“Naprijed lupežu!



Svakog prvog petka u mjesecu s tugom i ponosom skupljamo se u bivšoj vojarni „Sv. Križ” na Dračevcu u istoimenoj kapelici. U tuzi i nevjerici gledamo propast naše bivše druge kuće…Više je to od obične vojarne… Gledamo kako je ukradeno gotovo sve što se odnijeti dalo … Ostala je još samo kapelica kao izvor (dodatne) zarade. Strepili smo za nju. Srce je govorilo jedno a logika drugo. Eto, logičnim slijedom došla je i ona na red:



S VRATA KAPELICE UKRALI SU NAM DESET POSTAJA KRIŽNOG PUTA!



Je to umjetnički rad pravih i velikih majstora i poklon 4.gbr! Je to bronca i skupa je kao (sekundarna) sirovina! Jesu to i umjetnička djela koja imaju svoju vrijednost! Sve to je, ali za nas je to puno više od svega toga. To je dar našega naroda iz vremena kada ni glava ništa nije vrijedila. To je znak ljubavi i pažnje, znak vjerovanja darovatelja da ćemo uspjeti u svom naumu. Zato smo taj dar i stavili na vrata kuće najzaslužnijih. Nama je to neprocjenjivo!



Ima još toga: veliki križ od granata ti je unutra, krov je bakreni, zvono, vitraji, freske, kalež i svetohranište (to ti je, ako ne znaš, ona kućica gdje mi Isusa čuvamo).



Naprijed lupežu(i)! Navijamo za tebe!



Ali prije nego li kreneš razmisli o ovome: od četrnaest postaja ukrao si deset. Četiri se nisu dale skinuti. Zar ne vidiš simboliku broja 4! Kao da ti je kapelica rekla: “Ne dirati to. To je njihovo!”.



A mi ti poručujemo: „Vrati naše!” . Ovo ti je zapovijed, a ne molba. Osim Boga, 4.gbr nikoga nije molila za svoje. Tebi je sudbina Dračevac: ili u kapelicu vratiti oteto ili u onu zgradu do kapelice (sud).



I ne zaboravi na ono što možeš čuti gotovo svaki dan: istraga je u tijeku. Samo prijatelju ne zaboravi da, ako ne vratiš, ovom prilikom istraga je u tijeku i trajat će do sudnjeg dana poslije podne. A po potrebi i dalje!



Udruga veterana 4.gbr”