Mistä on kyse? Noin 7000 työikäisellä suomalaisella on diagnosoitu muistisairaus. Muistioireita ilmenee arviolta 400 000 työikäisellä.

Jopa 20–30 prosenttia työikäisistä kokee muistin tai tarkkaavaisuuden vaikeuksia työelämän kuormittavuuden vuoksi.

Suoraa yhteyttä stressaavan työn ja muistisairauden puhkeamisen välillä ei ole voitu osoittaa.

Jos muistioireet ovat ohimeneviä ja liittyvät selvästi työkuormituspiikkeihin, ei ole syytä huoleen.

Ahdistaa. Väsyttää. Avokonttori on täynnä hälyä ja liikettä. Silmät tuijoittavat näyttöä ja sen alalaidassa ponnahtelevaa viestikenttää, mutta aivot eivät rekisteröi, mitä ruudulla näkyy. Kännykän hälytys muistutti 15 minuuttia sitten tapaamisesta, jossa pitäisi jo olla. Tapaaminen ei jää välistä ensimmäistä kertaa. Sama toistui viime viikolla. Kuulostaako esimerkkitilanne tutulta?

Pitäisikö huolestua?

Työterveyslaitoksen neuropsykologian erikoispsykologin Teemu Paajasen mukaan noin 7000 työikäisellä suomalaisella on muistisairaus. Muistioireita ilmenee arviolta 400 000 työikäisellä.

Paajanen muistuttaa, että koettuja muistiongelmia ja muistisairauksia ei tule missään nimessä sekoittaa suoraan toisiinsa. Muisti voi oireilla monesta eri syystä ja tyypillisesti työikäisten kognitiivisten oireiden taustalla olevat syyt ovat ohimeneviä tai hoidettavia. Muistisairaudet ovat harvinaisempia työikäisillä, mutta niiden aiheuttamat tiedonkäsittelyn vaikeudet usein hyvin merkittäviä.

Oli kyse kummasta tahansa, hälytyskellojen tulisi soida, jos ongelmasta on haittaa.

– Muistiasioita on hyvä selvittää, koska oireet kertovat aina jostain. Sillä tavalla päästään hoitamaan asiaa, joka muistiin on vaikuttamassa, Paajanen sanoo.

Vaatiiko työelämä liikaa?

Kalenteri on täynnä merkintöjä: palavereita, asiakastapaamisia, sähköpostien lähettämistä. Kaikkea tätä on valmisteltava samaan aikaan. Kun yksi työ on valmis, seuraava puskee jo päälle. Ai niin, työpäivän päätteeksi on vielä muistettava viedä lapsi hammaslääkäriin.

Aivojen jaksamista on usein vaikeampaa arvioida kuin fyysistä. Elisa Kinnunen / Yle

Tiedonkäsittelyn vaatimukset ovat kasvaneet lähes kaikissa ammateissa, oli kyse sitten toimistotyöstä tai vaikka kotihoidosta. Neuropsykologi pitää ilmiötä pidemmän päälle huolestuttavana.

– Monessa tilanteessa vaatimukset ylittävät normaalit ihmisen tiedonkäsittelyn rajoitukset. Ei siinä ole järkeä, jos niitä kovin kovasti kasvatetaan, Teemu Paajanen toteaa.

Tiedonkäsittelyssä on samanlaisia rajoitteita kuin ihmisen fysiikassakin.

– Fyysisellä puolella rajoitukset on helppo ymmärtää. Esimerkiksi varastotyössä voi hahmottaa sen, miten paljon jaksaa nostaa, Paajanen kertoo.

Tietotyössä raja on huomattavasti hämärämpi: Ei osata arvioida, kuinka paljon pitäisi varata aikaa uuden tiedon sisäistämiseen tai kuinka monta projektia pystytään hallitsemaan rinnakkain.

– Se on hankala hahmottaa, Paajanen myöntää.

Kainuun soten muistihoitaja Arja Anttonen tunnistaa ilmiön.

