Monumentul Colectiv urma să fie ridicat într-un parc din sectorul 4, într-un sit sacru: zona grătarelor, unde fumul jertfelor se ridică spre cer. În acest loc, trebuie să fi rostit Marean Vanghelie istoricele cuvinte: „Opriți grătarele, vorbește domnul Geoană!”. Așa că mi se pare firească stoparea blasfemiei.

Altfel, acest monument pare închinat nu morților, ci chiar Corupției, atribuirea realizării lui prezentând toate simptomele: firmă de apartament cu un singur angajat, cu pierderi, costul lucrării fiind la limita până la care atribuirea poate fi directă, fără licitație.

Nu este singurul.

În fața Casei Fostei Prese Libere, pe locul statuii lui Lenin de până în 1990, a apărut de vreo trei luni încoace o znamenie, o arătare, o magaoaie de oțel scump, adus special din Germania, botezată „Aripi” și dedicată victimelor comunismului.

Lenin avea măcar claritate simbolică: era întruchiparea bolșevismului.Văzându-l, oricine se gândea că România e o țară comunistă.

La ce te poți gândi privind zisul „Aripi”? La un vultur înfoiat, la un schelet de lotcă putrezită, la o coroană din pene a unei căpetenii indiene. Numai la victimele comunismului – nu.

Dimpotrivă, având în vedere că pe fundalul monumentului „Aripi” se află imensa clădire a Casei Scânteii, un monument al comunismului de rit sovietic, mesajul, care poate să fie? Spre comunism, în zbor!

Sau poate că referința creatorului a fost însemnul Gărzii de Fier, al legionarilor, grilajul de pușcărie stilizat...

Sau, e vorba de un hashtag # mai mare.

130 de tone de metal, 2,3 milioane de euro. Ar trebui ca autorul acestei sforțări demiurgice să fie condamnat la domiciliu forțat lângă opera sa și să explice în tot momentul privitorilor ce-a avut în cap...

În schimb, în Piața Charles de Gaulle, chiar avem un monument închinat chinuirii ființelor vii. Mai demult, în centrul rondului se afla „biscuitul”, „nasturele”, „aspirina găurită”, cum au numit bucureștenii Crucea Secolului, și obiectul ăsta comemorând, cică, Revoluția anticomunistă din 1989.

Îți recomandăm Intelectuala Olguța Vasilescu – victima unei nedreptăți

Acum, „coiul lui Udilă”, cum mai era poreclită turta de bronz de 9 tone, Udilă fiind un interlop care, aflat în pușcărie, a făcut o cerere în scris autorităților să fie eliberat pentru că i se atrofiază glandele sexuale, a fost strămutat la intrarea în Herăstrău de lângă ambasada chineză, iar în loc au fost plantați niște pomi subțiri, strâmbați, încovoiați în așa fel încât să închipuie un soi de tuneluri. Pe alocuri, bieții copăcei au scăpat din chingi, așa că rondul arată ca o pădurice nebună, la poalele blocului-monstru de lângă gura de metrou...

Nu mai vorbesc de „chifteaua în frigare”, „cartoful în țeapă”, „scobitoarea cu măslină”, „țeapa de miliarde” din Piața Revoluției. Nu există bucureștean, cu excepția, poate, a autorului „oului pe băț”, unul Ghilduș, care să nu fie dezgustat de această insultă în piatră la adresa morților Revoluției și a bunului simț.

Și totuși, nimeni n-o mișcă de acolo...

Nici Dumnezeu nu cred că știe cum o să mai arate și cenotaful morților din Colectiv. Oricum, e cinic și grotesc ca ucigașul, statul corupt, să le plătească acum un monument. Acesta ar trebui ridicat numai prin subscripție publică, fără un ban de la primărie sau Guvern, iar proiectul să fie ales de părinții celor omorâți.