Det er svært at kigge i spejlet og se sig selv som kolonialist. Med tropehjelm og gamacher. Få danskere kan genkende sig selv som patroniserende imperialister. Derfor virker det påtaget fornærmet, når f.eks. grønlandske politikere afviser de danske formaninger mod at sælge ud af undergrundens rigdomme til kinesiske statsmonopoler. Rolig nu, det er jo bare et velment råd. Måske lidt belærende? Men nej, vi danskere føler os ikke længere som et overlegent herrefolk. Tværtimod.

Spejlet på væggen har i de seneste uger afsløret et nyt og endnu mere ubekvemt selvbillede: Danskerne er de nye vilde – en flok primitive væsner drevet af impulsive drifter. Danske politikere træder i stigende grad frem som karikaturer af kolonitidens naive negerhøvdinge. Vi har forvandlet os til eksotiske ’fremmede’, som hverken kan regne eller udregne modparten. Vi opfører os ydmygt underdanige.

SRSF-regeringen har fremlagt en plan for et delvist frasalg af energimastodonten Dong Energy. Det er så fortvivlende dumt og desperat, at Danmark med rette er blevet sammenlignet med en bananstat. På uhørt lukrative og reelt risikofrie vilkår er den amerikanske investeringsbank Goldman Sachs blevet tilbudt at købe 19 procent af Dong Energy gennem et skattelyselskab i Luxembourg.

Med opbakning fra et bredt flertal i Folketinget er statens mest værdifulde selskab og spydspidsen i ambitionerne om grøn omstilling dermed ved at blive kastet i grams til Wall Street-firmaet, som i ruinerne fra finanskrakket blev kaldt for en »vampyr-blæksprutte«, fordi den skandaleombruste investeringsbank har en lang tradition for at suge værdier ud små lande og selskaber, som ikke ved bedre end at rulle om på ryggen.

Med det sædvanlige indianer-argument om, at modparten er for stor, stærk og solo, har finansminister Bjarne Corydon (S) accepteret mindst tre betingelser, som man normalt kun ser i de varme lande, hvor de bor i huler og slås hele dagen: Statens tvivlsomme rådgiver Danske Bank – af alle – har værdifastsat Dong Energy til blot 30,5 milliarder kroner, hvilket nærmer sig halv pris ifølge en række kilder, som branchesitet Energiwatch har talt med. Første problem er, at Goldman Sachs får lov til at købe sig ind på så billige vilkår, at banken automatisk vil score en tocifret milliardgevinst ved et salg.

Den mageløst lave pris modsvares imidlertid ikke af mindre indflydelse. Tværtimod tilbydes Goldman Sachs en såkaldt ’gylden aktie’ i form af en vetoret på alle vigtige beslutninger i Dong Energy. Hvad der normalt ville kræve en ejerandel på op mod to tredjedel af aktierne får ’vampyr-blæksprutten’ for en slik. Det andet problem er således, at den danske stat lader en udenlandsk bank få fuld kontrol over ét af rigets strategisk vigtigste aktiver. Velkommen til junglen.

Det hele kunne måske forklares, hvis investeringen var en satsning med høj risiko. Men allermest bizart har Goldman Sachs fået en ’put option’, som gør det muligt at tilbagesælge aktierne, hvis alt ikke skulle forløbe som forventet. Reelt er der dermed tale om, at den danske stat låner et beløb, snarere end at egenkapitalen udvides. Det tredje grundproblem er altså, at de ekstra penge fremskaffes med et prokuratorkneb, som er langt dyrere end de mulige alternativer, f.eks. statsobligationer, som stort set er et gratis lån i dag.

Forløbet udstiller, at Danmark absolut intet har at lade Grønland høre. For alt, hvad grønlænderne har kunnet kritiseres for i deres servile tilgang til kinesernes indtog, kan mangedobles i Danmarks tilfælde: Regeringstoppen virker så forblændet af de bling-bling-blinkende dollarsedler, at enhver snusfornuft er kortsluttet. Når the big bankers rykker ind, skrumper danske politikere til indfødte folklorefjolser, der danser nøgne rundt, strippet for forretningssans og selvtillid.

Ligesom Grønland har brug for at vinde styrke til at modstå kinesiske forsøg på at berøve dem de dyrebare naturrigdomme, kunne man have håbet, at Danmark havde turdet udvise samme selvsikkerhed som f.eks. Brasilien, der her i ugens løb afviste et milliardkøb af jagerfly fra amerikanske Boeing for i stedet at vælge de svenske Gripen-fly. Men rollerne er vendt på hovedet i den nye verden her i løbet af 2013: Danskerne er endt som de hvide vilde. Snydt for egne penge.