– Det här kommer bli spännande för dig, säger Henrik Ljungqvist, rektor på Ronnaskolan i Södertälje.

Expressens reporter började, med lärare och rektorers godkännande, högstadiet – i ett Sverige där sprickan mellan rika och fattiga elever blir allt djupare.

Den tredje står inför utmaningen att integrera elever från en nedlagd skola i miljonprogrammet Vivalla i Örebro.

Den andra ligger i vad polisen beskriver som ett “särskilt utsatt område” i Södertälje.

Den första skolan tronar stolt i ett välbärgat villaområde ett stenkast från Stockholms skärgård.

Inklämd mellan höghus och snödrivor tornar Ronnaskolan upp sig, prydd av skyltar som varnar för att området är kameraövervakat. Från korridorernas bruna tegelväggar blickar ett femtiotal kameror ner mot de slitna skåpen, och bredvid en av dem har någon klottrat "F.T.P." – "Fuck The Police".

– Det var ju inte meningen.

Pojken står lutad mot fönstret in till klassrummet och tittar på sina kompisar.

Själv har han blivit utkastad. Han berättar att han kastade ett pappersflygplan i ansiktet på sin lärare.

Även om alla elever i Sverige enligt lag har rätt till en likvärdig utbildning, är verkligheten en helt annan. Kunskapsklyftorna har sedan slutet av 1990-talet blivit allt djupare och Pisa 2015 visade att den svenska skolan nu ligger under OECD-snittet i det här avseendet. Det gäller såväl gapet mellan hög- och lågpresterande elever, elever med olika socioekonomisk bakgrund och elever med inhemsk och utländsk bakgrund.

På högstadieskolan i Ronna går endast 61 procent av eleverna ut nian med godkänt i alla ämnen – nästan 13 procentenheter lägre än rikssnittet.

Stadsdelen i Södertälje klassas enligt polisen som ett "särskilt utsatt område". I det postnummer som skolan ligger i är bara fyra procent inrikes födda – och mer än hälften av personerna som bor i området har ingen inkomst från varken lön eller eget företagande.

Barnen brottas och skriker, det dunkas i skåp och på golvet ligger drivor av utspottade skal från solrosfrön. Stundtals är oljudet i Ronnaskolans korridorer öronbedövande. På golvet ligger plasttofflor utslängda, och bredvid sitter ett tjejgäng i varandras knän. Ovanför deras huvuden står ett övergivet skåp på vid gavel – fyllt av tomma läskburkar och gamla papper. En toalett står öppen – vilket är ovanligt eftersom att de nuförtiden måste låsas upp med en lärares nyckel.

– Folk kissade i papperskorgarna och stökade ner fett mycket. Det var kaos, säger en elev.

I lärarrummet får jag höra om en tid då skolans gardiner sattes i brand.

En toalett står öppen. Det är ovanligt, eftersom toaletterna måste låsas upp med en lärares nyckel. Foto: Anna-Karin Nilsson

Ett femtiotal kameror blickar ner mot de slitna skåpen, och bredvid en av dem har någon klottrat "F.T.P." – "Fuck The Police". Foto: Anna-Karin Nilsson

På lektionerna har skolan infört tvålärarsystem, vilket innebär att två lärare ska finnas på plats i varje teoretiskt ämne. Men ibland räcker personalen inte till, och att ensam ta kontroll över en klass kan vara svårt.

– När jag var ny här blev jag inte respekterad. Eleverna kunde till och med ta min dator och springa ut ur klassrummet med den, berättar en lärare och fortsätter:

– Jag kunde komma hem från jobbet och bara gråta.

På en av lektionerna håller en vikarie i undervisningen. Eleverna sitter i klungor, vissa är högljudda och pratar om allt annat än skolan. En del tycks röra sig fritt mellan klassrummen. Andra tittar ner i sina datorer och arbetar intensivt, som om stöket runtomkring inte existerade.

