Последње измене Закона о планирању и изградњи требало је, по речима тадашње ресорне министарке Зоране Михајловић, да буду права револуција у грађевинском сектору, посебно по питању издавања грађевинских дозвола. Њиме је, међутим, легализована корупција.

Према усвојеном рецепту обмане и манипулације власти, а у овом случају и перманентним радом тима за креирање имиџа госпође техничке министарке, контролисани медији су на сав глас хвалили успех новог закона и готово да нигде нисмо могли да чујемо став струке и искуства из инжењерске праксе.

Закони и декларативне одлуке Вучићеве власти се могу поделити у свега две категорије: на солидно осмишљене, који се лоше или уопште не спроводе, и на лоше који се подједнако рђаво реализују.

„Зоранин закон“ спада у другу категорију лоших на квадрат закона, пре свега због одређивања рока за издавање грађевинских дозвола на 28 дана, без претходно уведених антикоруптивних механизама и у условима неспособног и послушничког партијског кадра који одлучује о дозволама. Парадоксално, једна добра интенција тог закона – скраћивање рокова, претворила се у највећу ману.

Знали смо од почетка да се до поштовања законског рока од 28 дана, у постојећим условима и са постојећим руководећим кадром у секретаријатима за грађевинарство, урбанизам и легализацију, може доћи само траљавим и штурим обрадама захтева. Рокови се и дан данас пробијају, одуговлачи се и процеси трају дуже од три месеца, осим за инвеститоре са капиталом сумњивог порекла и буразерским везама.

Грађевинске дозволе се издају само повлашћенима у експресном року, иако је закон у парламенту донет на крилима смањења корупције.

ПАРАВАН ЗА „КУМОВЕ“

Ставке попут електронских грађевинских дозвола, обједињене процедуре и рок од 28 дана само су послужили као параван да се кумовски и тајкунски дилови ”оперу” и уведу у легалну онлајн процедуру.

Посебну категорију инвеститора којима се по повлашћеним условима издају дозволе за градњу представљају странци ”доведени” огромним субвенцијама од 10 до 28 хиљада евра по једном радном месту. Принцип увоза скупих инвестиција патентирао је Динкић, усвојио Тадић, а сада га до „савршенства“ доводи Вучић.

За време изборне кампање, инвестори и фантомска радна места ницала су по локалу као печурке после кише. Брзина отварања нових фабричких хала и погона створила је широк простор за подмићивање и заобилажење закона. Теклас Аутомотив у Владичином Хану, Зопас у Кикинди, Хачинсон у Руми, Делфи Аутомотив у Новом Саду, Меи-Та у Обреновцу само су примери папрених инвестиција из буџета, којима је по хитном поступку издата грађевинска дозвола како би премијер свечано отворио макар петину фабрике у току кампање.

ПОСАО ЗА ФАНТОМСКЕ ФИРМЕ

Још једна кључна особина овог закона је гомилање и неговање бирократије, умножавање и архивирање документације која никоме не треба и служи само да се задовољи форма. Поред разних студија и планских докумената, предвиђена је и израда генералног пројекта, идејног решења, идејног пројекта, пројекта за грађевинску дозволу, пројекта за извођење и на крају пројекта изведеног стања као шлаг на торту.

Ни у једној модерној земљи, ка чијим друштвеним уређењима тежимо, не постоји овакав принцип израде техничке документације где се по неколико пута ради једна те иста ствар. Тиме је разним фантомским пројектантским кућама са троје запослених омогућена наплата израде једног пројекта по цени од пет.

Сва та силна папирологија има и велику улогу у прикривању махинација на релацији ИНВЕСТИТОР-НАДЗОР-ПРОЈЕКТАНТ-ИЗВОЂАЧ, нарочито када је инвеститор Република Србија, преко Србијагаса, Електромреже, Железница, Путева Србије, Коридора и многих других републичких, покрајинских и градских јавних предузећа.

Тако је ЈП ”Коридори Србије” за изградњу Коридора 10 и 11 иза кулиса уговарало послове са генералним извођачима из Бугарске, Азербејџана, Грчке и Шпаније по предимензионираним ценама. Ове иностране фирме су, након препројектовања објеката и рационализације радова, остваривале милионске уштеде у своју корист.

Без јавних тендера додељивани су послови подизвођачима попут Звонка Веселиновића (ИНКОП) и многим другим миљеницима режима без икаквих референци у изградњи путева. Новац пореских обвезника из ”повољних” кинеских, азербејџанских и арапских кредита је на овај начин, захваљујући „уштеди“ у односу на предимензиониране цене али и тајним противзаконитим уговорима, завршио у сефовима тајкуна, политичара и доведених страних компанија.

ТРАНСПАРЕНТНОСТ И КОНТРОЛА

Овакав начин пословања у грађевинарству може се прекинути искључиво увођењем потпуне транспарентности у јавне радове, тендере и конкурсе. Доделу послова и издавање дозвола треба вршити само на основу стечених референци у досадашњем раду и квалитету изграђених објеката.

Компаније које раде у складу са прописима и правилима струке, често су приморане да, због јалових државних служби, ходају по ивици закона и залазе у сиву зону. Ово мора да се прекине и то на начин да све дозволе буду потпуно транспарентне, да их одобравају људи чије су квалификације такође потпуно транспарентне и којима се редовно мери радни учинак.

У пракси постоји велики број паразитских и најчешће некомпетентних грађевинских фирми, осниваних и подстицаних од стране политичких странака, којима се додељују послови, а да претходно нису изградиле чак ни кокошињац! Решење је да се закон неселективно примени на све, да се послови додељују на јавним тендерима, а да сви уговори о пословима иза којих стоји држава буду јавно објављени са детаљним финансијским извештајем и референцама фирми које су добиле посао.

Креирање услова за фер и поштено тржиште, суштинско, а не декларативно, увођење реда у урбанистички хаос, инспектори са већим овлашћењима који строго санкционишу несавесне актере у градњи, формирање и стално ажурирање личних карти инвеститора, извођача, пројектаната и надзорних органа, само су неки од механизама за опоравак српског грађевинског сектора. Раскидање са досадашњом праксом и постављање здравих темеља је једини начин да наши неимари поново стекну углед и славу коју су имали средином прошлог века.

Милан Поповић, мастер инжењер грађевинарства,

члан покрета Доста је било – Звездара, Београд