Når politikerne benytter Facebook og Twitter kan de tale direkte til vælgerne uden om mediernes filtrering. Man har fornemmelsen af at komme tættere på politikeren som person og at få et mere direkte udtryk for deres holdninger. Samtidig indebærer det spontane også en risiko for at give bagslag. Tænk bare på Inger Støjbergs (V) berømte stramningsjubilæumskage, der fik en enorm opmærksomhed, og i den forstand var en succes, men hvor de stærkt kritiske røster overdøvede jubelen. Budskabet blev slået fast, 50 stramninger på udlændingeområdet, men det triumferende i Facebook-opslaget på et følsomt område, der angår mange menneskeskæbner, virkede hoverende og kynisk.

Et af de virkemidler, der kan fungere godt på de sociale medier, er humor. Humor har altid været en vigtig del af politikernes retoriske værktøjskasse. Humor er noget socialt, der binder folk sammen, og ved at bruge humor kan man skabe bånd til sine følgere, samtidig med at man løsner op for det højtidelige og magtfulde i politikerrollen. Med humor kan politikeren punktere hårdheden af kritik, klargøre sine holdninger på en underholdende måde, latterliggøre politiske modstandere og opbygge loyalitet fra sine vælgere.

Men humor er mange ting, og det er ikke lige meget, hvordan man bruger den. Humor kan nemlig også skabe distance i forhold til dem, man gør grin med, og dermed skabe vrede og modstand hos de ikke enige. Selvironi virker afvæbnende og er den mest effektive form for humor for en politiker, mens det at gøre grin med modstanderne nok kan være effektivt, men også er risikabelt.

Ida Fabricius Bruun har skrevet et speciale om de danske folketingspolitikeres brug af humor på Facebook. Det viser sig, at politikere i gennemsnit kun bruger humor i 6 procent af deres opslag, men der er stor forskel fra politiker til politiker på, hvor meget de bruger. Og så bruger de borgerlige politikere mere humor end venstrefløjen, viser hendes resultater, der baserer sig på samtlige politikeres opslag i perioden fra den 1. august til den 1. november, altså i en periode, hvor Venstre sad alene i regering.

Jeg har læst hendes speciale, og her er de vigtigste pointer, krydret med eksempler på politikernes Facebook-opslag.