Under de senaste åren har antalet godkända elever i årskurs nio ökat på Ronnaskolan – och enligt flera elever och lärare gäller det även tryggheten i korridorerna. Foto: Anna-Karin Nilsson

I ett annat klassrum är läraren arg. Han skriker på en elev som vägrar att lyssna. Eleven bröstar upp sig, stirrar honom i ögonen och käftar aggressivt emot. Men läraren viker sig inte, och snart är eleven utslängd. Läraren låser hastigt dörren.

Från en annan del av skolan hörs ett dämpat, pubertalt vrål.

Ett annat klassrum får jag inte komma in i. Det är tydligt att det har hänt något, och läraren förklarar att rektorn måste tillkallas.

Tonårsparet går över skolgården med tunga steg. Blonderat hår, mjukisbyxor och energidryck. Tjejen säger tyst hejdå till sin pojkvän och går in genom Tyresö skolas huvudentré. Hon trotsar nonchalant skogränsen och lämnar ett spår av lera efter sig.

Tyresö skola ligger vackert belägen ett stenkast från Stockholms skärgård. Den röda tegelbyggnaden är omgiven av djup skog och välbärgade villaområden – och ett hundratal meter bort tronar Tyresö slott i all sin prakt.

Meritvärdet i årskurs nio i Tyresö skola är betydligt högre än snittet för hela landet: 256 jämfört med 224. Foto: Anna-Karin Nilsson

Det går bra för Tyresö skola. Nästan 91 procent av eleverna går ut nian med godkänt i alla ämnen, vilket går att jämföra med rikssnittet på 74 procent. Även meritvärdet i årskurs nio är betydligt högre än snittet för hela landet: 256 jämfört med 224.

På sjuornas lektion i spanska har läraren kommit på ett nytt sätt att testa elevernas ordförråd. Hon ropar ut ett ord på svenska, och när någon kan den spanska motsvarigheten ska den eleven ställa sig upp fortast möjligt. Elevernas ögon lyser av spänd förväntan sekunderna innan orden lämnar lärarens läppar – de gör sig redo att skjuta upp ur stolarna och briljera med sina kunskaper.

Korridorerna på Tyresö skola är oftast rena och lugna, även om det finns undantag:

"Det såg överjävligt ut i er korridor i går kväll. Ungdomarna behöver en åtsägelse. Det kallas inte att stöka ner, utan sabotage", hälsar städarna via en lapp som har hamnat i ett av lärarrummen.

En hälsning från städarna i lärarrummet. Foto: Privat

Det dröjer dock inte länge förrän spåren från det påstådda sabotaget har sopats undan. En lärare berättar att det handlade om ett par blomkrukor.

Många mil västerut, i ett av Örebros miljonprogram, ligger den halvt nedlagda Vivallaskolan. För två år sedan kom beskedet: Skolan måste stänga – och innerstadsskolan Gumaelius skulle ta emot en del av eleverna.

På Gumaeliusskolan i Örebro är det dags för lektion i svenska. Klassen – som utgörs av en blandning av barn från stadens villaområden och miljonprogram – läser en bok som handlar om barn från olika bakgrunder. Två tjejer med hijab fnissar när de kommer till ett stycke ur boken som påminner om den egna skolan.

Läraren Ida-Maria Gelinder håller en religionslektion på skolan. Foto: Anna-Karin Nilsson

Snart börjar en kille i klassen föra oväsen. Han får en tillsägelse av läraren, men vägrar lyssna. Läraren ber honom snart att lämna klassrummet – men han vägrar. Först när pojken blir hotad av samtal hem lämnar han klassrummet. Snart blir även en tjej utslängd – och arbetet med boken fortsätter.

I postområdet där skolan ligger jobbar 82 procent och medianinkomsten ligger på 126 900 kronor, ungefär mitt emellan skolan i Tyresö och Södertälje. Detsamma är det med skolresultaten. 79 procent av eleverna på Gumaeliusskolan går ut med godkänt i alla ämnen, vilket är fem procentenheter över rikssnittet. Meritvärdet ligger däremot precis under.

