Tästä on kyse Suomen ensimmäisen hopeakaivoksen tuotanto on käynnistynyt Sotkamossa. Täydessä tuotannossa kaivos on viimeistään toukokuussa.

Sotkamon kaivoksesta saadaan noin 45 000 kiloa hopeaa vuodessa. Kaivos moninkertaistaa kotimaan hopeatuotannon.

Kaivokselta lähtee keskimäärin 150 rekkalastia hopeaa vuodessa sulattoihin Ruotsiin ja Kokkolaan.

Hopeakaivoksen esiintymä löytyi jo 40 vuotta sitten, mutta kaivoksen avajaisia vietetään tänään 27.3.2019.

Viime viikon maanantaina Sotkamon Tipasojalla tapahtui kaksi merkittävää asiaa. Sotkamo Silver Oy:n toimitusjohtaja Arto Suokas ajoi partansa, ja Suomen ensimmäinen hopeakaivos aloitti tuotantonsa.

– Play off -parta lähti, kun tuotanto alkoi, Suokas myhäilee.

Täydessä tuotannossa kaivos on viimeistään toukokuussa. Kaivoksen suunniteltu tuotanto on noin 45 000 kiloa hopeaa vuodessa. Sotkamon malmista saadaan talteen myös lyijyä, sinkkiä ja kultaa.

– Kulta on meille myös tärkeä tuote. Jos kaivoksen tuotannon arvosta 60–70 prosenttia tulee hopeasta, kullasta tulee parikymmentä prosenttia, Suokas sanoo.

Sulattotoiminta tai metallitehtaat eivät pyöri pelkästään kotimaisen tuotannon varassa. Pekka Suomela

Hopea on monilla Suomen kaivoksilla yleinen sivutuote, mutta määrät ovat hyvin pieniä. Suomen kaivoksista saadaan hopeaa noin 12 000–13 000 kiloa vuodessa. Sotkamon hopeakaivos voi jopa kolminkertaistaa kotimaisen hopean tuotannon.

– Kaivos tuo uudentyyppistä toimintaa kaivospalettiimme. Suomen kallioperä tarjoaa erilaisia taloudellisia mahdollisuuksia sekä uutta liiketoimintaa ja osaamista, Kaivosteollisuus ry:n toiminnanjohtaja Pekka Suomela sanoo.

Suomessa toimivat metallinsulatuslaitokset, sulatot, tuottavat hopeaa noin 85 000 kiloa vuodessa. Suurta lukua selittää se, että sulattoihin tuodaan hyvin paljon kaivostuotteita ympäri maailmaa.

– Jalostuskapasiteetti on suuri. Sulattotoiminta tai metallitehtaat eivät pyöri pelkästään kotimaisen tuotannon varassa, Suomela sanoo.

Kaivoksen avaaminen vei 40 vuotta, miksi?

Sotkamon hopeakaivoksen avajaisia vietetään tänään keskiviikkona. Hopeaesiintymän löytymisestä on ennättänyt kulua lähes 40 vuotta.

Ensimmäisen kaivosvaltauksen teki Kajaani Oy, joka rakensi kaivokseen vinotunnelin yhteistyössä Outokumpu Oy:n kanssa. Hopean hinta kuitenkin laski, joten tunnelin annettiin täyttyä vedellä, ja kaivos sai jäädä odottamaan parempia aikoja.

Vuonna 2006 perustettu Silver Resources, nykyisen yhtiön edeltäjä, hankki kaivosoikeudet, rupesi tekemään selvitystöitä ja hankkimaan rahoitusta. Vuonna 2010 vinotunneli pumpattiin jo tyhjäksi vedestä.

– Asiat olivat jo hyvällä mallilla, mutta sitten tapahtui Talvivaaran kipsisakka-allasonnettomuus, ja rahoitus hävisi kuin yhdessä yössä, Sotkamo Silver Oy:n toimitusjohtaja Arto Suokas kertoo.

