Flera olika rykten tog snabbt fart i Arvika efter Kevins död.

En del var övertygade om att pojkar med utländsk bakgrund som bodde i Dottevik var skyldiga.

Vissa verkade rentav vilja att det var så.

Vid den här tiden hade Sverige flera år av starka politiska motsättningar bakom sig.

Under den ekonomiska krisen i början på 1990-talet ökade främlingsfientligheten till rekordnivåer.

Flyktingförläggningar brändes när drygt 100 000 flyktingar som lämnat krigsdrabbade före detta Jugoslavien kom till Sverige.

Högerpopulistiska Ny demokrati röstades in i riksdagen.

Lasermannen, John Ausonius, satte skräck i många svenskar med invandrarbakgrund, när han sköt ihjäl en person och skadade minst nio.

Högerextrema grupperingar växte och flera uppmärksammade mord begicks av nazister.

Skulle hållas riksdagsval

En månad efter Kevins död skulle riksdagsvalet hållas. Många hade den våldsamma rasismens år färskt i minnet.

Alla ville få det till att det varit invandrare

I ett brev skickat till utredningsledaren Rolf Sandberg, publicerat i en polisrapport, skrev en tipsare:

”Bäste hr Sandberg!

Mordet på Kevin begicks av bosnier. Därav bestialiteten i själv utförandet”.

I dag minns dåvarande förundersökningsledaren Rolf Sandberg att det fanns ”ett jäkla tryck i samhället”.

– Alla ville få det till att det varit invandrare, säger han.

Rolf Sanberg tillsammans med Hasse Aro. Foto: CHRISTER HÖGLUND

Rädsla för främlingsfientliga krafter

Det fanns i början konkreta misstankar mot flera pojkar som råkade ha utländsk bakgrund, och som enligt vittnen setts med Kevin.

Enligt socialsekreterare som arbetade som flyktingsamordnare på den tiden smög de i Dottevik för att inte bli upptäckta av lokala journalister. Det var dock svårt att hålla hemligt att invandrare hördes av polisen i en liten kommun som Arvika.

– Det behövdes inte mycket egentligen för att det skulle gå fel i samhället, det fanns så mycket agg och rädsla, man ville utse helst invandrare till syndabockar, säger Rolf Sandberg.

Stämningen piskades snabbt upp.

”Det var viktigt att dämpa eventuell hysteri”, står det i polisrapporten som är gjord av journalisten Nina Hjelmgren och av Rolf Sandberg.

Polisen var rädd att främlingsfientliga krafter skulle ge sig på människor med utländsk bakgrund.

– Det skulle komma bussar hit och så….mot invandrare, säger Rolf Sandberg i dag.

Det var viktigt att dämpa eventuell hysteri

I rapporten som skrevs 1999, och som Rikspolisstyrelsen försökte mörklägga för dess kritik mot politiker, heter det att det sämsta tänkbara scenariot av alla var att invandrarungdomar skulle ha dödat ett svenskt barn.

Personer som arbetade med krishanteringen oroade sig över att nynazister från hela Sverige skulle åka till Arvika.

Invandrare förföljdes i kommunen

Det skulle leda till våldsamma upplopp och förföljelse av invandrare i kommunen.

”Det finns ingen kommunal beredskap för en liknande händelse”, står det i rapporten.

”Man såg det som en polisiär fråga. Ingen tycktes tvivla på att det skulle bli ytterst otrevligt om det visade sig vara sant, att invandrarungdomar var inblandade i mordet på Kevin. Polisen dementerade ihärdigt ryktet”.

När Rolf Sandberg sa att det inte fanns någon utländsk koppling till mordet blev många arga.

– Man tyckte att jag var invandrarvänlig. Folk hotade mig, berättar han.

En månad innan riksdagsvalet

Kevins död blev tidigt en politisk angelägenhet.

Fallet väckte stor uppmärksamhet i hela landet. En månad senare skulle Riksdagsvalet hållas.

Folk hotade mig

Varje dag ringde justitiedepartementet till utredarna.

Det ska ha funnits en oro över vad som låg bakom mordet och att oppositionen kunde utnyttja situationen, enligt polisrapporten.

Fyra år tidigare hade Socialdemokraterna återtagit makten, efter att ha förlorat den 1991 då bland andra Ny demokrati röstats in i riksdagen.

Så fort valet 1998 var genomfört och rösterna räknats slutade justitiedepartementet att höra av sig till polisen i Arvika.

Expressen har tidigare bett dåvarande justitieminister Laila Freivalds (S) kommentera uppgifterna.

– Jag säger ingenting, säger hon och menar att det inte finns någon anledning för henne att yttra sig.

Laila Frievalds vid Rosenbad. Foto: TOMMY PEDERSEN

En rad övertramp i utredningen

Helgen den 22 och 23 augusti, en vecka efter att Kevin hittades död vid sjön i Dottevik, hade invandrarungdomar kallats till förhör.

En tolk fanns på plats men upplevdes lägga sig i för mycket och ha dålig kunskap om rättsväsendet.

Då fick polisen ett telefonsamtal.

Det var från en pappa, Weine, som berättade att hans femårige son Robin sagt att han sett Kevins mördare.

Robin och hans två år äldre bror Christian skulle snabbt gå från att vara vittnen till huvudmisstänkta.

Snart skulle en rad övertramp göras i utredningen.

DN och SVT har visat att ett 30-tal förhör hölls med bröderna. I det sista förhöret pressades sjuårige Christian hårt i fem timmar.

En genomgång som Expressen gjort av förundersökningen visar att pojkarnas bild av händelseförloppet, och som enligt polisen var ett erkännande, inte gick ihop ens i slutet av utredningen.

Förundersökningen återupptas

När polis och åklagare tyckte sig ha klarlagt vad som hänt Kevin filade utredarna på vilka ord man skulle använda på presskonferensen.

Det behövde vara något som kunde lugna samhället.

– Men jag kunde inte säga för mycket, för pojkarnas skulle bli anonyma och flytta till annan ort. Det får jag kritik för nu men då var det en svår avvägning, säger Rolf Sandberg.

I polisrapporten från 1999 ställer man sig en rad frågor:

”Vad innebär det att lyckas? Att ingen känd pedofil blev lynchad?

Att det inte blev några upplopp när rykten om att invandrarungdomar var inblandade?”

Kan ni ha avfärdat misstankar mot unga i området som hade utländsk bakgrund, av rädsla för att det skulle gagna främlingsfientliga krafter?

– Nej, svarar Rolf Sandberg bestämt.

För några veckor sedan återupptogs förundersökningen kring mordet på Kevin, efter DN och SVT:s granskning.

Enligt åklagarkammaren i Karlstad kommer beslut tidigast till hösten.