Rikspolischefen Dan Eliasson fortsätter enträget sin strävan att vinna titeln som landets impopuläraste myndighetschef, i hård konkurrens med bland andra Migrationsverkets Anders Danielsson.

Eliasson är arkitekten bakom den hårt kritiserade omorganisation av polismyndigheten som enligt åtskilliga bedömare gör polisen sämre rustad att möta den nya verklighet gjort sig gällande de senaste åren, med eskalerande gängkriminalitet och allt grövre våld i utanförskapsområden, utländska stöldligor som härjar ostört i en glesbygd som rättsstaten övergivit, rekrytering till politiska och religiösa extremistgrupper och förföljelse av etniska minoriteter såsom judarna i Malmö. Eliasson illustrerar därmed faran av att några av samhällets viktigaste poster tillsätts utifrån politiska meriter snarare än fackkompetens.

Nu lanserar Eliasson en kampanj för att komma till rätta med de sexuella övergrepp på unga flickor och kvinnor i offentligheten som svenska medier plötsligt började rapportera om efter övergreppen i Köln och andra tyska städer på nyårsnatten.

LÄS MER: Inför en ny uppförandekod för män







Eliassons består i en slags folkupplysningskampanj, vars centrala element består i små plastarmband med texten ”Polis avspärrat #tafsainte”. Dessa armband skall alltså delas ut av poliser till kvinnor och flickor i samband med festivaler och andra större evenemang.

Som om de som tafsar och förgriper sig på kvinnor inte vore medvetna om att de gör detta mot kvinnornas vilja. Som om de skulle stanna upp och läsa den finstilta texten på armbanden. Som om de skulle bry sig det minsta om texten om de läste den. Som om kampanjen skulle göra flickor och kvinnor tryggare överhuvudtaget. Som om förtroendet och respekten för den svenska poliskåren behövde undergrävas ännu mer.

Kampanjen mot tafsande är på många sätt ett typiskt uttryck för den mentalitet som präglar den svenska offentligheten. Vi tror att magiskt tänkande skall göra att vi slipper ta tag i verkliga och högst påtagliga samhällsproblem.

Jag minns Stefan Löfvens propagandajippo på Münchenbryggeriet förra året, ”Sverige tillsammans” där han tillsammans med en rad kändisar förkunnade att den rådande politiska linjen var långsiktigt hållbar. Bara för att några månader göra en 180-graders svängning.





LÄS MER: Killar tafsar varje dag – det är ingen nyhet

I Sverige tror vi att vi genom att byta namn på saker kommer att slippa ta tag i dem. Ett problem upphör att vara ett problem om vi kallar det för en utmaning. Ett problem försvinner om vi börjar prata om något annat i stället, eller tystar den som påtalat problemet från början. Går problemet inte att tiga ihjäl drar vi i gång en kampanj i stället, så att de som varit dumma skall förstå och ändra sig. För allt är ju egentligen bara ett missförstånd, eller hur?

Man skulle kunna skratta bort rikspolischefens utspel, om det inte vore för att det kom just från rikspolischefen. Det är polisens uppdrag att skydda medborgarna och deras egendom från våld och övergrepp. Även om kampanjen förhoppningsvis inte är den enda polisiära åtgärd som kommer att vidtas för att stävja tafsandet är signalen illavarslande: det offentliga Sverige har kastat in handduken.

För det rimliga hade varit att utgå ifrån att det absoluta flertalet av flickor och kvinnor där ute (och män med för den delen) föredrar att inte bli tafsade på av främlingar. Då hade rikspolischefen kunnat dela ut armband till de återstående med budskapet ”fritt fram” och lägga resurserna på att skydda resten genom traditionellt polisarbete.

Alternativet är att fortsätta på den inslagna vägen och dela ut klistermärken med texten ”bränn inte min bil”, pins med budskapet ”råna mig inte” och varför inte kepsar med trycket ”Jag vill inte bli våldtagen”. Själv är jag tråkig nog att tro att denna typ av magi inte fungerar.

Lars Anders Johansson

Redaktör och programansvarig vid näringslivets tankesmedja Timbro