Nästa lektion är avsedd för en grupp elever med särskilda svårigheter. Läraren berättar att de ligger för långt efter i svenska och engelska för att klara av c-språk som spanska, franska och tyska. Enligt läraren blir gruppen allt större, och han förklarar att skolan behöver fler lärare för att kunna hjälpa eleverna. Han säger att det är tufft att ta hand om ett tjugotal elever med svårigheter helt på egen hand. Samtidigt berättar andra anställda om hur svårt det är att hitta utbildad personal.

På Gumaeliusskolan ligger antalet godkända elever i årskurs nio stabilt över rikssnittet. Lärare Lars Karlsson hjälper några elever med läxor efter skolan. Foto: Anna-Karin Nilsson

Amir Melhem, 13, berättar om sin gamla skola: "På en rast blev en kille arg på en lärare, och sköt en boll rakt på hennes ansikte så att glasögonen gick sönder". Foto: Anna-Karin Nilsson

Nästan alla i specialgruppen kommer från något av Örebros utsatta områden. En kille berättar för mig att han vill bli polis, och frågar hur mycket de tjänar. Han menar att det finns för få poliser i Örebro, och att det är särskilt stökigt i Vivalla. Hans kompis menar att det finns för få poliser i hela Sverige.

Amir Melhem är 13 år gammal. Han är ett av barnen som fick sluta på Vivallaskolan när nedläggningen annonserades – och fick i stället börja sjuan på Gumaeliusskolan.

I ett av skolans klassrum berättar han om sitt första minne från sin gamla skola.

– Vi hade börjat fyran. På en rast blev en kille arg på en lärare, och sköt en boll rakt på hennes ansikte så att glasögonen gick sönder, säger Amir.

– Han blev avstängd i två veckor.

Skolan bland de viktigaste valfrågorna • Skolan kommer på en delad sjätteplats när väljarna rangordnar sina viktigaste frågor i valet 2018, enligt en mätning som Demoskop gjort för Expressen. Det innebär att frågan prioriteras högre än både jobb, äldreomsorg, försvar och miljö. • För väljarna i åldern 40-49 är skolan den tredje viktigaste valfrågan, tätt efter integration och invandring. Det visar en mätning Demoskop för Expressens räkning. • I Expressens satsning på de stora valfrågorna är skolan först ut.

Det är tidig morgon i Ronnaskolan i Södertälje. En pojke i lågstadiet sitter ensam vid ett bord med alldeles för stora hörlurar på huvudet. Han är ensam i korridoren, och tittar fokuserat på något på datorskärmen. Det är fortfarande tyst och lugnt mellan de slitna skåpen.

På Ronnaskolan har över 80 procent av eleverna utländsk bakgrund. Enligt rektor Henrik Ljungqvist har 50 procent kommit till Sverige under sin skolgång, det vill säga när de varit äldre än sju år.

För en klass i åttan börjar just den här dagen med musiklektion. Läraren väntar tålmodigt framme vid tavlan när eleverna trillar in, en efter en. Pojkarna pratar högljutt och bråkar med varandra. Tjejerna sitter tysta i en annan del av klassrummet.

20 minuter in på lektionen kommer en pojke in. Han har varit sen flera dagar i rad och ler finurligt mot sina kompisar samtidigt som han slarvigt ursäktar sig för läraren. Undervisningen handlar till en början om musikteori, och med hjälp av sina bärbara datorer tävlar eleverna mot varandra i vem som är snabbast i att avgöra vad som är en helnot och vad som är en halvtakt. Lektionen är fokuserad.

Elevernas mobiler samlas in innan lektionen drar i gång. Foto: Anna-Karin Nilsson

Men koncentrationen tycks lösas upp när den organiserade undervisningen upphör. Eleverna sprids ut i klassrummet och musiksalen intill, och snart fylls luften av det kaotiska ljudet från oräkneliga gitarrer, slagverk och tamburiner. Några spelar planlöst på ett piano. I korridoren sitter en pojke och kämpar med att spela Beethoven på gitarr. I rummet intill hamrar en kille hårt på ett trumset samtidigt som han rappar över takten.

Snart är det omöjligt att urskilja en enskild melodi – alla ljud smälter ihop till ett enda stort kaos.

