"Opkobling til det globale Internet er nu nede i en pris, hvor private kan være med," skrev magasinet Computerworld i 1993.



Skribenten ærgrede sig dog over, at man endnu ikke kunne få adgang til den futuristiske service "...ved at sætte elektroder på hovedet og logge ind".



Men mens nørderne var begejstrede, var andre yderst skeptiske.



Journalist Henrik Palle beskrev i Politiken i 1998, hvordan folk ved Internettets fremkomst få år tidligere frygtede, at dets brugere ville blive forvandlet til "...sjælløse info-zombier med firkantede øjne og ansigter, som forsømte familie og venner, og som kun kunne overleve såfremt den lokale pizzabager var på nettet og bragte varer ud."



Han fortsatte med at beskrive, hvordan "...bekymrede tekno-skeptikere [forudså] en verden befolket med webaholics, infojunkier og netomaner, hvor al menneskelig kontakt foregik via skærmen, og hvor selv bittesmå babyer måtte sende elektroniske breve via lejlighedens lokalnetværk til deres ophav for at få lidt omsorg og en tår brystmælk."



Helt så slemt er det trods alt ikke gået.



I de seneste årti har udbredelsen af smartphonen og sociale medier dog pustet til selvsamme Internet-frygt igen: Mister vi evnen til at være nærværende og fokuserede, når vi konstant er online?