– Työssä ihmiset kulutetaan loppuun vauhdilla ja tuloshakuisuudella. Kun tulosta ei tule, vaihdetaan tekijää. Se on sellainen pieni peikko työntekijän takana, että täytyy päästä siihen tavoitteeseen, mikä minulle on asetettu. Se vaikuttaa tällaisiin väsymyksiin ja burnoutteihin, joista sitten helposti kehittyy muistivaikeuksia, Anttonen huomauttaa.

Tunnetko olevasti huonompi kuin työkaveri?

Vieressä istuva työkaveri paukuttaa tehtävälistaansa lyhyemmäksi niin, että alkaa hirvittää. Samaan aikaan oma kone ja pää takkuilevat. On pakko kysyä hiljaa itseltään: Olenko vain pirun huono työntekijä?

Todennäköisesti et.

Hyvään työergonomiaan kuuluu myös kognitiivisesta ergonomiasta huolehtiminen. Elisa Kinnunen / Yle

Ihmisen tiedonkäsittelykyvyissä on olemassa pieniä eroja, mutta neuropsykologi Teemu Paajasen mukaan kyseessä ovat yleisluontoiset ihmisen tiedonkäsittelyn rajoitukset.

– Kun puhutaan lyhytkestoisen eli niin kutsutun työmuistin toiminnasta tai tarkkaavaisuuden toiminnasta, kaikilla ihmisillä rajat tulevat aika nopeasti vastaan. Työn vaatimusten muokkaamiseen ihmisaivoille sopivaksi pitäisi kiinnittää enemmän huomiota työpaikoilla, Paajanen huomauttaa.

Hänen mukaansa suuri osa työikäisten tiedonkäsittelyn ongelmista, olivatpa ne muistin toiminnan tai tarkkaavaisuuden ongelmia, selittyvät sillä, että työelämän vaatimukset ovat ylittäneet normaalit ihmisen tiedonkäsittelyn rajoitukset. Paajasen mukaan ongelmat ovat tavallisia, sillä jopa 20–30 prosenttia työikäisistä kokee muistin tai tarkkaavaisuuden vaikeuksia.

Jokainen työterveyshuollon piiriin kuuluva on kuullut ergonomiasta. Samaan tapaan, kuin tuoli säädetään oikealle korkeudelle, pitäisi säätö tehdä myös aivoille, jotka käsittelevät päivän aikana valtavan tietotulvan. Sitä kutsutaan kognitiiviseksi ergonomiaksi.

Työn vaatimusten muokkaamiseen ihmisaivoille sopivaksi pitäisi kiinnittää enemmän huomiota työpaikoilla. Teemu Pajanen

Kaikilla sukupolvilla on omat haasteensa työhyvinvoinnissa. Tämän päivän työarki vaatii entistä enemmän paneutumista myös aivoterveyteen. Pitkittyvä stressitila voi näkyä muun muassa elimistön hormonitoiminnassa.

– Työ muuttuu ja on selkeitä uusia kuormitustekijöitä, jotka haastavat tiedonkäsittelyämme ja psyykettämme uudella tavalla. Näihin asioihin pitäisi kiinnittää huomiota. Ruumiillisen ergonomian lisäksi pitäisi kohentaa kognitiivista ergonomiaa, Paajanen sanoo.

Voiko hektinen työ laukaista muistisairauden?

Apua. Onko kiireinen työelämä siis jo saanut aikaan tuhoja aivoissani?

Suoraa yhteyttä stressaavan työn ja muistisairauden puhkeamisen välillä ei ole Paajasen mukaan voitu osoittaa nykytutkimuksen valossa. Asiaa on tutkittu viimeisen kymmenen vuoden aikana.

Tutkimuksissa on todettu, että pitkäkestoiset stressitilat voivat vaikuttaa immuunijärjestelmään siten, että ne voivat hieman lisätä muistisairauden riskiä.

– On tutkittu esimerkiksi sotatrauman kärsineitä henkilöitä ja muistisairauksien esiintyvyyttä heidän joukossaan. Selvisi, että heillä voi olla korkeampi riski muistisairauksiin, ja se voi selittyä korkeilla stressivaikutuksilla kehossa, Paajanen sanoo.

