Mistä on kyse? Joka neljäs nuori aikuinen eroaa kirkosta 18 ikävuoden jälkeen, kertoo Helsingin yliopistolla työskentelevän dosentti Kati Niemelän tutkimus

Niemelä on seurannut vuodesta 2001 rippikoulun käyneiden nuorten kirkosta eroamista: naisilla kirkon jäsenyys laski 88 prosentista 67 prosenttiin ja miehillä 90 prosentista 67 prosenttiin

Kirkosta eronneita vuonna 2012 yhteensä 41 079, liittyneitä 14 108

Nuoret aikuiset erovat kirkosta entistä useammin, vaikka rippikoulun käy edelleen suurin osa suomalaisista nuorista. Koko maassa rippikoulun käy edelleen yli 80 prosenttia nuorista. Monissa maaseutuseurakunnissa lähes kaikki nuoret käyvät riparin.

Silti tällä hetkellä noin joka neljäs kirkkoon kuulunut nuori aikuinen eroaa kirkosta 18–30 ikävuoden välillä, kertoo Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa työskentelevä dosentti Kati Niemelä. Niemelän vuonna 2006 tehdyn tutkimuksen mukaan yli 70 prosenttia kirkosta eroajista oli nuoria aikuisia ja ilmiö on tutkijan mukaan vain voimistunut.

- Ennen nuoret eivät ole eronneet kirkosta läheskään tässä mittakaavassa. Hieman paluuta kirkkoon on, mutta se on vähäistä suhteessa eronneiden määrään. Kuvaavaa tämän ajan nuorille ja nuorille aikuisille on tapakristillisyyden vieroksunta, Niemelä kertoo.

Hengelliset kokemukset jäävät uupumaan

Niemelä on kartoittanut myös nuorten kokemuksia rippikoulusta. Tutkimuksissa on kirkon kannalta sekä hyviä että huonoja uutisia. Niemelän tutkimusten mukaan nuorilla on rippikoulusta myönteisiä kokemuksia. Myös kansainvälisissä vertailuissa on käynyt ilmi, että rippikoulu onnistuu kirkastamaan nuorten kuvaa uskonnosta.

- Kansainvälisessä tutkimuksessa, jossa olivat mukana muun muassa kaikki Pohjoismaat sekä Sveitsi ja Saksa, suomalaiset nuoret olivat ennen rippikoulua kriittisimpiä kristinuskoa kohtaan.

Rippikoulun aikaan nuorten asenteet kristiuskoa kohtaan muuttuivat selvästi myönteisempään suuntaan ja esimerkiksi niitä, jotka olivat halukkaita osallistumaan seurakunnan toimintaan oli rippikoulun päättyessä enemmän kuin missään muussa maassa.

Tämä on ihmeellinen ilmiö, johon etsitään vastausta. Pekka Asikainen

Huono uutinen kirkon kannalta on, etteivät myönteiset rippikoulukokemukset estä kirkosta eroamisia.

- Ongelma on se, että vaikka nuorilla on hauskaa rippikoulussa, hengellisyyden kokemukset jäävät monelta myöhemmin kirkosta eroavalta puuttumaan. Pyhyyden kokemus puuttuu.

Lisäksi vanhemmille sukupolville kirkkoon kuuluminen on Niemelän mukaan osa suomalaisuutta. Nuoret puolestaan eivät halua kuulua kirkkoon vain tavan vuoksi. Nuoret aikuiset painottavat Niemelän mukaan henkilökohtaista suhdetta uskoon.

- Homokeskustelu voi olla laukaiseva tekijä kirkosta eroamiseen, mutta perimmäinen syy valtaosalle eli noin 90 prosentille nuorista aikuisista on se, etteivät he usko Jumalaan. Kaikki yleiset kulttuuriset syyt kuulua kirkkoon ovat heille vieraita argumentteja.

Kirkon tekemä työ paremmin esiin

Suomen evankelis-luterilainen kirkossa pohditaan nyt kiivaasti, kuinka nuoret saataisiin pysymään kirkon huomassa suositun rippileirin jälkeenkin.

