I 2016 blev det besluttet, at en marokkansk mand skulle udvises fra Sverige, fordi den svenske efterretningstjeneste betragtede ham som en trussel mod statens sikkerhed.

Marokkaneren søgte om asyl i Sverige, fordi han frygtede at blive udsat for tortur, hvis han blev sendt til Marokko, men han fik afslag ved alle instanser. Han klagede til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol (EMD), som i januar sidste år afgjorde, at Sverige ikke kunne udvise manden til Marokko uden at bryde menneskerettighedskonventionerne, idet man ikke kunne afvise, at den terrormistænkte marokkaner ville blive udsat for tortur eller lide anden overlast hos marokkanske myndigheder.

Nederlaget til Sverige kan måske få betydning for sagen med Said Mansour, som i sidste uge blev udvist fra Danmark til Marokko.

Said Mansour er to gange dømt for at opfordre til terror, og han og hans advokater hævder på samme måde, at Mansour som terrormistænkt er i stor risiko for at lide overlast i Marokko.

Jørn Vestergaard, professor i strafferet ved Københavns Universitet, siger, at de to sager ikke er helt ens, men at der er klare ligheder.

»Det er ikke let at forudse, hvordan Mansours sag vil ende ved EMD, men det er ikke udelukket, at han kan få ret«, siger Jørn Vestergaard.

I sagen mod Sverige fik det betydning, at de svenske asylmyndigheder ikke var informeret om, at den svenske sikkerhedstjeneste på forhånd havde orienteret deres marokkanske kollegaer om baggrunden for udvisningen. Svenske myndigheder havde derfor ikke taget det forhold med i overvejelserne, da manden søgte asyl, og det lagde menneskeretsdomstolen vægt på i sin afgørelse.

Jørn Vestergaard mener, at Said Mansours sag adskiller sig på det punkt.

»I Mansours tilfælde er de marokkanske myndigheder jo helt på det rene med, at han ligefrem er dømt gentagne gange efter terrorlovgivningen. Så der er al mulig grund til at forvente, at han vil være i søgelyset. Det har de danske udlændingemyndigheder imidlertid vidst og taget hensyn til ved beslutningen om udsendelse. EMD vil derfor være tilbageholdende med at tilsidesætte de nationale myndighedens skøn«, siger Jørn Vestergaard, som også mener, at det vil kunne få betydning, at udvisningen af Mansour har stor politisk og offentlig bevågenhed.

»Alt andet lige må dette forventes at kunne bidrage til at beskytte Mansour mod overgreb«.

Hemmelig udvisning

Said Mansour mistede endegyldigt sit danske statsborgerskab efter en historisk dom i Højesteret i 2016.

Efterfølgende søgte han om asyl i Danmark, fordi han frygter forfølgelse og tortur i Marokko, men han fik afslag på asyl i først Udlændingestyrelsen og siden Flygtningenævnet.

Flygtningenævnets afgørelser er fortrolige. Det er derfor uvist, om nævnet var opmærksom på dommen mod Sverige fra januar 2018, da nævnet 2. marts 2018 gav endelig afslag på asyl til Mansour.

Flygtningenævnets sekretariatschef Stig Torp Henriksen oplyser, at nævnet aldrig udtaler sig om konkrete sager. Men generelt siger han, at Flygtningenævnet forsøger at være opdateret om alle aktuelle sager, herunder sager fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.

»Der er aldrig to sager, der er helt ens. Man vil også kunne finde afgørelser i lignende sager fra EMD, der går i den anden retning. Vi kender godt dommen mod Sverige«.

Said Mansour og hans advokater havde allerede før udvisningen anlagt en sag mod Danmark ved menneskeretsdomstolen. Michael Juul Eriksen, som skal føre sagen, hvis den kommer for menneskeretsdomstolen, mener, at det er kritisabelt, at han ikke blev orienteret om udsendelsen af Mansour på forhånd. I så fald kunne han have bedt EMD om at skride ind og opfordre danske myndigheder til at udsætte udvisningen til efter domstolens behandling af sagen.