Eurofighter har hermed fornøjelsen af at invitere dig til at deltage i en unik Master Class … hvor du kommer i nærkontakt med både flyet og eksperterne bag det. Vi tilbyder en serie »’flyve’-lektioner, mulighed for at prøve vores flysimulator, tale med vores testpiloter og deltage i en særlig middag i unikke omgivelser med en hemmelig taler.«

»Vi vil med glæde tage os af rejse og indkvarteringsudgifter. Venlig hilsen Simon Shrouder, pressechef, Airbus, Tyskland.«

Invitationerne til at deltage i det ene arrangement efter det andet vælter ind fra flygiganterne Lockheed Martin, Boeing, Airbus og Saab, når man er en af de journalister, der dækker Danmarks kommende kampflykøb.

Medlemmerne af både forsvarsudvalget og finansudvalget hører til blandt dem, de fire flyprocenter gør mest for at påvirke. Men det er ikke kun politikerne, der i denne tid er genstand for ekstrem opmærksomhed fra de fire flyproducenter og deres danske PR-bureauer. Det er også repræsentanterne for den danske forsvarsindustri, medlemmerne af Forsvarsministeriets kampflygruppe, topofficerer i Forsvarskommandoen, Forsvarets Materieltjeneste og Flyvevåbnet, departementschefer og ministre i Forsvarsministeriet, Finansministeriet og Statsministeriet samt en lang række sekundære aktører som journalister, universitetsforskere, bloggere, fagforeningschefer og lokalpolitikere. Lobbyismen i forbindelse med Danmarks-historiens største offentlige indkøb er i særklasse, bekræfter flere af dem, der har været udsat for den.

»Den er i en liga helt for sig,« siger Erik Holm, der har dækket kampflykøbet i flere år for ugeavisen Ingeniøren og nu er ansat på Jyllands-Posten.

»Det virker, som om de laver nogle meget nøjagtige stakeholder-analyser over alle, der kan tænkes at have interesse for eller indflydelse på flykøbet,« siger han.

Og det er forsvarsjournalist og blogger Andreas Krog, der udgiver nyhedssitet nytkampfly.dk, enig i.

»Alle de fire kandidater bruger millioner af kroner på at influere alt fra politikere til embedsmænd, industri, fagforeninger, eksperter og journalister,« siger han. »De har bl.a. hyret danske PR-firmaer og politiske rådgivere, de har også deres egne kampagnechefer, som kommer til Danmark for at holde møder med nøgleaktører og medier, ligesom de også deltager i de årlige danske air shows med fly, simulatorer og lommerne fulde af merchandise.«

Flyvende politik

Frontløberne på lobbyfronten er helt klart Boeing og Eurofighter. Og metoderne til at påvirke danske beslutningstagere og meningsdannere er mange – og dyre. En af de dyreste er Boeings gentagne tilbud til toneangivende danske politikere og embedsmænd om at afprøve deres kampfly i luften.

»Boeing vil gerne benytte lejligheden til at tilbyde orienteringsflyvninger til en række danske beslutningstagere … én person fra hvert parti« lyder invitationen den 15. maj i år til medlemmerne af Forsvarsudvalget.

»Flyvningen er en unik mulighed for at se flyet på nærmeste hold, stille spørgsmål, snakke med piloterne og deltage i en kort flyvetur. Vi håber du har lyst til at deltage … Venlig hilsen Rick McCrary, international direktør for Super Hornet.«

Til forskel fra de andre kampfly har Boeing den helt store fordel, at deres fly findes i en tosæders udgave, og den forskel udnytter de maksimalt. Sidste gang Danmark kiggede på kampfly, tog adskillige folketingspolitikere imod det fristende tilbud om at se verden fra cockpittet i et moderne kampfly, heriblandt Kristian Pihl-Lorentzen og Karsten Nonbo fra Venstre samt Julie Rademacher, Morten Bødskov og forsvarsordfører John Dyrby Poulsen fra Socialdemokratiet. Denne gang er politikerne dog væsentlig mindre interesseret, og John Dyrby Poulsen har åbenlyst fortrudt.

