Fra undergrund til milliardindustri

I dag er e-sport en international milliardindustri. Men dengang Danny Sørensen begyndte at spille Counter-Strike var e-sport ikke engang et ord endnu.

Fra dengang til nu, hvor Astralis og Danny Sørensen rejser verden rundt og spiller om millionpræmier foran tusindvis af fans, er der ikke bare verdener, men galakser imellem.

Astralis' store fokus på sundhed, kost og motion adskiller sig meget fra Danny 'Zonic' Sørensens egen tid som Counter-Strike-spiller. (Foto: Martin Flt © Martin Flt)

- I mine og Counter-Strikes unge dage gamede vi i gymnastiksale og levede af kebab og lunken cola. Om natten rullede vi vores soveposer ud i et hjørne på gulvet. Næste morgen stod vi op og spillede videre.

Dengang var junkfood fast inventar i gamer-kulturen. Pizzabakkerne og chipsposerne flød på borde og gulve, og mellem kampene var der tradition for at afholde 'Cocio Crash', hvor ti mand på række skulle bunde hver deres Cocio-kakaomælk. Den hurtigste vandt en præmie: Flere Cocio-flasker.

Klip til Astralis i dag, og kontrasten er helt sort-hvid. Hos Astralis er sundhed i forhold til kost og krop en kongstanke.

Styrke- og konditionstræning er en fast del af Astralis-spillernes arbejde, og hver af Astralis' spiller har sit eget skræddersyede kost- og træningsprogram. Holdet har både tilknyttet en diætist, en fysisk træner og en kropsbehandler.

Et andet sted, Danny Sørensen har oplevet e-sporten forandre sig, er i forhold til økonomien. Da han som 19-årig i 2005 skrev under på sin første rigtige kontrakt som Counter-Strike-spiller, var det til en løn på 700 dollar om måneden. I weekendens turnering, ECS Finals, er der til sammenligning en halv million dollar på højkant.

Mit arbejde er gået ud over min familie. Selvom de selvfølgelig er min førsteprioritet, kan jeg sagtens forstå, hvis de har følt, at de kom i anden række. Danny 'Zonic' Sørensen

Danny Sørensen indstillede sin karriere som Counter-Strike-spiller i 2012, fordi han ikke troede, der var en fremtid inden for e-sport. I hvert fald ikke i hans levetid. Siden har e-sporten fået grænseløst vokseværk. Men det hele er ikke rosenrødt. Der er også skår i glæden.

Astralis-spillerne og Danny Sørensen har omkring 200 rejsedage om året. Måske er det bare en børnesygdom i en ung e-sports-branche, som er ved at finde ud af, hvordan den skal indrette sig. Men hvis det ikke er, og rejsedagene ikke bliver færre, er Danny Sørensen ikke sikker på, at han kan fortsætte som Astralis-træner meget længere.

- Som det ser ud lige nu, har jeg svært ved at se det fortsætte. Det kan jeg ikke byde min familie. Jeg har en fantastisk kone, som tager sig af vores to små børn, men jeg kan ikke blive ved med at være så meget væk hjemmefra. Mit arbejde er gået ud over min familie. Selvom de selvfølgelig er min førsteprioritet, kan jeg sagens forstå, hvis de har følt, at de kom i anden række.

Der er brug for en mere holdbar branchestruktur, mener Danny Sørensen. En struktur, hvor de største hold ikke behøver at rejse så meget, som tilfældet er i dag.