Před loňskými parlamentními volbami pětina voličů chtěla, aby se tenhle stát řídil jako firma. Navíc to chtěla po jednom z nejbohatších a nejvlivnějších mužů v téhle zemi, který sliboval, že bude líp – a kurňa, kdo jiný by to měl zajistit, než člověk, který ovládá zdejší potravinářství, chemický průmysl a největší média?

A zázrak nastal, americké know how na volební kampaň s bílými košilemi zabralo, kometa přiletěla a zvěstovala šťastnou zprávu. Tu nejlepší správu naší země od svatého Václava už máme tři čtvrtě roku, kdyby to tedy nekazili ti rozhádaní socialisti a nedomrlí lidovci. Rozpočet je sice prakticky stejný jako za Kalouska, jen se utratí o pár miliard víc, ale jistě ne zbytečně. Teď třeba „chtěli udělat radost lidem před Vánoci“, a co myslíte? Udělají jim ji! Hosana!

I spiknutí vyděračské Rekonstrukce státu bylo včas odhaleno, takže sice až po volbách, ale aspoň nade vší pochybnost je už jasné, že slíbené klíčové zákony jsou sice dobře myšlené, ale připravené ne úplně promyšleně, vlastně je třeba je komplet předělat tak, aby se vlk nažral a z kozy nic nezbylo a český národ byl zachráněn.

Ačkoliv tomu všichni házejí klacky pod nohy, když se objeví jakýkoliv problém, parta z ANO ho prostě vyřeší! Občas sice ještě tápe, vždyť každý děláme chyby, jen oni je nemají problém přiznat. Odpoledne pro trest smrti, večer už proti němu, i když sem tam někoho ze samé empatie zabít by nebylo na škodu, zvlášť když se veřejnost kouká. Zdravotnické poplatky jsme rušit neměli, nižší daň na léky jsme schvalovat neměli, ale co už, stejně za to můžou socani, kdybychom měli jednobarevnou vládu, to by bylo jiné posvícení – vaše chyba, voliči, že jste nám nedali dostatečnou důvěru. Doufám, že to v těhle volbách napravíte!

Jen ty lidi prostě nejsou. To aby to jeden zase oddřel sám. Ráno je nejlepším budoucím pražským primátorem Kasl, ale když si ten křivák postaví hlavu, v poledne rázem máme nejlepší kandidátku paní Shopperovou, kterou všichni z její dlouhodobé práce pro Prahu dobře znají. Že neznají? Sakra, nikdo dopředu neřekl, že to je obskurní volba, takže šup, rodinné důvody, omluvenka a najdeme do večera někoho jiného, i za cenu, že bychom před tím měli popřít, že to bude on, tedy ona. My se umíme poučit ze svých chyb, a ne že ne! To jen ti ostatní podvádějí a kradou! A ať si to Ego24.cz píše pořád dokola co chce, ať je tím jejich bílým koněm kdokoliv, odhodlání ANO to nezlomí.

Jasně, Slonková neměla říkat, že pod politikem se nedá dělat novinařina, ale od té doby ji stejně nikdo neviděl. Janáčkové už vysvětlili, aby se ještě aspoň týden držela stranou a nechala za sebe mluvit jen své tělo, protože odsun bezdomovců, feťáků a prostitutek si sice přejí všichni, ale říkat nahlas se to pořád ještě nemůže. O to víc nechť mluví nejnovější nejlepší pražská primátorka, která neuhne pohledem a úsměvem ani ve chvíli, kdy sebevědomě vyhlašuje, že nepotřebuje program na to, aby to všechno prostě vyřešila. (Na ten rozhovor u Drtinové se opravdu podívejte, protože vám řekne i to, co jste opravdu nechtěli vědět.) Na program je času dost po volbách, „sink tank“, jak říká Adriana Krnáčová, už na tom pracuje, prostě neřešte to. A prostě nás zvolte. Pevný pohled do očí, umělý úsměv a výraz, že nám všichni můžete políbit.

Za vyslovenou předvolební zlomyslnost lze označit teror stavebního úřadu, který šikanuje kandidátku ANO Patricii Pražákovou (vidíte, i příjmení sedí na marketingovou kampaň dokonale!) za to, že s péčí řádného hospodáře (Hospodárné fungování Prahy 6? Prostě na to dohlídneme!) strhla komplet celý dům, jen zapomněla na povolení, no co, no co, stejně by spadnul sám, a jak to bude v novém hezky vypadat. Transparentnost a stejná pravidla pro všechny!