»Jeg tog imod flyveturen sidste gang, men det vil jeg ikke gøre igen. Det var en drengedrøm, der løb af med mig. Jeg synes ikke, det er i overensstemmelse med god forvaltningsskik at tage imod flyture, rejser, gaver eller dyre middage,« siger han i dag. Også Venstres forsvarsordfører Troels Lund Poulsen afviser flyveturene.

»Det siger jeg klart nej tak til. Hvis jeg skulle sige ja til Boeings tilbud, skal jeg også sige ja til de andre kandidater, og det kan jo ikke lade sig gøre, eftersom nogle af flyene ikke kan have passagerer med,« siger han.

Påpasselige politikere

Generelt er politikerne på Christiansborg mere påpasselige med at tage imod flyfabrikanternes invitationer i denne omgang. De har desuden aftalt at dele sol og vind så lige som overhovedet muligt. Når man har drukket kaffe med en sælger fra den ene producent, er det god tone også at drikke kaffe med de andre.

Eller helt at lade være, hvilket stadig flere af politikerne gør.

»Jeg smider deres invitationer direkte i papirkurven. De har sjældent noget nyt at fortælle, og jeg har hørt deres salgstaler flere gange, så det gider jeg ikke bruge tid på,« siger en forsvarsordfører, som ikke ønsker sit navn frem. En anden siger også, at det er spild af tid.

»Jeg kan alligevel ikke forholde mig til de tekniske forskelle mellem flyene. Vi har en professionel kampfly-gruppe i Forsvarsministeriet, som evaluerer kandidaterne, og når de er færdige med det, skal jeg nok tage politisk stilling. Jeg er politiker og skal ikke være kampflyekspert,« siger Marie Krarup fra Dansk Folkeparti. Adspurgt, hvor grænsen for den acceptable lobbyisme går, siger flere af ordførerne, at grænsen går ved en gratis frokost.

»Jeg synes, det kan være nyttigt at mødes med kandidaterne, men det er ikke noget, jeg synes, vi skal bruge meget tid på som politikere,« siger de konservatives ordfører Lene Espersen. »Der er ikke noget galt i at sige ja til en frokost, men det er bedre selv at være vært for en kop kaffe på kontoret end at blive set med den ene eller anden kandidat ude i byen.«

En af de mere liberale er pudsigt nok SF’s forsvarsordfører, Holger K. Nielsen.

»Jeg har ikke noget imod en frokost, og jeg synes egentlig også godt, man kan tage imod en flyvetur, hvis de alligevel er i Danmark, og det ikke koster dem ekstra,« siger han.

»Men hvis de f.eks. vil betale for, at jeg tager konen med til USA, så er det klart grænseoverskridende.«

Fagforeningskortet

Frokoster, flyveture, briefinger, simulatorture og besøg på flyfabrikkerne med alt betalt er imidlertid ikke de eneste redskaber i kampflyproducenternes lobbyskuffe. Da Danmarks sidste gang var ved at købe kampfly, var Saab f.eks. helt fremme i skoene over for fagforeningen Dansk Metal, der har mange medlemmer ansat i forsvarsindustrien – og traditionelt set et stærkt bånd til Socialdemokratiet. Og netop Dansk Metal har Saab, Boeing og Joint Strike Fighters PR-teams stadig en varm linje til. Sidste gang gik Saab ifølge sekretariatschef Michael Bay Hansen dog for vidt. Det fortæller han om i Lobbyistens Lommebog, som er skrevet af PR-konsulenterne Susanen Hegelund og Peter Mose.

Under et besøg på Saabs flyfabrik spillede svenskerne det ultimative fagforeningskort. Ved en middag for den danske Metal-top dukkede Stefan Löfven, daværende formand for Metals svenske søsterorganisation, op for at overtale danskerne til at bakke op om Gripen-flyet.

»Vi får mange henvendelse fra lobbyister, der lover os guld og grønne skove, men når tillidsfolk fra et naboland tager fat i os, kan vi ikke sige nej,« fortæller Michael Bay Hansen. Kort efter gik Saabs PR-folk bag om ryggen på Metals ledelse og kontaktede i stedet en række lokale formænd for at så splid i forbundet, der ellers er mest stemt for Joint Strike Fighter.

