Diskrimineringsombudsmannen (DO) stämmer Folktandvården efter att en muslimsk kvinnlig tandläkare inte fått bära engångsärmar för att skyla sina underarmar rapporterar SVT. Men är det rimligt att författningar, baserade på forskning och empiri, skall prövas som diskrimineringsmål i domstol innan de tillämpas?

Folktandvården menar att frågan om engångsärmar hade aktualiserats på nytt med anledning av Socialstyrelsens föreskrifter om att arbetskläder ska vara kortärmade i allt behandlingsarbete. Folktandvården hänvisade till Socialstyrelsens nya föreskrifter om basala hygienrutiner i vård och omsorg. Men enligt DO är Folktandvårdens tolkning av föreskriften felaktig.

DO menar att det saknas vetenskapligt stöd för Socialstyrelsens reglering samtidigt som Socialstyrelsen själva konstaterar att antalet fall av smittöverföring minskar med 30 procent om regelverket efterlevs. Socialstyrelsen, inte Diskrimineringsombudsmannen, ansvarar för att samla in aktuellt forskningsresultat och svarar inför regeringen för detta kompetensområde. Socialstyrelsen har för detta särskild kompetens inom medicin och smittskydd.

Regelverket, som DO avser pröva juridiskt, SOSFS 2015:10 är tvingande och ska tillämpas i verksamhet som omfattas av

1. hälso- och sjukvårdslagen (1982:763),

2. tandvårdslagen (1985:125), och

3. lagen (2001:499) om omskärelse av pojkar.

Arbetskläder får endast bäras i arbetet. Om arbetet bedrivs på flera platser, får de dock även bäras vid färd mellan dessa. Arbetsklädernas ärmar ska vara så korta att de slutar ovanför armbågen. Arbetskläderna ska bytas dagligen. Om de blir förorenade eller om det annars finns behov av det, ska de bytas så snart som möjligt.

Det är anmärkningsvärt att frågan om en tvingande hygienregel, baserad på en statlig myndighets författning som baserats på forskning och empiri, ens tas upp till prövning i domstol.

De långsiktiga effekterna av en fällande dom kan mycket väl bli att om jag som privatperson kräver att bli behandlad endast av sjuk- och tandvårdspersonal som följer lagar och förordningar som Riksdag och Socialstyrelsen beslutat om blir dömd för diskriminering av folkgrupp, skadeståndsskyldig eller bli uthängd i media som rasist.

Vi bör ställa oss frågan om rimligheten i att forskningsresultat, empiri och annat inom naturvetenskaperna skall behöva prövas i domstol som diskrimineringsmål innan de tillämpas. Detta leder ofrånkomligen till det parallellsamhälle som Muslimer för Fred och Rättvisa, ingående i Ibn Rushd-sfären, driver. Muslimer för Fred och Rättvisa leds idag av Yasri Khan och grundades av före detta ministern Mehmet Kaplan. Khan har lämnat Miljöpartiet, Kaplan är – så vitt känt – fortfarande medlem. Detta ligger även i SUM, Sveriges Unga Muslimers, linje. Att skapa ett separatistiskt samhälle med egna regler och normer. Något som även har stöd i SSU Stockholm Stad. SSU Stockholm Stad råkar ha inrikesminister Anders Ygeman som ordförande i moderpartiets partidistrikt, Stockholms Arbetarekommun.

Diskrimneringsombudsmannens chef är Agneta Broberg, medlem i Advokatsamfundets “Hilda” och därmed en tung maktfaktor inom även domstolsväsendet genom de kontakter och delikatessjäv som uppstår. Advokatsamfundet Hilda respektive Ruben organiserar domare från Tingsrätt upp till Högsta Domstolen samt har idag majoritet i Domarnämnden som rangordnar sökande jurister till tjänster som domare. Andra namnkunniga medlemmar i Advokatsamfundets Hilda respektive Ruben är Rikspolischefen Dan Eliasson samt förre generaldirektören för Migrationsverket Anders Danielsson för att ta två exempel.

Vi rör oss med full fart mot ett separatistiskt samhälle. Där även empiri och forskningsresultat inom naturvetenskaperna skall prövas i domstol om de är diskriminerande eller inte. Och, närmast som en slump, dök Advokatsamfundets nätverk Hilda och Ruben upp igen. Likt Ibn Rushd-sfären dyker Advokatsamfundet upp allt oftare i rörelseriktningen mot ett separatistiskt samhälle.

Socialstyrelsens författning, SOSFS 2015:10, kan du läsa i sin helhet som inbäddat dokument.