Ivan Bartoš | FOTO: archiv Ivana Bartoše

Těžko můžeme čekat, že nám někdo bude oplácet láskou, když my ho na potkání vítáme šibenicí, říká Ivan Bartoš, mluvčí a bývalý předseda Pirátů, a dodává, že zbraní terorismu je strach a že chápe obavy Čechů z uprchlíků. Upozorňuje, kam nás můžou dovést extremisti, vysvětluje postoj Pirátů k migrační krizi i autorským právům a zdůrazňuje, že je pro dialog.

Před pár lety jste psali: Pirátské strany konstatovaly, že válka proti terorismu skončila. Jak se na to díváte dnes?

Hrozba terorismu je poměrně perzistentní. Když si to vezmeme historicky, tak jsme o ní intenzivně informováni už od 11. září 2001. Myslíte si, že se do té doby nic nedělo? Terorismus jako takový je podle mě dost často zbraní, která není primárně agresivní, hlavně je to nějaký akt zoufalství, a tím ho vůbec neomlouvám, spíš chci říct, že se s ním nedá bojovat konvenčními způsoby. Navíc, oproti partyzánskému boji je jeho cílem civilní obyvatelstvo a v tom spočívá jeho ohavnost. Pokud USA vyhlásily boj světovému terorismu již před více než desítkou let, a ty útoky se pod jinými záminkami stále dějí, je tedy vidět, že podobně jako v represivní politice proti drogám je tento boj neefektivní.

Na druhé straně se od jedenáctého září všude ve světě přijala celá spousta nových bezpečnostních opatření…

Ano, za nadšeného přikyvování občanů se udělala opatření, která reálně vedou ke ztrátě svobody a výměnou za to je nějaký pseudo pocit bezpečí. A kdybychom opustili celosvětový terorismus, podívejme se na nám velmi blízký zákon o uchovávání komunikačních a lokačních údajů mobilních telefonů. Německo tento zákon i přes sankce EU třeba odmítlo. U nás ho zrušil Ústavní soud, ale poslanci ho drobně změněný revokovali. Den před schvalováním proběhla médii kauza o tom, že zemřela někde nějaká holčička, a že kdyby tento protiústavní zákon platil, mohlo se díky vyhledání jejího telefonu její vraždě předejít. Druhý den zákon Poslanecká sněmovna jednohlasně odhlasovala. Lidé si totiž myslí, že instalace kamer a uvolnění pravomocí bezpečnostních složek je nějak více ochrání.

A neochrání?

Ne. Je jasné, že každý stát si upevňuje svoji moc tím, že má větší kontrolu a informovanost o svých lidech. Je to věc, proti které se těžko ozývá, že je to špatně, zvlášť, když máme mediálně tak dobře zpracovanou věc, jako byl masakr v Paříži. Zaráží mě, že výbuch ruského letadla, nebo atomový atentát v Bejrútu, který se stal dva dny předtím, nikoho ze židlí tak nezvedl, tehdy nebyla „Evropa ve válce“, nikdo si neměnil profilové fotky na Facebooku. Hrozba terorismu je stálá a jeho zbraní je strach. A člověk v tom strachu je ochotný jít strašně daleko a vzdát se svých svobod. Já když někde vidím ozbrojené policisty nebo vojáky se samopalem, nemám pocit většího bezpečí, naopak.

Ovšem to, co se děje teď, zkrátka nějakou pozornost vyžaduje…

Bezpochyby. I já se domnívám, že fyzická přítomnost bezpečnostních složek je v určité chvíli klíčová. Ale zároveň, teď ve Francii nebo v Belgii procházejí dočasná opatření, díky kterým mohou být zablokovány webové stránky. Nakonec vzpomeňme si na Guantanámo, jak může být člověk bez soudu uvězněn, vyslýchán, nepropuštěn… Což by i ve stavu ohrožení mělo být naprostou výjimkou, nikoli normou. Tudíž nevím, zda všechna ta opatření něčemu předejdou a jestli nebudou takzvaně dočasné natrvalo. Příčiny terorismu totiž dlouhodobě nikdo neřeší. Opatření řeší jenom důsledky.

