Mohamed Omar

Det har i Aftonbladet skrivits om läkare och sjuksköterskor som under pseudonym uttryckt sig rasistiskt på nätet. Vårdförbundets ordförande Sineva Ribeiro vill nu hindra rasister från att legitimeras som sjuksköterskor. Hon önskar sig någon slags granskning redan under utbildningen för att redan då kunna rensa bort olämpliga. Det har också rests krav på att vårdanställda som uttalat sig rasistiskt borde få sparken.

Jag undrar var man ska dra gränsen. När blir ett uttalande rasistiskt? Det finns en gråzon. Det kommer att behövas flera personer som sitter och vänder och vrider på kommentarerna som har skrivits på olika internetforum. Och den anklagade borde också ha en chans att försvara sig.

Dessutom undrar jag hur man gör man ska göra med dem som inte skriver på svenska. Det skulle kunna röra sig om en arabisk rasist som skriver rasistiska kommentarer om kurder eller om en somalisk rasist som skriver rasistiska kommentarer om bantoida, afrikanska folkgrupper. Det finns en utbredd rasism bland somalier mot dessa, vilka betraktas som lägre stående. Somalia var ju långt in på 1900-talet ett slavsamhälle och attityderna lever kvar.

Och därtill kommer de rasister som skriver rasistiska kommentarer på främmande språk om vita gammelsvenskar. Svenskar är dumma i huvudet. Svenskar är smutsiga och äckliga. Vem ska övervaka denna typ av rasism? Man kommer att behöva anställa folk som kan kurdiska, arabiska, somaliska, persiska och så vidare. En hel byråkrati.

Jag säger inte att rasism är okej. Jag försöker bara peka på svårigheterna.

De som har förespråkat utrensning har motiverat detta med att det finns en risk att en rasistisk läkare eller sjuksköterska inte kommer att behandla alla patienter lika. Men om detta är farhågan, varför begränsa diskussionen till att handla om rasism? Det skulle ju också kunna finnas en risk att en läkare som till exempel är engagerad i Feministiskt Initiativ inte kommer att behandla en SD-patient som sig bör.

Min erfarenhet är att en politisk fanatiker kan hata meningsmotståndare med minst lika stor glöd som en rasist kan hata andra folkgrupper. Det är bara att titta på demonstrationer som urartar i slagsmål. Tänk om två personer som stått på varsin sida om polisens avspärrningar vid en hetsig demonstration möts nästa dag på sjukhuset, som läkare och patient? Här gäller det för läkaren att vara proffsig.

Bland syrier som kommer till Sverige finns starka motsättningar mellan dem som är för eller emot Assad. Hur kan vi vara säkra på att en syrier som är för Assad kommer att behandla en syrier som är emot Assad väl? Och hur det med kurder och turkar? En kurdisk aktivist blev nyligen skjuten till döds i Stockholm. Och när kurdiska och turkiska demonstranter har mötts på gatan i Stockholm har det blivit en minst sagt aggressiv stämning. Vem övervakar vad en turkisk vårdanställd skriver om kurder på sociala medier?

Religion ska heller inte underskattas som källa till osämja. Verkligen inte. Jag har flera shiamuslimska vänner från Irak. De känner sig otrygga i händerna på en sunnitisk läkare. Han eller hon kan vara reko eller en sådan som hatar shiamuslimer och vill se dem dö? Vem vet? I Irak smäller bilbomberna var och varannan dag. Det finns ett otroligt hat. Och många irakiska sunniter och shiiter som lever i Sverige följer nyheterna och är starkt känslomässigt engagerade i konflikten.

Byråkratin som leder utrensningarna skulle behöva experter som är insatta i ett stort antal länders etniska, politiska och religiösa motsättningar. Jag tror det blir betydligt lättare om vi håller oss till principen att vårdanställda ska göra ett bra jobb och inte diskriminera sina patienter.