Keskeiset henkilöt Aarne Ylinen Oli perustamassa aivovammapoliklinikkaa Tampereen ja Helsingin yliopistollisiin keskussairaaloihin. Toimi välissä Validian ylilääkärinä vuosina 2008-2012. Kun Ylinen tuli Validiaan ensimmäisen kerran, hän puuttui Helena Huhmaren diagnooseihin. Huhmar lähti Validiasta, minkä seurauksena myös Jukka Turkka lähti. Neurologian ja kuntoutuksen dosentti Ylinen on toiminut ylilääkärinä ja professorina. Palasi kriisiin ajautuneen Validian ylilääkäriksi vuoden 2017 alusta. Kristiina Silver Tuli Validiaan Diakonissalaitokselta vuonna 2015. Alkoi pian hoitamaan toimitusjohtajan tehtävää ja huomasi kuntoutuslaitoksen ajautuneen taloudellisiin ongelmiin, koska potilaita lähetettiin yhä vähemmän. Silver ajautui konfliktiin Helena Huhmaren ja hänen lähipiirinsä kanssa. Silverin johdolla Validiassa alettiin selvittämään, onko talossa tehty virheellisiä aivovammadiagnooseja. Koulutukseltaan Silver on sairaanhoitaja ja terveystieteiden maisteri. Johanna Rellman Havahtui Invalidiliiton Käpylän kuntoutuskeskuksesta, nykyisestä Validiasta, tuleviin kyseenalaisiin aivovammadiagnooseihin vuonna 2010. Sen jälkeen Tampereen yliopistollisen keskussairaalan Taysin neurologit eivät enää lähettäneet Käpylään kuntoutujia. Neurologian erikoislääkäri Rellman oli osa lääkäreiden joukkoa, joka teki Helena Huhmaresta selvityspyynnön potilasturvallisuutta valvovalle Valviralle vuonna 2015. Jari Honkaniemi Yksi Validian toiminnan kovimpia arvostelijoita lääkärikunnassa. Honkaniemi toimii ylilääkärinä Tampereen yliopistollisen sairaalan Hatanpään sairaalassa, joka kuntouttaa aivovammapotilaita Pirkanmaan sairaanhoitopiirissä. Antanut vakuutusyhtiöille paljon asiantuntijalausuntoja ja ottanut oikeudessa yhteen Laukkasen, Tenovuon ja Huhmaren kanssa. Toimi aiemmin myös Valviran asiantuntijalääkärinä. Honkaniemi on neurologian erikoislääkäri ja neurobiologian dosentti. Olli Tenovuo Suomen kokeneimpia neurologeja, jolla on vaikuttava ura potilastyössä ja tutkijana. Tunnetaan omien polkujensa kulkijana. Lensi vuonna 2007 ulos aivovammojen Käypä hoito –ryhmästä erimielisyyksien takia. Helena Huhmaren ja Validian puolustaja, Vesa Laukkasen käyttämä asiantuntija lähes jokaisessa oikeuskiistassa. Neurologian ja neurotraumatologian dosentti, toimii Turun yliopistollisen keskussairaalaan Tyksin ylilääkärinä. Helena Huhmar Työskenteli Validiassa ja sen edeltäjässä Käpylän kuntoutuskeskuksessa neurologian erikoislääkräinä vuosina 2003-2009, 2010-2011 ja 2014-2017. Joutui lähtemään Validiasta toistamiseen vuoden 2017 keväällä. Taustalla olivat kyseenalaiset kaularankaleikkaukset ja aivovammadiagnoosit, jotka olivat tulleet Validian johdon tietoon. Toiminut aivovammakiistoihin erikoistuneen lakimiehen Vesa Laukkasen luottolääkärinä ja todistajana oikeudessa. Valvira selvittää Huhmaren toimintaa. Jukka Turkka Validiassa pitkään työskennellyt neurologi, jolla on läheiset välit Olli Tenovuohon, Helena Huhmareen ja Vesa Laukkaseen. Turkka lähti Validiasta viime vuosikymmenellä sen jälkeen, kun ylilääkäri Aarne Ylinen oli puuttunut talossa harjoitettuun diagnostiikkaan. Turkka on pitänyt yksityisvastaanottoa, josta hän on lähettänyt potilaita ahkerasti Validiaan. Toiminut Laukkasen todistajana oikeudessa. Vesa Laukkanen Suomen kokenein aivovammoihin erikoistunut lakimies. Laukkanen on omien sanojensa mukaan hoitanut yli 140 aivovammakiistaa vakuutusyhtiöitä vastaan. Ennen uraansa lakimiehenä Laukkanen oli yhden kauden kansanedustajana. Laukkasen luottolääkäreitä ovat Helena Huhmar, Olli Tenovuo ja Jukka Turkka. Vakuutusyhtiöiden ja yliopistosairaaloiden lääkärit ovat syyttäneet Laukkasta ”aivovammabisneksen” tekemisestä, minkä Laukkanen kiistää. Janne Leinonen Valtion työntekijöitä vakuuttavan Valtiokonttorin ylilääkäri ja vakuutuslääkäriyhdistyksen puheenjohtaja. Herätti kuohuntaa vuoden 2017 heinäkuussa, kun hän väitti Ylen A-studiossa, että Suomen suurimmassa aivovammojen kuntoutuskeskuksessa Validiassa on tehty satoja virheellisiä diagnooseja. Leinosen mukaan luku perustui hänen omiin havaintoihinsa.

