Først var der Brinkmann med Stå fast, så kom slowness-bevægelsen, mindfulness og et mylder af andre initiativer, der skal fungere som terapi for sundhed og det gode liv. Seneste skud er stilhed. Psykologerne og selvudviklingskursisterne er allerede hoppet med på vognen. Middelklassen har ondt i livet, og nu skal stilheden, brugt gennem buddhismen i århundreder – også spændes for produktivitetens vogn.

Her ser vi vor tid i en nøddeskal: Vi opdager noget for efterfølgende at instrumentalisere det, som middel til et mål. Intet får lov at have værdi i sig selv, fordi det skal kunne bruges, måles og vejes. Hvad mister vi ved det? Vi mister den forskel, som disse fænomener kunne gøre i vores liv.

Stilheden giver liv og skaber rum for nye tilblivelser. Tænk blot på, hvad du læser nu. Var der ingen mellemrum, ville der være uoverskuelige mængder af information, som ville fremtræde som støj og kaos. Stilhed sikrer mening.

I storbyerne stiger støjforureningen stødt. Bevægelsen ind i støjen repræsenterer en flugt fra sig selv og det at leve. For at leve er at ville, og ville er at sætte værdier. Og den manøvre kræver tilbagetrækning, eftertænksomhed og stilhed.

Stilheden kræver, at man forholder sig til sig selv. Det skræmmer de fleste, da det indre er ukendt land.

Et ordsprog lyder: »Inderst inde er vi alle sammen langt ude.«

Inderste inde tilhører vi den ydre verden, der i bund og grund er styret af begivenheder og tilfældighedernes spil. Stilheden betyder, vi trækker os tilbage fra støjen. Gemmer telefonen væk, afskærer os fra det sociale. Men at forlade det velkendte for at begive sig ud på en ensom rejse er meget at forlange af det hypermoderne menneske.

Stilhed for produktivitet

Kapitalen har en veludviklet evne til at indoptage alt i sin konstante udvidelsesproces. Kapitalismen lever af kraftfelter uden for sig selv, som den senere hen kan indoptage. I dag synes kapitalismekritik at være mere accepteret end tidligere. Det er gået op for folk, at kapitalismen har mange bagsider. Desværre har reaktionerne været mere vind til den ekstreme nationalisme, hvilket afslører vores ringe sans for at gøre egentlig modstand.

En af de mange bagsider af kapitalismen er stress og depression, hvilket er dyrt for mange arbejdspladser. Men bare rolig, løsningen er klar: Nu er det muligt at hyre en stilhedsekspert.

Desværre bliver stilheden ikke brugt som reelt modstandspotentiale. For indførelsen af stilheden har et klart strategisk mål: at sikre produktive ansatte. Vi fortsætter med at løbe kapitalens ærinde. Men vi kan trøste os med, at selv direktøren for Amazon, Jeff Bezos, benytter sig af stilhed.

Instrumentaliseringen af stilheden afslører, at vi har kastet håndklædet i ringen. Vi ser det som mere sandsynligt, at jorden går til grunde, end at kapitalismen afskaffes, som en slovensk intellektuel har udtrykt det. Vi tror ikke på, at vores handlinger reelt kan gøre en forskel.

Det er meget foruroligende, fordi vi synker længere og længere ned i det tomme arbejde. Lænkerne strammes, men vi ser dem ikke. Men vi mærker deres effekter. Psykiske lidelser eksploderer. At vi tror, at stilhed, mindfulness og coaches skulle være seriøse elementer i udøvelsen af modstand mod kapitalismen, afslører, at vi ikke evner at se de større strukturer, der producerer disse umenneskelige scenarier, vi gennemgår i denne tidsalder.

Frygt for stilheden

I dag er der smurt kommunikation udover det hele. Vi snakker og snakker. Ligegyldigt indhold, hjulene brager derudaf. Vi deltager i møder, hvor der på en time i gennemsnit produceres information svarende til, hvad der kan stå på 22,5 A4 ark. Det er meget information, og hjernen er da heller ikke gearet til så megen information.