A příčiny jsou podle vás tedy jaké a jak by se měly řešit?

Prvotní příčinou jsou, dle mého názoru, dlouhodobé vojenské konflikty v zemích, kde terorismus vzniká, odkud pocházejí vůdci jednotlivých teroristických organizací, nebo se rekrutují vojenští, ale i civilní bojovníci. Některé země jsou bývalými koloniemi světových mocností a jiné pak jejich„novodobé“ satelity. V některých se od doby studené války vystřídaly obě největší světové velmoci. Není žádným tajemstvím politická, vojenská či materiální a finanční podpora režimů či hnutí, které byly v tu určitou dobu nakloněny svým větším macechám. Často se pod rouškou exportu západní demokracie (sic!), ale i obranou proti hrozbě kapitalismu na straně druhé, rozbily celé fungující státy. V rámci pomoci rozvojovému světu se celé řady převážně afrických zemí staly věčnými dlužníky mezinárodního měnového fondu a největších bankovních domů. V dopadech všech věcí, které jsem právě zmínil, vidím ony příčiny, které se neřeší. Myslím, že není ani primární zájem vyspělých zemí tyto příčiny řešit, protože války jsou peníze. Pozice ČR je v globálním kontextu skutečně irelevantní. Já stále věřím v dialog. Jednu z možných cest, konkrétně v případě fundamentalistického terorismu, vidím třeba v jednání náboženských elit. Zbytek je stále na lidech. Války vyhlašují státníci a vlády, které si lidé volí…

Co soudíte o posledních aktivitách hnutí Anonymous?

Hnutí Anonymous, už jen kvůli názvu, může být kdokoliv. Samozřejmě existuje určité tvrdé jádro, ale přihlásit se k němu může opět minimálně deklarativně kdokoliv. Proto jejich zprávy, ohledně plánovaných útoků či aktivitách ISIS, mohou mít různou váhu. Ale věřím tomu, že i ti „opravdoví“ Anonymous, když zjistí nějaké závažné informace, tak nehazardují s lidskými životy a informace předají zodpovědným složkám. Při řešení nějakého závažného problému totiž není důležité, kdo stojí na jaké straně barikády. Předpokládám, že třeba bezpečnost obyvatel České republiky je v zájmu náš všech, ač se jinak názorově rozcházíme. V případě IS tedy jakýkoliv krok v boji proti nim se počítá jako plusový bod, tudíž bych tu spolupráci ocenil

Když říkáte, že v určitých chvílích jdou názorové neshody stranou, myslíte si, že se nyní v boji proti IS má spojit celý svět včetně Putinova Ruska?

Celá situace je tak špatně uchopitelná, že je těžko říct, na kterou stranu se klonit. Z pohledu států Ruska jedná Putin racionálně, ale je-li to správně v ohledu mezinárodního práva, to nevím. Necítím se ani povolaný tohle hodnotit. Ale řeknu vám příklad. Ve 25 letech jsem byl na stáži v New Orleans, byl jsem tam učit a měl jsem šéfa IT odborů, Číňana, se kterým jsme strašně často naráželi na problematiku lidských práv. On byl velmi racionální a říkal mi: Ivane, tak si uvědom, že tam je miliarda lidí, takže když je v jedné oblasti hladomor, tak ty lidi prostě vezmeš a musíš je někam přesídlit a nezajímá tě nic. Problematika lidských práv z pohledu Evropana je tedy v Číně neuchopitelná, protože nežije v té Číně. Já tu makropolitiku nejsem schopen odhadnout.

Na druhé straně se nabízí otázka, jestli může být racionální něco, co považujeme za špatné. Pokud to tedy za špatné považujeme. Z tohoto pohledu si i Hitler počínal racionálně.

