Engang var Pittelkow og Jespersen på den ekstreme venstrefløj. Nu er de så på den ekstreme højrefløj. Hadprædikanter.

Jeg læser helst ikke Den Korte Avis, det rablende organ, som Ralf Pittelkow og Karen Jespersen bestyrer – men for nyligt faldt jeg over en overskrift, som gjorde mig nysgerrig:

”De dødbringende sten mod tysk familie fra motorvejsbro har krævet organiseret forberedelse – måske er der endda inspiration fra Islamisk Stat.”

Udgangspunktet er tre begivenheder, som vitterligt er sket – som altså er sande:

For det første at nogen eller nogle står på en bro over en fynsk motorvej og kaster en 30 kilo tung betonklods ud, som rammer en bil med en tysk familie. Moren bliver dræbt, faren er længe i kunstigt koma, det fem-årige barn slipper med mindre skader.

For det andet at politiet på Fyn udtaler om den eller de, som står bag, at ’man må simpelthen vide, at hvis man kaster en så stor sten ned på en bil i motorvejshastighed, så er der en overhængende risiko for, at nogen dør.’ De har vidst, hvad de gjorde.

For det tredje at man intet ved om, hvem der måtte stå bag tragedien, hverken om deres baggrund, motiv eller identitet. Politiet er simpelthen på bar bund, da ingen vidner har set noget-som-helst. Man kan, understreger politiet, ikke vide noget.

Det er de eneste tre oplysninger i ’artiklen’ i Den Korte Avis, som er sande – for resten er den sædvanlige heksegryde, som Pittelkow og Jespersen rører sammen af løgne, spekulationer, manipulationer tilsat en solid mængde fremmedhad, frygt og islamofobi.

Pittelkow og Jespersen lader sig selvfølgelig ikke nøje med fakta. De går straks i gang med at ’gisne’ – og deres mistanke går naturligvis på, at det må være muslimer, der står bag. De henviser til, at unge danske muslimer tidligere er grebet i at kaste med sten. De ser en trend:

Stenkast fra broer ’har fundet sted i en række tilfælde’ på Fyn, så det ’må være planlagt og organiseret', og dem, der stod bag ’har måske ligefrem ønsket at dræbe nogen’, og så ’ved man også, at nogle angreb med sten på busser rent faktisk er gennemført af unge indvandrere.’

Bingo! Nu er mistanken vakt!

Frit opfundet, men vorherrebevares, tænker Pittelkow og Jespersen, lad os fortsætte vores rableri:

”Der er en flydende grænse mellem den type handlinger, hvor man tilsyneladende ikke har noget imod at udsætte tilfældige mennesker for livsfare, og så den nye form for terror, som Islamisk Stat agiterer for.”

Sådan! Det er ikke bare danske muslimer, der står bag, næh, i Pittelkows og Jespersens våde fantasier er det simpelt Islamisk Stat, som inspirerer, for de to skribenter har fundet hjælp i en udtalelse fra en ’ledende skikkelse’ i Islamisk Stat:

”Han anbefalede muslimer at slagte deres ofre med en kniv, køre dem over med en bil eller…knuse deres hoved med en sten. Det sidste kunne jo være på en motorvej.”

Vupti! Sådan skal den ged barberes.

Historien giver et fantastisk indblik i, hvordan Pittelkow og Jespersen er et ekkokammer af den slags konspirationsvrøvl, som plager dem og deres ligesindede hos det bizarre NewSpeek, det nynazistiske Danskerne Parti, de forvrøvlede i Trykkefrihedsselskabet:

Frit opfundet pladder.

De to ’redaktører’ af Den Korte Avis har aldrig fundet ro i deres liv – for de er indbegrebet af ryggesløse über-populister, der altid ser spøgelser omkring sig, og som altid trykker speederen helt i bund i deres ekstreme virke:

Marxistiske og leninistiske fortalere for det totalitære. Apologeter for terrorister i Rote Armee Fraktion og De Røde Brigader. Ledende kammerater i VS. Aktive i SF. Karrierepolitikere hos Socialdemokratiet og Venstre. Nationalistiske goodwillambassadører for Dansk Folkeparti. I dag? Uden for pædagogisk rækkevidde.

De har været ubehageligt besnærede af det antidemokratiske, det autoritære, det uacceptable.

I dag er de så langt ude i den ’Den Korte Avis’, at jeg – efter at have stavet mig igennem utallige af deres såkaldte ’artikler’ – kun kan se dem som hadprædikanter for den yderste højrefløj.

Slå selv op på deres site, hvis du orker. Det er det post-faktuelle samfund i den yderste potens, hvor Pittelkows og Jespersens fantasier, manipulationer og uvidenhed på overfladen kamufleres som journalistik. Det er det bare ikke. Det er slet og ret propaganda.

Dybt ubehageligt. Dybt skadeligt. Dybt pinligt.