„Uvedl, že měl naspořené finanční prostředky, které získal po revoluci, kdy deset let podnikal, vedl stavební firmu. V roce 2000 této činnosti zanechal a potom byl zaměstnán na Úřadu městské části Žabovřesky, kde byl 15 let. Měl naspořené finanční prostředky, tyto měl v bance, a jelikož pak banky krachovaly, tak si nechal peníze doma,“ reprodukuje Liškutinovu obhajobu soudní dokument.

Stejně jako u Švachuly se i v případě Liškutina policisté obávali, že při vyšetřování na svobodě muž uprchne do zahraničí, a to „vzhledem k ekonomické síle obviněného a v důsledku páchání zvlášť závažné hospodářské trestné činnosti“.

Podle něj řešení zakázek probíhalo výhradně na lince Švachula–Liškutin. „Šlo to z gesce pana Švachuly a výkonnou roli tam pak měl pan Liškutin. Tím, jak to probíhalo – mimo úřad a administraci –, to nebylo zřejmé ani jejich blízkým spolupracovníkům. Byl jsem šokován, že to mohlo probíhat až takhle organizovaně a dlouhodobě. A priori se nedíváte na každého tak, že krade,“ sdělil Právu tajemník.