Hur är det att granska polisen? Det skulle nog inte gå alls, om det inte vore för missnöjda visselblåsare. Inte visselblåsare förresten, utan snarare viskare. Få poliser vill i eget namn kritisera den egna ledningen eller organisationen. Detta blir tydligt i en ny rapport, av polisforskaren Stefan Holgersson, med titeln ”Ursäkta, men vi är faktiskt POLISEN och vi står över lagen”. Polismyndigheten verkar också ha som återkommande strategi i sin kontakt med journalister och forskare att förstöra dokumentation som de enligt offentlighetsprincipen är skyldiga att bevara och lämna ut. Kan man inte granska polisen kan man inte heller kontrollera om de följer lagen eller inte.

Journalister som har vana av att granska polisen berättar att polisen ofta gör som korkade brottslingar gör i förhör: de ändrar sina versioner när de granskas, ändrar förklaringar när det avslöjas att de inte talar sanning. Holgersson tar flera exempel på hur polisen agerar aktivistiskt, och mot lagen, snarare än som lagens väktare. Som han skriver: ”Av rapporten framgår att det inom polisen finns en utbredd inställning att Polismyndigheten inte behöver rätta sig efter lagar och regler. Det handlar inte om bristande intern information, utan om ett förhållningssätt”