Jednog hladnog januarskog jutra ljudi su, kao i obično, jurili kroz vašingtonski metro na svom putu ka poslu ili kući, a tek bi se poneko okreuo i bacio sitniš ka čoveku koji je svirao violinu, ne slutivši da se radi jednom od najpoznatijih svetskih violinista - Džošui Belu.

Džošua Bel na stanici metroa u Vašingtonu

Bel je u stanici metroa za 45 minuta odsvirao šest Bahovih kompozicija, a kako se sve odvijalo u vreme jutarnjeg špica, procena je da je za to vreme pored njega prošlo oko 1.100 ljudi.

Posle prva tri minuta od kako je počeo da svira, sredovečni čovek ga je primetio, usporio korak, zastao na nekoliko sekundi, a zatim žurnim korakom produžio. Minut kasnije, violinista je dobio svoj prvi dolar od žene koja mu je ubacila novčić u konzervu kraj nogu, ne zaustavljajući se ni na tren.

Džošua Bel u uobičajenom izdanju

Nekoliko minuta potom jedan čovek se naslonio na zid kako bi ga poslušao, ali je onda pogledao na svoj sat i brzo krenuo, jer je očigledno kasnio na posao. Osoba koja mu je posvetila najviše pažnje bio je trogodišnjak kojeg je majka u žurbi vukla za sobom, ali je dečak svejedno stao pred violinistom. Tek kada ga je majka snažno povukla, dečak se pomerio.

Ova situacija se ponovila sa nekoliko roditelja koji su tog jutra vodili decu, i svaki put je scenario bio isti. Dete zastane kao omađijano, roditelj ga vuče...

Za 45 minuta, koliko je svirao, svega šestoro ljudi je zaista stalo da ga posluša, dok mu je dvadesetoro dalo novac, te se u konzervi nakupilo 32 dolara.

Kada je završio muziciranje i kada je ponovo nastupila tišina, niko se nije obazirao, nije bilo aplauza, niko ga nije prepoznao. Niko nije znao da je u pitanju Džošua Bel, jedan od najtalentovanijih muzičara na svetu, koji je svirao jedno od najsloženijih dela ikada napisanih i to na violini vrednoj 3,5 miliona dolara.

Dva dana pre nego što je svirao u metrou, Bel je napunio pozorište u Bostonu sa prosečnom cenom karte od 100 dolara. Njegova inkognito svirka organizovana je kao eksperiment dnevog lista "Vašington post" o društvenoj percepciji, ukusima i prioritetima ljudi, sa akcentom na pitanja da li uopšte primećujemo lepotu oko nas, da li umemo da je cenimo i da li umemo da prepoznamo talenat u neočekivanom kontekstu.

Jedan od najboljih zaključaka bio je da ako nemate vremena da zastanete i poslušate jednog od najboljih muzičara na svetu, koji svira najbolju muziku ikada napisanu, treba da se zapitate: šta još propuštate u životu?

VIDEO > Slavni violinista svira za siću u metrou: