Taiteilija Touko Laaksosesta kertova elokuva Tom of Finland on ollut intohimoprojekti Dome Karukoskelle. Hän on työskennellyt sen parissa viisi vuotta. Ei siis ole ihme, että paineet ensi-illan alla ovat kovat, varsinkin, kun elokuvan budjetti on suomalaisittain poikkeuksellinen suuri, yhteensä viisi miljoonaa euroa.

– Paineet tulevat erityisesti siitä, että kaikilla muilla on ollut mielipide siitä, miten elokuva olisi pitänyt tehdä, Karukoski sanoo.

Karukoski ja elokuvan käsikirjoittaja Aleksi Bardy ovat tehneet poliittisesti korrektin elokuvan aiheesta, jota varmasti yhä kavahdetaan. Touko Laaksonen tuli tunnetuksi pornokuvista, joissa nahasta, lihaksista ja valtasuhteista pitävät miehet rakastelevat häpeilemättömästi keskenään. Piirrokset levisivät 1950-luvulla pikku hiljaa maailmalle amerikkalaisen ”kehonrakennuslehden” sivuilta.

1980-luvulla Laaksosen seksifantasiaksi tarkoitetut hahmot olivat jo näkyvä osa amerikkalaista homokulttuuria. Suomalaisohjaaja Ilppo Pohjola teki aiheesta dokumenttielokuvan Daddy and the Muscle Academy (1991), joka valmistui juuri ennen Laaksosen kuolemaa. Se kiellettiin alle 16-vuotiailta.

Kaksikymmentäviisi vuotta myöhemmin valmistunut Karukosken ja Bardyn elokuva on sallittu 12-vuotiaille. Se kertoo paljon elokuvan rajuudesta.

Laaksonen sodassa

Karukoskea kiinnostaa Laaksosessa tämän henkilökohtainen tarina. Ohjaaja vertaa sitä tyypillisen Oscar-elokuvan kaavaan. Päähenkilö matkaa ryysyistä rikkauteen, tosin Laaksoselle jäi käteen varsinaisesti vain maailmanmaine Tom of Finland -salanimellä luotujen hahmojen isänä. Miesten välinen seksi loistaa elokuvassa poissaolollaan.

– Ei Laaksosen omaan elämään kuulunut mitkään yltiöpäiset orgiat, Karukoski sanoo.

Seksikohtauksia kirjoitettiin elokuvaan, mutta niistä luovuttiin, koska ne tuntuivat Karukoskesta lopulta irrallisilta ja provokatiivisilta. Ohjaaja muistuttaa, että homofobia on yhä voimissaan.

– Olisi myös ollut klisee tehdä Tom of Finlandista elokuva, jossa on äärettömän paljon seksiä, Karukoski toteaa.

Suomalaisen homohistorian osalta Tom of Finland kertaa jossain määrin Pirkko Saision oopperanäytelmän HOMO! (2011) tosiasioita. Rikollisiksi ja mielisairaiksi laissa määritellyt homoseksuaalit tapasivat toisiaan sotien jälkeen puistoissa ja miesten käymälöissä kiinnijäämisen pelossa.

Se kerrottiin Saision näytelmässä ja sama tehdään selväksi myös Karukosken elokuvassa. Laaksosen yhteiskuntakelpoisuutta korostetaan kuvilla sodasta. Homoikoniksi sittemmin noussut taiteilija palveli Suomea luutnanttina jatkosodassa.

– Elokuva on tarina Laaksosen kasvusta ja yhteiskunnan muutoksesta. Voi ajatella, että se on myös eräänlainen kuvaus Suomen historiasta, Karukoski sanoo.

Elokuva päättyy Los Angelesiin, jonne Laaksonen lopulta päätyy juhlittuna sankarina, ilman, että hän täysin itsekään ymmärtää omaa merkitystään homoseksuaalien vapaustaistelussa. Laaksosen luomat hahmot vahvistivat kuin varkain homomiesten itsetuntoa.

Strang iskussa

Jessica Grabowsky on Touko Laaksosen (Pekka Strang) sisko. Lauri Tilkanen näyttelee Laaksosen rakastajaa. Helsinki-filmi

Karukosken elokuva on ennen kaikkea pääroolin tekevän Pekka Strangin voimannäyte. Hän kantaa roolinsa itsevarmasti ja anteeksipyytelemättä. Strangin karisma kantaa koko elokuvaa. Freelancernäyttelijäksi muutama vuosi sitten jättäytynyt Strang on tuttu helsinkiläisen Lilla Teaternin näyttelijänä ja entisenä johtajana.

– Touko Laaksosella ei ollut koskaan sisäistä ristiriitaa seksuaalisuutensa kanssa. Hän ei koskaan epäillyt omaa identiteettiään, Strang sanoo.

Nyky-Suomesta Strang nostaa esille tubettaja Tuure Boeliuksen, joka on sukua Touko Laaksosen rohkeudelle. Boelius näyttelee myös Turun kaupunginteatterin Tom of Finland -musikaalin nuorta Touko Laaksosta.

– Ihailen häntä. Boelius luo varmasti omilla videopostauksillaan uskoa ja rohkeutta nuoriin ihmisiin, Strang toteaa.