Bostadsfrågan är mer explosiv än någonsin. Boverket kräver att Sverige börjar med sociala bostäder – social housing. Inte bara för nyanlända, utan för alla inkomstsvaga grupper. Den tillfälliga kompromissen har blivit modulbostäder. Men risken är uppenbar, att de temporära boendena blir permanenta.

Lokalpolitikerna är oroliga. Kön utanför ringlar sig lång. Väktare och poliser har kallats in. Brommaborna ska informeras om modulhusen för nyanlända. Villaföreningen har satt upp en protestutställning utanför.

Sverigedemokraterna delar ut flygblad. Avpixlats kamerateam står längst fram i kön. I lokaltidningen har kritik framförts mot att politikerna gjort sig osynliga och vägrat diskutera frågan. De frågestunder som har hållits har urartat till en arg mobb. Nu har politikerna bytt strategi.

Dörrarna öppnas. Villaägare, lokala pensionärer och Sverigedemokrater strömmar in. Men det blir inget stormöte. I stället delas de upp i små grupper och slussas mellan en rad olika stationer. Fyra och fyra får de sätta sig vid lokalpolitikernas bord för småsamtal, för att sedan föras mellan olika utställningstavlor. Det uppstår aldrig någon kritisk massa.

Så såg det ut i torsdags i Beckombergaskolan i västra Stockholm.

Folkkampanjen för asylrätt sliter in i det sista med namninsamlingar för att få den migrationspolitiska överenskommelsen uppriven.

Det har varit ett tungt vinterhalvår. Tungt solidariskt, humanistiskt och antirasistiskt. Stängda gränser, attentat mot asylboenden, en restriktiv migrationspolitisk överenskommelse, Turkiet som EU:s nya gränsvakt.

Nu börjar nästa rond.

Ett halvår efter gränserna till Sverige stängdes startar nu utvisningarna. Från och med nu i juni dras boende och försörjningsbidrag in till de asylsökande som fått avslag.

Flyktingar ställs inför valet att utvisas eller leva som papperslösa under jorden. Folkkampanjen för asylrätt sliter in i det sista med namninsamlingar för att få den migrationspolitiska överenskommelsen uppriven.

Men även för dem som fått uppehållstillstånd kommer en svår tid. Nu gäller det att få tag på boende. Som en del av överenskommelsen kommer de boendeplaceras över hela Sverige.

Kommunerna är från den 1 mars skyldiga att ta emot och erbjuda boenden till flyktingar med uppehållstillstånd. Över 20 000 personer omfattas av boendeanvisningarna i år. En stor del kommer att söka sig till de redan tätbefolkade miljonprogramsområdena, bo inneboende hos andra familjer. Eget boende (EBO) har allt mer kommit att bli att hyra en madrass på någons golv.

Bostadsfrågan är mer explosiv än någonsin. Förväntningarna till höger och vänster att marknaden ska lösa bostadsbristen framstår allt mer naiv.

Boverket varnar för att trångboddheten kommer att öka och att en handel med svartkontrakt brett ut sig. e beräknar att det mellan 2015-2018 kommer att krävas 80 000 bostäder för nyanlända. Samtidigt som bostadsbristen är akut.

Boverkets förslag är drastiskt. De kräver att Sverige börjar med sociala bostäder – social housing. Inte bara för nyanlända, utan för alla inkomstsvaga grupper. Det är en svår väg att gå. Allmännyttan i Sverige har byggt på en bra boendestandard och bostäder byggda för alla.

Den tillfälliga kompromissen har blivit modulbostäder, genomgångsboenden med tillfälliga bygglov som ska gå snabbt att uppföra. Där ska nyanlända boendeplaceras tills de fått tag på eget boende. Risken är uppenbar, att de temporära boendena blir permanenta. Social housing är då här.

Bostadsfrågan är mer explosiv än någonsin. Förväntningarna till höger och vänster att marknaden ska lösa bostadsbristen framstår allt mer naiv. Den enda vägen framåt kräver en aktiv bostadspolitik, ett nytt miljonprogram. Bostadsbristen går inte att lösas för migranter utan att lösas för alla.