Det var i første omgang, hvad der fik os på sporet af Jørn Tækker. Men der er som bekendt et princip om den slags lømler: De kan udnytte folk med den ene hånd, så længe de også velgører med den anden. Jørn Tækker har da også et lidt omvendt image i Danmark, hvor han bl.a. er kendt for at hælde penge i den danske kunstscene – penge han altså har tjent på at gøre det vanskeligt eller rent ud sagt umuligt for kunstnere at være og virke i den tyske hovedstad. Vi besluttede os derfor for at tage til Berlin og møde folk, der var berørte af Tækker, og historien der følger er resultatet af denne tur.

[Note: I processen er vi flere gange kommet tilbage til en årelang samtale, om begrebet 'solidaritet'. Er ordet for slidt, eller er der en anden grund til den lidt mærkelige smag, vi får i munden, hvis vi skulle skrive dette for at appellere til solidaritet? Vi kan ikke helt komme frem til, hvad præcis det prikker til i os, men én ting er dog sikker, og det er, at solidaritet implicerer en afstand. Sagt anderledes: At alt det her ikke skulle handle om vores egne liv. Men vi gider ikke være aktivister i en eller anden kampagne. Vi kan kun finde ud af at kæmpe for vores egne liv, og det vi tror på.]

På togt i Berlin

Jørn Tækkers karriere som ejendomsspekulant begynder 1996 i hans hjemby, Aarhus. Her køber han sin første ejendom, Mejlgade 47, fra kommunen for 1,3 mio. kr. med et lån fra banken. Gælden forrenter han gennem dem, han udlejer til. Kun tre år senere har Tækker ejendomme for omkring 2 milliarder kr. i København og Aarhus, og sådan kører det et stykke tid. Et år inden boligboblen springer i 2007, da huspriserne begynder at stige bobleagtigt, sælger Tækker over 70 ejendomme i København for et trecifret millionbeløb og køber de første 135 ejendomme i Berlin.

Berlin er en fattig by: Under det seneste store boom på det berlinske ejendomsmarked i 2004-07, solgte byrådet ikke bare ud af deres ejendomme, men nærmest gav dem væk gratis. Det var en spektakulær overførsel af offentlige rum og ressourcer til private hænder og blev besluttet af et byråd bestående af venstrefløjspartier. Tækker har selv beskrevet den tyske hovedstad som ”en venstreorienteret by uden så mange penge”.

[NOTE: Når man taler med folk i Berlin, der har fidus til lovgivningen som en beskyttelse mod gentrificering, kommer begrebet forkøbsret (Vorkaufsrecht) ofte op. Den giver lejere ret til at blive tilbudt boligen som de første ved evt. salg, og er en lov som andre tyske storbyer indførte langt tidligere end hovedstaden. Men som folk også er hurtige til at indrømme, er det en tvivlsom beskyttelse, da salgspriserne efter boomet er blevet så høje, at ingen lejere har råd til at bruge deres forkøbsret.]

Det var netop under udsalget i 2006, at Tækker begyndte at købe stort ind i Berlin, nærmere bestemt 150 ejendomme svarende til omkring 4.500 boliger. Frem til boligkrakket i 2007 rådede han over 3,7 mia. kr. fordelt på danske og tyske ejendomme. Lånene havde han tilsyneladende taget i 32 banker fordelt rundt omkring i Nordeuropa, bl.a. i Tyskland og Island, men også nordjyske Løkken og EBH Bank, FIH Erhvervsbank i Vejle, fynske Fionia, Roskilde Bank og færøske Eik Bank. Tækker var selvfølgelig også kunde i Aarhus Lokalbank, som flyttede ind i en af hans ejendomme på Havnegade. Men det fulde omfang af hans låneaktiviteter har vi ikke begreb om.

Kort efter at boligboblen springer i 2007, går 12 ud af 63 af Tækkers selskaber i betalingsstandsning. Tækker skylder godt en milliard kroner og sælger ud af de første ejendomme i Berlin samt fyrer 40 ud af 60 ansatte.

I 2011 laver han så en hidtil uhørt aftale med størstedelen af hans mange banker. De giver ham en løbetid frem til 2021 og med få tilbagebetalinger i starten, hvilket giver ham tid til at lave forretninger igen. Banken giver ham desuden et stort afslag på gælden, men ingen ved hvor stort. Vi ved at Roskilde Bank gik bankerot og FIH Erhvervsbank i Vejle var et datterselskab til den islandske Kaupthing Bank, der blev nationaliseret – Tækker optræder f.eks. på en liste over gældnere hos Kaupthing lækket af Wikileaks. Vi ved også, at Tækker kunne stille sine ejendomme i Berlin som sikkerhed. Det der basically sker er, at Tækker får bankerne overbevist om, at hvis bare de giver ham frie hænder i 10 års tid og tilstrækkeligt med penge til at tage på togt igen, så skal han nok vende hjem med byttet. Tækker er et eksempel på en, der skylder så meget i banken, at banken ikke har råd til at lade ham gå bankerot. Hvis de lod ham falde, ville de aldrig få nogle penge at se. Som Tækker siger til Ekstra Bladet d. 2. juni 2015, ville det være ”uheldigt”, ikke bare for ham selv, men også for banken. Det gamle ordsprog gælder: Hvis du skylder banken 5.000 kroner, ejer banken dig. Hvis du skylder banken 500 millioner, ejer du banken. Bankaftalen redder Tækker og samtidig fortsætter huspriserne i Berlin – modsat mange andre byer – med at stige.