Jag oroas starkt av den växande polariseringen i vårt samhälle. Samtal om Sveriges framtid blir snabbt till oresonliga identitetspolitiska debatter utan helhetslösningar till nödvändiga och förnuftiga kompromisser. Samtidigt som modern teknik möjliggjort för fler röster att göra sig gällande, är det allt för många som känner sig utestängda från det politiska samtalet.

Jag är övertygad om att de allra flesta svenskar förväntar sig att vi politiker och opinionsbildare bedriver en debatt där fler kan känna sig delaktiga. Att inte debatten förs ovan huvudet på dem som behöver politiken bäst, att de frågor de brottas med i sin vardag också är en del av den offentliga debatten.

Hur ska arbetslösheten bekämpas och jobben bli fler och bättre? Vad ska vi göra åt de ökande inkomstskillnaderna och segregationen? Hur skapar vi ett tryggare samhälle för såväl den som oroar sig över sin ekonomi som den som upplever kriminalitet i sitt närområde? Hur ska vi gemensamt bygga ett samhälle där alla får plats oavsett vem du är eller var du kommer ifrån?

LÄS MER: Aida Hadzialic sviker arbetarklassens barn

Det var med denna stigande frustration, över ett politiskt samtal som är hetare än någonsin men som inte i tillräcklig utsträckning berör de som borde beröras, som jag i veckan intervjuades i Aftonbladet. Debattörer har under lång tid fokuserat på det som slarvigt benämns som identitetspolitik.

Denna så kallade identitetspolitik har dominerat och de ekonomiska och sociala bakgrundsförklaringarna har kommit i skymundan. Det är enligt mig ett felaktigt sätt att bemöta samhällsproblemen. Vi behöver i stället fokusera på det som bygger Sverige starkt och för människor samman.

I dag går drygt 86 000 unga i Sverige varken till skolan eller till ett arbete. Det är en gigantisk samhällsutmaning. Problemen är stora för såväl grabben i förorten som för killen på bruks – och industriorten. Mer än var femte elev klarar inte gymnasiet. Som minister med ansvar för bland annat gymnasieskolan och ungdomspolitiken så är jag besjälad av att vända den utvecklingen och ge alla nödvändiga förutsättningar till att klara sig i vuxenvärlden genom ett permanent kunskapslyft, generella investeringar i yrkesutbildningar och i skolan.

Det är med sorg jag ser extrema krafter frodas och hur många unga känner hopplöshet. Därför brinner den här regeringen för att samla Sverige i våra gemensamma utmaningar: Att nå målet om EU:s lägsta arbetslöshet och utveckla den svenska modellen. Att fler ska få känna den gemenskap och ekonomiska frihet ett arbete innebär. Att vända skolresultaten så att den svenska skolan blir världsklass och att bryta hopplösheten och pessimismen och ersätta den med framtidstro och jämlikhet. Så bekämpar vi också bäst rasismen och intoleransen.

Sverige är ett för litet land för stora konflikter. Oavsett hudfärg, hårfärg eller religion måste vi hålla ihop i ett gemensamt samhällsbygge som skapar tillit till varandra. Vi måste tydligt säga nej till extremism och destruktiv splittring. Jag tror på en politik för arbete, jämlikhet och välfärd. På ett samhälle som håller samman.

Aida Hadzialic

Gymnasie – och kunskapslyftsminister (S)