- Tämä on ihmeellinen ilmiö, johon etsitään vastausta. Nuorten osallistumisen parantaminen ja yhdessä tekeminen, näitä on pyritty lisäämään. Esimerkiksi seurakuntavaalien ikärajan lasku 16 vuoteen liittyy tähän, Suomen evankelis-luterilaisen seurakunnan kasvatus ja perheasioiden apulaisjohtaja Pekka Asikainen toteaa.

Kuopion evankelis-luterilaisten seurakuntien nuorisosihteeri Marjukka Borgman on erittäin huolissaan ilmiöstä.

Kuvaavaa tämän ajan nuorille ja nuorille aikuisille on tapakristillisyyden vieroksunta. Kati Niemelä

- Viesti on se, että nuoret eivät näe, että kirkon jäsenyys on heille merkityksellistä. Kirkon työ nykyisessä muodossa ei voi jatkua, jos tilanne ei muutu.

Nuorten henkilökohtaista uskoa pitäisi Borgmanin mukaan vahvistaa ehtoollisten kautta. Borgman uskoo myös, että ehtoollisella nuoret voisivat kokea pyhyyden läsnäolon.

- Ehtoollinen on yksi asioista, jotka ovat rippikoulun uudistamisen keskiössä. Jotta ehtoollinen vahvistaisi nuorten uskoa, sen pitäisi olla vahvemmin mukana rippikoulussa. Varsinkin kun rippikoulun aikana on ryhmänä saanut jo aiemminkin käydä ehtoollisella, mutta tämä käytäntö ei ole meillä yleistynyt.

Toinen asia, jota kirkon tulisi Borgmanin mukaan nostaa enemmän esiin, on kirkon tekemä sosiaalinen työ.

- Kirkollisverolla maksetaan esimerkiksi diakonien työ. He auttavat kaikista huonoimmassa osassa olevia ja menevät ihmisten luo. Myös kirkon tekemä vammais-, lapsi-, ja nuorisotyö on merkityksellistä virallista järjestelmää tukemaa ja täydentävää työtä.

Pyhyyden kokemuksia luonnossa

Pohjois-Savon seurakunnissa nuorista yritetään pitää kiinni kaikin keinoin. Esimerkiksi Pielaveden seurakunnan vihreisiin teemoihin keskittyvässä rippikoulussa pyhyyden kokemuksia haetaan luonnosta.

- Luontopoluilla pyrimme tuomaan hengellisen näkökulman asiaan, jotta nuoret voisivat kokea luonnossa pyhyyden läsnäolon. Monille nuorille hiljentyminen luonnossa on harvinainen kokemus, nuorisotyönohjaaja Jaana Kiukkonen kertoo.

Borgman puolestaan kehuu Puijon seurakunnan rippikoulumallia. Puijon seurakunnassa valtaosa nuortenilloista ja kirkkokäynneistä suoritetaan vasta leiriviikon jälkeen. Näin nuoret ovat mukana seurakunnan toiminnassa leirin jälkeenkin.

- Malli on hyvä esimerkki muillekin seurakunnille. Heillä (Puijon seurakunnassa) paljon nuoria jää mukaan toimintaan ja isoskoulutuksella valtava vetovoima, suurempi kuin muualla, Borgman toteaa.

Varpaisjärven seurakunnan Olli Kortelainen kertoo, että muutaman tuhannen asukkaan Varpaisjärvellä 40 prosenttia nuorista osallistuu isoskoulutukseen rippikoulun jälkeen. Silti liian moni nuori jää Kortelaisen mukaan seurakunnan toiminnan ulkopuolelle. Hänellä on pulmaan yksinkertainen ratkaisu.

- Moni nuori varmaan tulisi mukaan, kun vain älyäisimme heitä pyytää. Olemmeko muistaneet pyytää? Liian usein olemme sen unohtaneet.

Korjaus: Faktalaatikkoon korjattu kirkosta eronneiden määrä. Kirkosta erosi vuonna 2012 41 079 ja liittyi 14 108