Rahoituksen keräämistä kuitenkin jatkettiin. Neuvotteluja käytiin tiiviisti, ja vuoden 2018 maaliskuussa rahoituspaketti oli kasassa. Mukana on paljon suomalaisia sijoittajia (siirryt toiseen palveluun) (Sotkamo Silver Oy). Saman vuoden alussa rikastamon työmaalla lyötiin kuokka ensimmäisen kerran maahan, ja nyt kaivos alkaa olla pikkusilauksia vaille valmiina.

Vuodet ja vastoinkäymiset eivät syöneet pitkän linjan kaivosammattilaisen uskoa siihen, että kaivos vielä nousee Sotkamon Tipasojalle.

– Uskoa, tahtoa ja tekemistä löytyy aina. Eihän 10 tai 20 vuotta ole geologisessa ajanlaskussa yhtään mitään, Suokas vinoilee.

Malmia murskataan ja jauhatetaan hyvin pieniksi kivirakeiksi omissa myllyissään. Timo Sihvonen / Yle

Hopeakaivoksen tuotantoajaksi on arvioitu 6–7 vuotta nykyisillä malmivaroilla. Niitä on inventoitu maanpinnasta 450 metrin syvyyteen. Suokas uskoo, että ensimmäiset seitsemän vuotta ovat kuitenkin vasta alku kaivoksen tulevaisuudelle.

– Esiintymä jatkuu syvyyssuunnassa jopa puolitoista kilometriä. Meillä on valtauksia ja varauksia myös Taivaljärven viherkivivyöhykkeellä, eli peruskalliosta löytyy sinkkiä, kultaa ja hopeaa. Molemmat vaativat vielä lisää tutkimuksia, mutta uskomme, että niissä on potentiaalia, Suokas sanoo.

Hopeakaivoksen tämän hetken suurin taloudellinen riski on hopean hinta. Nyt se on noin 15,50 Yhdysvaltain dollaria per unssi, kun hopeakaivoksen tavoitehinta on 15–17 dollaria.

– Ainahan hinta saisi olla korkeampi, mutta myös tällä pärjätään, Suokas sanoo.

Eihän 10 tai 20 vuotta ole geologisessa ajanlaskussa yhtään mitään. Arto Suokas

Mihin Sotkamosta louhittu hopea päätyy? Käytännössä vaikka takaisin Kainuuseen. Hopeaa käytetään muun muassa elektroniikassa, autoissa, aurinkopaneeleissa, lääketieteessä, koruissa ja sijoituskohteena.

– Hopealla on erinomaisia ominaisuuksia. Se on metalleista paras lämmön- ja sähkönjohde ja sitä käytetään yhä enemmän esimerkiksi aurinkokennoissa, Suokas kertoo.

Hopea, lyijy ja sinkki ovat kaikki akkumetalleja, joiden kysynnän odotetaan lähivuosina lähtevän kasvuun sähköautojen yleistyessä.

– Puhumme yleensä koboltista, nikkelistä tai litiumista, mutta yhtä lailla kaikessa sähköistymisessä sekä energian siirtämisessä ja varastoinnissa hopealla on kysyntää ja tarvetta, jatkaa Kaivosteollisuus ry:n toiminnanjohtaja Pekka Suomela.

Tuleeko rekkaralli, entä miten käy ympäristön?

Sotkamon kaivokselta hopea viedään kumipyörien päällä konteissa kohti sulattamoja. Malmirikasteita syntyy noin 6 000 tonnia vuodessa.

Suurin osa hopeasta on lyijy–hopearikasteessa, jota kuljetetaan noin 700 kilometrin päähän Bolidenin Rönnskärin sulatolle Ruotsiin. Toinen tuote on sinkkirikaste, jota viedään maakuljetuksina noin 300 kilometrin päähän Bolidenin Kokkolan jalostamoon.

