Inicijativa koju je Crkva objeručke prigrlila nipošto se ne može nazvati promicanjem međusobnog oproštenja i pomirenja, što je od hrvatskog klera tražio Ivan Pavao II.

Vrijeme je da Crkva u Hrvatskoj postane promicateljica međusobnog oproštenja i pomirenja. Tražiti oprost i sam oprostiti – tako bi mogla biti sažeta zadaća koja je pred svima, žele li se postaviti čvrste pretpostavke za postizanje istinskog i trajnog mira.«

Ove rečenice nije izrekao aktivist u borbi za ljudska prava Zoran Pusić, niti ih je u priopćenju napisala kakva ljudskopravaška udruga, koja naivno vjeruje da bi Crkva u Hrvata napokon mogla odustati od nacionalizma i posvetiti se pomirenju naroda na prostorima na kojim živimo. Ne, u pitanju su rečenice Ivana Pavla II., koje je poljski papa uputio hrvatskom kleru 1994. godine, prilikom prvog pastoralnog pohoda Hrvatskoj. Na njegove riječi podsjetio je katolički web portal Križ života, koji nije u milosti Crkve, jer nije spreman puhati u rog katoličkog nacionalizma.

Devetnaest godina kasnije Katolička crkva u Hrvatskoj nalazi se u ofenzivi na Ustavom zajamčena prava srpske manjinske zajednice. Po naputku crkvenog vrha, svećenici diljem Hrvatske pridružili su se inicijativi skupljanja potpisa za referendum koji za cilj ima onemogućiti srpsku manjinu da se služi svojim pismom na područjima u kojima Srbi čine više od trećine stanovništva. Crkva je time dala za pravo onima koji čekićima razbijaju ili jednostavno preko noći skidaju table s dvojezičnim napisima, ne samo u Vukovaru, gdje su incidenti ove vrste započeli, nego na području cijele države.

U vrijeme za prikupljanje potpisa za referendum u narod poznat kao »referendum protiv ćirilice« Zagrebačka nadbiskupija dala je ovakav naputak župama na svom području djelovanja: »Draga subraćo u svećeništvu, redovnici i redovnice, obavješćujemo vas da smo na zamolbu Stožera za obranu hrvatskog Vukovara (od 10. studenoga 2013.) članovima Stožera odgovorili sljedeće: Nadbiskupski duhovni stol, kao upravno tijelo Zagrebačke nadbiskupije, ovime daje suglasnost građanskoj inicijativi Stožer za obranu hrvatskog Vukovara da se u razdoblju od 17. studenoga do 1. prosinca 2013. godine na površinama ispred župnih crkava, kapela, pastoralnih centara i drugih objekata u vlasništvu Zagrebačke nadbiskupije prikupljaju potpisi građana o raspisivanju referenduma kojim se traži promjena teksta Ustavnoga zakona o pravima nacionalnih manjina, pri čemu bi se članak 12. stavak 1. toga Zakona preformulirao u sljedeći izričaj: Ravnopravna službena uporaba jezika i pisma kojim se služe pripadnici nacionalnih manjina ostvaruje se na području jedinice lokalne samouprave, državne uprave i pravosuđa, kada pripadnici nacionalne manjine čine najmanje polovinu stanovnika takve jedinice.

Molimo vas da tu našu odluku primite na znanje i svoje pastoralno djelovanje uskladite s njome.« Naputak je upućen s Nadbiskupskog duhovnog stola, a potpisuje ga Generalni vikar Ivan Šaško.

Lavovski dio posla

Pismo je dostavljeno svim župama Zagrebačke nadbiskupije te svim redovničkim zajednicama u Nadbiskupiji. Inicijativa koju je Crkva objeručke prigrlila nipošto se ne može nazvati promicanjem međusobnog oproštenja i pomirenja, što je od hrvatskog klera tražio Ivan Pavao II.

