I onsdags ringde jag upp Hanna Widerstedt för att fråga om vi kunde träffas. Några timmar senare satt jag i hennes rum, i ett lägenhetsområde ute i Vallentuna. Jag tror inte att jag blev mycket klokare, men en intressant upplevelse, det var det. Här är vårt samtal:

Du är ju inte som du var i Big Brother-huset eller på Youtube. Du talar ju helt annorlunda nu?

– Men ska jag hoppa omkring och strippa för dig eller?

Nej, det är bra.

– Jag har kommit långt. Handlar det om affärer så kan jag snacka affärer. När jag gör tv är det tv. Hon som är på Youtube är så klart en karaktär. I Big Brother är det jag. Jag ser det inte som att jag spelar.

Har du själv sett videon när du satte dig och onanerade i Big Brother-bikten?

– Nej, jag har undvikit Big Brother sen jag kom ut. Jag ångrar inte att jag gjorde det, dels för att jag älskar att prova på nya saker. Det var en kul grej. Vi satt och pratade om det innan. Och sen kom jag på att det var kvinnodagen, jag tänkte inte, jag bara sprang in och gjorde det.

Var du mobbad när du var liten?

– Jag var utfryst i mellanstadiet. Jag var som jag är nu, fast omogen. Jag hade mina vänner och vi var väl skolans töntar. Jag ritade hela tiden, satt mycket vid datorn och skrev noveller. Jag var töntig, och vi var utfrysta. Men det är jag tacksam för idag.

Att ni blev utfrysta?

– Ja, det gjorde mig väldigt oberoende. Jag har blivit väldigt stark av det, och lärt mig att folk inte behöver tycka om mig. Jag tycker om mig själv, och jag har andra människor som gillar mig.

Har du sportat?

– Inget annat än pole dancing. Det är min enda sport.

Nu är jag ingen expert, men det såg inte särskilt proffsigt ut när du strippade i Big Brother-huset?

– Stången var alldeles för tjock. På klubbar är de mycket smalare. På alla klubbar har stången spinn, den roterar lite. Så har jag alltid dansat. Det var klart jag inte kunde dansa på den.

Har du gett pengar till en hemlös?

– Nej aldrig. Jag litar inte på dem. Det är maffian som styr dem.

Du tror att de ligger utomhus och sover mitt i vintern för att de är maffia-medlemmar?

– Jag vill inte ge dem mina pengar. En hemlös för mig har satt sig där av en anledning. Han har ju inte fötts hemlös. Det är kommunernas uppgift att fixa. Jag har väl också haft jobbiga perioder i mitt liv, men jag arbetar mig upp.

Är det så enkelt då?

– Ja. Det är inte min skyldighet att hjälpa honom. Alltså, jag inser att jag är provocerande.

Men du är ju inte så här på riktigt, du är ju bara en jävla skådespelerska?

– Det är klart jag har min karaktär på bloggen. Jag har alltid velat synas.

Kan du inte ställa ut dina tavlor eller satsa på att bli konstnär istället för det du håller på med?

– Mina tavlor är privata, det är privata Hanna. Min mest privata del. Jag målar personligt och det är känsligt att visa upp

Någonstans blev du väl ledsen för det folk gjorde mot dig i Big Brother?

– Nej, bara förbannad.

Men sluta. Det är klart du blev ledsen, de mobbade dig.

– Nej, jag gick in i Big Brother enbart för mitt varumärke. Jag visste exakt vad som skulle hända.

Men Hanna, du talar om ditt varumärke. Inser du att inget företag någonsin kommer att vilja förknippas med dig efter de saker du sagt och gjort?

– Så länge jag vet att jag gör det här för att jag vill det struntar jag i annat. Tycker folk att jag är en skandalbrud får de tycka det.

Du kommer ju aldrig kunna få ett jobb. Och din blogg kan du inte leva på eftersom den bygger på att företag vill synas och förknippas med dig. Ingen vill förknippas med dig.

– Jag har annonsörer. Annonser jag tycker är roliga.

Men så fort de företagen märker att deras logga ligger och skvalpar på din blogg kommer de att rycka bort sina annonser.

– Alltså, sånt berör mig inte. Jag har aldrig bloggat för att tjäna in pengar.

Vad försörjer du dig på nu?

– Nu har jag paus från strippandet. Jag kör på det här och sedan åker jag utomlands och jobbar.

Du har ju bränt alla dina broar att någonsin få ett riktigt jobb.

– Jag vill inte ha ett riktigt jobb.

Nej, vem fan vill det när man är 19 – men när du är 30 och har barn?

– Jag skäms inte för vad jag gör.

Du kan inte strippa hela livet?

– Nej, när jag är 25 är jag avdankad. Då vill jag in på Konstfack. Jag har stora chanser att komma in där. Om det är någon som tar upp det jag gjort säger jag bara att det var ett konstprojekt. Då får jag komma in.

Men om du inte är tillräckligt bra för Konstfack då?

– Då ber jag dem dra åt helvete.

Och sen, efter det?

– Jag vet att när jag verkligen vill något så lyckas jag, det finns inga andra alternativ. Jag ger inte upp. Lyckas man inte har man inte försökt tillräckligt hårt.

Du säger att du kommit långt i livet. Men du har ju ingenting unikt över dig. Vem som helst kan sätta sig och onanera i tv, vem som helst kan ta av sig kläderna och åma runt en stång, vem som helst kan säga att de hatar fattiga.

– Jag tror inte det.

Rent fysiskt och intellektuellt kan jag och alla jag känner göra exakt samma sak som du.

– Det är 2012 och ingen har sagt på Youtube att ”Jag vill bara knulla”.

Ja, absolut. Men det är ju någonting alla KAN göra. Alla som kan prata och har en filmkamera kan göra det.

– Ja, men alla har inte det som jag har. Hade jag bara varit någon vanligt brud hade ingen brytt sig. Jag vill visa vad jag går för.

Och vad är det du har visat då, varför ska du vara känd?

– Jag har så mycket att ge.

Men vad är det du gett Hanna?

– Det har skapats debatt. Det blir ett jävla liv.

Men debatt blev det ju inte?

– Jo, jag fick jättemånga mejl från tjejer som tyckte att jag var cool.