Juomisen iloja ei tarvitse todistella: estot hälvenevät, suusta tulee hauskempia vitsejä, on rento ja välitön olo. Yllättävää kyllä, laboratorioissa tehdyissä juomiskokeissa alkoholin rentouttavaa vaikutusta ei ole aina havaittu.

Laboratoriokokeiden ongelma on kenties ollut se, että testit on tehty yksittäisillä ihmisillä. Juominen on usein sosiaalinen tapahtuma, ja sen ilotkin tulevat enemmän esiin seurassa.

Britannian psykologisen yhdistyksen blogissa psykologi Christian Jarret poimii tuoreesta katsaustutkimuksesta viisi syytä, miksi juominen porukassa on niin palkitsevaa ja miksi siihen voi jäädä koukkuun.

Sisältö jatkuu mainoksen jälkeen

Alkoholi saa meidät ensinnäkin keskittymään käsillä olevaan hetkeen. Tutkijat kutsuvat tätä alkoholilikinäköisyydeksi.

Sisältö jatkuu mainoksen alla

Tukea hetkessä elämisen havaitno on saanut pienryhmissä tehdyistä kokeista, joissa toiset saivat juoda pieniä annoksia alkoholia, kun toisille tarjottiin lumejuomaa. Sitten heidän hymyilyään videoitiin ja analysoitiin.

Kävi ilmi, että niin sanottu tunteiden liikkumattomuus väheni nauttineilla. Toisin sanoen heidän mielialansa oli vähemmän kiinni aiemmissa tunteissa kuin vesiselvillä. Juuri tunteiden liikkumattomuus on aiemmin yhdistetty masennukseen ja huonoon itsetuntoon. Siemailu seurassa näyttäisi siis vapauttavan sidoksen edeltävään mielialaan ja auttavan tarttumaan kuluvaan hetkeen.

Toisekseen alkoholi huojentaa huolta. Se ei poista pelkoa, joka kohdistuu johonkin tiedossa olevaan uhkaan. Sitä vastoin epäselviin uhkiin liittyvät huolet hälvenevät. Tätä todistaa koe, jossa annettiin lieviä sähköiskuja. Jos alkoholia nauttineet koehenkilöt tiesivät varmasti saavansa sähköiskun, pelko pysyi, mutta kun sähköiskun saaminen oli epävarmaa, huoli lieveni.

Sosiaalisissa tilanteissa epämääräinen uhka – vaikkapa sanallisen loukkauksen riski – on tyypillisempää kuin täsmäuhka. Se voi selittää alkoholin suosiota juuri sosiaalisissa tilanteissa, kirjoittaa Jarret.

Kolmas etu on se, että alkoholi kaventaa näkökulmaamme ja auttaa pitämää huolestuttavat ajatukset loitolla. Vanhassa tutkimuksessa koehenkilöiden edellytettiin pitävän puheen, mitä ihmiset tuppaavat jännittämään. Odottaessaan vuoroaan koehenkilöt istuivat joko päihtyneenä tai selvänä ja arvioivat siinä istuskellessaan diakuvia taideteoksista.

Jännitys tulevasta puheesta lievittyi vain silloin, kun sai päihtyneenä tarkastella taidetta. Yksinään alkoholi tai kuvien katselu ei lievittänyt jännitystä mutta yhdessä ne tehosivat.

Tutkijoiden selitys kuuluu näin: alkoholin vaikutuksen alaisena huomiokyky oli rajoittuneempi eikä tarkkaavaisuutta enää riittänyt kuvien katselulta puheenpitoon.

Neljäs ilon lähde on se, että alkoholi yhdistää ihmisiä ja lisää iloisten tunteiden tarttuvuutta. Yhdessä kokeessa pieni humala näytti liimaavan keskenään tuntemattomien ihmisten pienryhmät paremmin yhteen kuin selvänä seurustelu. Siemailuryhmien jäsenet raportoivat suuremmasta läheisyydestä uusien tuttaviensa kanssa. Heidän porukoissaan oli myös useammin hetkiä, jolloin kaikki hymyilivät yhtä aikaa.

Lopuksi on sanottava, että ilot eivät jakaannu tasaisesti. Eniten sosiaalisesta juomisesta saavat irti ulospäin suuntautuneet ihmiset ylipäänsä ja miehet. Tämä voi selittää, miksi juuri he voivat jäädä helpommin myös koukkuun.

Miesten alttiudesta alkoholille kertoo parin vuoden takainen tutkimus, jossa mitattiin pienryhmien keskustelun äänenvoimakkuutta. Äänitasoa käytettiin porukan hyväntuulisuuden mittarina. Melu yltyikin alkoholista, mutta vain porukoissa, joissa oli pelkkiä miehiä.