Taky mu Němci tleskali! To je to největší nebezpečí současné situace. U nás je to Konvička nebo třeba Okamura, v Maďarsku Orbán, jinde LePen. Bojím se nárůstu popularity a síly ultrapravice a nacionalistů u nás i v Evropě. Tato kritická doba dává sluchu a následně může vynést nahoru lidi, kteří nabízejí v určitou chvíli jakoby jediné řešení. Přitom já bych chtěl, aby se relativně normální politici snažili k věcem přistupovat tak, aby k jednoduchým řešením nikdo nemusel dospět, aby občané na tuto rétoriku neslyšeli a ty, kteří příbuzná témata živí, nevolili. Když si vzpomenu na Zemana, jak v lednu mluvil o Ukrajině, že kde chrastí zbraně, tam se nejedná, a že by se mělo jednat, a ne bojovat, jsem nejistý. Teď je jeho rétorika úplně jiná. Byl bych rád, kdyby naši politici byli aspoň konzistentní, když už nic jiného.

I když musíme vzít v úvahu, že situace je taky jiná…

Ano, ale z té situace, ve které nyní jsme a která rozhodně není patová, nevidím v těch nynějších jednáních východisko. Zavření hranic nic nevyřeší. Hrozba terorismu se tím nevymýtí. I my se do budoucna můžeme stát místem, které bude terčem útoku, pokud tady vyroste druhá nebo třetí generace, která bude mít pocit druhořadého občana. Naštěstí mezi našimi Romy se teroristé nerekrutují, ale kdyby tam figuroval nějaký náboženský étos, který ve výkladu může být silně agresivní, tak i mladí Romové teď jsou přesně ta generace, které by se to mohlo týkat. Já znám Syřany, kteří tady žijí 15 let, učí na univerzitě a jsou to skvělí lidi. Ale pokud to nastavíme od začátku špatně, a v Česku tak převládnou extremistické přístupy, nálada a politika, tak si zaděláváme na obrovské problémy. Extremisté teď říkají, počkejte, jestli nás k moci nepustíte, tak uvidíte, kam jste nás dovedli. Já se bojím, že když je tam pustíme, resp. najde se dost takových, kteří jim hodí ve volbách hlas, tak si budeme za deset patnáct let říkat, kam oni nás svými xenofobními názory dovedli. Těžko můžeme čekat, že nám někdo bude oplácet láskou, když my ho na potkání vítáme šibenicí. To, že u nás nemá cizinec nebo Rom na růžích ustláno, je fakt.

Proto taky i z řad oborníků zaznívají názory, že jak prezident Zeman, tak Konvička vlastně napomáhají Islámskému státu, protože tady ty lidi radikalizují.

Je to tak. Teroristické útoky mají přesně tohoto docílit. Vždyť si vezměte, když se stal teď útok ve Francii, tak to lidé, kteří jsou protiimigrační, sdíleli na sociálních sítích či různě komentovali skoro s radostí, že konečně na jejich slova dochází, a nám to předkládali jako nějaký důkaz, ačkoliv to žádný důkaz není. Řada lidí je prostě ochotná uvěřit všemu, co se jim do jejich mozaiky hodí. A někdy to může být pravda, a někdy to nemusí být pravda.

Na druhé straně jsou Češi k takovému uvažování teď asi náchylní, protože nemají žádné jistoty. Naše zahraniční politika je nečitelná, vláda nemá jasnou vizi ani v ekonomice a lidé, když jsou nejistí v tom reálném životě, pak žijí ve strachu obecně. Myslím si, že někteří politici taky schválně vstupují do kontroverzních témat, aby nebylo vidět na to, co se děje na pozadí. Za celou dobu boje proti terorismu prošly takové zákony a taková svinstva… Jen co třeba Babiš protlačil v době před sněmovními prázdninami. I Zeman tomu nahrává, když pokaždé vynese nějaké téma, pak se o něm týden mluví a mezitím projde Sněmovnou bez povšimnutí x skutečně závažných věcí. Lidé jsou naštvaní, ale špatným směrem.

Co tím přesně myslíte?

