Najavljujući da će ne samo smanjiti broj službenih automobila nego da razmišljaju i o njihovu ukidanju, potpredsjednik srbijanske vlade Aleksandar Vučić prije dvadesetak dana za Nedeljnik je prepričao što je rekao svojim stranačkim kolegama: “Čekajte, ljudi, pogledajte vozni park. Hoćete li da nam vozni park bude kao u vladi? Pogledajte koliko je vas promijenilo automobile?”. Tu za Balkan heretičnu ideju o ukidanju službenih vozila argumentirao je ovako: “Imaš dobru plaću, sjedi u svoje vozilo i dođi na posao!”.

Dubrovački gradonačelnik Andro Vlahušić iz HNS-a trpio je medijske kritike kad si je prije nekoliko godina uoči Croatia summita nabavio luksuzni BMW peticu vrijedan 400.000 kuna, ali birači mu ni to nisu zamjerili. Tomu se nada i sisačko-moslavačka županica. Premda su se neki esdepeovci već opekli kao svojedobno Ante Karamatić, koji je kao gradonačelnik Ploča, ali doduše pred izbore, nabavio audi A6 s punom opremom vrijedan 659 tisuća kuna.

“Apsolutna bahatost”

Županica Marina Lovrić Merzel u svoju je obranu rekla da ništa nije ukrala jer je riječ o vozilu kupljenom za županiju, a za koji je trošak leasinga (cijena vozila je 432 tisuće kuna) niži nego za prijašnji audi. Njezin kolega, esdepeovac Damir Rimac kaže da je tu riječ “apsolutnoj bahatosti” te da se “posve dobar, a siguran automobil može kupiti već za 150 do 200 tisuća kuna”. Doduše, to je on neki dan nesvjesno posredno poručio svojoj stranačkoj kolegici dok se zapravo obraćao vinkovačkom gradonačelniku, hadezeovcu Mladenu Karliću koji je objavio natječaj za automobil vrijedan 437.500 kuna. I europarlamentarka Biljana Borzan svojedobno je moralizirala bivšem gradonačelniku Osijeka kako “mora svojim primjerom pokazati da je spreman štedjeti prvo na sebi, a potom na građanima”, a tada je bila riječ o VW passatu 180.000 kuna jeftinijem od vozila koji si je nabavila sisačko-moslavačka županica.

Birači će reći je li kupnja luksuznog Audija A6 bila umjesna Marina Lovrić Merzel

I ovi primjeri govore kako je problem nabave službenih vozila općedruštveni problem, svestranački te da s proteklom vremena i promjenom vlasti te unatoč tomu što napredujemo kao društvo, na žalost, ništa ne gubi na aktualnosti. To u kakvom će se automobilu voziti jedan je od prvih problema s kojim se mnogi naši dužnosnici suočavaju. I najpošteniji među njima teško će odoljeti tom zovu, da definiranjem svoga službenog vozila pokažu svoju moć, ukus i odnos prema javnom dobru. Iako su se proteklih godina okolnosti dramatično promijenile tako da se svakodnevno suočavamo s nužnošću odricanja od zdravstvenih, socijalnih, radnih i uopće egzistencijalnih potreba, kad su automobili posrijedi, ne odustajemo od balkanskog mentaliteta.

Razmetni župani

Prepuštanje nabave službenih vozila moralu dužnosnika i političara pokazuje se velikom pogreškom. Treba nam zakon o službenim automobilima jer je to ekonomski, politički i psihološki posve zapostavljeno u okolnostima kad vlast vreba gdje bi se građanima moglo još nešto nametnuti ili uskratiti radi štednje. Zbog razmetnosti župana koji se voze bolje nego ministri, reagirao je i zagrebački pročelnik za financije Slavko Kojić jer Zagreb godišnje daje 800 milijuna kuna iz prireza za financiranje regija skromnijih mogućnosti u kojima se župani bahate neracionalnim nabavama skupih limuzina.

Nesređeno stanje Zajedničko svim zemljama u okruženju, BiH, Crnoj Gori, Srbiji pa i Hrvatskoj jest da se ne zna koliko se službenih vozila koristi i koliko to košta. Kod nas Vlada, Sabor, Ustavni sud, županije, gradovi... imaju svaki svoj pravilnik ili odluku o nabavi i korištenju službenih vozila te svaki svoje kriterije. Prema odluci vlade, postoje tri skupine korisnika službenih vozila (i vozača), a na popisu se navodi više od trideset različitih funkcija koje imaju pravo na auto.