Kun for de indviede – og så læserne.

Tillad mig at give et forhåbentlig nærmere indblik i min forestilling om verden, som den har taget sig ud siden slutningen af 1990’erne.

Mine modstandere vil se sig bekræftede i, at jeg er ude, hvor kragerne vender, og det er mit håb, at mine allierede på en klar måde kan se, hvorfor jeg mener og skriver, som jeg gør.

Den nuværende udvikling i Danmark og Vesteuropa vil med fuldstændig sikkerhed lægge europæisk civilisation i graven, hvis den fortsætter, hvilket den derfor heller ikke gør. Men lad os lige holde fast i det med europæisk civilisation og graven.

Indtil ca. midten af 1970’erne var det fortsat en selvfølge, at etniske europæere først og fremmest boede og levede i Europa. Samtidig levede andre folkegrupper på andre kontinenter. Læg vel mærke til, at der gik omtrent 30 år fra afslutningen af nazismens og anden verdenskrigs rædsler, før venstrefløjen hos europæerne fik den syge idé at tillade masseindvandring - og fik denne idé gennemført - fra lande uden for Europa.

Det var sket i en række lande som Storbritannien, Tyskland, Frankrig, Holland og Belgien allerede i 1950’erne og 1960’erne, men det tog først for alvor fart fra 1970’erne, skønt britiske Enoch Powell så det længe før alle andre.

Fra ca. midten af 1970’erne havde den europæiske venstrefløj – den meget yderligtgående af den vel at mærke – sat sig så tungt på meningsdannelsen, at det var muligt at gennemføre en politik, der med sikkerhed ville forandre Europa for stedse.

Vi kender det herhjemmefra med udlændingeloven af 1983. I Sverige kørte det allerede på skinner med begyndelse i perioden 1968-1975, og sådan kan man fortsætte.

Den europæiske identitet skulle ophæves. Diskrimination, som betyder at skelne mellem f.eks. forskellige etniske grupper – blev fra nu af ordet, der skulle svine enhver kritiker af masseindvandringen til. Sammen med ordet racisme, begrebet offer for voldsom inflation fra begyndelsen, indtrådte nu en absurd situation, hvor det blev forlangt af de magthavende eliter, at alle rettede ind og accepterede, at europæerne blev koloniseret af Afrika og Asien.

Ca. 45 år efter ved vi så nogenlunde, hvad resultatet af denne etniske, religiøse og kulturelle blanding har været, og vi ved derfor også, hvad midlet imod vanviddet er, nemlig hjemsendelser i massivt omfang.

I dette indlæg opfordrer jeg læserne til at give de utallige eksempler på, at jeg har ret, både herhjemmefra og fra vores brødre og søstre i de øvrige europæiske folk.

Der er mange ting, jeg ikke kan, men jeg ved til gengæld, at jeg er god til at snuse mig frem til, hvad der virkeligt tæller:

Det gør en kombination af fælles kultur, religion og etnisk tilhørsforhold. Hvor der er en høj grad af samstemmighed mellem disse tre ting, vil der være en rimelig grad af fred. Det vil der især, hvis dem, vi taler om, er europæere af etnicitet.

Venstrefløjen hader mig for at sige dette, men det gør det ikke mindre sandt.

Det var det besøg i Morten Uhrskovs hjerne.