Kako bilo, »pastoralno djelovanje« usklađeno je s pozivom crkvenog vrha, ne samo, rekosmo, u Zagrebačkoj nadbiskupiji, nego u cijeloj Hrvatskoj. Tragovi tog djelovanja mogu se naći na velikom broju internet stranica koje služe za pružanje župnih obavijesti. Župa blaženog Alojzija Stepinca, primjerice, izvještava svoje župljane: »Još danas možete potpisati zahtjev za raspisivanje referenduma o službenoj uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina.« Isto pastoralno djelovanje bilježimo u župi Sveti Juraj: »Građanska inicijativa Stožer za obranu hrvatskog Vukovara prikupljat će potpise za referendum o izmjeni članka 12. Stavka 1.Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Stožer vas poziva da i vi potpišete tu peticiju ovdje kod nas, u prostoru cintora naše župne crkve u Svetom Đurđu. Sa sobom ponesite iskaznicu sa JMBG ili OIB.« Sličan poziv nalazimo na internet stranici »slobodarskog« Podbablja: »Potpisi na području općine Podbablje prikupljat će se iza župskih svetih misa u Drumu, Poljicima, Podbablju Gornjem, Kamenmostu i Grubinama.« U župnim obavijestima Župe Remete vjernike izvještavaju da je »Hrvatska biskupska konferencija dala mogućnost prikupljanja potpisa potpore za održavanje referenduma za Vukovar – pred crkvama ili u njihovoj blizini.«

– Zato, ako će volonteri i danas biti nazočni, slobodno – uz osobnu, OIB ili JMBG – dajte svoj potpis, pozvali su u Remetama svoje župljane. Isto se događa u Drnišu, gdje na stranicama Župe objavljuju i fotografiju štanda na kojem se potpisi prikupljaju, zatim Pregradi, Podstrani, Varaždinu, Zagrebu, Velikoj Mlaci, Solinu, Splitu, Kaštelima… Ukratko, kristalno je jasno da je u prikupljanju potpisa za referendum kojim se žele umanjiti prava srpske nacionalne manjine Crkva odigrala lavovski dio logističkog posla. Prema analizi potpisnih mjesta, udruga GONG zaključila je da se oko 60 posto potpisnih mjesta za »referendum protiv ćirilice« nalazilo u objektima, odnosno pred objektima koji su u vlasništvu Crkve.

Na štetu vjere

– Moliti! To je ono što nam Isus savjetuje. Molite za svoje neprijatelje! Molite za one koji vas progone, poručio je vjernicima u jednoj od svojih propovijedi aktualni papa Franjo. Crkva u Hrvatskoj očito za takve stavove nema razumijevanja. Crkva u Hrvatskoj ne moli, ona progoni one koje smatra svojim neprijateljima. Međutim, pogrešno bi bilo zaključiti da u slučaju organizacije prikupljanja potpisa za predmetni referendum Crkva neprijateljima smatra srpsku manjinu. Manjina je samo kolateralna žrtva crkvene netrpeljivosti protiv aktualne vlasti, koju su iz crkvenih redova u više navrata nazivali nenarodnom, unatoč činjenici da je vlast ustoličena demokratskom voljom većine. Političkim radikalizmom zadojeno svećenstvo u Hrvatskoj SDP-ovu vlast etiketira komunističkom, a u obračunu s komunistima Crkva sredstva ne bira. Na stranu činjenica da Zoran Milanović i ostatak njegove slabašne Vlade s komunizmom imaju zajedničkog baš koliko i svećenici koji ih etiketiraju kao komuniste. U političkoj borbi u koju se – i podrškom referendumskoj inicijativi – Crkva upustila štetu će trpjeti srpska zajednica u Hrvatskoj. Najveću kolateralnu štetu tu ipak trpi Crkva, odnosno vjera koju »pastiri« propovijedaju. Kako to kaže jedan od najistaknutijih bosanskih franjevaca Ivan Šarčević: »Crkva ima strah od lijevoga do te mjere da ne vidi da joj se desno kao najbezbožnija ideologija uvlači u srce i jede joj dušu.«