Visst låter #tillsammansmotrasism som ett mysigt tema för en konferens om mänskliga rättigheter?

Det är den röda tråden för den årliga sammankomsten MR-dagarna, som i år äger rum i Göteborg. Konferensen finansieras till stor del med skattepengar och stöds av bland andra regeringskansliet, Sida och diskrimineringsombudsmannen.

DN:s ledarskribent Erik Helmerson visar förtjänstfullt att "Tillsammans mot rasism" knappast är en rättvisande beskrivning av arrangemanget (3/9). Konferensen medverkar till att legitimera organisationer med en högst tvivelaktig bakgrund.

Ibn Rushd, det muslimska studieförbundet, är en av konferensens medarrangörer. Organisationen har hamnat i blåsväder ett antal gånger för att ha bjudit in antisemitiska och homofobiska talare.

Dess förbundsrektor är ingen annan än Omar Mustafa. Samma Omar Mustafa som tvingades lämna Socialdemokraternas partistyrelse för två år sedan efter att han, i egenskap av ordförande för Islamiska Förbundet, bjudit in kända antisemiter som talare.

Nu får Ibn Rushd en chans att vittvätta sitt varumärke genom att arrangera en så kallad antirasistisk konferens med fokus på mänskliga rättigheter. Det stärker dess legitimitet. För visst kan man förlåtas alla antisemitiska synder om man engagerar sig mot annan form av rasism?

Till saken hör att studieförbundet årligen mottar miljonbelopp från staten. I år tilldelas den drygt 17 miljoner kronor från Folkbildningsrådet.

Sveriges unga muslimer (SUM) deltar också i MR-dagarna. De har precis som Ibn Rushd också gett en plattform åt antisemiter och homofober.

I en demokrati ska det vara högt i tak. Det ska vara fritt fram för allehanda grupper att organisera sig och bjuda in vilka talare de vill – hur kontroversiella de än är. Det råder det inget tvivel om.

Men när de finansieras med skattemedel är det rimligt att ställa högre krav på aktörerna i fråga. Genom att låta dem ta del av skattepengar ger man dem en godkäntstämpel. Inte minst då de bjuds in som deltagare och arrangörer för en statligt sponsrad konferens.

Det hade varit illa om det hade rört sig om en isolerad händelse. Men det är uppenbart att det finns ett mönster av allvarliga övertramp.

Organisationerna brukar förvisso be om ursäkt när det påpekas vilka gäster de har bjudit in och de antisemitiska eller homofobiska uttalanden som personen i fråga har gjort. Ibland händer det till och med att arrangemanget ställs in om det sätts tillräckligt mycket press på dem.

Men räcker det verkligen att be om ursäkt eller att ställa in ett arrangemang? Det är oroväckande att det verkar ske igen och igen.

Så länge som det rör sig om antisemitism verkar det vara fritt fram. Då kommer man undan. Det tycks inte vara en tillräckligt allvarlig form av rasism för att det ska ge några konsekvenser. Det är åtminstone den signal som det offentliga sänder när organisationerna fortsätter att tilldelas stora summor pengar.

Det krävs en rejäl granskning av de organisationer som tar emot skattemedel och vilka ändamål som pengarna används till.

Läs också:

Naomi Abramowicz: En skam för Europa att judar emigrerar

Följ Expressen Ledare på Facebook för tips om fler ledare och krönikor.