Чому Зеленський це робить? 2 березня, 21:05 Вы также можете прочесть этот материал на русском языке

На цей момент немає жодної причини, через яку стала б актуальною відставка уряду

Я розумію, чому співпрацю з МВФ хоче зірвати Коломойський. Для нього МВФ і західний світ — це загроза. І для нього дефолт країни набагато менша проблема, ніж втрата своїх активів. А, може, і взагалі не проблема.

Але я не розумію, як у нього на поводі може свідомо йти президент. Для якого дефолт буде катастрофою. Як для економіки, так і для рейтингів. Тому що одна річ, коли по 1+1 розповідають про те, що «ухондокали економіку», але водночас економічне зростання триває, так само як і йде зростання зарплат. А інша річ, коли внаслідок втрати співпраці з МВФ громадяни зіткнуться з різкою девальвацією та інфляцією, а далі піде втрата робочих місць і доходів. Телевізор впливає, але холодильник буде ще переконливішим.

Я розумію, чому відставку уряду можуть хотіти Коломойський або Єрмак. Уряд не йде назустріч побажанням олігарха, намагається видавити його з об'єктів державної власності і не підігрує з ПриватБанком. Єрмак хоче показати всім, хто в країні тепер найголовніший. Навіть якщо робить це за старою звичкою, в ресторанах на задвірках Києва.

Але я не розумію, чому відставка уряду може бути потрібна Зеленському. Навіть якщо він дуже образився на записи Гончарука. На цей момент немає жодної причини, через яку стала б актуальною відставка уряду через місяць після того, як було вирішено, що вона не актуальна. Крім, звичайно, зміни глави Офісу президента. Але це ніби не причина. Нібито.

У чому звинувачують уряд? Всі розмови про падіння економіки є маніпуляцією, яка виходить від того ж Коломойського і його людей, що активно підхоплюють проросійські ЗМІ. Вони користуються тим, що населення сприймає економіку і промислове виробництво як одне ціле і падіння промисловості переінакшують у падіння економіки. Але це не правда. Промислове виробництво становить лише 20% від ВВП. Ми вже не в 19 столітті, коли промисловість означала все. Так, промислове виробництво падає, це неприємно. Але що драйвить падіння промислового виробництва?

Це той випадок, коли ми можемо своїми руками самі все зруйнувати

Перше — це металургія. Ситуація на світових ринках тисне на металургів. Що може зробити український уряд у такій ситуації? Хіба що дотувати українських металургів безпосередньо грошима українських платників податків. А це погана ідея. Металурги — це ті самі олігархи, і дуже, дуже страшні транснаціональні корпорації. Чи варто дуже багатим українцям допомагати грошима бідним олігархам? Навряд чи.

Друга складова — це тепла зима, що призвело до падіння промвиробництва як у Європі, так і в Україні. Тепла зима означає менше виробництва тепла і електрики. І як результат — менший показник. Що мав зробити уряд у цьому питанні? Організувати льодовиковий період, щоб статистика не зіпсувалася? Чи топити ніби за вікном мінус 20?

Ба більше, тренд у металургії, який тисне на промислове виробництво, з’явився навіть раніше, ніж хтось зміг подумати про те, що Гончарук стане прем'єр-міністром. Так що вже точно не уряд, рішення якого завжди мають лаг як мінімум 6−12 місяців, можна звинувачувати в цих цифрах.

Що треба зробити глобально? Залучити інвестиції. А для цього потрібна реформа судів і силових органів. Це зона відповідальності президента. І парламенту. Ніяк не уряду, щоб їх можна було в цьому звинуватити. І так, там все гальмує. Йде саботаж судової реформи. Не йде реформа СБУ. А інвестиційні няні мало кого хвилюють. Та й, чесно кажучи, здається, особливо на тлі подій навколо Центренерго, що інвестиційна няня в Україні є тільки у Коломойського.

Якщо причина в Нових Санжарах, то це заліт міністерства охорони здоров’я. Але ось біда: і президент, і всі його друзі знають, що реально керують цим міністерством не з Кабінету міністрів, а з кабінету Радуцького. А це його особистий друг. Друг президента.

Я розумію, якщо президент-популіст відправляє у відставку уряд, який накопичив зайвий негатив. Тому що в українських умовах президент дає нездійсненні обіцянки, а уряд відповідальний за те, що їх неможливо виконати. Це логічно. Але в межах цієї логіки потрібно накопичити негатив, зробити все важливе і вже потім відправляти уряд у відставку. А не відставкою уряду породжувати кризу, відповідальність за яку ляже вже на новий уряд і президента. Логічно — виконати програму МВФ, отримати транш, закрити всі проблемні моменти на кшталт ринку землі, повісивши це все на старий уряд, і потім вже приводити новий. Це може виглядати несправедливо, але логічно.

Чи працює цей уряд на відмінно? Ні. Чи подобаються бізнесу зміни, які відбуваються в Україні? Так. Чи достатньо швидкі ці зміни? Ні. Чи треба в разі, якщо зміни йдуть повільніше, ніж ми хочемо, розвертатися і бігти в інший бік? Навряд чи. Чи потрібні в уряді сильні адміністратори? Так. Чи потрібні сильні адміністратори в тому разі, якщо вони ще й досвідчені корупціонери? Ні.

В Україні зараз хороша макроекономічна ситуація. Але буде дуже прикро, якщо все це буде зруйновано зривом програми МВФ. Це той випадок, коли ми можемо своїми руками самі все зруйнувати. Руками і головою президента. Який може вибрати темну сторону. І піти за Коломойським. З дуже передбачуваним результатом.

Текст опубліковано з дозволу автора

Оригінал

Приєднуйтесь до нашого телеграм-каналу Мнения НВ

