Efterdyningarna av attentatet är skrämmande. Hatet stiger fram, fördomarna tar över och höga röster kräver hämnd. Det har vi fått, asylboendet i Arboga är utrymt efter hot och ett boende för flyktingbarn i Värnamo utsattes för ett attentat natten till lördagen.

Tyvärr är ansvariga politikers agerande lika skrämmande. De håller tyst, säger ingenting, inte om offren och inte om attentatsmannen och absolut ingenting om asylpolitiken. Regeringen skickade visserligen Mikael Damberg till Ikea i Västerås för att prata med personalen, men allt var hemligt och ingen media fick delta. Vad skulle Damberg dit att göra undrar jag? Mer än att tycka synd om personalen och kanske se hur de ställer undan knivarna.

Sverige har blivit ett land som bygger på ”vi och dem”. Det handlar inte bara om städer och landsbygd eller om fattiga och rika eller om dem där uppe och dem där nere. Nej det handlar i högsta grad om en demokrati som inte fungerar och som i sin tur har skapat ett land där människors åsikter har glidit isär och skapat gigantiska klyftor. Vi ser det i att näthatet segrar, att SD ökar starkt i väljaropinionen och att de etablerade politikerna håller käft. Partietablissemanget är också starkt uppbackat av åsiktspoliser som jobbar hårt för att stämpla folk som de anser ha fel åsikt och kallar dem för rasister, sd:are och diverse andra glåpord. Det är inte mycket du behöver göra för att bli antastad av en åsiktspolis, det räcker med att dela en länk de inte gillar eller låta en som är kritiskt till asylpolitiken tycka till på din Facebooksida. Det är inte så konstigt att många människor tystnar! Människor som inte vågar säga vad de tycker eftersom de är rädda för att hängas ut som invandrarfientliga eller kvinnohatare eller som homofob. Åsiktspoliserna skapar hat och utanförskap.

Sverige som en gång i tiden kunde vara stolt över sin demokrati har skapat de krökta ryggarnas samhälle. Både demokratin och samtalsklimatet undergrävs av att människor som inte törs eller vill argumentera i rädsla för att hängas ut som osolidarisk eller rasist. Det värsta med politikens tigande strategi är att det också drabbar invandrare och asylsökande. De får skulden för allt från minskade pensioner till sämre läkarvård. De pekas ut av många som paria i den svenska ekonomin. Resultatet är ett samtalsklimat som tappat alla proportioner.

Hur tänker Stefan Löfven? Vad vinner han på att tiga? Det var ett liknande attentat i Norge 2013 när en asylsökande från Sydsudan dödade tre personer på en buss. Hans sinnesstämning var detsamma som attentatsmannen på Ikea, han hade fått besked om utvisning och skulle utvisas dagen därpå. I Norge, till skillnad från Sverige, sände både statsminister Erna Solberg och Arbeiderpartiets ledare Jens Stoltenberg kondoleanser till de anhöriga. Sedan följde en debatt om hur asylpolitiken fungerar och framför allt hur man hjälper dem som får besked om utvisning.

Jag vill inte ha åsiktspoliser, jag vill ha yttrandefrihet. Hur ska vi kunna förändra någonting och vi uppmanar alla som vi anser ha fel åsikt att fara åt skogen?

Hur ska vi förstå varandra och få till ett samtal? Vi lever med hatet och attentat mot asylförläggningar, tiggare och invandrare, det har blivit en del av vardagen. Är Sverige rasistiskt? Nej, absolut inte! Tvärtom vi är uppfödda i ett mångkulturellt samhälle, det vår styrka och tillgång. Men vi är också vana med att få prata och ventilera och fråga om saker vi inte förstår, ogillar eller vill ha ändring på. Det går inte i dag med nolltolerans, åsiktspoliser och tigande politiker.