Alle kender billederne af de to flyvemaskiner, som den 11. september 2001 fløj ind i de bygninger, som vi kalder Verdens Handelscentrum, World Trade Center. Og vi husker den vedtagne fortælling om, hvad der var sket: Terrorister havde udført et attentat på den frie verden. Ondskaben havde fået et nyt ansigt, Osama bin Laden, fjenden var defineret, terrorisme, og det etablerede trusselsbillede var, at det var de fremmede barbarer, vi skulle være bange for.

Den amerikanske forsker Shoshana Zuboffs nye bog Overvågningskapitalismen genfortolker dette trusselsbillede for de vestlige samfund: Det er ikke de langskæggede terrorister, som råber, at Allah er stor, vi skal være bange for, men vores egne innovative genier og beundrede entreprenører.

Det er mænd som Googles forhenværende administrerende direktør Eric Schmidt, der fungerede som rådgiver for Barack Obama, da han blev præsident i 2008 og var med til at designe hans valgkamp i 2012. Eller Facebooks enevældige kejser Mark Zuckerberg, hvis succeshistorie er blevet genfortalt i tre forskellige Hollywoodfilm.

De hyldede demokratiet, det åbne samfund og den individuelle frihed. Og de har sammen med få andre techledere gennemført noget, som Zuboff kalder et »markedskup oppefra«. Det er ikke et statskup, for de har ikke brugt militære midler eller overtaget staten med tvang. Det er ’menneskene’, de har kuppet ved at udbyde noget, vi ikke kunne sige nej til.

De har tilbudt kommunikationsmuligheder, services og forbindelser, som gjorde brugernes liv lettere, sjovere og mere effektive. Og således rykkede de ind i vores liv og opsamlede data om, hvem vi taler med, hvad vi skriver, hvem vi tager billeder af, hvem vi mødes med, hvad vi køber, hvad vi læser, lytter til, og hvordan vi bevæger os. De overtager ifølge Zuboff »menneskelige erfaringer som gratis råmateriale, de kan oversætte til adfærdsdata«.

Frie valg

Det diabolsk geniale er, at de gennem borgernes frie valg som forbrugere skaber et overskud af viden, som de kan sælge videre til annoncører og producenter, der kender vores begær og behov bedre end os selv. De kan så tilbyde os produkter, oplevelser og services, som vi ikke var klar over, at vi havde brug for, men som bliver til nye behov, når de præsenteres for os.

Det betyder, at vi gennem vores egne frie beslutninger har givet dem en autoritet til at forme vores begær, længsler og behov. »Det er lykkedes overvågningskapitalismen at påberåbe sig frihed og viden,« anfører Zuboff, så overbevisende, at den frie verdens brugere fulgte efter. Og »det kaster os mod et samfund, hvor kapitalismen ikke fungerer som et middel til at skabe inkluderende økonomiske og politiske institutioner. Vi må i stedet forstå, at overvågningskapitalismen er blevet en dybt antidemokratisk kraft«.

Giganter som Google og Facebook påberåber sig det demokratiske samfunds idealer om åbenhed og ytringsfrihed, når de vil unddrage sig lovgivning. Og de bruger teknologiens vidunderlige fremtidsfortælling som argument for, at de ikke skal holdes tilbage af gammeldags lovgivning. Men de har udviklet deres egne enevældige strukturer, hvor ganske få aktionærer har indflydelse på virksomheden, og hvor de konsekvent nægter at lade sig drage til regnskab. De er lige så lukkede, som resten af verden er åbnet af søgemaskiner og social medier. Det er en kolossal ulighed.

Det er en for Zuboff afgørende historie, at techentreprenørerne troede på det liberale samfunds idealer i starten. De ville udvikle systemer, som skabte frihed og muligheder for brugerne. Men efter den 11. september blev det kollektive beredskab imod overvågning svækket. Statslederne satte sikkerhed mod terror over retssikkerhed for den enkelte. Og investorerne i de nye giganter begyndte at kræve økonomiske afkast. Og så ændrede techgiganterne strategi.

Det blev så stor en succes, at kravet om akkumulation fulgte naturligt. Det var således selve dynamikken i Verdens Handelscentrum, som skabte monstret. Vi var med andre ord så optaget af de onde flyvemaskiner, som kom ind i os udefra, at vi overså den samfundsødelæggende kraft i selve Verdens Handelscentrum.