Hver dag i den kommende periode stiller Berlingskes Politiko 17 faste spørgsmål til en af Folketingets 179 medlemmer.

I dag kan du komme tæt på Alternativets politiske leder, Uffe Elbæk.

1. Hvad er det mest dramatiske øjeblik i din politiske karriere?

»Da jeg valgte kærligheden frem for mit ego og besluttede at stoppe som kulturminister. Jeg elskede mit job som kulturminister og stod den gang over for at skulle præsentere en lang række ambitiøse kulturudspil, da jeg landede midt i et kæmpe politisk og mediemæssigt drama. Som desværre også ramte min mand. Så meget, at jeg til sidst valgte ham og vores forhold frem for mit daværende job som kulturminister. Mit ego råbte nej, nej og atter nej. Men mit hjerte overtrumfede - heldigvis. Og i dag er jeg lykkelig for den beslutning. For hvis det ikke var sket, havde Alternativet ikke eksisteret i dag.«

2. Hvilken beslutning/lov ærgrer du dig mest over at have lagt stemme til?

»Offentlighedsloven. Jeg hadede, at jeg skulle trykke på ja-knappen. Så meget at min underbevidsthed tog over og førte min finger hen på nej-knappen.«

3. Hvad er opskriften på en god dag for dig?

»En god dag for mig er kombinationen af, at jeg har fået sovet ordentligt, haft en god start på morgenen sammen med kæresten, haft tid til at sætte mig ordentligt ind i indholdet af de møder, jeg skal deltage i i løbet af dagen og at jeg ikke kommer for sent hjem. Og endelig: At der er tilstrækkelig meget luft og mentalt overskud til at få endnu bedre ideer, end dem som allerede er på bordet.«

4. Hvornår føler du dig mest magtfuld?

»Når jeg er tro over for mig selv. Det vil sige, at der er overensstemmelse mellem det, jeg føler, tænker, siger og gør. Men egentlig har jeg det underligt med ordet magtfuld. For hvad betyder det? At man er fuld af magt? Jeg vil da hellere være fuld af livsglæde.«

5. Hvem ser du op til?

»Jeg ser op til mennesker, der står op for de marginaliserede, de udstødte, de sårbare og ikke-magtfulde. Men spørgsmålet passer ikke rigtig på mig. Hvis du havde spurgt hvilke mennesker, jeg er blevet inspireret af gennem mit liv, og som har fungeret som moralske og etiske pejlemærker, ville det have passet bedre. Jeg er taknemlig for, at jeg igennem tiden har mødt mennesker med tårnhøj integritet og tilsvarende menneskeligt udsyn. Tak for det.«

6. Hvad kan gøre dig mest rasende?

»Smålighed og menneskelig arrogance. Ikke mindst fra mennesker, der er ressourcestærke og sidder i betydningsfulde positioner i det danske samfund. Jeg har det nemlig ligesom Pippi Langstrømpe: Hvis du er stærk, skal du også være sød.«

7. Hvad ville du lave, hvis du ikke var politiker?

»Så skal jeg være iværksætter igen. Bare uden for Christiansborg og med mere fokus på mine egne interesser. Dvs starte mit eget op igen. For det er det, jeg har gjort hele mit liv. Det at få en god ide og gøre den til bæredygtig virkelighed. Det var det, jeg gjorde med Frontløberne i 80'erne, KaosPiloterne i 90'erne, Outgames i 00'erne og Alternativet i 10'erne.«

8. Hvor kommer dine holdninger fra?

»En god blanding af min opvækst som højskolebarn, at jeg var teenager under ungdomsoprøret, mit lange kollektiv-liv og ungdomsårene på venstrefløjen i 70erne (på godt og ondt) og ikke mindst min tid som leder på Frontløberne og senere som rektor på KaosPiloterne. Plus selvfølgelig det at blive far i en forholdsvis ung alder (22 år). Det at have børn, og nu børnebørn, giver en et helt andet livsperspektiv.«

9. Hvad er den bedste bog, du har læst?

»Der er ikke én bog, jeg vil pege på. Men mere en række forfatterskaber. Fra Danmark eksempelvis Inge Eriksen. Men nok vigtigst er min litterære inspirationen fra Beatnik-generationen. Både de oprindelige forfattere og kunstnere. Men også deres "børn og børnebørn". Fra Allen Ginsburg over Patti Smith til Bjørn Rasmussen.«

10. Hvis du havde 1 mia. kr., hvad ville du så bruge dem på?

»Jeg vil investere dem i progressive uddannelsesinitiativer. Fra folkeskoler over ungdomsuddannelser til videregående uddannelser. Årsag? Fordi vores uddannelsessystem er i krise. Ingen er rigtig glade. Hverken børnene, de unge, forældrene eller lærerne og underviserne. Vi kan gøre det så meget bedre. Det ville jeg bruge min milliard til.«

