Acabava de passar la castanyada i vam començar la setmana amb un temporal de pluja i de mar, amb una rovinada tràgica al Sió, i fins i tot amb un tornado a Mont-roig del Camp. Des d’aquell dia ha passat tot el novembre, el desembre, les festes de Nadal i gairebé som al febrer, i en tot aquest temps no ha tornat a ploure de manera destacable a Barcelona, com tampoc ho ha fet en punts del Vallès, del Maresme i fins i tot en alguns sectors de la Catalunya Central. Una sequera extraordinària que segurament no té precedents en 100 anys en molts d’aquests llocs, i que gràcies a les dades històriques de l’Observatori Fabra del Tibidabo sabem segur que no en té a la ciutat de Barcelona.

540x353

Avui s’arriba al 86è dia sense ploure com a mínim un litre per m a la ciutat, cosa que no havia passat mai abans des que es prenen dades a l’Observatori. Fins ara la ratxa més llarga datava del 1928: entre el 22 de maig i el 14 d’agost d’aquell any tampoc va haver-hi cap dia en què s’acumulés com a mínim 1 mm de pluja. De fet, només amb un petit matís la sequera del 1928 la podem considerar més llarga: si en lloc de comptar els dies en què hagi plogut com a mínim 1mm situem el límit en més d’1 mm, la ratxa seca del 1928 s’allarga fins a 108 dies seguits. I encara més. El 14 d’agost, punt final de la sequera, va ploure exactament 1 l/m, i no va ser fins al 7 de setembre que va tornar a fer-ho amb una mica més de ganes.

Símptomes de canvis en el temps de cara a la setmana que veAquestes són les cinc ratxes seques més llargues de la història de l'Observatori Fabra de Barcelona, comptant com a dia de pluja qualsevol en què s'arribi com a mínim a 1 mm:

3/11/2015 – 27/1/2016, 85 dies

22/5/1928 - 14/8/1928, 85 dies

28/5/2007 – 5/8/2007, 70 dies

21/6/1923 – 26/8/1923, 67 dies

12/11/1966 – 10/1/1967, 60 dies

La sequera de Baltasar

Una altra sequera recent és la que es va produir el 2007. Llavors va haver-hi una ratxa seca de més de 70 dies a Barcelona durant la primavera i l’estiu, i cal tenir en compte que el 2006 ja s’havien produït dues aturades en les pluges de més de 40 jornades. Aquella sequera es va allargar fins poc després de la visita del conseller Francesc Baltasar a la Moreneta, l’abril del 2008.

540x306 L'últim dia que va ploure a Barcelona, el 2 de novembre del 2015 / MARC ROVIRA L'últim dia que va ploure a Barcelona, el 2 de novembre del 2015 / MARC ROVIRA

No hi ha indicis que aquesta situació hagi de canviar, ni a curt ni a mitjà termini. Els mapes del temps no concedeixen gairebé cap opció a la possibilitat que plogui en els pròxims set dies, i els canvis que podrien arribar durant la segona part de la setmana que ve tampoc són gaire clars per ara en aquest sentit.

No sembla gens forassenyat, per tant, pensar que hi acabi havent una ratxa seca de més de 100 dies a Barcelona. Les tendències de cara al febrer tampoc semblen favorables: els models de l’agència nord-americana NOAA dibuixen un febrer encara amb menys pluges del que és habitual a bona part del sud d’Europa, i en canvi amb precipitacions abundants al centre i especialment a la façana oest del continent, on ja han sigut notables els últims mesos. No sembla, doncs, que el patró de temps hagi de canviar durant les pròximes setmanes.

Durada màxima de la ratxa seca a Catalunya (dies consecutius amb precipitació #meteocat pic.twitter.com/WAONO5bkKk — Meteocat. gencat (@meteocat) 27 gener, 2016

Escassa neu al Pirineu

Durant tot aquest període, al Pirineu és on les precipitacions han anat apareixent amb una mica més de regularitat, sobretot al Pirineu Occidental, però en general la neu que hi ha acumulada és clarament inferior a la que caldria esperar en aquesta època de l’any. Aquesta situació no només és causa de les precipitacions més escasses del normal, sinó també dels períodes llargs d’inversió tèrmica, que han fet que sigui a les cotes altes del Pirineu on aquest hivern s’estiguin registrant les temperatures proporcionalment més altes. En molts punts de la serralada el gruix de neu se situa al voltant de la meitat del que caldria esperar, i és especialment escàs en zones com a la comarca del Ripollès i la serra del Cadí.

Malgrat totes aquestes circumstàncies adverses, el nivell de reserves dels pantans del país encara no és especialment preocupant: els embassaments situats a les conques internes de Catalunya presenten un nivell que frega de mitjana el 70%, que si bé és més de 20 punts percentuals inferior al de fa un any per aquestes dates, és encara superior a la mitjana dels 10 últims anys en aquesta època. Els pocs episodis de pluja que hem anat tenint en els últims mesos han sigut molt abundants en alguns casos.