Pro jistotu ale zavedeme komunikační manuál pro členy, kteří se od linie hnutí odlišují tím, že (považte!) mají vlastní názor. Jiné strany (a firmy!) to mají taky (třebaže kvůli tomu, aby věděli, jak odpovídat na odborná témata a stranickou pozici v nich, zatímco ANO řeší minulost otce předsedy majitele a důvěryhodnost svých kandidátů, ale prostě to taky mají). Ovšem kde nic není, ani manuál nezabere, a všechny komunální komunikace američtí poradci nevychytají, takže pak to dopadne třeba takhle: prostě vám neodpovíme, ano?

Když dojde na nejhorší, lze se naštěstí vždycky opřít o starou partu, stokrát prověřenou a osvědčenou v krizových situacích studené války. Jen ti praví důvěrníci umějí být skutečně důvěryhodní. Prostě na to dohlídneme. Prostě ho postavíme. Prostě ji zabezpečíme. Prostě ji vymýtíme. Prostě ji zjednodušíme. Prostě se o to zasadíme. Prostě ho zredukujeme….

Prostě když víme, že v tomhle národě existuje 30 tisíc lidí, kteří jsou za týden od vydání schopni zaplatit dvě stovky za to, aby se od Ládi Hrušky dozvěděli, jak ušetřit na kuřecích kůžích dvě koruny, můžeme jim věšet na nos úplně cokoliv. Když je jasné, že velká část voličů je schopná udělat naprosto nesmyslné volby a investice, jakmile jí někdo nabulíkuje, že jednoduše vyřeší problém, který se jednoduše vyřešit nedá, pak to prostě zabalíme tak, aby nám na to podstatná část voličů skočila stejným způsobem. Funguje to s párkama bez masa, proč by to nefungovalo u voleb? Stačí zrecyklovat rok staré fotky šéfa, natočit zábavné cool video, ou jé, udělat si pár selfíček, a to by bylo, aby nebylo! „Jsme obchodníci s deštem, chcem koupit to tvé – JEŠTĚ!“ © Kryštof

No, u voleb to fungovat může, ale nemusí to stačit. Když lidi přestanou kupovat párky bez masa, může se výroba přešaltovat na párky s masem. Ovšem když si politická strana dá do vínku populismus neurčitosti, exkluzivní párky se 150 % masa za 39 korun kilo, přehnaná očekávání a rychlý vzestup, o to rychlejší zpochybnění ji čeká. Je pochopitelné, že po tolika zklamáních vpravo i vlevo i kdekoliv jinde si řada lidí řekla, tak to zkusme jinak. Ovšem nalákáni na něco, co bude fungovat o tolik jinak a o tolik lépe, budou razantní změnu očekávat. Jenže ta zatím stále nepřichází. Jen naprosto stejné problémy, nejistoty, mlžení a neurčitost jako u ostatních „profláklých“ stran.

Pokud to nové není ukotvené v nějakých hodnotách, může mu to pomoci při vykreslování příslibů a nadějí. Ovšem o to víc se na ně nabalují slouhové všehoschopní místo osobností s jasným charakterovým profilem. Jestliže se staré strany staly skořápkami svých hodnot, těžko stavět něco nového na další skořápce. Zvlášť když nevyjde jednobarevná vláda, to je pak fakt na pytel a nejde dělat, co si člověk zamane. Zlatý Maďaři, ti vědí, že když chtějí něčeho pořádného dosáhnout, musí se Orbánovi odevzdat se vším všudy. Ale co s těma nerozhodnýma Čecháčkama milujícíma kompromis a vyváženost…

ANO, řízené jako firma, selhává podobně jako Microsoft, který se snaží okolí přesvědčit o své inovativnosti, nebo jako NOKIA slibující nejlepší tlačítkové mobily v době smartphonů a nebo jako Láďa Hruška slibující skvělá jídla za 10 korun. A není divu, že začíná vypadat tak, jak by politická strana nikdy vypadat neměla – směšně. Tomio Okamura je za to vděčný, aspoň v tom není sám. A pověst nezachrání ani oslavné ódy na vůdce nového typu z per bývalých estébáků, které poslouží přesně opačným směrem. Prchavé kouzlo zvětrává a lidem oči pořád nezáří. Což prostě překvapí u člověka-firmy takových schopností, možností a moci. Kdo jiný by to měl zvládnout? Tak kde je chyba? Že by se stát jako firma řídit skutečně nedal? Že bychom se snad měli vrátit k masarykovské drobné práci? Ale pani, dejte pokoj s prací. Prostě je zvolíme a ať se snažej, fešáci.

Zdá se, že čím více bude ANO prokazovat své schopnosti, tím víc na ten sink-tank bude vidět, a ano, bude líp.