For nylig havde min 3-årige søn fornøjelsen af at tale med en mand, der er meget glad for børn. Manden var for nylig blevet opereret for kræft i halsen og havde et stort ar, der naturligvis gjorde min søn nysgerrig.

Manden forvandlede hurtigt den triste sygdomsfortælling til en eventyrlig historie om, at han engang havde været en farlig sørøverkaptajn, der havde fået hugget hovedet af og syet et nyt på igen. Med en tyk tråd, naturligvis – det skulle jo nødig falde af. Min søn lyttede til historien med store øjne, og det var en fornøjelse at opleve denne særlige kontakt mellem drengen, der elsker sørøvere, og manden, der er ekspert i at fortælle røverhistorier for børn.

Desværre er tiderne hårde for mænd, der elsker børn. Ikke alle ser mænds nærkontakt med små børn som noget godt, smukt og naturligt. Det gælder blandt andet for Diana, som blev interviewet på Radio24syv i juni, hvor hun fortalte, at hun var utryg ved, at mandlige pædagoger skulle skifte hendes barn eller lægge det til at sove. Derfor havde hun bevidst valgt en institution, hvor de mandlige pædagoger ikke må løse den slags arbejdsopgaver.