Det brød Metalts ledelse sig bestemt ikke om, fremgår det af Lobbyistens Lommebog, der også afslører en række præfabrikerede støttebreve for Gripen, som Saab forsøger at få lokale fagforeningsfolk og lokalpolitikere til at sende til deres ledere i København og på Christiansborg.

Sværere at være lobbyist

Noget tyder imidlertid på, at kampfly-lobbyisterne har fået lidt sværere kår i denne omgang. Det er både blevet vanskeligere at få politikerne i tale og mere kontroversielt at smøre beslutningstagere med VIP-tilbud, gaver og eksklusive middage.

Det bekræfter flere af de PR-bureauer, som er ansat til at fremme de fire kandidater. Ingen af dem ønsker dog at lægge deres metoder åbent frem. Begrundelsen lyder, at så kan de konkurrerende bureauer jo bare kopiere deres gode ideer.

En af de mere bekostelige metoder, som stadig bruges over for både beslutningstagere og meningsdannere, har Information selv mødt. Nemlig tilbuddene om at besøge de forskellige flyfabrikker I USA, Tyskland og Sverige for ved selvsyn at konstatere, hvor fantastiske produkter, kandidaterne har at byde på.

»Det er nogle ret vilde ture,« fortæller Erik Holm, der har besøgt alle fire flyproducenter, mens han var journalist på Ingeniøren.

»Men det er tilsyneladende meget normalt i den branche. Jeg har i al fald mødt mange udenlandske forsvars- og flyjournalister, som er vant til VIP-behandling.«

Slut med ludere

Andreas Krog fra kampfly.dk har også sagt ja tak til en del af de gratis tilbud, han får, heriblandt en tur med Boeings Super Hornet over Danmark.

»Ligesom flere andre journalister tog jeg mod tilbuddet. Jeg har ikke fingeren på afstemningsknappen i Folketingssalen, og en flyvetur ændrer ikke ved mine vurderinger af flyene,« siger han.

»Desuden gav det mig en god idé om, hvad det vil sige at være jagerpilot.«

Trevor Taylor, der er forsvarsekspert ved Royal United Services Institute i London, bekræfter at forsvarsbranchen generelt er vant til at bruge meget store summer på at promovere deres produkter – ikke mindst på kampfly-området, hvor milliardordrer er på spil.

»Det er nogle meget dyre kampagner. Det ved alle. Men det er stadig peanuts i forhold til, hvad det koster at lave kampfly og i forhold til de milliardhandler, kampagnerne skal have i hus«, siger Taylor.

Han understreger, at Forsvarsbranchen generelt er kendt for at være korrupt, men mener, det er blevet lidt bedre de senere år.

»USA har bl.a. indført nye regler mod bestikkelse, og det har hjulpet. Der er nu meget strikse grænser for, hvad man kan gøre som lobbyist, og hvad man må give af gaver,« siger han.

»Og den samme tendens gør sig gældende i mange europæiske lande.«

Der er imidlertid fortsat god grund til at holde øje med lobbyisterne – og deres ofre, mener han: »Forsvarsbranchen overholder formentlig loven i forbindelse med det danske kampflykøb, men der er ingen tvivl om, at de altid vil gå så langt som muligt inden for lovgivningens rammer,« siger han.

»Også selv om de er holdt op med at købe ludere.«

Hos politikerne på Christiansborg tikker en ny mail ind. Denne gang fra PR-bureauet Advice, der har hyret Gitte Lillelund Bech (V) til at stå for politikerkontakterne:

»Hej! Eurofighter Typhoon åbner kontor i København. Kigger du forbi? Mange hilsner Gitte,« lyder invitationen fra den tidligere forsvarsminister.

Rettelse: I den oprindelige udgave af artiklen omtales en invitation med alt betalt, som flyfabrikanten Eurofighter har sendt til journalister. Af artiklen kunne man få det indtryk at den konkrete invitation var sendt til medlemmer af Forsvarsudvalget. Vi beklager, red.