Uvedu příklad, který zdánlivě nesouvisí. Registrované partnerství. Já jsem třeba liberál, takže můj pohled je jasný. Ale upřímně, co se týká sňatků homosexuálů, tak to přece může být každému jedno. Z hlediska legislativy českého státu je daleko jednodušší povýšit registrované partnerství na sňatek, protože se nemusí měnit řada zákonů týkajících se manželů. Ale lidé, kteří se nemají zrovna dobře, a těch je z pohledu ekonomické situace v ČR většina, si myslí, přestože se rozvádějí a já nevím, co všechno, že je status manželství heterosexuálů něco víc. A říkají si: „Já když už se mám tak blbě, tak aspoň na tom nejsem tak blbě jako ten buzík.“ Identifikují svůj společenský status na strašně malých rozdílech, které vůbec nejsou podstatné, ale které dělají člověka člověkem. Nedávno jsem se třeba bavil se známými Romy a ti mi říkali: Je to sice smutný, ale my teď máme takový klid už čtvrtý měsíc.

Přebrali to za ně uprchlíci?

Ano. Romové právě teď nejsou terčem té primitivní nenávisti. Lidi totiž pořád hledají viníky za problémy svých životů někde tam, kam si mohou sáhnout. A na vládnoucí politiky a oligarchy holt nemůžou. Tak říkají: My se máme blbě, protože… A když zaznívá, že peníze by měly jít na naše lidi, a ne na uprchlíky, lidi si asi myslí, že ty peníze jsou v nějakých škatulkách a někdo jim tu „jejich“ pokrátil. To je blbost. V kontrastu s tím třeba odpuštěný dluh Agrofertu neřeší. Ale kdyby se ty peníze vzaly, víte, kolik by se nakrmilo lidí? Odhad celkové korupce u nás za jeden rok je 100 miliard!!!

Češi mají vůbec problém s jakoukoliv jinakostí a silně se proti ní vymezují. To se teď snaží potřít například kampaň HateFree, která je zaměřená proti nenávistným hateům. Viděl jste ji?

Viděl. Mně se nelíbí. Nastavuje totiž tak drsné zrcadlo, že to tu nenávist ještě víc rozdmýchá. Ti, kterých se to týká, které by to mělo oslovit a měli by se zamyslet, tak to uvidí a nas.rou se. Lidé, kteří s HateFree souzní, se na to podívají, odškrtnou si, že to je správně, ale to nepomůže situaci. Já taky nechci, aby na mě někdo ukazoval, co dělám blbě.

Jak by se to tedy mělo udělat lépe?

Nevím, internet je takhle postavený. Já jsem ale hodně liberální, co se týká internetu, jsem ochotný jít hodně za hranu toho, co jsem schopný ve vyjádření lidí, nejen on-line, akceptovat. Mně nevadí, že někdo je nácek. Podle mě by nemělo být zakázané, aby lidi chodili ve svastikách. Aspoň by se hned vidělo, co jsou zač. Ale řada z nich překračuje hranice úplně v jiných věcech, jako je nabádání k trestným činům a schvalování trestných činů. Přál bych si, a to říkám upřímně, protože je ve mně taky trochu zlejšek, aby si někdo dal tu práci, a deset lidí, kteří takhle jednají na internetu, fakt odstíhal. Nevidím v tom projev svobody slova, kterou chápu tak, že někdo v klidu může říct, že holocaust nebyl, ale jiné je, když řekne, tak si vezmeme pušky a půjdeme je střílet. Nebo když někdo vyhrožuje: Víme, kde bydlíš a kde máš děti. Za to je 7 let natvrdo!

Co tedy v této souvislosti říkáte na obvinění docenta Konvičky, lídra Bloku proti islámu, za jeho výroky na Facebooku, kde mimo jiné psal, že by muslimy namlel do masokostní moučky a že by pro ně otevřel koncentrační tábory?

Konvička spadá do té druhé kategorie lidí, kteří už překročili hranici, již svoboda slova garantuje. Víte, rétorika zkušených nácků typu DSSS je v současné chvíli nenapadnutelná. Umí vše formulovat tak, aby to v prvním výkladu bylo čisté. Teď možná někomu sáhnu na jeho dětský či současný idol, ale zpěvák Daniel Landa na této hladině primitivních jinotajů také zručně manévruje. Jak lze chápat třeba jeho výroky před tisícihlavým davem na turné Vozová hradba v Ostravě, kdy k davu promlouvá stylem: „Já jsem ten poslední, kdo by chtěl někoho k něčemu nabádat, ale je to naše země a my jsme tady většina…“ Konvička se ani o toto nesnaží.