Hetkellisestä stressistä voi olla jopa hyötyä. Sari Gustafsson / Lehtikuva

Alkuvuodesta valmistui myös Työterveyslaitoksen tekemä Työikäisten muisti -tutkimushanke, jossa selvisi, että koetut tiedonkäsittelyoireet ovat yhteydessä mielialan alavireisyyteen ja ahdistuneisuuteen, sekä unettomuus- ja päiväväsymysoireisiin.

– Tutkimuksen osana kehitimme Työssä muistamisen -kysymyssarjaa (siirryt toiseen palveluun) (Työterveyslaitos), jota voidaan käyttää työterveyshuollossa arvioimaan oireiden määrää ja laatua, Paajanen kertoo.

Kaikki stressi ei ole kuitenkaan pahasta.

Neuropsykologian erikoispsykologi Paajasen mukaan on olemassa myös lyhytkestoisempaa hyvää stressiä, joka usein tehostaa ihmisen toimintaa.

– Kun on vähän stressiä ja painetta, niin saammekin tehtyä jonkin asian joskus nopeammin ja tehokkaammin.

Muistiongelma vai muistisairaus?

Jos muistioireet ovat ohimeneviä ja liittyvät selvästi työkuormituspiikkeihin, ei ole syytä huoleen. Näin rajaa neuropsykologi Teemu Paajanen.

– En olisi esimerkiksi huolissani uusien ihmisten nimien muistamisesta. Ne unohtuvat suurella osalla työikäisistä ihmisistä.

Jos ongelmat alkavat kuitenkin vaikuttaa päivittäiseen toimintakykyyn, pitää oireet ottaa tosissaan ja selvittää ne ajoissa työterveyslääkärin kanssa.

Esimerkiksi Kainuussa on noin 3700 muistisairautta sairastavaa henkilöä, joista työikäisenä sairastuneita on 150 henkilöä. Kainuun keskussairaalan neurologian polilla diagnosoidaan vuosittain hieman alle 20 uutta etenevää muistisairautta sairastavaa työikäistä.

– Neuropsykologinen tutkimus on tarpeen silloin, jos työikäisellä epäillään muistisairautta tai muusta syystä johtuvaa kognition alenemaa. Lisäksi se on usein hyödyllinen työkykyisyyteen liittyvissä kysymyksissä. Läheskään kaikkien muistin osalta oireilevien kohdalla tutkimukselle ei siis ole tarvetta, Paajanen sanoo.

On työnantajan, lähiesimiesten ja työkavereidenkin tehtävä havainnoida, miten työpaikalla jaksetaan yhdessä ja yksilöinä. Lea Torvinen

Työikäisten muistisairauksista yleisin on Alzheimerin tauti, joka on yleisin myös ikääntyneiden keskuudessa. Toisaalta työikäisillä todetaan ikäihmisiä useammin myös harvinaisempia muistisairauksia, kuten otsa-ohimolohkorappeumia, joissa ensioireet voivat näkyä muutoksina persoonallisuudessa tai harkintakyvyssä.

Kainuun muistiyhdistyksen toiminnan vastaavan Lea Torvisen mukaan työikäisten muistisairauksien huomaaminen ja diagnosointi on vielä uutta. Hän muistuttaa, että Alzheimeriinkin on ollut olemassa lääkitys vasta parikymmentä vuotta.

– Mitä enemmän näitä on tutkittu, on todettu, että tärkeimmät aivoterveyteen tehtävät sijoitukset tehdään jo keski-iässä, hän sanoo.

Muistisairauksille altistavat muun muassa sydän- ja verisuonisairaudet, korkea verenpaine, korkea kolesteroli, ylipaino ja vähäinen liikunta.

Suurin varoitusmerkki

Asiantuntijat neuvovat pysähtymään viimeistään silloin, kun työkaveri, perheenjäsen tai muu läheinen huomauttaa käytöksen tai persoonan muuttumisesta sekä roikkuvista työ- ja kotiasioista.

