Ekstraordinær kalder Radikale Venstre selv situationen. Og ekstraordinært er det i hvert fald, at Radikale Venstre nu placerer sig til højre for, hvor Venstre stod indtil for få dage siden. Regeringens udspil om yderligere at stramme asylreglerne for flygtningebørn har på rekordtid parallelforskudt hele udlændingedebatten flere hak mod højre.

Venstres lynforvandling vidner om, hvor hurtigt alt kan skride ud og vendes rundt på hovedet i dansk politik. I første omgang var reaktionen fra Venstres retsordfører, Karsten Lauritzen, ganske besindig. Han mente, »at der med regeringens forslag kan være nogle problemer i forhold til den europæiske menneskerettighedskonvention og EU’s charter for grundlæggende rettigheder«.

I et afslørende øjeblik og i en form for freudian slip af liberal-humanisme kritiserede Venstre således Radikale Venstre for at overskride basale humanitære principper, når SR-regeringen nu vil forhindre flygtninge i at være sammen med deres egne børn. I de første timer, efter statsminister Helle Thorning-Schmidt (S) havde holdt sin åbningstale tirsdag, stod Venstre dermed til venstre for Radikale Venstre i udlændingedebatten.

Til gengæld stod Dansk Folkeparti-præsten Søren Krarup klar og parat med et dødskys til sine gamle fjender i Radikale Venstre og kaldte straks stramningen »glimrende« og »udmærket«. Og herfra tog rutsjeturen og herresvinget mod højre fart.

Landskabet er forskubbet

Da de radikale pr. tradition definerer en yderposition i udlændingedebatten, var det uundgåeligt, at de borgerlige partier straks følte sig kaldet til at overhale endnu længere højre om med hårdere forslag. I de seneste døgn har der været frit slag i luften med strammerforslag, f.eks. om at sende asylansøgere med fly til fjerne steder i Afrika.

Under gårsdagens åbningsdebat i Folketinget kaldte Venstres formand, Lars Løkke Rasmussen, netop dette forslag fra Dansk Folkeparti for »interessant«. Udlændingedebatten har tydeligvis ingen givne grænser, og de politiske positioner virker derfor fuldstændigt relative. Politikerne placerer sig alene i forhold til hinanden, og ikke efter mere rodfæstede principper. Når de radikale kan gå med til, at »en flygtning, der er i Danmark under midlertidig beskyttelse, ikke skal have krav på at få familien hertil det første år«, ja, så falder de øvrige partier som dominobrikker mod højre.

Lige så overraskende SR- regeringens udmelding umiddelbart var, lige så forudsigeligt er det, at SR-regeringen aldrig vil kunne erobre midten i udlændingedebatten. I stedet radikaliseres midten.

Udsalget af principper har imidlertid også en pris, idet Radikale Venstre pludselig har fået skabt sig selv en ’dagpengesag’, nu også med et bagland, der ulmer af frustration over udsalget af grundværdier og uforståelige taktiske krumspring.

Hvis folk havde svært ved at forstå, hvorfor en humanistisk værdipolitiker som Uffe Elbæk ikke længere kunne se og mærke sig selv i Radikale Venstre og derfor forlod partiet sidste år for i stedet at stifte det nye parti Alternativet, er der nok nogle brikker, som er faldet på plads her i de seneste døgn. De radikale er på flugt fra dem selv.

Endnu et udlændingevalg

Udspillet om at stramme asylreglerne for flygtende familier blotter, at Radikale Venstre har flyttet sig længere i værdipolitikken, end Socialdemokraterne har gjort i den økonomiske politik. Hvilket isoleret set er en ganske imponerende bedrift.

Proportionerne er samtidig forsvundet over alle bjerge. Selv om antallet af asylansøgere rent faktisk er faldet i de seneste uger, er der ingen politikere fra de store partier, som i dag sætter spørgsmålstegn ved SR-regeringens præmis om, at Danmark ikke kan håndtere presset fra alle de nødstedte mennesker, som ’asyl-shopper’ her til landet.

Spørgsmålet er udelukkende, hvordan der kan strammes yder-ligere op – og hermed er der lagt op til et folketingsvalg, hvor de borgerlige partier rent tematisk har en uovervindelig tematisk fordel.

Siden statsminister Poul Nyrup Rasmussen (S) tilbage i 2001 satsede højt og tabte alt ved at udskrive et valg på fremmedfrygt, i kølvandet på de islamistiske terrorangreb 11. september, er dansk politik igen og igen gået i rundgang i en konkurrence om at stramme mere og hårdere end de andre partier. At SR-regeringen lægger op til at forsøge igen i 2015, virker mere end dumdristigt.

Partinavnet er endnu ikke ændret til Det Radikale Højre, men med det seneste asyludspil har SR-regeringen rykket sig længere til højre i værdipolitikken end i den økonomiske politik.

Hvis fordelingspolitikken er gået fra lyserød til lyseblå, er udlændingepolitikken nu slået om fra at have små lyspunkter til at være gå helt i sort.