Öppet brev till Östersunds kommun och länsstyrelsen:

Denna sommars många skogsbränder, och den stora branden i Västmanland 2014, har visat vad konsekvenserna blir om släckinsatsen inte kommer i gång tillräckligt snabbt. Därför höjs nu röster för att öka beredskapen och det pekas på vikten av att komma i gång snabbt med kraftfulla insatser.

Men hur stora resurser vi än bygger upp, så är det helt avgörande hur snabbt bränderna upptäcks. Några timmars fördröjning kan vara helt avgörande för förloppet av branden.

Där spelar brandbevakning från luften en avgörande roll. Det är en verksamhet som bedrivs med små flygplan över hela landet, mestadels av flygklubbar i Frivilliga Flygkårens regi. Så sker också i Östersund, med Optands Flygfält som bas.

Den gångna sommaren har det från Östersund-Optands flygfält flugits 221 timmar brandflyg med klubbens flygplan, det är hälften av klubbens all flygning.

Mycket privat flygning har fått avstås för att upplåta maskinerna till brandflyg. Det sker på en slinga som sträcker sig över Gällö, Strömsund, Lidsjöberg, Föllinge, Offerdal och Bydalen. En sträcka på cirka 60 mil som tar drygt tre timmar att flyga.

Under tider med mycket hög brandrisk har det flugits tre slingor om dagen. Under den mest extrema tiden uppmanade MSB oss att flyga ”så mycket ni orkar”.

Men det är just det – hur mycket orkar vi? Situationen har varit mycket ansträngd och vi har flera gånger behövt sända ut kallelser till klubbens piloter och spanare (en bisittare som spanar och sköter kommunikationen med räddningstjänst) att ställa upp med kort varsel på fritid och semester för att hålla maskinerna i luften. Och det har de gjort, utan ersättning!

Men de tycker väl att det är roligt, tänker du. Ja, jo, en vända går väl an, men när man tittat ut över samma skogar i ett skumpande flygplan några timmar är det inte lika roligt längre. Vackert högsommarväder med termik bjuder inte särskilt trevlig flygning. Men piloter och spanare har avstått badstranden för att göra en samhällsinsats.

Ni har kanske hört den militära devisen ”Det är männen på marken som håller planen i luften”. Exakt samma sak gäller för klubbens flygplan.

Var femtionde flygtimma måste de in på service. Ett jobb som tar en dag i anspråk, minst. Och det får bara göras av certifierade tekniker med behörighet att skruva på flygklubbens plan. Sådana finns det två i Östersund. Två! De har ställt upp under sommaren med hjälp av flera frivilliga krafter för att hålla planen i luften.

Lägg därtill det arbete som utförs på flygplatsen med gräsklippning av de alternativa landningsbanor som behövs när vindarna ligger fel för asfaltbanan. Och all logistik med bränslehantering, med mera.

Har då klubbens brandflyg haft någon betydelse? Ja, låt oss se: En uppskattning av antalet rapporterade bränder ger en siffra på 70–80 rapporter. Av dessa var runt 20 sådana som räddningstjänsten inte kände till. De kunde alltså tas omhand tidigare tack vare brandflyget.

Ett exempel är den brand som upptäcktes 22 juli strax väster om Opesjön. Där begärde brandstyrkan hjälp att lotsas på plats och fick snabbt branden under kontroll.

Elden hade knappt två kilometer till bebyggelse i Torvalla. Vad som hade kunnat hända där om branden fått tid att sprida sig, och med den i sommar ofta rådande kraftiga ostliga vinden, vill vi inte tänka på.

Östersunds Flygklubb är en ideell organisation som främst är till för att erbjuda sina medlemmar tillgång till flygplan och flygplats.

Östersund-Optands Flygplats ägs av flygklubben som ansvarar för hela skötseln av flygfältet och all infrastruktur som hör därtill; asfaltbana, grässtråk, hangarer, klubbstuga, tankanläggning och anslutande vägar.

Flygplatsen är öppen under hela året. Den utgör en stor samhällsresurs och är en viktig del i den krisberedskap som samhället har att sätta in vid behov. Men det är de ideella krafterna i Östersunds Flygklubb som ensamt får dra lasset.

Det känns som samhället förväntar sig att flygklubbens medlemmar ska ta hand om det hela på egen hand och stå där beredda den dag det behövs, men i övrigt kunna viftas bort.

Särskilt påtaglig har den känslan blivit sedan Östersunds kommun beslutat att det bidrag till flygplatsens skötsel som utgått under många år, skulle dras in. Klubben har årligen fått cirka 100 000 kronor till underhåll av fältet, men i år uteblev det. Någon motivering av beslutet har vi inte sett.

Östersunds Flygklubb står nu inför ett val. I dag finns det moderna så kallade ultralätta flygplan med en betydligt lägre driftkostnad än de flygplan klubben äger i dag. Det är högteknologiska flygplan som tilltalar en ung generation och klubben är lockad att byta till dessa. Men det finns en hake med dem – de är inte godkända att användas till brandflyg.

Byter klubben till dessa flygplan är det slut med brandflyget för Östersunds Flygklubb. Men det skulle ge bättre möjligheter för klubbens medlemmar att flyga privat, och det är egentligen klubbens huvudsakliga syfte enligt klubbens stadgar.

Hur går det då med brandflyget? Ja, Frivilliga Flygkåren kan möjligen hyra in privata flygplan, det skedde vid enstaka tillfällen i somras. Men ett sådant upplägg är inget som klubben kommer att verka för, och den logistik som behövs om dessa flygningar ska ske från Östersund-Optands flygplats är inget som Flygklubben kommer att bjuda på.

Med detta sagt vill vi bjuda in Östersunds kommun och länsstyrelsen till samtal om hur den fortsatta verksamheten ska bedrivas vid Östersund-Optand flygplats.

Dessa samtal kommer att vägleda oss i vårt beslutstagande om klubbens framtida flygplanspark.

Östersunds Flygklubb