Abychom to neopomněli, tak v sobotu získala poměrně kontroverzní skupina Ortel dva Slavíky…

Slavík je mrtvá soutěž a jediný náš Slavík je přece Karel Gott. Berme to tak, že většinu lidí ta soutěž prostě nezajímá a ti, které zajímá velmi a jejich „idol“ se jí účastní, tak pro něj hlasují. Jedná-li se o diváckou telefonickou, papírovou či on-line anketu, umístí se dobře ten, kdo dostane nejvíc lajkýsků. O ČR to tedy nic nevypovídá. Zlatý slavík není relevantní sociologický průzkum oblíbenosti, ale obraz preferencí lidí, kterým tato soutěž stojí za námahu a čas, který stráví zasláním svého hlasu. Jako moderátor bych však odmítl libovolnou cenu náckům z Ortelu předat.

Neustále se točíme okolo migrace a hrozby nacionalismu. Často deklarujete věci jako váš osobní názor. Formulovala Pirátská strana nějaké stanovisko k problematice, a pokud ano, jak souzní s vašimi odpověďmi?

My jsme vydali snad nejrozsáhlejší stanovisko k migrační vlně ze všech politických stran v ČR (více zde). Pracovali jsme na tom asi měsíc a ještě jsme hledali celostranický konsensus. Kdo z politiků tady co řekl, tak to bylo pár vět. Piráti mají čtyři strany dle mého názoru kvalitního textu, který řeší problém holisticky. Není to téma na jednu deklaraci. Je velmi náročné a globální. Já bych velmi rád tohle prezentoval lidem, aby se podívali, že to není černobílé a každé rozhodnutí má své možné dopady. Lidi se neptají po informacích, které jsou relevantní. Živí se příklady nezvládnuté politiky a excesů, které ovšem nejsou standardem soužití různých kultur. Byla nám třeba aspoň ve zkratce představena migrační politika v těch oblastech Francie, Německa či Belgie, kde je situace kritická? V čem západní země udělaly chybu? Z čeho se poučit? Ne, jenom se volá po zavření hranic, jako po ultimátním vše-řešení.

Odpůrci migrace říkají, že je to jedno, jaké chyby se staly, protože ta kultura je s naší neslučitelná

Já si nemyslím, že kultury nejsou kompatibilní. Historicky lidé žijí na poměrně malém prostoru a jsou kumulovaní. V Berlíně, New Yorku i v Praze jsou všude multikulturní společnosti. Není to něco, co vzniklo omylem. Bude to stále častěji a častěji. Není to sprosté slovo, ani patologický jev. Jednota v rozmanitosti. Tak se neměla hromadně zavádět letecká doprava, když najednou lidem vadí, že se cestuje.

Soužití různých lidí různých kultur a náboženství může fungovat na různých principech, model multikulturalismu nemusí být jediný možný

Je to tak. Musíme zase ještě vycházet z toho, že žijeme v sekulárním státě. A odlišovat náboženský a politický islám. Samozřejmě se může stát, a asi se to i stane, pokud se svět bude mísit, a já věřím, že bude, že se zájmy jednotlivých kulturních celků budou lišit a musí se to nějak zohlednit. Nakonec to známe mezi Slováky a Maďary. Musíme prostě jen najít ten způsob, jak to zohlednit. Ani listina práv a svobod není dogmatická. Extrémní výklad libovolného jejího bodu je okamžitě v rozporu s jiným bodem. Některé věci bychom si měli už prozíravě nastavovat teď, a ne řešit to až pak. Aby tady nezaznívalo, že se budou sekat ruce a kamenovat a že tady bude šaría. Nebude. Zákony budou platit pro všechny stejně. Vražda bude pořád vražda, ať ji spáchá kdokoliv. A lidi si představují, že tady nějací migranti změní zákony. Vždyť zákony u nás mnohdy nedokážou změnit ani většinou zvolené politické strany jenom kvůli tomu, jak se bojí.