Neurologi Johanna Rellman havahtui ilmiöön vuonna 2010. Hän oli juuri aloittanut Tampereen yliopistollisen keskussairaalan (Tays) aivovammapoliklinikan vastuulääkärinä.

Rellman muistaa etenkin itkevän potilaan. Potilaalle oli juuri kerrottu kuntoutuslaitoksessa, ettei hän tule ikinä toipumaan. Ja että hänen täytyisi myydä yrityksensä.

Rellman oli ottanut vastaan potilaita, joiden aivovamman hän oli diagnosoinut lieväksi tai keskivaikeaksi. Potilaat olivat usein nuoria, ja heidän kuntoutusmahdollisuuksiaan pidettiin hyvinä. Siksi heidät lähetettiin Helsingissä sijaitsevaan Käpylän kuntoutuskeskukseen, nykyiseen Validiaan.

”Sitten potilaat palasivat Validiasta sellaisen paperin kanssa, jossa oli kummallista diagnostiikkaa ja löydöksiä, joita neurologikoulutus ei tunne”, Rellman sanoo.

”Aivovamma olikin muuttunut erittäin vaikeaksi, henkilön sanottiin olevan pysyvästi työkyvytön.”

Rellman oli ensin epäuskoinen. Hän kertoo, että oli törmännyt Validiasta tulleisiin kummallisiin lausuntoihin aiemminkin.

”Mutta vasta kun rupesin hoitamaan aivovammapotilaita päivittäin, tämä alkoi kunnolla valjeta. Ajattelin, että tämä ei voi olla totta, mitä täällä tapahtuu.”

Vuonna 2011 Tampereen yliopistollisen keskussairaalan neurologit päättivät, että Suomen suurimpaan aivovammojen kuntoutuskeskukseen ei enää lähetetä potilaita.

Tästä on kyse HS:n selvityksen perusteella pieni joukko lääkäreitä on tehnyt vuosien aikana järjestelmällisesti aivovammadiagnooseja, joita suuri osa Suomen yliopistosairaaloiden neurologeista pitää perusteettomina.

Ongelmallisia diagnooseja on tehty Validiassa, entisessä Käpylän kuntoutuskeskuksessa. Sen omistaa Invalidiliitto.

Erikoiseksi asian tekee se, että lääkäreillä on ollut hyvin läheinen yhteistyösuhde lakimies Vesa Laukkaseen, joka on edustanut yli sataa aivovammapotilasta oikeusriidoissa.

