Det ble 1–0 til Frp i asylbarn-saken. Gratulerer med førsteplass i nasjonalegoisme

Marte Gerhardsen

Geir Lippestad

10. apr. 2015 11:21 Sist oppdatert 10. april 2015

Regjeringen og samarbeidspartiene la frem avavtalen om asylbarna onsdag kveld. Braastad, Audun

Den nye asylavtalen er i strid med norsk kultur og ånd, mener Tankesmien Agenda.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Man kan ikke annet enn å bli imponert av det Frp har fått til som resultat av den såkalte asylbarn-saken.

Etter at partiets justisminister i strid med politiske avtaler har sendt ut mellom 80–120 barn fra Norge, premieres Frp nå med ytterligere innstramninger i asylpolitikken.

Et skoleeksempel i politisk håndverk

Selvsagt er det gledelig at de asylbarna som er urettmessig sendt ut av Norge får behandlet sakene sine på nytt.

Marte Gerhardsen Jan T. Espedal

Men asylbarn-saken kan bli stående som et skoleeksempel i politisk håndverk, og dersom man ser bort fra omdømme og medieomtale, er det liten tvil om hvem som har vunnet mest.

Geir Lippestad Martin Slottemo Lyngstad

I asylbarn-saken må Frp akseptere at 60 barnefamilier skal få behandlet sine saker på nytt, mot at de får gjennomslag for betydelige og varige innstramninger i asylpolitikken.Frp og justisminister Anundsen står igjen som seierherre.

Politisk avtalebrudd

Sakens bakgrunn er komplisert, men enkelt forklart kan den beskrives slik:

I 2013 inngikk KrF og Venstre en politisk avtale med Høyre-FrP-regjeringen om at asylsøkerbarn som hadde vært lenge i landet ikke skulle prioriteres ved uttransportering fra Norge. Denne instruksen unnlot justisministeren å sende videre til utøvende myndigheter.

Det medførte at mellom 80–120 barn som ikke skulle vært uttransportert fra Norge allikevel ble sendt ut, i strid med avtalen for mellompartiene og regjeringen.

KrF og Venstre ble naturlig nok svært opprørte over dette politiske avtalebruddet og krevde at barna skulle få behandlet sine asylsøknader på nytt.

Justisministeren ble bedt om å rydde opp. Det lovte justisministeren å gjøre, men ikke før han fikk gjennomslag for ytterligere innstramninger i asylpolitikken. Og det har han nå fått med den såkalte asylbarn-avtalen som ble ferdigforhandlet 8. april.

Prosessen de siste ukene kan sammenlignes med et barn som roter ut alle kasserollene fra kjøkkenskapene.

Barnet lover å rydde opp, men bare hvis mor og far går med på at hun først skal få lov til å spise så mye godteri hun vil.

Den nye avtalen innebærer varige innstramninger i norsk asyl— og flyktningepolitikk som vil ramme mange tusen mennesker.

KrF og Venstre har altså bidratt til at flere tusen mennesker står i fare for å få en vanskeligere situasjon, mot at 60 barn og deres familier skal få behandlet sine søknader på nytt.

Nye prosesser gir uvisshet og koster millioner

Det mest problematiske sett fra oss som ønsker en rausere asylpolitikk er avtalens punkt om at det skal foretas en ny vurdering av beskyttelsesbehovet til mennesker som har vært flyktninger i Norge, før det innvilges permanent opphold.

Dette har vært en «sovende» paragraf i utlendingsloven de siste år – nå skal paragrafene gjenopplives slik at Norge kan returnere enda flere mennesker.

En kan med det komme i en situasjon der mange tusen mennesker har vært i landet i inntil fem år og som har slått rot, fått jobb og etablert seg skal måtte gjennomgå enda en oppholdsprosess.

Dette er uheldig. Forskning viser at man får til best integrering når det formelle omkring menneskers opphold er avklart, og både de og omgivelsene vet om de kan få bli permanent.

Med denne innstramningen vil tusenvis av mennesker leve enda flere år i uvisshet og med fare for å bli returnert.

Det er ikke en god situasjon for hverken enkeltmenneskene det gjelder, deres arbeidsgivere, deres sosiale miljø eller landet som helhet. Å bruke store millionbeløp på ny vurdering av folks beskyttelsesbehov etter mange års lovlig opphold i landet er unødvendig.

Fløteskumming av flyktningkvoter er unorsk nasjonalegoisme

Et annet uheldig punkt i avtalen gjelder nye kriterier for utvelgelse av kvoteflyktninger.

I avtalen heter det at relevant yrkes- og utdanningsbakgrunn skal telle mer ved uttak av kvoteflyktninger.

Det betyr at Norge i enda større grad enn i dag skal velge seg ut «vellykkede» flyktninger som er lette å integrere.

Dette er et brudd med hovedideen bak kvoteflyktningsystemet.

Hele hensikten med kvoteflyktninger var i sin tid at FNs høykommissær for flyktninger skulle ha et system for å kunne hente ut flyktninger i en spesielt vanskelige situasjon fra det området de befant seg i.

Hvis alle land bare skal hente ut folk med høy utdanning og den yrkeserfaringen de helst vil ha, vil de flyktningene som har de største utfordringer forbli fastlåst i en vanskelig livssituasjon.

Med denne avtalen vil Norge «skumme fløten» og i større grad ta de med de minste behovene.

Dette er nasjonalegosime helt i tråd med Frps ånd, men i strid med de verdier Venstre og KrF tradisjonelt har stått for, og ikke minst med norsk kultur og ånd.

Reiser til hjemlandet kan være et gode

Det tredje problematiske med avtalen er forslaget om å sende ut flyktninger som har vært på reise i eget land etter at de har fått flyktningestatus dersom en slik reise er i strid med oppholdsvedtaket.

Det finnes mange eksempler på at det både er fornuftig og klokt at folk med flyktningestatus kan reise til hjemlandet på kortere reiser. De fleste mennesker som er på flukt vil hjem.

Å gi disse mulighet til å forsøke å reise hjem på kortere turer slik at de kan sjekke om det er trygt å returnere bør vi være åpne for.

Vi er alle enige om at mennesker som misbruker asylinstituttet skal miste sin rett til opphold i Norge, men i returarbeidet er det nødvendig med fleksibilitet og pragmatisme.

Avtalens ordlyd på dette punkt kan vanskeliggjøre frivillig retur.

Det finnes bedre alternativer enn å regjere med Frp

Misnøyen med regjeringens politikk på grasrota i Venstre og KrF har vært stor i denne saken, og dette kompromisset vil trolig ikke gjøre saken bedre.

Både tillitsvalgte og velgere i sentrumspartiene ser nå hva det koster å sitte i regjering med Frp.

Det er derfor viktig å minne om at det finnes bedre alternativer, og også i denne saken ligger løsningene i skjæringspunktet sentrum venstre.

Anundsen fikk det som han ville

Asylbarn-avtalen har av enkelte blitt fremstilt som et tap for Frp. VG skriver for eksempel: «Anundsen er kort og godt en dårlig statsråd som ikke klarer å levere det han lover.»

Det er feil.

Asylbarn-avtalen viser at Anundsen har fått det nøyaktig som han ville.

Han godtar at 60 barnefamilier får behandlet sine asylsøknader på nytt, i bytte mot varige innstramninger i norsk asylpolitikk som gjør vil ramme flere tusen mennesker.

Det er de politiske resultatene som teller i politikken. I denne saken er det en klar vinner: Frp.

Twitter: @martegerhardsen og @geirlippestad

Fortsett debatten på Facebook og Twitter