Lars Monsen har for vane å legge turene sine til steder der motorisert ferdsel ikke er mulig, så når han nå skal lede sommerens utgave av minutt for minutt-sendingene har vi funnet en løsning for å nedskalere den tekniske riggen for en fullverdig direktesendt tv-produksjon til noe som kan bæres på ryggen.



I over et år har vi i NRKbeta jobbet med en løsning som gjør det mulig å forene de to NRK-produksjonene «minutt for minutt» og «På tur med Lars Monsen». Det vi har kommet frem til minner om noe man kunne funnet i garasjen til Reodor Felgen, og for litt over en uke siden tok vi med oss det litt alternative kontrollrommet på en testtur til Sognsvann, rett nord for Oslo.

Ikke uventet møtte vi på noen utfordringer, men mest av alt var det gøy å se at det lille tv-studioet faktisk fungerer!

Først, litt bakgrunn:

I «Monsen – minutt for minutt» får alle som ønsker det anledning til å slå følge med Lars Monsen på en rekke fotturer i fjellheimen. Over fire uker skal Monsen gå på Hardangervidda, i Jotunheimen, i Vesterålen og i Indre Troms.

Det byr på en rekke utfordringer. Når vi tidligere har produsert direktesendte minutt for minutt-sendinger fra båter og tog, har vi hatt mulighet til å bygge opp en TV-regikontroll med full teknikk om bord.

Vi har også gjort en rekke «enkameraproduksjoner» i grisgrendte strøk (tenk dramaproduksjoner og naturprogram), men disse krever ikke at bilder og lyd klippes på stedet og sendes videre i tilnærmet sanntid.

Derfor måtte vi bygge et kontrollrom som vi kunne ta med oss til fots. For å gjøre det måtte vi blant annet redusere vekten (nå 32 kg) og gjøre den mer strømgjerrig fordi alt er drevet av batterier.

Til sammenlikning har vi funnet fram bilder fra tidligere års kontrollrom.

Slik så TV-regikontrollen ut på Hurtigruten i 2011:

Og det var en del kabler:

For en nostalgisk tilbakeblikk anbefales det å lese hele bakom-saken.

For å filme reinflytting i 2017 var det litt trangere:

Bæremeisen med det rare i

Årets kontrollrom er en ryggsekk som opereres av to personer.

Bæreren går i front med ryggsekken som rommer mesteparten av utstyret og to skjermer for å vise hva som filmes og sendes «hjem».

Bildeprodusenten går bak og fokuserer på tv-produksjonen. For å gjøre det enklere å se skjermene i fullt dagslys har vi mulighet til å spenne teltduk ut mot sidene og oppover, men værforholdene denne dagen krevde ikke det.

Vi har også gjort det slik at bildeprodusenten kan benytte seg av en liten skjerm festet på en brille laget av produsenten Vufine som også viser alle videokildene i sanntid.

Et kontrollrom er vanligvis utstyrt med mange knapper, men det har vi ikke plass til i år. Vi har derfor laget en liten, oransje fjernkontroll som bildeprodusenten kan bruke til å klippe mellom de fem kameraene.

Bildeprodusenten er også utstyrt med en fjernkontroll like under skulderen. Den kan brukes til å kommunisere med Lars Monsen og teamet rundt «minutt for minutt»-produksjonen.

Fem kamera på fottur

På turen til Sognsvann hadde vi med oss fire betjente kameraer. Lars Monsen hadde sitt sedvanlige kamera.

Vi hadde ett kamera som beveget seg i nærheten av Lars og turfølget, ett som lå litt i forkant av følget og ett i en liten drone.

I tillegg hadde vi med et femte kamera som stabiliseres av en såkalt gimbal i toppen av riggen sammen med antennene:

Et trådløst studio

Legg merke til at vi har lagt ledningene igjen hjemme. Normalt ville vi koblet kameraene til bildemikseren via kabler, men det er i dette tilfellet ikke praktisk gjennomførbart da vi skal gå i skog og kupert terreng. I stedet sendes bildene til bildemikseren via trådløse HD-video-forbindelser.

Og nettopp det er beskrivende for hele dette prosjektet: Vi har måttet ty til trådløse løsninger på samtlige områder. Og det er her vi forventer å støte på de største utfordringene.

Det at vi skal sende direkte minutt for minutt i områder hvor det knapt er mobildekning, er nemlig mildt sagt krevende.

Derfor vil vi i sommer sette opp vårt eget nett, et såkalt punkt til punkt-nettverk, som tar signalet fra kontrollrommet via ulike mellomstasjoner til NRKs kontorer på Marienlyst.

Denne løsningen ble også testet da vi var på Sognsvann, og vi møtte tidlig på en signalfeil – vi greide rett og slett ikke å sende bildene fra bildemikseren videre til NRK og ut i verden. Problemet viste seg imidlertid ikke å være større enn en litt vanskelig router denne gangen.

Antageligvis vil en lignende feil skje på en eller flere av etappene i sommer. Heldigvis har vi noen nødløsninger i ermet, blant annet å sende via mobilnettet.

Vær og vind

Så var det dette været da. På Sognsvann var det fine turforhold, litt surt kanskje, men sol og opphold. Men hva hadde skjedd hvis himmelen plutselig åpnet seg over oss? Ville bæremeisen overlevd en skikkelig regnskyll?

Ja, er det korte svaret på det. Vi har vært nøye med å velge ut materialer som kan tåle en norsk sommer, som jo kan innebære noen utfordringer med både fuktighet og temperatur.

Slik ser du ut inni:

Her er også prinsippskissen til oppsettet.

Lokket er av polykarbonat, som er vær og slag-fast og gjennomsiktig plast. Det gjør at bildeprodusenten kan se skjermene selv om det skulle regne. Baksiden blir av vannavvisende kryssfiner.

Det hele tettes med pakningslister og fugemasse, men for å holde kontroll på temperatur i skapet vil det utstyres med luftinntak i bunnen, og to vifter i toppen som lager et trekk gjennom kassen.

Startskuddet går torsdag 12. juli på Hardangervidda. Du er invitert til å slå følge med oss om du er i området. For datoer og reiseruter anbefaler vi å sjekke ut turistforeningens nettsider.