Validiassa potilaat ovat saaneet diagnoosin vaikeasta tai erittäin vaikeasta aivovammasta. Kun vakuutusyhtiöt ovat kiistäneet diagnoosin ja kieltäytyneet maksamasta työkyvyttömyyseläkettä, potilaat ovat Laukkasen avustuksella haastaneet yhtiöt oikeuteen.

Korvausriidoissa on ollut kyse ainakin kymmenistä miljoonista euroista. Laukkasen itsensä mukaan kyse on 140 miljoonasta eurosta.

Kiista aivovammadiagnooseista on kuplinut lääkäriyhteisössä jo vuosia. Vyyhtiä ovat selvittäneet myös lääkäreitä valvova Valvira ja kuntoutusta rahoittava Kansaneläkelaitos.

Vuosina 2016-2017 kiista kärjistyi ja ajoi Validian kriisiin. Moni kiisteltyihin diagnooseihin osallistunut lähti yhtiöstä.

Tuore ulkoinen selvitys Validiasta vahvistaa aiemmat epäilyt: Validiassa on tehty huomattava määrä perusteettomia vaikean tai erittäin vaikean aivovamman diagnooseja. Validia tilasi riippumattoman selvityksen professori Jukka Peltolalta.

Tekstin seassa on linkkejä henkilögalleriaan, asiakirjoihin ja otteisiin oikeudenkäyntiasiakirjoista

Joka päivä Suomessa noin neljäkymmentä ihmistä saa traumaattisen aivovamman. Valtaosa vammoista on kuitenkin lieviä ja oireet katoavat nopeasti. Vuodessa diagnosoidaan tuhat vaikeaa, neljätuhatta keskivaikeaa ja yli kymmenen tuhatta lievää aivovammaa.

Vamman diagnosoimiseksi käytetään lääkäreiden laatimaa Käypä hoito -suositusta.

Suositus ei ole sitova, mutta siitä poikkeaminen vaatii vahvoja perusteluja. Suositus on tehty siksi, että potilaita hoidettaisiin yhdenvertaisesti ja tiedeyhteisön parhaiden käytäntöjen mukaan.

Aivovamman diagnoosi perustuu seuraaviin asioihin:

– onko potilas ollut tajuton

– onko potilaalla ollut vamman jälkeen muistiaukko

– onko potilaan käyttäytyminen ollut sekavaa

– onko potilaalla esiintynyt pahoinvointia

– onko potilaan aivojen kuvauksissa näkynyt verenpurkaumia, aivoruhjeita tai turvotusta

Oireiden ja kuvantamislöydösten perusteella arvioidaan, miten vakavasta vammasta on kyse.

Aivovammoista kärsivien kuntoutusta tekevät sekä julkiset sairaalat että yksityiset laitokset, kuten Validia. Tapauksesta riippuen maksaja on Kela, sairaanhoitopiiri tai vakuutusyhtiö.

Jos potilas ei kuntoutuksesta huolimatta toivu, hän voi hakea työkyvyttömyyseläkettä vakuutusyhtiöltä.

Kyse on suurista rahoista. Varsinkin liikenneonnettomuuksia koskee tiukka lainsäädäntö. Vakuutuslaitoksen tulee korvata onnettomuuden takia työkyvyttömäksi jääneelle täysi palkka 65-vuotiaaksi saakka ja 60 prosenttia palkasta siitä eteenpäin.

Jos vakuutusyhtiö hylkää eläkehakemuksen, potilas voi valittaa. Ensin muutoksenhakulautakuntaan, sitten vakuutusoikeuteen. Se on erityistuomioistuin, jossa istuu juristeja sekä asiantuntijalääkäreitä.

Vesa Laukkanen lienee maan menestynein lakimies vakuutusyhtiöitä vastaan käydyissä aivovammakiistoissa. Hän alkoi keskittyä aivovammatapauksiin 2000-luvulla.

