Uusimaakin on maakunta. Mutta voitaisiinko Helsingissä puhua maakuntateatterista ja maakuntayliopistosta – vai alentaisiko se pääkaupungin taiteen ja tieteen maakuntasarjaan?

Poliitikkojen puheissa maakunnat ovat merkittävä osa suomalaisuutta, mutta kansalaiset määrittävät itsensä enemmän synnyin- tai asuinpaikkakuntansa kautta. Tuore kyselytytkimus (siirryt toiseen palveluun) osoittaa, että suomalaisten minäkuvan rakentamisessa maakuntien merkitys on melko vähäinen.

Maakunta-sanalla on monissa yhteyksissä jopa kielteinen kaiku. Stadin ja bönden vastakkainasettelu pitää pintansa niin kauan kuin puhutaan stadista ja böndestä.

Teatteriohjaaja Jussi Sorjanen on törmännyt vähättelevään puheeseen maakunnista. Hänen mielestään se johtuu joko kyynisyydestä, tietämättömyydestä tai silkasta ilkeydestä.

– Toisinaan tuntuu, että Helsinki on suomalaisittain isona kaupunkina kokonaan oma todellisuutensa. Maakuntaa käytetään joskus halventavana terminä: puhutaan jopa maakuntasarjassa toimimisesta. Se on virheellinen ja vahingollinen ajatusmalli.

Teatteriohjaaja Jussi Sorjanen. Arto Loukasmäki / Yle

Heinolalaislähtöisellä Sorjasella on kokemusta teatteri Vanhasta Jukosta Lahdessa – nyt hänellä on loppusuoralla ohjaajakiinnitys Kajaanin kaupunginteatterissa Kainuussa. Hän asuu varsinaisesti Helsingin Kalliossa, joten hän on pohtinut monelta kantilta pääkaupunkiseudun ja maakuntien suhdetta.

– Teatterialalla saatetaan ajatella, että maakunnassakin tekeminen voi olla ihan hyvää, mutta vain maakunnallisella mittapuulla. Tai jos laatu arvioidaan hyväksi, mietitään, että tämähän voisi mennä läpi ihan Helsingissäkin.

Myös Helsingissä saatetaan kokea alemmuutta tai ainakin ihailua esimerkiksi Berliiniä kohtaan, Sorjanen huomauttaa. Helsinkiläistaiteilijat miettivät, että ehkä oma teos menisi läpi ihan Berliinissäkin.

– Kun asuin vielä Heinolassa, ajattelin sen silloin juntimpana paikkana kuin Lahden. Heinola tuntui pieneltä ja tyhjältä, vaikka olihan siellä kaikenlaista toimintaa. Lahti näyttäytyi minulle nuorena kultturellina mekkana.

"Maakunnissa on huonoa itsetuntoa"

Kansainvälisesti kehuja kerännyt oululainen koreografi ja taiteilijaprofessori Pirjo Yli-Maunula tunnistaa pääkaupungin ja maakuntien jännitteen.

– Maakunnissa tehdään yhtä arvokasta työtä kuin muuallakin. Eihän se paikasta ole kiinni. Jorma Uotista lainatakseni: hyvä on hyvää kaikkialla ja paska on paskaa Pariisissakin.

Yli-Maunula törmää välillä hokemaan "Hyvin tehty nousee aina esille, oli se tehty missä vain".

– Rohkenen olla eri mieltä väitteen kanssa. Kyllä maakunnissa on tehtävä isompi ponnistus sen eteen, että taiteellinen työ nousisi valtakunnallisesti esiin, tarkoitetaan sitten mediajulkisuutta tai esiintymismahdollisuuksia. Toki kun Kristian Smeds aikoinaan meni johtamaan Kajaanin kaupunginteatteria, sitä ihmeteltiin. Ajateltiin Smedsin menevän rohkeasti vastavirtaan.

Koreografi Pirjo Yli-Maunula. Janne-Pekka Manninen

Yli-Maunula on tyytyväinen Pohjois-Pohjanmaahan asuin- ja työskentelypaikkana.

– Apurahoja myönnetään aluepoliittisin perustein ja resurssit tekemiseen ovat kohtuullisen hyvät. Pääkaupunkiseudulla kilpailu on hurjaa.

Koreografi Pirjo Yli-Maunula osaa kuitenkin katsoa peiliin.

