Imorgon, den 31 januari, är sista dagen för att lämna svar på remissen till lagförslaget med det olycksbådande namnet ”Fredsplikt på arbetsplatser där det finns kollektivavtal och vid rättstvister”. Förslaget vars kärna utgörs av förändringar av medbestämmandelagen innebär i praktiken ett förbud mot strejker och andra fackliga stridsåtgärder på den svenska arbetsmarknaden. Endast om ett företag inte redan har tecknat kollektivavtal ska det vara möjligt att vidta stridsåtgärder mot dem, och då endast i syfte att få dem att skriva på ett nytt avtal.

Förslaget är resultatet av en överenskommelse mellan LO, TCO, Saco och Svenskt Näringsliv i samråd med Socialdemokraterna. Det är enkelt att förstå varför Svenskt Näringsliv vill förbjuda strejker och sett till hur lite det strejkas i Sverige är det lätt att tro att förslaget inte kommer drabba medlemmarna i de stora fackliga centralorganisationerna så mycket heller. 2017 var det endast 329 strejkdagar totalt i Sverige vilket kan jämföras med toppnoteringen 682 652 strejkdagar 1986. Svenska fackföreningar strejkar med andra ord inte så mycket längre och om de gör det är det endast i syfte att teckna kollektivavtal. Ett förslag som slår fast detta i lagstiftning borde enligt denna logik inte påverka de som redan verkar enligt denna modell. Men att tro det är emellertid helt felaktigt och i värsta fall skadligt för demokratin i Sverige.