Mikko Särelän linkittämä uutinen, jossa Minneapolis poistaa pysäköintipaikkavaatimuksen hyvien joukkoliikenneyhteyksin varrelta kokonaan, sai minut pohtimaan ehdotusta pysäköintiriidan ratkaisuksi ai osa-ratkaisuksi Helsingissä.

Yksinkertaisesti, tehdään niin kuin Minneapoliksessa.

Perustelut

Helsinkiläisistä ruokakunnista noin puolet on autottomia. On järkevää, että autottomat ruokakunnat ovat hyvien joukkoliikenneyhteyksien varrella. Autoileville joukkoliikenneyhteyksistä ei ole yhtä paljon hyötyä. On siis suhteellisen edun mukaista, että autottomat asuvat lähellä joukkoliikenneyhteyksiä ja autoilijat muualla.

Metroasemien ja ratikkapysäkkien lähellä kannattaisi rakentaa tiiviisti, jotta mahdollisimman moni voisi asua niiden lähellä. Tiivistä rakentamista estää juuri tuo pysäköintivaatimus. Ekonomistikielellä pysäköintipaikat ovat asemien lähellä paljn kalliimpia kuin muualla. Myllypurossa jouduttiin tiivistämiskaavassa metroaseman vieressä tyytymään alle yhden tonttitehokkuuttaan vain, koska pysäköinti ei olisi mahtunut tontille kohtuuhinnalla. Tämä on toinen syy tinkiä pysäköinnistä asemien lähellä.

Vähennetään siis aivan asemien ja ratikkapysäkkien vieressä pysäköintinormi murto-osaan nykyisestä (esim. yksi paikka/kymmenen asuntoa) tai poistetaan se kokonaan, mikä ei tarkoita, ettei tontille saisi laittaa pysäköntipaikkoja. Koska puolet ruokakunnista on autottomia, asukkaita näihin pysäköintipaikattomiin taloihin kyllä riittää.

Mitä sitten tehdään, jos elämäntilanne muuttuu ja tarvitsee autoa? Tehdään ihan samalla tavalla kuin jos elämäntilanne muuttuu ja tarvitsee isomman asunnon vaikkapa perheen koon kasvun takia. Muutetaan toiseen asuntoon! Ei se sen kummallisempaa ole.