Statliga Vattenfall köpte Nuon 2009 för 89 miljarder kronor och hoppades därmed bli Europas största energibolag.

I stället har affären hittills kostat Vattenfall 53 miljarder kronor.

Orsak: energipriserna föll kraftigt och Vattenfall tvingades skriva ned sina tillgångar.

Skattebetalarnas tidning Sunt Förnufts läsare har röstat fram Nuonaffären som Sveriges värsta slöseri.

Maud Olofsson, som numera driver ett konsultbolag med sin man Rolf Olofsson, skriver själv i Skattebetalarnas tidning:

"Det är alltid lätt att vara efterklok men det är viktigt att komma ihåg att när beslutet om Nuon togs av Vattenfalls styrelse så såg energimarknaden helt annorlunda ut än vad den gör i dag. Sedan dess har elpriserna sjunkit väldigt kraftigt, och många stora energiföretag i Europa har, precis som Vattenfall, kraftigt fått skriva ner värdet på sina tillgångar.

När styrelsen i Vattenfall tog beslutet om att köpa Nuon så hade man också de gamla ägardirektiven, som den tidigare socialdemokratiska regeringen hade tagit fram, som sa att man skulle expandera i Europa. Dessa ägardirektiv ledde till att Vattenfall köpte både kol och kärnkraft runt om i Europa före 2006 då jag tillträdde som näringsminister. Ser man till utvecklingen så har dessa köp förorsakat stora förluster och också kraftiga nedskrivningar. Fortfarande brottas Vattenfall med problem med stillastående kärnkraft och problem med kolkraftverken."

Maud Olofsson skriver att det före köpet gjordes omfattande analyser av utomstående experter som konstaterade att det var en bra affär för både vattenfall och svenska skattebetalare.

"Samtidigt fanns det en del kritiska synpunkter och jag lyssnade noga på dessa. Det var därför som jag ställde många kontrollfrågor kontrollfrågor till styrelsens ordförande, bland annat om de fortsatt skulle klara avkastningskraven med detta inköp och jag fick jakande svar", skriver Maud Olofsson.

Vidare:

"Det var med det kunskapsunderlaget som ägaren, i detta fall jag som ansvarig minister, gav klartecken till styrelsen att ta beslutet. Ytterst är det dock så att Vattenfalls styrelse, som då bestod av många namnkunniga och erfarna personer som till exempel Lars Westerberg och den tidigare socialdemokratiske ministern Anders Sundström, precis som alla andra bolagsstyrelser har ansvaret för alla de affärer som bolaget gör. Med facit i hand kan jag inte annat än beklaga att Nuonaffären inte blev den lyckade investering som Vattenfalls styrelse och utomstående bedömare trodde och

hoppades på."