Når vi holder pauser, smalltalker vi og producerer mere kommunikation. Hjernen arbejder på højtryk.

Indretningen af vor tids hypermoderne samfund tillader produktionen af enorme mængder information. Mere end vores hjerne kan rumme. Vi frygter stilheden, fordi der ikke noget, som vi kan læne os op ad.

Der findes fuldkomment lydisolerede rum. Der berettes om, at folk bliver sindssyge af at opholde sig for længe i dem. De fleste hallucinerer, fordi hjernen ikke kan forholde sig til, at omgivelserne ikke tilbyder sanseindtryk, den kan fortolke på vante måder. I lydisolerede rum bliver det muligt at høre støjen inde i os selv.

Uden formål

Problemet i dag er, at alt er skabt i de økonomiske skabeloners navn. Alt skal tjene som middel til kapitalens formål om konstant vækstskabelse. Derfor kan filosofi, psykologi, kunst og østlig visdom med mere indgå i kapitalens kredsløb. Den triste meddelelse er, at disse agerer krykker for kapitalen. At tænke noget, som ikke er et middel til et formål, synes at være meningsløst for de fleste. Men netop det er noget, som kan gøre en forskel i vores liv.

Forestil dig at skulle følges til bussen med en ven. Man vælger at tage en rute, som ikke er den korteste. Ens ven spørger, »hvorfor tager vi den vej?« »Hvorfor ikke?« svarer du. Din ven reagerer med, at den anden vej er den hurtigste. Han undrer sig over, at han skal argumentere for det. Og det er sådan, vores tilværelse er indrettet i dag. Vi skal være effektive (hurtige) og omstillingsparate (klar til nye opgaver).

At foretage sig handlinger uden formål er livgivende. Men det er noget, som skal erfares og ikke blot noget, som abstrakte tanker kan kompensere for. Det er med andre ord kropslige erfaringer. Derfor kan jeg kun appellere til, at man selv prøver det.

Lad passere

I meditation trækker man sig ind i kroppen og isolerer sig fra den støjende omverden. Man mærker kroppen. Prøv for eksempel at sæt dig ned og fokusér på din vejrtrækning. Mærk den, lyt til den. Lad det, som buddhismen kalder for monkey mind, passere.

Hjernen går her lidt i tomgang. Den producerer en fortælling med dig selv som hovedperson. En fortælling om din egen position i det sociale. Pointen er nu ikke at fortrænge disse fortællinger, men at lade dem passere. Lad dem blomstre i fuldt flor. Dette giver en bevidsthed om, at det er en menneskelig ting at have tanker om social status. De er ikke alt for brugbare, men sådan fungerer hjernen. Øvelsen består i at overkomme dem.

Man kan opnå hyperopmærksomhed. Her er tale om en ren anskuelsesform. Man mærker, hvordan man tænker med kroppen. Her er rum for ærlighed overfor sig selv og dermed muligheden for at afdække, hvilke mønstre man til daglig er tilbøjelig til at optræde i. Hvad påvirker mig? Hvor påvirket er jeg egentlig? Det afslører illusionen om vores frihed. Vi føler os kun frie, fordi vi mangler sproget til at artikulere vores ufrihed.

I stilheden bliver det muligt at producere nye tanker og ord. Når vi bruger ord, arbejder vi i og med virkeligheden. Vi opholder os i verden på nye måder. En stor hollandsk filosof sagde, at vi endnu ikke ved, hvad en krop er i stand til. Han var ophav til mange flotte tanker – også det meget vigtige spørgsmål: Hvorfor jagter vi vores undertrykkelse, som gjaldt det vores liv?

Det kræver engagement og anstrengelse at komme derhen, hvor livet slår sine folder. Det gør alt, hvad der er, sjældent og værdifuldt. Første skridt er at vågne op.