Za mene je sramotno da pripadnici oružanih snaga mogu postati ljudi koji se pozivaju na gubitničku stranu u Drugome svjetskom ratu«, kazao je redatelj

ZAGREB »Ali ako protrneš i zaplačeš/ Radi tuđe nevolje, zar nije ona i tvoja?/ Ako pobjesniš i vrisneš/ radi tuđeg poniženja, zar nije ono i tvoje?/ Ako zavapiš radi tuđe nemoći/ da iskali jad, zar nije osveta tvoja? Ako je tuđem djetetu zaklana majka/ I obješen otac, zar nećeš svisnuti?/ Zar nećeš vrisnuti?«

Te stihove iz pjesme »Samome sebi«, koju je Ivan Goran Kovačić napisao u partizanima, kredom je u petak na pločniku preimenovanog Titova trga u Zagrebu ispisala skupina kazališnih aktivista predvođena redateljem Oliverom Frljićem, koji je novinarima lapidarno rekao: »Ovo je Trg maršala Tita, ma što tvrdio Hasanbegović.«

Tri mlade polaznice Frljićeve kazališne radionice nazvane po Shakespeareovom stihu »Vrijeme je razglobljeno« – »Time is out of joint« – zajedno s Frljićem došle su na trg odjevene u živopisne glumačke kostime bujnih boja, u kojima su izgledali poput dvorskih luda koje, po stoljetnoj kazališnoj tradiciji, moćnicima govore ono što se drugi ne usude.

Kredom su po trgu ispisivali antifašističku poeziju, narisavši pred ulazom u Hrvatsko narodno kazalište stihove iz pjesme »Naprijed« Ljubice Ivošević Dimitrove: »Jel’ vam sudba grozna, jel vam život klet?/ Dal’ vam slaba čeda gola, gladna mru?/ Dal’ vam silni’ prava čovečanska tru?/ Ne kunite svet, smelo glavu gore,/ U borbu napred!«.

U izjavi novinarima, Oliver Frljić je kazao kako ispisivanjem stihova žele potaknuti ljude da se usprotive »historijskom revizionizmu i rapidnoj fašizaciji hrvatskog društva«.

Komentirao je i premještanje ploče s ustaškim pozdravom iz Jasenovca u obližnju Novsku. »To nije nikakvo rješenje. Pravimo se ludi, kao što se pravimo da ne znamo što je bio HOS.

To je bila vojska koja je htjela ideološki kontinuitet s NDH i Hrvatsku do Drine ili Zemuna. Neki su njihovi pripadnici osuđeni. Za mene je sramotno da pripadnici oružanih snaga mogu postati ljudi koji se pozivaju na gubitničku stranu u Drugome svjetskom ratu«, kazao je redatelj.

Umjetnike nitko nije ometao u njihovu performansu, koji su prolaznici pratili sa stanovitim interesom, fotografirajući ispisivanje.

Iz HNK je s probe izašlo nekoliko glumaca koji su uzeli kredu i zajedno s aktivistima stali ispisivati, među ostalim, i Ćopićevu »Pjesmu mrtvih proletera«:

»Deset na jednoga u kišnoj noći, a mi smo umorni bili,/ Bili smo gladni i morkri, na jednoga deset zvijeri./ Jedan na deset, jedan na deset,/ O, zar se i to može?«

Oliver Frljić podsjetio je da »ovi pjesnici više nisu u nastavnom programu, a ja ne znam zašto je to tako«.

Naglasio je da nisu odabrali samo hrvatske pjesnike, »jer smatramo da se antifašizam ne može zatvoriti u uske nacionalne okvire«.