Det är med oro i hjärtat jag ser på stämningen i vårt samhälle. Nivån av hat och medvetna misstolkningar. Ord förvrids och kastas tillbaka som illvilliga pilar. Vad man än säger stämplas man som extremist, rasist, terrorist eller vad det nu är. Någon som anses priviligierad kan inte kritisera någon annan som det per definition är synd om.

Att välja fel ord kan innebära att man är körd. Istället för att lyssna på vad någon faktiskt säger letar folk efter omständigheter som kan misstänkliggöra dig. Allt i ett svårgenomträngligt kaos som bara ökar trycket och hatet i samhället och de som gynnas av det är extremister som rasister, nazister och islamister. Få står upp för allas rätt att utrycka sig – som i förlängningen innebär rätten att finnas. Kanske tar vi friheten förgivet här i Sverige. Det borde vi inte göra. Jag vet hur skört det är, jag har flytt från fascism som barn, jag har som vuxen sett alltför mycket vad IS och deras extremism orsakar. Nu i helgen är det val i landet där jag är född, Turkiet. Det är ett skrämmande exempel på vad som händer om hatet får fäste. Där är demokratin och yttrandefriheten en fråga om liv och död.

För någon vecka sedan var en riksdagsman från Erdogans styrande AKP parti i staden Suruç, som är en stad där partiet HDP är populära. HDP ses av Erdogan som det största hotet eftersom det är emot hans islamistiska agenda och har många sympatisörer. AKP ledamoten går på stan omgiven av sina släktingar och sympatisörer med Kalasjnikovs. Några börjar prata med två bröder som drev en butik, och försökte övertala de att rösta på AKP. Bröderna säger som det är, att det inte är någon idé för de är redan övertygade HDP sympatisörer. Riksdagsmannens släktingar attackerar då bröderna och skjuter ner dem med flera skott. Det uppstod tumult och någon av alla människor som befann sig på platsen tog upp en pistol och sköt tillbaka mot riksdagsmannen och hans grupp där en person dör. De skjutna bröderna fördes till sjukhus. AKP sympatisörerna tar sig också till sjukhuset där de dödar den av bröderna som fortfarande levde genom att slå honom till döds med en syrgastub på sjukhussängen. Brödernas pappa som hade fått höra att hans söner var skadade tog sig självklart dit i ilfart tillsammans med sin fru, brödernas mamma. Direkt vid ingången till sjukhuset blir pappan attackerad och lynchad till döds av AKP-ledamotens supporters. Frun går till poliserna och ber om deras hjälp utan framgång, några försvinner från platsen medan andra blir stående utan att ingripa. Sjukhusets kameror plockas bort. Media som totalt kontrolleras av AKP rapporterar förvridna versioner av det som hänt. President Erdogan går ut och säger att PKK-terrorister attackerade deras företrädare.

Serif Bendas, parlamentskandidat för HDP. Foto: Eget.

Det är åt det hållet det går om vi inte värnar om vår demokrati och våra rättigheter. För att sätta det i perspektiv kontaktade jag Şerif Bendaş som kandiderar till riksdagen för partiet HDP i den staden jag är ifrån, och ställde några frågor till honom.

Berätta kort om dig själv, varför började du engagera dig i HDP?

Jag är gift och har två döttrar, jag är universitetsutbildad och arbetar i inom bilbranschen här i Urfa där jag nu kandiderar. Jag började engagera mig i HDP för att mina döttrar och alla andra ska kunna få en rättvis framtid.

Vad är HDP för parti?

HDP står för Folkets Demokratiska Parti. Vi har blivit som en dörr mot frihet och demokrati, för alla. Vi vill ge landet en ljus framtid, vi vill ge hopp till människor. Vi kämpar för att alla ska ha lika värde och samma demokratiska rättigheter. Att vi alla ska kunna leva tillsammans oavsett religion, etnicitet och sexuell läggning. Vi ska kämpa och vi kommer aldrig backa.

