I går röstade Europaparlamentet igenom ett nytt vapendirektiv. Processen fram till omröstningen har kantats av felaktigheter, överdrifter och rena lögner. Allt för att europeiska politiker, och även svenska, ska kunna säga att de gör något mot terrorism och grov brottslighet. De få svenska tjänstemän som hanterat ärendet har agerat som aktivister mot riksdagens uttalade vilja. Och hittills har de kommit undan med det. Hade det handlat om en fråga som drabbade fler hade detta hamnat högst upp på dagordningen. Men jägare och sportskyttar, som i och för sig är en halv miljon tillsammans i Sverige, är uppenbarligen ingen prioriterad väljargrupp.

När EU-kommissionen i november 2015 föreslog ett reviderat vapendirektiv presenterades det som ”en direkt konsekvens av terroristdåden i Paris” och som något som skulle hjälpa till att stoppa framtida terrordåd. Men terrorister ansöker inte om vapenlicens. De vill inte förekomma i några register. Alla tillgängliga studier visar att legala vapen inte används i terrorbrott eller ens i annan brottslighet. Den lagändring man presenterat som ett led i kampen mot terrorismen drabbar i stället laglydiga jägare och sportskyttar.