Utanför ett av klassrummen står en pojke i en annan klass i åttan. Han berättar att skolan har dåligt rykte, och att kompisar från andra skolor ofta kommenterar det när de tränar fotboll tillsammans.

Pojken menar att skolan är bättre än vad många tror. Han ser ledsen ut när han går vidare i den stökiga korridoren och försvinner runt ett hörn.

Ronnaskolan må vara rörig vid första anblick – men mellan brottningsmatcherna skryter eleverna om sina betyg. Det är tydligt att lyckade skolresultat innebär högre status och under de senaste åren har antalet godkända elever i årskurs nio också ökat, även om det är en lång väg kvar till rikssnittet.

– Jag fick A på delmomentet i svenska! utbrister en elev till en person i skolledningen som går förbi i korridoren.

Ronnaskolan kan se rörig ut vid första anblick – men mellan brottningsmatcherna jämför eleverna betyg. Lyckade skolresultat innebär högre status. Foto: Anna-Karin Nilsson

En kille med keps och Adidas-byxor vänder sig om, gratulerar sin klasskompis och medger att det var bra jobbat. Bakom sitter hans kompisar på en lång bänk. De tävlar om vem som fick bäst resultat på det senaste provet.

Under de senaste åren har antalet godkända elever i årskurs nio ökat stadigt på Ronnaskolan – och enligt flera elever och lärare gäller det även tryggheten i korridorerna.

I lärarrummet får jag höra om en tid då skolans gardiner sattes i brand. En pojke i korridoren berättar om återkommande matkrig och allmänt kaos. Han menar att den nya rektorn har betytt mycket, att han bryr sig om eleverna.

Pojken berättar att de får åka på utflykter nuförtiden. Han säger att rektorn har koll.

Längst ner i skolan sitter niondeklassaren Lydia Bachir. Ett tjugotal barn samlas runt henne vid det nedklottrade bordet – hon utstrålar pondus. När Lydia tycker att barnen låter för mycket höjer hon rösten och tittar strängt på dem.

Lydia Bachirs föräldrar är syrianer från Tyskland och Syrien, själv kom hon till Sverige som sjuåring.

– Jag föddes ju inte här, så mitt språk var inte så bra från början. Men lärarna har hjälpt mig med det. De lärde mig svenska först, och därifrån kunde jag utvecklas i andra ämnen.

I höst börjar ett nytt kapitel i hennes liv. Hon planerar att läsa natur på Ragnhildgymnasiet i närliggande Östertälje – därefter är hon osäker.

– Många har sagt att jag skulle passa som politiker, det är något jag kan tänka mig.

Runt bordet börjar de yngre eleverna väsnas igen. Lydia tittar strängt på dem, och återigen blir det tyst.

– I en stor familj måste man lära sig att ta ansvar, säger hon och ler försiktigt.

Engelskaläraren Satu Sandberg tittar ut över klassen. Eleverna sitter tysta och arbetar med sina glosförhör – samma barn som på andra lektioner har varit uppkäftiga mot lärarna och vägrat lyssna. Det enda som hörs är blyertspennor mot papper, och någon enstaka viskning från en elev som inte har pluggat ordentligt.

I övrigt är det knäpptyst.

Skillnaderna mellan olika lektioner – på samma skola – är slående. Senare på eftermiddagen träffar jag en lärare som precis haft dagens sista lektion. Han berättar att det var kaotiskt, att han inte hade kontroll.

Framåt eftermiddagen börjar Gumaeliusskolan tömmas på elever. Vissa stannar kvar vid pingisborden i någon timme, men när klockan närmar sig fyra är det tomt även där. I ett klassrum på bottenplan pågår läxhjälp. Eleverna här strävar efter olika saker – vissa jobbar för att nå högsta betyg inför gymnasiet, andra kämpar för att ens bli godkända.

