkeitä paskiaisia”, joita ei pitäisi nähdä erityisinä uhreina.

– Kiusaaja ei todellakaan ole sosiaalisesti taitamaton. Hän pystyy lukemaan toista kuin avointa kirjaa: tunnistaa tämän pienimmistäkin eleistä ja ilmeistä, mitä tämä ajattelee, ja ennen kaikkea, mitä tämä pelkää, Nevalainen kirjoittaa.

Kiusaajan mielestä on oikeutettua potkia päähän sellaista, joka ei osaa eikä kykene puolustautumaan.­

Kiusaaja osaa iskeä kiusatun heikoimpaan kohtaan ja luoda itsestään viatonta kuvaa muille ihmisille ja jopa kiusatulle.

Nevalaisen ja Kasken kirja kertoo, että ilkeitä kiusaajia ärsyttää ja jopa raivostuttaa toisen avuttomuus ja hätä.

– He katsovat halveksuen hätääntynyttä ja avutonta ihmistä. Heidän mielestään on oikeutettua potkia päähän sellaista, joka ei osaa eikä kykene puolustautumaan.

Asiantuntijat huomauttavat, että kiusaajat ovat usein työelämän fiksuja menestyjiä, jotka osaavat myös hyötyä kiusaamisestaan.

Nöyryytys voi olla hyvin hienovaraista

Useimmat tunnistavat räikeimmät ilkeilijät, mutta kirjoittajat kehottavat huomioimaan myös toisenlaisen ikävän ihmistyypin. Tämän henkilön ensisijaisena tarkoituksenaan ei ole kiusata vaan vauhdittaa omaa uraansa. Raivatessaan tietä tällä polulla ”uraohjus” on valmis tallomaan muita alleen.

Nevalainen ja Kaski kertovat esimerkin eräästä uraohjuksesta, joka oli uudelle mieskollegalleen ystävällinen ja avulias. Kun selvisi, että kyseinen mies havittelee samaa työpaikkaa kuin uraohjus, uraohjuksen suhtautuminen kollegaan muuttui.

– Hän tarttui jokaiseen puolihuolimattomaan sanaan, asiaan ja tekemiseen, josta vain kyseinen mies saattoi jäädä kiinni. Hän antoi aina ja joka tilanteessa kyseisen miehen tuntea, että ei pitänyt tästä, pitäen kuitenkin huolen, että oli julkisesti ystävällinen kyseiselle miehelle.

Kiusaaminen ja nöyryyttäminen voivat ilmetä hyvin hienovaraisella reseptillä. Nevalainen ja Kaski havainnollistavat, että esimerkiksi vinot hymyt, silmien pyörittelyt ja keinotekoiset yskähtelyt kokouksissa ovat monesti selvää kiusaamista.

” Nöyryytetty voi kertoa, kuinka kipeästi häneen on sattunut, ja ehkä tuoda esille myös suuttumustaan.

Mattilan mukaan nöyryyttävissä äänenpainoissa ja ohimenevissä ilmeissä kolme tavallisinta viestiä ovat: ”Lapsellista. Naurettavaa. Typerää”. Toisinaan se on naamioituna huumorin kaapuun ja naljaileviin repliikkeihin, kuten ”ai niin, etkö tosiaan tiennyt?”

– Sellainen sisältää piilevän moitteen tai asettaa kohteensa naurunalaiseksi.

Näin nouset nöyryytysten alhosta

Jotta voisi nousta nöyryytysten alhosta, ennemmin tai myöhemmin nöyryytyksiä kokevan on uskallettava päättää, että näin ei voi jatkua. Mattilan mukaan pohdittavaa olisi siinä, miten nöyryytetty ja itsensä häväistyksi kokenut voisi osoittaa, ettei häntä ole nujerrettu, mutta toimia silti rakentavasti.

– Jokin pieni ja symbolinenkin riittää siihen, että nöyryytetty pysyy aktiivisena osapuolena. Nöyryytetty voi kertoa, kuinka kipeästi häneen on sattunut, ja ehkä tuoda esille myös suuttumustaan.

Työpaikalla ilmenevään kiusaamisen auttavia tahoja ovat työsuojelu, luottamusmies ja esimies.

Kiusattu ja nöyryytyksiä kokenut voi hakea apua myös psykoterapiasta. Mattilan mukaan psykoterapia on usein lääkkeitä parempi vaihtoehto, koska lääkehoidoissa voi ilmetä ikäviä haittavaikutuksia.

– Usein jo muutamasta keskustelusta on apua, jos ei käytetä aikaa koko elämänkerran läpikäymiseen vaan keskitytään ajankohtaisiin tunneongelmiin.

Lähteet: Juhani Mattila: Nöyryytys – Arvokkuuden kokemuksen menettämisestä ja uudelleen löytämisestä; Vesa Nevalainen & Satu Kaski: Jo riittää – Irti kiusaamisesta ja kiusaajista.