Premiér, nový český pokus o sitcom ze stáje TV Barrandov, se stal ihned po odvysílání prvního dílu legendou české televizní historie. Nejhorší seriál všech dob, alespoň podle uživatelů csfd.cz, se přitom s každou další epizodou ještě zhoršuje a stává se výjimečným dadaistickým kouskem, omylem natočeným „mockumentary“, v němž lezou do záběru rekvizitáři nebo kameraman strká do „herců“.

Právě pro svou povahovou blízkost Andreji Babišovi dokázal Jaromír Soukup bezděčně a v podstatě nechtěně vykreslit skutečné myšlenkové pochody českého premiéra lépe než kdokoliv jiný. Co nezvládli za celých šest let lidem zprostředkovat investigativní novináři nebo komentátoři, dokázal během několika dní majitel zadluženého mediálního impéria.

Vyznávají vůdcovský princip, jejich firmy proto trpí personální vyprázdněností. Soukupovi se nepodařilo obsadit jediného opravdového herce, proto v seriálu hraje redaktorka z jeho zpravodajství dokonce dvojroli. Babišovo opakované usilovné hledání lidí ochotných spojit své jméno s jeho hnutím ve volbách, ať už do Senátu nebo do pražského zastupitelstva, se od smutné reality tvorby seriálu Premiér příliš neliší.

Babiš i Soukup jsou stejní nekoordinovaní chaoti, kteří rychleji mluví, než myslí. Neumí to skrývat, prozradí se, když otevřou pusu. Vše nadhazují za pochodu, přesvědčeni o své genialitě. Soukup komolí věty ze scénáře, který nejspíš ani neviděl a jehož autorem beztak opovrhuje, protože on by to napsal mnohem zajímavěji, vtipněji, zkrátka lépe. Babiš uvažuje stejně – nepotřebuje, aby mu psali projevy, dokáže to vystřihnout spatra lépe než kdokoliv jiný.