Bojí se všichni. Strach začíná být všudypřítomný.

Proto se musí odstraňovat. A to jedině přes vzdělání a informovanost. Problémem je, že se nesetkávají lidé rozdílných názorů. Na Facebooku máte vybrané přátele, kteří zapadají do vašeho názorového spektra, olajkujete si ty své skupiny, takže žijete v bublině. Já nemám problém s názorovými oponenty a ani je neumlčuju, ale nemám už energii na to přesvědčovat přesvědčené. Když člověka znáte osobně, dokážete pochopit jeho východiska, což řada politiků zcela ignoruje, proto jsou tady ty paušalizace sluníčkářů a kaváren a podobně. Shazování oponentů a argumentace ad hominem mě prostě uráží. Já, i když jdu do politické debaty, nikdy tam nejdu s despektem. Vadí mi ale uřvané debaty typu Máte slovo.

Jak by podle vás měla probíhat migrace, aby byla úspěšná?

První, co by mělo nastat, je zmírnit tu přímou nenávist, tu zlobu. Strach a zloba jsou strašně špatným pánem. Na něčem, co je od začátku zkažené, se nic dobrého stavět nedá. Mimochodem, já jsem počítal, kolik lidí se vejde k nám do tří činžáků v Michli, a současný počet imigrantů, které má Česká republika přijmout, bych ubytoval ve třech panelácích. A takový povyk kvůli tomu!

Jsou vaše postoje takové, jaké jsou, protože jste věřící?

Já jsem hlavně humanista celý život, křtěný jsem Husita ve dvaceti. Mimochodem, i svatbu jsem měl v kostele, a není to žádná pr.el slíbit to všechno před Bohem (směje se, pozn. red.). Já beru to poselství evangelia, kdy Ježíš je láska a láska je to nejdůležitější. Každý má svou interpretaci víry. Moje postoje mi přijdou nehledě na víru poměrně normální. Očekával bych stejné od libovolného Evropana 21. století. V některých věcech jsem však daleko za křesťanskou nehynoucí láskou a pokorou.

Například?

Například velmi sympatizuji s poměrně radikálním přístupem k neonacismu, a to jsou věci, které dělá Antifa, lidi, kteří jdou až do toho střetu. Já hrubou záplatu na hrubý pytel přišít neumím. Jsem rád, že někdo ano a je navíc ochotný za to nést v právním státě adekvátní následky. Jsou různé druhy víry a jsou různé druhy odvahy.

Co považujete za novodobý nacismus?

Falešné agresivní vlastenectví. Novodobý nacismus je vlastně stále stejný, co se týče projevů, jen cíle jsou jiné, metody jsou sofistikovanější. Rétorika konvičkovců si třeba s původním německým NSDAP vůbec nezadá. Já jsem viděl záběry z demonstrace 17. listopadu, když tam stojí ten chlápek a mluví o ocelové pěsti, která rozdrtí sluníčkáře.

To sice byla demonstrace bartošovců, ale je pravda, že se k nim přidali i konvičkovci, kteří tam dorazili z Albertova

OK. Mě to hrozně mrzí, protože náš národ se radikalizuje úplně špatným směrem. Nižší střední třída je reálně na hranici chudoby, jde od výplaty k výplatě. Když se rozbije pračka, jde se do Home Creditu, nehledě na finanční gramotnost, oni nemají jinou možnost. Nemoc je pro ně likvidační. A to by se ve 21. století nemělo dít. Tady by měli křičet na politiky, protože ten stát ty peníze má, ne, že ne. Přitom Česká republika je tak malá, projedeme ji za tři hodiny autem, a jakékoliv řešení problémů je tak složité.