– Se on työnantajan, lähiesimiesten ja työkavereidenkin tehtävä havainnoida, miten työpaikalla jaksetaan yhdessä ja yksilöinä. On hyvä puuttua varhain, jos aletaan huomata, että työkaverilla on asioita ruuhkautunut tai hänen olemuksensa on jotenkin muuttunut, Lea Torvinen sanoo.

Työkaverin muuttuneeseen käytökseen kannattaa puuttua. Kalle Niskala / Yle

Muistisairaudesta voivat kieliä äkkipikaisuus ja töksäyttely, puheessa unohtuvat sanat, rauhattomuus tai toimintakyvyn ongelmat. Muistisairas voi myös peittää ongelmiaan liialla tehokkuudella.

Normaaleista, jo 40 ikävuoden rajan rikkoutuessa tulevista, ikääntymisen merkeistä ei tarvitse huolestua. Nuorimmat Kainuun soten muistihoitajan Arja Anttosen vastaanotolle tulleet henkilöt ovat 45-vuotiaita. Suurin osa on kuitenkin työuransa loppumetreillä olevia 60–65 -vuotiaita.

– Käytös saattaa olla hyvin hajamielistä, mutta se voi olla myös yliyrittämistä. Ihminen tekee väkisin kaikkensa. Kirjoittaa muistilappuja, joita ei muista lukea. Voi olla myös erilaisia oireita, kuten päänsärkyä, vatsakipua ja yleistä väsymystä, Anttonen kertoo.

Muistihoitaja sanoo usein asiakkailleen ja heidän perheilleen, että elämä jatkuu diagnoosin jälkeenkin.

– Kun muistisairausdiagnoosi on saatu ja siihen on aloitettu hoito sekä tukitoimet, korostetaan, että elämä jatkuu niin kuin ennenkin, mutta rinnalla täytyy olla sellaisia asioita, jotka auttavat arjessa.

Usein myös työnantaja miettii yhdessä työntekijän ja työterveyshuollon kanssa työnkuvaa uudelleen

– Sitä voidaan keventää ja järjestellä uudelleen. Työssä jatkaminen on monelle ihan mahdollista ainakin jonkin aikaa.

Hyvä muistisääntö: Kolme kertaa kahdeksan

Muisti- ja keskittymisvaikeuksien taustalla on kuitenkin useimmiten ongelmia, jotka ovat hoidettavissa työterveyshuollossa tai kiinnittämällä huomiota omaan ajankäyttöön.

Muistiliittoon kuuluvan Kainuun muistiyhdistyksen toiminnan vastaava Lea Torvinen sanoo, että jaksaminen on pitkälti kiinni myös työajan ja vapaa-ajan erottamisesta.

– Se riippuu siitä, miten ihminen osaa itse rajata elämäänsä. Mihin aikaan lukee sähköpostia ja onko tekstiviestillä saavutettavissa sekä tekeekö pitkää päivää, eli onko tavoitettavissa illalla tai yölläkin.

Neuropsykologi Teemu Paajanen on samaa mieltä.

– Hyvä periaate on jakaa päivä peruspilareihin: 8 tuntia työtä, 8 tuntia muuta tekemistä ja 8 tuntia unta. Jos tämän pitää mielessä, se auttaa vähän.

Unesta tingitään helposti unohtaen, että sillä on vaikutus muistin toimintaan ja aivojen palautumiseen.

– Sitten kun stressikierre on valmis, kuormitusta tulee joka suunnalta. Yöunet jäävät katkonaiseksi tai lyhyiksi ja liikkuminen jää vähemmälle, ruokailurytmit voivat kääntyä ja ruokavaliokin menee huonompaan suuntaan, Lea Torvinen huomauttaa.

Paajanen kannustaa myös monipuoliseen aivojen käyttöön.

– Jos on ammatiltaan vaikka hieroja tai jumppaohjaaja, niin silloin lukeminen voisi olla erilaista aivoja aktivoivaa tekemistä. Jos taas on toimistotyöntekijä, niin liikunnassa voi saada aivoille muuta ajateltavaa.