Ni har haft stora svårigheter bland annat så sitter en av era partiledare, er presidentkandidat i fängelse.

Ja, vår presidentkandidat Selahattin Demirtaş sitter i fängelse utan grunder, utan domstolsbeslut. Men inte bra han utan tiotals andra riksdagsmän är också fängslade, de flesta helt utan grund. Många av våra borgarråd är arresterade och istället har AKP regeringen placerat dit egna män som styr våra städer. Alla HDP sympatisörer och partivänner som arbetar för partiet är under ständiga hot och trakasserier. Det finns ingen tryck- och yttrandefrihet. Demokratiska och fria medier som tidningar och TV-stationer har stängts ned. Hundratals journalister är fängslade. Staten har tagit total kontroll över media. Det media rapporterar idag är mycket baserat på påhittade historier och rena lögner. Vi kan inte tala om yttrandefrihet i det här landet längre. Det är begränsningar och orättvisor i alla institutioner, och hot och rädsla överallt. Nuvarande styret vill ha ett samhälle som inte kan tala, inte kan kritisera utan de vill ha folk som bara lyder order.

Det som hände i Suruç …

En AKP riksdagsman med sina släktingar och andra beväpnade män attackerade helt vanliga affärsidkare mitt i staden för att de stödde ett annat parti. Vad har de med vapen under en valkampanj att göra?

Att lyncha folk på öppen gata, döda dem på sjukhuset, döda med en syrgastub på sjukhuset, att skära halsen av en skadad på sjukhuset och sedan ta bort alla kameror för att mörka bevis … allt det skede mitt framför näsan på polisen. Men de lyckades inte mörklägga eftersom det var mitt i stan och det var många som bevittnade vad som hände, så nu sprider sig sanningen.

Hur ser kvinnans ställning och rättigheter ut i Turkiet? Hur viktig är den frågan för er?

I det här landet finns bara kvinnans namn (hennes heder). Varje dag sker grova våldtäkter, och hedersrelaterade brott med kvinnliga offer. Det finns ingen ekonomisk frihet för kvinnor utan de är alltid andra klassens människor. I vårt parti har vi vänt på det. Vi har ett system där vi alltid har en ordförande som är kvinna och en man på alla poster. HDP har fler kvinnliga riksdagskandidater än alla andra partier. En fri kvinna betyder ett fritt samhälle för oss.

Hur går det i valet tror du?

Det är HDP som kommer att vara avgörande för den nya riksdagen och presidenten eftersom vi har en vågmästarroll. I Turkiet finns en odemokratisk spärr på tio procent för att komma in i riksdagen, men vi kommer att bryta sönder det. Vi förväntar oss att få 14 procent av rösterna. Nu har de flesta människor i Turkiet insett att den auktoritära regimen måste bort. Folkets vilja går åt det hållet.

Vad vill du säga till omvärlden?

Omvärlden borde analysera den regionen där vi lever och se de svårigheter folk går igenom här, ta upp det i världsmedia och visa sin solidaritet. Vi arbetar och kämpar in i det sista för våra rättigheter, för frihet och demokratiska värderingar, det fria tänkandet och rättvisa. För det väntar vi oss världens stöd och solidaritet.

Hot och trakasserier sprider rädsla bland folk, det har pågått under ett par år och det blir bara värre och värre. Folk blir avskedade från sina arbeten, hotade på grund av att de tänker annorlunda eller för att de är kritiska mot systemet. 150 000 tjänstemän har blivit avskedade och går utan lön och är arbetslösa. Landet är just nu i en mörk mardröm. Yttrandefriheten är borta och fria journalister är fängslade.

Det Şerif Bendaş berättar får en att tänka. Det har gått snabbt utför i Turkiet, det var inte många år sedan som vi hyllade Turkiet och pratade om EU medlemskap. Tyvärr tror jag att det skulle kunna gå snabbt i Sverige också om vi inte tar demokratin och yttrandefriheten på allvar, om vi inte står upp för de värderingarna hamnar vi snabbt på ett sluttande plan.

Dorpec Kobane