Vy jste řekl v rozhovoru pro Konoptikum řekl, že naděje na změnu je, ale přes koblihu to nebude…

Já nejsem primárně nenávistný, tak jsem i po volbách, když Andrej uspěl, říkal, že mu nevěřím ani slovo, nicméně, když on si ochrání své zájmy, tak může pro tuhle zemi jako vedlejší efekt něco udělat. Myslel jsem, že jeho zájmem je převážně chemický průmysl, nový zákon o potravinách, v Evropském parlamentu nový zákon o hnojivech. To vše mu mohlo narušit byznys. Na tom by mu mělo záležet, když je zemědělským gigantem v ČR a největším výrobcem hnojiv v Evropě. Ale když to tak sleduju, tak ta vůle nebo síla řešit i jiné věci než Agrofert a své zájmy u něj není. Přijde mi, že na úkor toho, aby dosáhl svých cílů, vyklidil pole tam, kde ho to nezajímá. Což je třeba dle mého development v Praze. Jeho politici – podřízení mi připomínají některé manažery nastrčené lidi, kteří ve firmách prostě nevidí probíhající korupci. Jestli nám, jako Pirátům, někdo vyčítal, že nemáme program, tak ANO ho nikdy nemělo. Kobliha je jako metafora, samozřejmě. Jediné, co Babiš řekl, bylo: My jsme ta změna, my máme plán. Jednoduché, efektivní. Lidé ale musí chtít trochu víc. Ne zkoušet experimenty typu „zkusím řídit stát jako firmu“. Já třeba říkám, že kde není důvěra, musí být umožněna kontrola. Piráti volají po naprosté transparentnosti politiky a související ekonomiky. A ta není. Přitom Babiš sliboval, že bude. Takže my půjdeme znova do voleb s tím stejným programem.

Ve kterém je ale několik kontroverzních témat, a prvním a hlavním z nich jsou autorská práva. Kvůli vašemu postoji v této věci a nakonec i kvůli samotnému názvu strany vás někteří považují skoro za zloděje…

Autorská práva, respektive copyright je poměrně složité téma. Pro Piráty je jedním z klíčových. Snažíme se již sedmým rokem vysvětlit lidem, co všechno nesprávná aplikace autorského práva, které my nazýváme více pravdivě kopírovacím monopolem, ovlivňuje, kolik to občany na úkor šmelinářů s právy a licencemi stojí a jak je lobbisty zdeformovaný autorský zákon vlastně brzdou samotné umělecké tvorby. To se nám podle mě daří. Reforma copyrigthu je prostě nutná. Propast mezi autorem a jeho divákem-čtenářem se prohlubuje. Na celém byznyse se přiživují organizace se státem garantovaným monopolem a znásobují náklady, které musí člověk vynaložit, aby se mu dílo stalo dostupným. Autor z toho má pramálo a je až poslední v řadě. Hlavní je ochrana tohoto modelu, kde se platí poplatek i z blbého telefonu samozvaným organizacím, které na systému parazitují. Nechceme nikomu narušovat obchodní model, nebo cokoliv vyvlastňovat autorům, jen nehodláme akceptovat, že je jeho ochrana prolobbovaná v zákonech, které škodí jak občanům, tak celé kultuře. Navíc vše směřuje stále více k prolamování do soukromí obyčejných lidí, špehování na sítích, zákazů zcela nesouvisejících služeb jen proto, že mimo jiné mohou sloužit i tak, že narušují kamenný obchodní model copyrightového lobby. Evropská unie v řadě precedentních případů rozhodla právě v souladu s pirátskými premisami. Kdybych to zjednodušil na jeden příklad: Vlastníci internetové služby pro komunikaci a sdílení nemusí respektive ani nesmí monitorovat komunikaci svých uživatelů (kauza SABAM – Netlog). Stejně jako pošta nemusí a ani nesmí prolamovat listovní tajemství jen kvůli tomu, že v dopisech mohou být například potenciálně výhrůžky.

Dalším hodně diskutovaným vaším programovým bodem a jistě taky tahákem na voliče je legalizace drog

Legalizace je pro nás jedním z témat. Je pravda, že je to téma mediálně zajímavé, proto se jeví jako nějaké klíčové, ale není. Velké procento populace konzumuje marihuanu a díky zákonům kriminalizujícím držení jsou vlastně neustále jednou nohou v lochu. Manažeři, učitelé, dělníci, studenti, důchodci. Tak to je asi něco špatně. Ono je to tak vlastně s celou řadou zákonů. Obecně to vidím tak, že nejsme populisté, nebojíme se takových témat. A je třeba si uvědomit, že kontroverzní témata a nová řešení, která třeba v zahraničí i normálně fungují, v ČR plusové body u většinové populace nepřinášejí a ve volbách vyloženě škodí. Konzumace konopí není téma, na kterém se volič rozhoduje, komu hlas hodit, a ani my ho takto nechápeme. Do naší mozaiky od ohniska pirátské filozofie svobody, práva na informace a soukromí však zcela jistě zapadá.