11. Hvad tænker du på, når du ikke kan falde i søvn?

»Har meget sjældent det problem. Men når det sker, er det som regel, fordi jeg har arbejdet lige til det øjeblik, jeg hopper ned under dynen. Med den konsekvens at min hjerne stadig kører for fuld kraft. Hvis det er tilfældet, bruger jeg måske en halv time på at få mine tanker ned i tempo. Og når det lykkes, falder jeg i søvn.«

12. Hvad er det vigtigste, du har ændret i det danske samfund?

»Det må du hellere spørge andre om. Men jeg håber, at jeg gennem det jeg har været involveret i, gennem et efterhånden langt liv, har været med til at vise, at der er et alternativ - og et bedre alternativ - til den udgave af samfundet, vi ellers får præsenteret i medierne. Det gælder Frontløberne som ungdomskulturmiljø, KaosPiloterne som entreprenant og progressiv videregående uddannelse eller Alternativet som ny politisk platform i Danmark.«

13. Hvilken politiker fra et andet parti end dit eget er den bedste debattør i Folketinget?

»Jeg vil pege på to borgerlige politikere, som jeg både politisk og personligt har dyb respekt for. Den ene er vores nuværende kulturminister Mette Bock fra LA og den anden er Jakob Engel-Schmidt fra Venstre. Begge har høj personlig integritet og begge argumenterer sagligt og ordentligt for deres sag. Det er en fornøjelse at være i debat med dem.«

14. Hvad er løsningen på samfundets største problem i øjeblikket?

»Fællesskab, samarbejde og empati. Forstået på den måde, at vi ikke længere kan løse de grundlæggende udfordringer alene som nationalstater. Vi kan kun løse dem sammen. For i dag er langt de fleste problemer grænseoverskridende; det vi i Alternativet kalder problemer uden pas. Her tænker jeg selvfølgelig ikke mindst på klimaforandringerne, flygtningekrisen og den globale finansielle korruption. Det er også derfor, at det er dybt bekymrende, det der sker i vores del af verden i dag: Den stigende nationalisme og populisme. På mange måder minder vores tid om perioden mellem 1. og 2. Verdenskrig. Håber ikke, at vi allerede har glemt læren fra denne periode? At vi aldrig må give køb på de grundlæggende menneskerettigheder og at vi ikke må vende ryggen til en flygtning. Derfor er mit svar på tidens største udfordringer fællesskab, samarbejde og empati.«

15. Hvad er det mest skelsættende øjeblik i dit liv?

»Der har været flere. Men det at beslutte i en forholdsvis ung alder at blive far, har selvfølgelig haft afgørende indflydelse på mit liv; at der var noget, der var større end mit eget ego, nemlig mine børn og deres behov. Derudover var og er det selvfølgelig afgørende for mit liv, at jeg har valgt at være tro mod mine homoseksuelle følelser og den livskraft, de rummer. Ja, at jeg var tro mod den, jeg er. Uanset hvad omverden så mente om det. Den gang som nu.«

16. Hvad synes du fylder for meget i den politiske debat?

»Ligegyldigheder, magtkampe, særinteresser og laveste fællesnævner. Politik kunne være så meget mere interessant og meningsfuldt, hvis vi fokuserede på de reelle problemer og udfordringer i verden og dermed i Danmark. Og en ting mere: At vi var løsningsorientede og ikke konfliktfokuserede. Jeg ved, at vi kunne gøre det så meget bedre på Christiansborg. Spørgsmålet er, om vi har modet og viljen til det?«

17. Hvad kan gøre dig mest bange?

»Ud over klimakrisen er det den højredrejning, der lige nu ruller hen over USA og Europa. Det er som om, vi intet har lært af 2. verdenskrig. Det vi ser politisk på begge sider af Atlanten, minder mig som sagt mere og mere om perioden mellem 1. og 2. verdenskrig. Kombinationen af nationalisme, populisme og "dem og os"-retorik er dybt bekymrende. Og for første gang i mit voksenliv vil jeg ikke udelukke, at der igen bliver krig i Europa. Med Trump i Det Hvide Hus, Putin i Kreml og ekstreme højreregeringer i så store lande som Polen og Ungarn, med Le Pen i Frankrig og med England på vej ud af EU, så bevæger vi os ind i en meget politisk og militær skrøbelig periode. Al al for skrøbelig en periode efter min smag. Faktisk har jeg aldrig været så politisk bekymret for mine børns og børnebørns fremtid. Det eneste positive man kan sige om det hele er, at ingen længere kan stå ude på sidelinjen og ikke tage stilling. Ingen kan nemlig undskylde sig med, at de ikke ved, hvad der sker. Vi ved det alle. Så alle er en del af problemet, men netop derfor også af løsningen. Det er bare med at komme i gang.«