Evelin Lakatoš (11), mlada violinistkinja iz Subotice, osvaja nagrade i niže uspehe na muzičkoj sceni. Njena virtuoznost čudna je samo onom ko ne zna da joj je deda jedan od naših najpoznatijih violinista.

Evelin Lakatoš, koja je poslednju u nizu zlatnih nagrada osvojila na Festivalu muzičkih i baletskih škola, unuka je proslavljenog violiniste Ignaca Šena, majstora koji je svirao u pratnji Đorđa Balaševića, Zvonka Bogdana i drugih muzičara i za koga je Balašević rekao da je „promenio njegove pesme“. Tako je Evelin sedma generacija sjajnih violinista iz porodice Šen, a njeni roditelji kažu da bi deda sad bio najponosniji na nju.

Ignac Šen, član Velikog narodnog orkestra RTV, rođen je i sahranjen u Bačkom Gradištu, a živeo je i u Novom Sadu i Subotici, gde se njegova ćerka Julija udala za Mihalja Lakatoša i gde su rođena njegova unučad, a među njima i Evelin.

Svira od malih nogu

Poput dede Ignaca, jedina se Evelin od malih nogu ne odvaja od violine i svakog dana, kao što je to činio i njen deda, čuveni virtuoz, svira po nekoliko sati.

– Moj otac Ignac završio je Muzičku školu u Bečeju. Pričali su mi da je kao dete umesto gudala „svirao“ varjačom, a to je radila i Evelin, koja se igrala violinom umesto lutkama. Ignac je već sa 13 godina ostao bez oca, pa je morao da izdržava porodicu, ali je uspeo da razvija i talenat i sa 17 godina je postao koncertmajstor i član Velikog orkestra. Dugo je sarađivao sa Balaševićem i njihov prvi zajednički hit bio je „Devojka sa čardaš nogama“. Svirao je svuda po svetu i postao je veoma poznat. Sigurna sam da će Evelin dostići njegovu slavu – kaže Julija, ćerka Ignaca Šena i majka male Evelin.

Julija se seća da je njeno detinjstvo obeležila očeva muzika koja je od jutra do večeri, ako nije imao nastup, dopirala iz njegove sobe. Čim bi ustao, uzeo bi gudalo i svakog dana najmanje pet sati svirao je srpske, mađarske, romske kompozicije, klasiku, evergrin, džez, a često je puštao video-snimke svog idola Šandora Lakatoša i skidao njegovu muziku.

Ista deda

– Moj otac je bio univerzalan kada je u pitanju muzika, a njega i njegovu violinu su voleli svi, ne samo u Vojvodini i Srbiji već i u inostranstvu. Bio je čvrst pri stavu da žene ne treba da sviraju, zbog čega nisam nikada pomislila da se posvetim violini osim što sam čistila njegovu. Rasla sam sa njegovim notama i za mog brata, majku i mene bilo je normalno da nam muzičari dolaze u kuću i da se ti susreti pretvore u muzički spektakl – priča Julija.

Kada je preminula Julijina majka, Šen se iz Subotice vratio u Bačko Gradište. Zbog obaveza i turneja, a kasnije bolesti, retko je viđao ćerku i njenu porodicu, ali svi tvrde da je mala Evelin od rođenja isti deda.

Geni i talenat

– Dešavalo se da oca ne vidim i po šest meseci, a kada je dolazio da nas vidi, nije dugo ostajao. Nažalost, nije imao vremena, a kada se razboleo, video je snimak na kom Evelin drži gudalo i ponosno rekao: „Ta ruka što drži gudalo, to je moje!“ Teško nam je što ga nema, ali uvek kažem da je ostavio svoje gene i talenat mojoj ćerki. Sigurna sam da bi je uzeo pod svoje i da bi je učio, mada nije uticao na nju da zavoli violinu – priča Julija.

Čuveni violinista svirao je sa Đorđem Balaševićem, Zvonkom Bogdanom i brojnim muzičarima: Ignac Šen sa ćerkom Julijom, Evelininom majkom

Svoju prvu nagradu Evelin je osvojila već sa šest godina, posle samo četiri meseca učenja u klasi profesora Miloša Nikolića, koji je dobro poznavao njenog dedu i koji je kao talentovani mladić svirao sa Šenom.

– Pošto tast Šen nije mogao da uči Evelin, znali smo da je jedina zamena za njega profesor Nikolić, koji je poznat po radu sa decom. Bili smo u pravu, jer kada joj on kaže da izađe smireno na scenu, odsvira kompoziciju i da pobedi, ona to i uradi. Izvrstan je pedagog i njemu ćemo prepustiti da je vodi do kraja srednje škole i izabere za nju najbolju akademiju u inostranstvu. Imamo bezgranično poverenje u njega, kao što bismo imali i u dedu Šena – kaže Mihalj Lakatoš, otac talentovane devojčice.

Evelin o dedi najviše zna iz priča roditelja i ponosna je što je naslednica njegovog talenta zbog čega je mnogi zovu čudom od deteta.

– Daću sve od sebe da nastavim dedinim stopama. Mnogo mi je žao što se razboleo i umro, ali mogu da osetim njegovu ljubav i podršku. Kada nastupam, nemam tremu i uvek slušam savete profesora, koji kaže da je najvažnije da puno vežbam. To je radio i moj deda, uvek je puno svirao i zato je bio najbolji – priča Evelin.

Bio je ozbiljan, a pun ljubavi

Kada bi došao nakratko da nas vidi, Ignac je bio ozbiljan. Unuke bi pozdravio, poljubio, ali nije mogao puno da im se posveti. I pored toga što nije provela puno vremena sa dedom, Evelin besprekorno nosi njegovu energiju i talenat i on bi to jako cenio – kaže Julija Lakatoš.

BLIC

--- reklama ---

--- reklama ---