Rekkaralli on maltillisempi kuin esimerkiksi Kevitsan kaivoksella Sodankylässä, mistä lähtee toistakymmentä rekkaa vuorokaudessa. Sotkamossa rekkakuormia lähtee keskimäärin 150 vuodessa, eli kolme viikossa.

– Täällä Kissaniementiellä on edelleen tukkirekkoja enemmän kuin meidän rekkoja, Sotkamo Silver Oy:n toimitusjohtaja Arto Suokas sanoo.

Kaivoksella on pyritty minimoimaan ympäristöriskit. Timo Sihvonen / Yle

Hopeakaivoksella louhitaan malmia sekä maan alla että avolouhoksessa. Käsiteltävät kivimäärät ovat Suokkaan mukaan pieniä. Kaivoksella louhitaan malmia tänä vuonna noin puoli miljoonaa tonnia. Uudessa ympäristöluvassa määrä kasvaisi yli miljoonaan tonniin.

Ennen metallien talteenottoa malmi murskataan kolmesti, jonka jälkeen nyrkinkokoiset kivet jauhatetaan kahdesti. Vaahdotusprosessiin mennessään malmilietteessä olevat kivirakeet ovat hyvin hienoja, kooltaan noin 0,05 millimetriä. Vaahdotusprosessi ei ole uusi keksintö, se on ollut käytössä jo lähes sata vuotta.

– Käytämme kemikaaleja, jotka aktivoivat kivirakeen pinnassa olevan metallin kiinnittymään malmilietteeseen puhallettuihin pieniin ilmakupliin. Metallipitoista vaahtoa putsataan edelleen ennen kuin se menee rikastamolle, Suokas selittää.

Nyt näen vedenpuhdistamon oman konttorini ikkunasta. Arto Suokas

Samaa tekniikkaa käytetään valtaosassa Suomen kaivoksista. Esimerkiksi naapurissa olevaan monimetallikaivos Terrafameen verrattuna hopeakaivoksella ei ole bioliuotuskasoja, eikä prosessissa käytetä happoja. Prosessissa käytetään kemikaaleja, mutta vähäisiä määriä.

– Eniten käytämme kalkkia, jolla nostamme lietteen pH-arvon emäksisen puolelle, yli seitsemään. Malmi ei sisällä kovin paljon rikkiä, ja vaahdotamme loppurikit pois, eli rikastushiekka-altaalle menevä hiekka on hyvin puhdasta, Suokas sanoo.

Kaivoksella on pyritty minimoimaan ympäristöriskit. Esimerkiksi oma vedenpuhdistamo otetaan käyttöön viikon parin sisällä.

– Itse asiassa se oli yksi ensimmäisistä päätöksistä, minkä tein, kun tulin tähän hommaan reilut puolitoista vuotta sitten. Nyt näen vedenpuhdistamon oman konttorini ikkunasta, Suokas kertoo.

Metallit otetaan talteen hopeakaivoksella vaahdotusprosessissa, eli metallipitoinen vaahto nousee säiliön pintaan. Timo Sihvonen / Yle

Täydessä toiminnassa ollessaan Sotkamon hopeakaivos työllistää 70–80 ihmistä. Suoraan kaivoksen palveluksessa on nelisenkymmentä työntekijää. Esimerkiksi louhinnasta, kiven kuljetuksesta ja malmin esimurskauksesta vastaa urakoitsija, ja myös laboratoriossa on palveluntarjoaja.

Kaivos on kiinnostanut työhakijoita, mutta kaikki kaivoksen omat työntekijät on jo värvätty.

– Meillä oli sama ongelma kuin kaikilla Suomen kaivoksilla ja teollisuudessa yleensä, eli sähköautomaatio-osaajista oli pulaa. Heidän värväämisensä oli vaikeinta, Suokas kertoo.

Mitä olet mieltä Suomen ensimmäisestä hopeakaivoksesta? Mitä haluaisit tietää lisää Suomen kaivoksista? Jätä kommentti jutun keskusteluosioon, joka on auki kello 22.00 saakka.