URO: I en fersk rapport varsler Nav om økende kløfter mellom fattig og rik. Fra 2011 til 2015 gikk andelen fattige opp fra 7,7 til 9,3 prosent.

Velferd

– Det går ikke rette veien. Andelen med lavinntekt øker over tid, samtidig som vi ser at inntektsforskjellene øker, og de rike blir rikere, sier kunnskapsdirektør Yngvar Åsholt i Nav.

I dag legger Nav fram rapporten «Fattigdom og levekår i Norge», der de går gjennom situasjonen. Det er en rekke bekymringsverdige forhold som kommer fram:

• Andelen fattige, definert ut fra EUs fattigdomsgrense (de som tjener mindre enn 60 prosent av medianinntekten), har gått fra 7,7 prosent i 2011 til 9,3 prosent i 2015.

• I Oslo bor 17,5 prosent av alle barn i husholdninger med vedvarende lavinntekt.

• Personer med innvandrerbakgrunn utgjør en stadig økende andel av de fattige. I 2015 utgjorde de 43 prosent av alle fattige.

Fattigdom: • Det finnes ingen offentlig definert fattigdomsgrense i Norge. I offentlige dokumenter bruker man ofte benevnelsen «vedvarende lavinntekt». • «Absolutt fattigdom» tar utgangspunkt i om man har nok til å tilfredsstille basiskrav, av FN definert til 1,9 dollar per dag. Relativ fattigdom tar utgangspunkt i inntektsnivå i befolkningen. • EU har to fattigdomsgrenser (relativ fattigdom), og tar utgangspunkt i enten 50 eller 60 prosent av medianinntekt i et land. Ut fra EU 60-grensa var det 9,3 prosent fattige i Norge i 2015.

Økende forskjeller

I rapporten kobler Nav den økende fattigdommen med en generell tendens til økende økonomiske forskjeller i Norge. Det at de som tjener best tar en større del av kaka gjør sitt til at avstanden til de som har lavest inntekt øker. Men det forklarer ikke hele situasjonen. En annen viktig grunn til økningen i antallet og andelen fattige er at realinntekten for de fattigste i praksis har stått omtrent stille i perioden 2012 til 2015. Dermed øker gapet både til de rikeste og til resten av befolkningen.

Andelen fattige har økt jevnt over lang tid, men trenden fikk en knekk i 2008. Det skyldtes at finanskrisen reduserte medianinntekten i Norge. Siden fattigdommen måles i forhold til medianinntekten, gikk andelen fattige ned. Siden da har den igjen begynt å stige.

Det får konsekvenser for de det gjelder, påpeker Åsholt.

– Mangel på arbeid, og lav inntekt, gir betydelige helseutfordringer. Om man blir ekskludert fra arbeidsmarkedet vil flere bli avhengige av offentlig forsørgelse. Nasjonaløkonomisk er ikke det heldig. Det påvirker livene til de det gjelder, og det preger barndommen til mange.

Færre eldre

Historisk var en relativt stor andel av de fattige i Norge eldre. De siste årene har det endret seg. Mens om lag 17 prosent av de eldre over 67 år var fattige i 2004, gjelder det rundt 9 prosent i 2015.

Det er særlig aldersgruppa 18–34 år som har sett en kraftig økning i andelen fattige, fra litt under 10 prosent til over 14 prosent.

Nav forklarer økningen blant unge fattige med tre faktorer: økt frafall blant yngre fra arbeidsmarkedet på grunn av psykiske helseproblemer, høyt frafall fra videregående opplæring, og økt innvandring, siden innvandrerbefolkningen i snitt er yngre enn andre.

Arbeid avgjør

Innvandrere utgjør en økende andel av de fattige. Særlig gjelder dette innvandrere fra Asia, Afrika, Latin-Amerika, Oseania eller Øst-Europa. 32,3 prosent av innvandrerne fra disse områdene er fattige.

Åsholt er klar på hva det er som gjør at personer med innvandrerbakgrunn er overrepresenterte.

– Det er tilgangen til arbeidsmarkedet som er avgjørende. Langvarig fattigdom med mottak av sosialhjelp henger tett sammen med mangel på arbeid. Vi vet at i disse innvandrergruppene er det færre forsørgere som er i arbeid. Vi ser at om én forsørger kommer i arbeid reduseres risikoen for lavinntekt betydelig. Om begge kommer i jobb er risikoen forsvinnende liten, sier han.

Kunnskapsdirektøren peker på at det i stor grad dreier seg om flyktninger, som ofte har manglende språkferdigheter, og manglende formalkompetanse.

– Kjernevirksomheten vår er å bistå folk til å komme i jobb. Vi trenger effektive metoder, og vi tror vi kan få det til bedre over tid. Men det henger også sammen med hva andre instanser gjør, som skolevesen, helsevesen og arbeidslivet selv. Vi må samarbeide på tvers av sektorer, sier Åsholt.

paalh@klassekampen.no