Nemáte pocit, že vaši mladí voliči, a teď nechci narážet na váš postoj k marihuaně, se na volby nakonec vždycky vykašlou a zkrátka nepřijdou, ač hlasitě sympatizují celou dobu?

Ano, naši voliči jsou náchylní se na to nakonec vys…:-) A ohledně toho konopí, tak není pravda, že nás chtějí jen mladí, a že to nám pomáhá. Naopak, náš přístup ke drogám je v české politice přitěžující. Stejně jako naše liberální postoje k imigraci nebo k registrovanému partnerství. Přitom já třeba nehulím, a moje žena taky ne.

Když jsme u těch drog, vy jste pro plnou legalizaci všech drog?

U těch drog, které se dají normálně pěstovat pro svoji osobní potřebu, tak nevidíme důvod pěstitele kriminalizovat. Ale samozřejmě neuznáváme podávání mladistvým, řízení pod vlivem a podobně. Uvědomme si společenskou nebezpečnost konzumace alkoholu a pak suďme ty, kteří si ujíždějí na jiných psychotropních látkách.

Společenská nebezpečnost je větší, protože těch konzumentů je víc, to si přiznejme

Ano, ale legalizací marihuany její spotřeba nevzroste, už teď hulí půlka národa. Část bitvy už jsme ale vyhráli, bylo uznáno, že konopí je lék. Ale ten zákon je zmršený a stalo se přesně to, co jsme nechtěli, protože nějaká jedna firma získala licenci a ti samopěstitelé jsou stále ilegální.

Docent Hanuš, náš odborník na marihuanu, říká, že konopí je lék, a tudíž platí: Jsem-li zdravý, neberu ho

Je důležité se zastavit nad tím, co je definice být zdravý. Pokud člověk celodenní stres řeší tím, že si dá tři pivka a dva panáky, je joint marihuany asi daleko méně škodlivý. Spousta lidí léčí deprese, panické ataky či nemoci způsobené stresem pomocí psychofarmak. Neříkám, že pro všechny je konopí vhodný relaxant. Pouze se snažím vysvětlit, že nemoci ducha jsou často závažnější než nemoci těla. Bohužel doba i společnost, ve které žijeme, není bezproblémová, a to se na duchu i na těle projevuje. Zvládat nástrahy každodenního života s čistou hlavou bez čokolády, kávy, cukru, cigaret, dvoudecky večer před spaním, to vyžaduje odvahu, kterou má stále méně a méně lidí. Proto tady stejně jako v celém našem rozhovoru platí: Pojďme bojovat s příčinami našich problémů v libovolné oblasti raději, než abychom se zaměřovali na způsoby, jak reálně či domněle vybruslit z následků našich ne třeba úplně rozvážných a informovaných kroků.

Ivan Bartoš je český politický aktivista, bývalý předseda České pirátské strany. Vystudoval magisterský obor informační studia a knihovnictví. V roce 2005 získal titul PhDr. v oboru informační studia a knihovnictví. Po dobu jednoho semestru působil na Fakultě počítačových věd na University of New orleans v USA. Doktorské studium v oboru informační věda ukončil v akademickém roce 2011/2012. Od roku 2010 pracuje jako funkční architekt v mezinárodní telekomunikační společnosti. Pirátskou stranu chápe jako jedinou skutečně demokratickou politickou platformu, která se pokouší reflektovat realitu třetího tisíciletí. Profesně působil v několika firmách, kde se věnoval zejména navrhování a realizaci databázově orientovaných projektů převážně v oblasti telekomunikací jako funkční architekt. V současnosti pracuje v oblasti marketingu v české firmě.