– Maakunnissa on huonoa itsetuntoa paikoin. Silloin ajatellaan, että maakunta-etuliite tarkoittaisi jotakin vähempiarvoista, vaikka termin käyttäjä ei sitä tarkoittaisikaan. Asia ymmärretään väärin.

Keskuspaikka alistaa pienempiään

Aluetutkija Timo Aro toteaa pääkaupunkiseudun ylemmyyden muuhun maahan olevan kansainvälinen ilmiö. Keskuspaikan kanssa on yleensä jännitteitä, oli keskuspaikka sitten maan pääkaupunki tai vaikka maakunnan keskus.

– Etelä-Suomessa maakunnat mielletään muuksi Suomeksi. Muu Suomi on Helsingin, pääkaupunkiseudun, Etelä-Suomen ja ruuhka-Suomen ulkopuolista aluetta eli maakuntia. Käsitteet ja retoriikkaa luovat vahvoja mielikuvia ja muokkaavat jopa todellisuutta.

Maakunta-etuliite sisältää Aron mielestä hieman alistavan ja vähättelevän sävyn, vaikka se on myös hallinnollinen ja virallinen termi.

– Maakunta-sanan liittäminen vaikka teatteriin tai yliopistoon helposti latistaa varsinaista asiaa ja osaamiskenttää. Oletuksena on, että muualla olisi tarjolla jotain parempaa. Kuinka siellä oltaisiin edellä asioissa.

Ihmiset harvemmin identifioituvat maakuntaan. Yleensä lahtelainen on mieluummin lahtelainen kuin päijäthämäläinen, muistuttaa tutkija.

Helsinkiläinen saattaa matkustaa Tukholmaan ja kummastella, että kylläpä täällä ollaan edellä Helsinkiä. Timo Aro

Maakunnista on monesti pääkaupunkiseutua vaikeampi päästä positiivisilla asioilla valtakunnalliseen julkisuuteen.

– Pohjoiskarjalainen Kontiolahti on esimerkki vetovoimaisesta ja nuorekkaasta kunnasta, jossa on matala työttömyys ja koulutettua väkeä. Silti kunta saatetaan ajatella syrjäisenä ja takapajuisena. Kontiolahden pitäisi tehdä vuosikymmenten työ, että oikea tieto menisi läpi valtakunnallisesti.

Kanervalan puutarhakaupunginosa Pohjois-Karjalan pääkaupungissa Joensuussa muistuttaa puolestaan äänestyskäyttäymiseltään ja asukasprofiililtaan Helsingin Kalliota, mutta harvemmin siitä julkisuudessa kerrotaan.

Maakunnissa on omat asenteensa keskuspaikkaa kohtaan: pelkoa, ihailua, tietoa ja tietämättömyyttä. Etelä-Suomesta sisämaahan mentäessä pääkaupunkiseutu muuttuu nopeasti negatiiviseksi puheeksi "etelästä siellä jossain", toteaa Aro.

Pienuus ja suuruus on suhteellinen käsite. Aina tuntuu löytyvän jotain, joka on omaa ylempänä.

– Helsinkiläinen saattaa matkustaa Tukholmaan ja kummastella, että kylläpä täällä ollaan edellä Helsinkiä. Ja Tukholmasta katsoen Lontoo voi tuntua Tukholmaa kiinnostavammalta.

Aluetutkija Timo Aro aluekehittämisen konsulttitoimisto MDI:stä. Jari Pelkonen / Yle

Jokainen yliopisto sijaitsee maakunnassa

Yliopistot niputetaan joskus yliopistoiksi ja maakuntayliopistoiksi. Maakuntayliopisto antaa kaiun, että se palvelisi vain oman maakuntansa väkeä eikä tehty tiede olisi yhtä korkeatasoista kuin suuremmissa ympyröissä.

Itä-Suomen yliopiston pohjoissavolainen rehtori Jukka Mönkkönen kuulee termiä maakuntayliopisto silloin tällöin, vaikka Uusimaakin on maakunta. Kuitenkaan Helsingin yliopistoa ei kutsuta maakuntayliopistoksi.

– Olen aina sanonut, että jokainen yliopisto sijaitsee maakunnassa. Yliopistot ovat ennen kaikkea kansainvälisiä toimijoita, mikä kohottaa niiden kansallista ja viime kädessä alueellistakin merkitystä.