Polisen fick larm strax före klockan 15 på torsdagen att en grupp asylsökande, barn och vuxna, befann sig på länsväg 140 och hindrade trafiken.

Enligt stationsbefäl Björn Tannfelt var det en grupp från asylboendet Fröjelgården.

– De är missnöjda med sitt boende och sitter på vägen för att uttrycka sitt missnöje. Vi har varit där och försökt få dem att flytta sig, men vi kan inte ha en patrull på plats hela tiden. Det är ingen polissak egentligen, sade han på torsdagkvällen.

Har ni pratat med dem och förklarat att det är farligt?

– Ja, de är väl medvetna om risken. Det är därför de sitter där, för att utrycka sitt missnöje, säger Björn Tannfelt.

Enligt Björn Tannfelt kunde polisen inte göra så mycket. De kan lyfta bort folk om de hindrar trafiken, men de kan inte hindra dem från att gå tillbaka. Polispatrullen hade därför lämnat platsen under eftermiddagen efter att upprättat en kontakt med Migrationsverket.

En mycket skärrad kvinna kontaktade Helagotland.se efter att ha passerat platsen vid 17-tiden.

– Hade jag inte sett reflexerna på barnens overaller så hade jag kört rakt på dem. Det var fullt av folk på vägen och de flyttade sig inte. Jag tutade flera gånger, då flyttade de sig så smått.

Kvinnan tog även kontakt med polisen och är upprörd över att man inte tänker göra något.

– Jag kan inte leva med att ha kört på någon, jag skulle bli knäckt för livet. Någon måste göra något!

Clas Dahlén, ägare till Fröjelgården, berättade senare på torsdagkvällen att det handlar om en person som under en längre tid varit missnöjd över olika saker. Under lunchen blev mannen upprörd över matutbudet.

– Han fick med sig några andra och de gick upp och ställde sig på vägen i protest. Vi gick upp och pratade med dem och de kom ner igen, men under tiden stod de på vägen vilket naturligtvis är olyckligt och farligt för dem. Vi ser väldigt allvarligt på det och åtgärdade det snabbt, säger Clas Dahlén.

Han bekräftar att gruppen med barn och vuxna var kvar på vägen när polisen lämnade platsen.

– Vår verksamhetschef, som också talar deras språk, pratade med dem och fick dem att förstå, när den första frustrationen lagt sig. Det här är människor med väldigt mycket känslor i svallning och en liten grej kan nå oanade proportioner. Nu är allt lugnt igen och de satt och åt middag för en stund sedan.