En appelret ved Den Internationale Krigsforbryderdomstol for eks-Jugoslavien (ICTY) leverede i går en sensationel afgørelse i en mangeårig retssag mod fire serbiske politikere og højtstående officerer, der i 2009 var blevet kendt skyldige i krigsforbrydelser og forbrydelser mod menneskeheden i forbindelse med den serbiske hærs og politistyrkers operationer mod kosovo-albanere i Kosovo i 1999. De militære operationers angivelige formål var etnisk udrensning af den serbiskstyrede provins, hvilket omfattede mord og tvangsfordrivelse på grundlag af politisk og religiøs overbevisning samt etnisk herkomst. Forbrydelserne fandt sted før og under NATO’s bombetogter mod Serbien og Kosovo i første halvdel af 1999.

I deres rapporter fra Haag i går fokuserede Associated Press og Reuters på den omstændighed, at tre af de fire anklagede fik deres straf nedsat med et eller et par år. Men det egentligt opsigtsvækkende i den 810 sider lange dom er fire ud af fem dommeres forkastelse af en nyligt indført praksisændring ved ICTY, som den tidligere danske dommer ved tribunalet, Frederik Harhoff, kritiserede i en personlig og privat e-mail til venner og kolleger sidste juni.

Brevet blev lækket til B.T., og offentliggørelsen førte i efteråret til afsættelse af Frederik Harhoff fra et dommerpanel, som gennem seks år havde ført sag mod den radikale serbiske partileder Vojislav Seselj og var på nippet til at fælde dom. I sit brev i juni kritiserede den danske dommer en appelrets frifindelse af den serbiske general Momcilo Perisic nogle måneder tidligere på grundlag af, hvad Harhoff anså for at være et uberettiget skærpet krav til bevisførelse mod militære øverstbefalende. Praksisændringen bestod i at kræve, at en anklaget skal have afgivet udførlige instrukser til sine underordnede om at begå en forbrydelse, for at han kan blive draget retligt til ansvar for at have bidraget til selvsamme forbrydelse.

Det var ikke – som i tidligere retssager ved krigsforbrydertribunalerne for Rwanda og eks-Jugoslavien – tilstrækkeligt, at de tiltalte var vidende om forbrydelserne og »assisterede« i deres gennemførelse på den ene eller anden måde på behørig afstand fra gerningsstedet. Nu skulle der foreligge beviser for den øverstkommanderendes udførlige instruktioner, hvilket Harhoff i sit brev fremhævede forekommer meget sjældent. For hvilken officer ville efterlade tydelige spor efter krigsforbrydelser?

Praksisændringen i Perisic-sagen var forestået af ICTY’s amerikanske præsident, Theodor Meron. Harhoff antydede i sit brev, at Meron måske var blevet udsat for politisk pres fra USA og Israel. Men det var ikke den påstand, der foranledigede afsættelsen. Danskeren blev diskvalificeret på grundlag af sin kritik af den opstrammede retspraksis, hvilket et særpanel af tre dommere med et flertal på 2 mod 1 fandt udviste ’partiskhed’ og derfor gjorde ham inhabil til at forsætte i sagen mod Seselj.

Men i appelrettens dom i går forkaster fire ud af fem dommere i et langt og juridisk komplekst kapitel på over 20 sider Meron-panelets argumenter i Perisic-dommen. Sagt på en anden måde: Fire ud af fem dommere giver Harhoff ret i hans kritik af Meron, selv om de ikke nævner deres gamle kollega. »Harhoff har fået oprejsning,« siger en international advokat.

For insidere i Haag er det pikante ved udfaldet, at lederen af appelretten, Liu Dakun, var den dommer, der modsatte sig afsættelsen af Harhoff. Hermed står det klart, at den splittelse i tribunalet, som Information omtalte i december, er slået ud i lys lue. Gårsdagens afgørelse følger en lignende kritik af Meron-fløjens praksisændring ved krigsforbryderdomstolen for Sierra Leone, hvor en appelret i efteråret afviste den liberianske eks-præsident Charles Taylors argument om, at der ikke forelå beviser for hans instrukser til underordnede, og at han derfor burde frifindes.

I gårsdagens kendelse gennemgår appelretten talrige retssager fra Anden Verdenskrig og frem og konkluderer, at kravet om udførlig instruktion ikke har præcedens, ej heller ved ICTY. Frifindelsen af Perisic skal derfor være sket på et retligt uholdbart grundlag. Hermed er retspræsident Merons fløj blevet desavoueret og offentlighedens tillid til krigsforbryderdomstolenes integritet styrket.