Det tycks vara en utbredd åsikt att regeringen fick en riktigt dum idé när man bestämde att från i vår ska handeln betala 3 kronor i skatt på tunna plastpåsar (och 30 öre för de där små vi packar frukt i).

Faktiskt utbröt en het strid redan bland remissinstanserna som snart grälade mer om vilka påsar som är klimatvärst – plast, bioplast, papper, tyg..

Striden fortsatte på debattsidor i alla slags medier. När såg någon en plastpåse ligga och skräpa i naturen sist? Eller i Östersjön? Det är inte vi som är skyldiga om havsfåglar äter plast och dör.

Svensk Handel är så klart mest irriterad av alla, det är ju butikerna som blir skattskyldiga.

De hävdar att det här med färre plastpåsar egentligen var ett EU-beslut som kom till för att minska plastavfallet i Medelhavet. Vi svenskar skulle liksom bara ha åkt med på kuppen.

Fast Svensk Handel har fel om att EU ville rädda Medelhavet.

Andra kritiker har fel om att det skulle vara en klimatreform.

Skälet var helt enkelt att det finns för mycket plast.

Vi säljer plastavfall

I Europa producerar vi mer än 50 miljoner ton ny plast varje år. Bara 9 procent återanvänds. Mycket av plasten hamnar i haven.

Men (svensk) vän av ordning har helt rätt i att det inte är Östersjön som är problemet. Inte Medelhavet heller. Det är världsoceanerna som fylls med plastavfall.

Och vad har vi svenskar med det att göra, vi som snällt kastar plastpåsen i soporna när vi använt den?

Vi säljer plastavfall utomlands.

Fram till 2019 skickade vi svenskar 30 000 ton av vårt plastavfall på export, nästan allt till Hongkong och Kina. EU som helhet exporterade 85 procent av sitt plastavfall dit.

Sedan kanske vi blundade lite för vad som hände med plasten – som skulle återvinnas – för världshaven är bevisligen numera fulla av eländet och att en lönsam illegal handel lever på plastavfall.

Det roliga tog slut i januari 2018 när Kina vägrade ta emot mer plastavfall.

Malaysia, Thailand och Vietnam (känt för att dumpa hundratusentals ton plast rakt i oceanen) hoppade först lyckligt på chansen att ta över men blotta mängden blev dem snart övermäktig. I juli 2018 slog de till bromsen.

Polen, Baltikum liksom Turkiet har inte heller lust fortsätta ta emot.

Plastavgift direkt till EU?

In träder EU. Först förbjöd EU sugrör och annat smått i plast, nu ska alla EU-medborgare använda färre tunna plastpåsar (högst 40 stycken om året år 2025. I Sverige ligger vi på cirka 90).

Alla kan nog se att det där aldrig kan räcka för att lösa plastproblemet. Så räkna med att fler plastlagar är på väg – idiotiska eller ej.

Ett förslag har faktiskt redan poppat upp: En straffavgift på plastförpackningar som inte återvinns.

En extra fiffighet är att avgiften inte skulle gå till medlemsländerna (som med plastpåsen) utan direkt in i EU-kassan. Summan sägs rentav kunna täcka så där en två tredjedelar av det hål som uppstår i EU-budgeten när Storbritanniens bidrag faller bort.

Två flugor i en smäll? Eller är plastskatt värre än plastpåsavgiften?

Där har vi något att fundera på när vi småsvärande släpar hem våra matvaror i pappkasse.

Eller så kunde vi tänka ut egna, bättre idéer till EU-debatten för att lösa plastproblemet. För om vi ändå betalar för EU-medlemskapet kan vi ju börja utnyttja det till att vara med i debatten INNAN besluten är tagna.