Skillnaderna mellan olika lektioner är slående. Ibland är det kaos, ibland är det knäpptyst. Här håller Ida-Maria Gelinder en lektion i religion. Foto: Anna-Karin Nilsson

Hannah Åvenäs och Cornelia Lenkel berättar om kraven de har på sig själva: "Jag får väldigt lätt mycket ångest, speciellt när det gäller skolarbete. Jag har väldigt höga krav på mig själv – jag är perfektionist", säger Hannah Åvenäs. Foto: Anna-Karin Nilsson

I kaféet lite längre bort sitter Hannah Åvenäs och Cornelia Lenkel, två niondeklassare. Hannah berättar att högstadiet stundtals har varit plågsamt, trots deras toppbetyg:

– Jag får väldigt lätt mycket ångest, speciellt när det gäller skolarbete. Jag har väldigt höga krav på mig själv – jag är perfektionist, säger Hannah Åvenäs och fortsätter:

– Det har varit rätt så jobbigt för mig faktiskt, när det gäller plugg och sånt. Jag blir glad om jag får tillbaka ett resultat som är bra, men jag mår väldigt dåligt om det inte har gått jättebra på ett prov.

Högst upp i Tyresö skola – ovanför fokuserade klassrum och nystädade korridorer – ligger ett mindre rum där det svaga vinterljuset skiner på långa rader av vadderade hörselskydd. Ett gäng killar sitter med armarna i kors och fötterna trotsigt placerade på bordet. En av dem berättar att storasystern alltid köper cigaretter till honom, och deklarerar att det är den största fördelen med storasyskon. Specialläraren frågar gruppen om det verkligen är lämpligt.

– Det är ju drömmen för fan! utbrister en kille och sätter på hiphop som högljutt strömmar ut i det dunkla rummet.

Matteläraren Karin Åkerlund på Tyresö skola berättar att hon hela tiden följer upp elevernas kunskap med hjälp av mindre tester. Foto: Anna-Karin Nilsson

En annan pojke sitter med hörlurar och kämpar för att behålla koncentrationen. Han berättar att han är dyslektiker, och säger att lärarna tror att han även har Asperger och adhd. Han minns hur han kände sig utanför när han gick i en vanlig klass, att han inte passade in.

Men i det lilla rummet högst upp i huset känner han sig trygg – här kan han vara sig själv, berättar han.

Under min sista dag i Ronnaskolan delar jag, med skolans tillåtelse, ut en enkät till eleverna i en klass i åttan.

Enkäten har bara två frågor: "Vilket är ditt drömyrke i framtiden?" och "Tror du att du kommer kunna uppfylla den drömmen?"

Eleverna sitter tysta i sina bänkar. Vissa verkar vara säkra och skriver bestämt ner sina svar. Andra tittar ut genom fönstret och grubblar intensivt.

"Jag vill jobba i ett stort företag. Jag tror jag kan uppfylla den drömmen om jag jobbar hårt i skolan", skriver en tjej.

"Lärare eller doktor. Man ska alltid uppnå sina mål i livet", skriver en annan tjej.

"Tandläkare", skriver en kille – men svarar nej på frågan om han tror att han kommer kunna uppfylla sin dröm.

Här hjälper matteläraren Asma Karbalai sjundeklassarna – snart är det prov: “Det är stor skillnad på skolan i Iran och i Sverige. Lärarna har mycket mer auktoritet där”, säger hon. Foto: Anna-Karin Nilsson

När eleverna får fundera över sitt drömyrke i framtiden, har de olika tankar. "Jag vill jobba i ett stort företag" eller "Jag vill bli läkare", svarar några. Foto: Anna-Karin Nilsson

Svaret förvånar inte. Efter två veckor i högstadiet är bilden tydlig: Skillnaderna mellan de tre skolorna är stora, och den mellan Ronnaskolan och Tyresö skola är störst.

Det är som två skilda världar.

På Ronnaskolan tycks eleverna kämpa med problem som barnen på Tyresö skola aldrig har ställts inför. Många i Ronna har svårt för det svenska språket, tampas med trångboddhet och få har stöd hemifrån. I Tyresö skola frågar en lärare eleverna vad "klass" är för något. En pojke längst fram räcker upp handen:

– Byggarbetare, svarar han.