Indlægget er udtryk for skribentens holdning. Du er velkommen til at deltage i debatten – send dit indlæg til debat.byrummonitor@pol.dk

Automatisk oplæsning

Der er ikke oplæsning af denne artikel, så den oplæses derfor med maskinstemme. Kontakt os gerne på automatiskoplaesning@pol.dk, hvis du hører ord, hvis udtale kan forbedres. Du kan også hjælpe ved at udfylde spørgeskemaet herunder, hvor vi spørger, hvordan du har oplevet den automatiske oplæsning. Spørgeskema om automatisk oplæsning

København vil gerne fremstå som en ansvarlig kommune, der opruster, så vi kan håndtere de enorme mængder vand, vi forventer i form af skybrud, og man har som mål, hver gang man griber ind i byens overflade at give noget tilbage, som borgerne kan profitere af. Respekt for det.

Men så stopper respekten, fordi det, der følger efter, ikke er respektindgydende.

Det er ødelæggelsen af Sankt Jørgens Sø, jeg taler om.

Det vand, man skal finde løsninger for, kommer fra Nørrebro og Frederiksberg – primært området omkring Åboulevarden og Bispeengen. Tanken er at lede vandet til Sankt Jørgens Sø, der imidlertid ligger så højt, at vandet ikke ved egen kraft kan komme ind i søen, men må pumpes, og ved at sænke vandstanden mellem en og tre meter.

Søen lemlæstes

Tanken er at grave et stort hul, så vandets overflade sænkes. Omkostningen er et stort indgreb i den unikke natur, der er i og omkring Sankt Jørgens Sø.

Der er tale om en lemlæstelse af søen, og for at gøre det spiseligt, forsøger man at forføre befolkningen ved at italesætte søen som et trist sted, der bare ligger hen.

Undervejs blæser man på det forhold, at Sankt Jørgens Sø er en sø i sig selv, som har et unikt miljø for dyr og planter, og er en del af den samlede søpark, den søpark som er elsket og skattet af alle der færdes i København, og som har været fredet siden 1960’erne.

Det blæser man på, selv om det selvfølgelig nævnes i materialet, at der lige er denne lille formelle knast. Og man skammer sig ikke over, at manipulere med folk, men har gennemført en skueproces med en afstemning om tre - hver især uspiselige scenarier - og udeladt det faktum, at der er mange andre muligheder.

Man ophøjer den falske proces med juhu-ord som omverdensinddragelse.

Selvfølgelig skal der skybrudssikres

Men selvfølgelig skal der skybrudssikres, og alternativerne til ødelæggelsen af Sankt Jørgens Sø er så talrige, at man nærmest snubler over dem. Allerførst kunne man gøre det mest nærliggende: Reparere, vedligeholde og udbygge kloaksystemet, som efter sigende flere steder er kollapset og i hvert fald utilstrækkeligt.

Jeg er ikke tekniker, men har ladet mig fortælle, at dette redskab i det væsentlige vil løse problemet. Så kunne man jo ved anlæg og reparation af fortove, cykelstier, og veje gøre det på en måde, som bidrager til at håndtere vand. Hvorfor er der ikke skybrudsrender langs alle fortove, cykelstier og veje? Hvorfor er fliser og overfladebelægninger ikke af en slags, der kan absorbere og forsinke vand?

Og endelig kan man løse problemet i de bydele, hvor det opstår: Nørrebro og området omkring Bispeengen.

Bispeengen! Det mest løfterige vi har set i årevis! At nedlægge motorvejen som en broløsning, rørlægge trafikken og genskabe den ådal, som Ladegårdsåen engang har ligget i, og som vil kunne rumme og transportere masser af vand.

Især nu hvor der er et politisk gennembrud med hensyn til Bispeengsbuen. Der er al anledning til at sætte processen vedrørende Sankt Jørgens Sø i stå og i stedet tale genskabelse af Bispeengen og Ladegårdsåen.

Tænk på hvad den løsning vil tilføre af herlighedsværdi:

reduktion af trafikstøj

øget trafiksikkerhed

forbedret udsigt fra tusindvis af boliger

tilførsel af et grønt og blåt område ved Åboulevarden og Borups Alle

Unge voksne vil invadere byrummet

Alternativerne er så mange og forskellige, at man får den tanke, at det i virkeligheden slet ikke drejer sig om skybrudssikring. At skybrudssikring er et påskud for at gøre noget andet. Og dette andet er det, der skal være på de blotlagte søbredder.

Der er nævnt badeland, skaterbane og parkouranlæg. Alt sammen tiltag der vil reducere et af de få fredelige byrum, der er i København, og tilgodese gruppen mellem 15 og 30 år, som i forvejen er ved at drive os, der bor i Indre By ud af vores lejligheder.

De vil komme med pizzabakker, højtalere og Bacardi Breezere

Man ser det for sig; at der skal være teenagere og unge voksne på samme måde som i Nordhavn, på Islands Brygge, Østre Anlæg, og flere andre steder. De vil komme med pizzabakker, højtalere og Bacardi Breezere. De vil drikke, larme og tisse, og affaldet vil ligge overalt.

I stedet kan man bevare Sankt Jørgens Sø, som den er. Tilføre grænselandet mellem Nørrebro og Frederiksberg et engområde, og så – ikke at forglemme – bruge de redskaber, jeg tillod mig at nævne først: Vedligeholde kloaknettet og udnytte de muligheder, der byder sig til ved anlæg og vedligeholdelse af fortove, cykelstier og veje.

Så vil man - i stedet for at blive husket som den borgmester der ødelagde Sankt Jørgens Sø - blive husket for at være den, der genskabte Bispeengen, åbnede Ladegårdsåen og holdt festtalen ved Søparkens 300-års fødselsdag i midten af 2020’erne.

Deltag i debatten – send dit indlæg på 400-800 ord til debat.byrum@pol.dk.