Suomalainen huumepolitiikka on masentavaa. Kun huumeet ovat monelle tuntematon paha, kaikki jämäkältä näyttävä toiminta huumeita vastaan tuottaa poliitikolle kannatusta, vaikka se tosiasiassa pahentaisikin huumeongelmaa. Poliitikot eivät ole niin tyhmiä kuin miltä moni yrittää näyttää. He kyllä tietävät, että mitä he huumeista sanovat, ei ole tutkimusten valossa totta.

Olin vuosina 2000 – 2002 huumepolitiikasta vastaava ministeri. Se oli masentavaa juuri siksi, että poliittiset intohimot estivät järkevän huumepolitiikan toteuttamista.

En ole seurannut alan tilastoja, mutta tuolloin huumeita käytettiin Suoessa muihin maihin verrattuna vähän, mutta huumeista aiheutuvat haitta – huumekuolemat mukaan luettuna – olivat Euroopan kärkeä.

Kirjoitin kirjaani Ministerikyyti asiasta kokonaisen luvun Huumeministeri, joka on luettavissa sivuiltani. On masentavaa, että tuo kirjoitus on nyt liki 20 vuotta myöhemmin yhtä ajankohtainen kuin silloin.

Jokseenkin kaikki kansainväliset tutkimukset osoittavat, että huumeiden käytöstä rankaiseminen pahentaa huumeongelmaa. Ne, jotka nyt metelöivät esityksestä poistaa kannabiksen käytön rangaistavuus, tietävät tämän ihan hyvin, mutta heidän on edullista olla tietämättä. Käytön kriminalisointi tekee huumeiden ostajasta myyjän liittolaisen, kanssarikollisen, ja suojelee näin myyjää kiinni jäämiseltä. He ovat silloin samalla puolella ja suojelevat toisiaan. Tämä sopii huumekauppiaalle oikein hyvin.

Kun ostaja on jo astunut lain väärälle puolelle, hänet on helppo värvätä myös myymään huumeita. Tämä mekanismi on todella tehokas. (Miten Veikkaus oy ei ole keksinyt, että peliongelmaiset voisivat tienata rahaa peleihin hankkimalla Veikkaukselle lisää asiakkaita?)

Poliisin on aika turha kysyä moottoripyöräjengin huumekaupasta ostajilta, koska näillä ei ole halua eikä edes velvollisuutta puhua totta. Kenelläkään ei ole velvollisuus todistaa itseään vastaan.

Rangaistuksen pelko estää myös hakeutumasta hoitoon.

Espanjalainen huumepoliisi kertoi minulle parikymmentä vuotta sitten, että he katsovat pienimuotoista kannabiskauppaa ja kotikasvatusta läpi sormien, jotta suosittu kannabis ei liukuisi kovan huumerikollisuuden sisäänheittotuotteeksi. Tähän Suomen huumepolitiikka juuri näyttää johtavan. Amatöörit pois alalta ja kannabis kovan luokan rikollisten monopoliksi. Siitä tavaratalosta saa sitten pahempiakin aineita.

Suomessa on lain mukaan yhtä kiellettyä myydä mietoa marihuanaa ja vahvaa heroiinia ja yhtä kiellettyä myydä huumeita lapsille ja aikuisille. Tuomioistuimilla voi toki olla omat käytäntönsä tärkeän rikoksen määrittelyssä.

Meillä ei ole haluttu lainsäädönnössä tehdä eroa mietojen ja kovien huumeiden välillä, koska se antaisi kuulemma väärän viestin mietojen huumeiden mietoudesta. Tässä on se ongelma, että jos halutaan viestiä, että kannabis on yhtä vaarallista kuin heroiini, joku voi ymmärtää sen niin, että heroiini on yhtä harmitonta kuin kannabis.

Maa toisensa jälkeen on laillistamassa kannabiksen viihdekäytön, koska päättäjät eivät omien kokemustensa nojalla pidä ainetta niin vaarallisena tai koska eivät halua kannabiksesta muodostuvan sisäänheittoartikkelia kovan huumeen kauppiaille.

On mielenkiintoista, että kannabiksen laillistaminen näyttää vähentävän sen käyttöä. Vähän samasta asiasta on talouslehti The Economist usein kirjoittanut. Huumepolitikkka pitää yllä jättimäisiä voittoja ja ne kannustavat suuriin markkinointiponnisteluihin. Suomen luonnossa kasvaa yleinen huumesieni, joka on kenen tahansa ulottuvilla. Siitä ei ole tullut mitään ongelmaa, koska se on kaikkien ulottuvilla eikä kukaan voi tehdä sillä voittoa.

Ne, jotka väittävät kannabista vaarattomaksi huumeeksi, ovat yksinkertaisesti väärässä. Kannabis on pahaksi erityisesti alaikäisille. Siksi on huono asia, jos saamme alkoholikulttuurin päälle kannabiskulttuurin.

Yhtä väärässä ovat ne, jotka väittävät kannabista alkoholiakin vaarallisemmaksi. Ei se kyllä ole, erityisesti siksi, ettei aina tuota riippuvuutta. Tai kuulemma kannabis tuottaa psyykkistä riippuvuutta, siis tottumista, mutta ei ole riippuvuuden aiheuttaja lainkaan niin vahva kuin tupakka, alkoholi tai kahvi.

EU:n terveysministerien huumeita käsittelevässä kokouksessa erään suuren viinimaan ministeri sanoi, että se, että olemme kieltäneet niin harmittoman huumeen kuin kannabis ja sallineet niin vaarallisen huumeen kuin alkoholi, johtuu tietysti maatalouspolitiikasta ja vain siitä.

Asiat muuttuisivat siis paremmiksi, jos siis voisimme poistaa alkoholin ja korvata sen kannabiksella. Mutta emme voi. Unohdetaan siis tämä. Sitä paitsi minulta ette vie oikeutta viinilasilliseen viikonloppuna!

Suomen on vaikea ylläpitää kannabiksen kieltoa, jos muu maailma hyväksyy kannabiksen yhtä vapaaseen käyttöön kuin olemme hyväksyneet nikotiinin.

Mutta suhtautui kannabikseen päihteenä miten hyvänsä, sen käytön rangaistavuus pitäisi poistaa ja keskittyä myyjien jahtaamiseen. Maria Ohisalo on tässä aivan oikeassa.

Tietoon perustuva politiikka kunniaan!