Moni saattaa muistaa Laukkasen hänen kansanedustajakaudeltaan. Laukkanen nousi eduskuntaan vuonna 1991 kristillisdemokraattien listoilta, mutta perusti myöhemmin oman ryhmänsä.

Vesa Laukkanen

Eduskunnassa Laukkanen siteerasi ahkerasti Raamattua. Hän piti lama-Suomen ongelmien perimmäisenä syynä kansakunnan hengellistä romahdusta.

Puhujanpönttöön hän toi kerran muovikassin, josta hän kaivoi esiin portugalilaisen paidan, italialaisen silkkisolmion ja thaimaalaisen leikkikrokotiilin. Tarkoitus oli varoittaa suomalaisia ulkomaankaupan vaaroista.

Yhdessä keskustan Paavo Väyrysen kanssa Laukkanen jarrutti Suomen liittymistä Euroopan unioniin. Eduskunnan historian pisin puheenvuoro, kuusi ja puoli tuntia, on edelleen Laukkasen nimissä.

Laukkanen jätti Arkadianmäen yhden kauden jälkeen, vuonna 1995. Hän alkoi pyörittää lakitoimistoaan Kokkolasta käsin. Seuraavan vuosikymmenen aikana hän hoiti myös aivovammatapauksia vakuutusoikeudessa.

Erään hävityn kiistan jälkeen, vuonna 2005, Laukkanen sai oivalluksen. Aiemmissa korvausriidoissa tie oli päättynyt vakuutusoikeuden tuomioon. Laukkanen päätti kokeilla toista väylää.

”Vein sen jutun käräjäoikeuteen ja sanoin, että onhan tässä nyt hyvänen aika liikenneonnettomuuskin. Ja kaikki liikenneonnettomuusasiat käsitellään käräjäoikeudessa”, Laukkanen kertoi eduskunnassa järjestetyssä kansalaistilaisuudessa vuonna 2012.

Laukkasen mukaan Turun käräjäoikeus sanoi, että asia on jo ratkaistu vakuutusoikeudessa. Lopulta korkein oikeus päätti, että vakuutusoikeudessa jo aiemmin käsitelty liikennevakuutusjuttu voidaan ottaa käräjäoikeuden käsittelyyn.

Kymmenen seuraavan vuoden aikana Laukkanen keskittyi aivovammatapauksiin ja voitti suuren osan jutuistaan. Elokuussa 2016 Laukkanen kertoi Iltalehdessä saaneensa päätökseen 142 tapausta, joissa vain muutamaa lukuun ottamatta vakuutusyhtiö on joko hävinnyt käräjäoikeudessa tai suostunut sovitteluun.

Vakuutusyhtiö Ifin entinen päälakimies Taisto Hujala käräjöi Laukkasen vastapuolella vuosikymmenen. Hujalan mielestä Laukkasen luvut ovat yliampuvia, mutta hän myöntää, että Laukkanen voitti paljon enemmän kuin hävisi.

Laukkanen on sanonut, että hänen voittamiensa tapausten hintalappu vakuutusyhtiöille on noin 140 miljoonaa euroa. Hujalan mukaan luku on useita kymmeniä miljoonia euroja.

Luvut perustuvat oletukseen siitä, mitä vakuutusyhtiö joutuu maksamaan korvauksina ihmisen elinajalta. Nuoren ihmisen kohdalla summa voi nousta selvästi yli miljoonaan euroon.

Vakuutusyhtiöt olivat heikosti valmistautuneita oikeussalikiistoihin. Niin oli myös sosiaali- ja terveysalan valvontavirasto Valvira, jonka asiantuntijat antoivat tuomioistuimille lausuntoja.

Valvira asettui usein Laukkasta vastaan, mutta ei aina tuonut asiantuntijaksi aivovammoihin erikoistunutta lääkäriä. Lausunnon saattoi antaa esimerkiksi käsikirurgi tai ortopedi. Laukkasen asiantuntijana oli usein Turun yliopistollisen keskussairaalan (Tyks) kokenut neurologi Olli Tenovuo.

Laukkanen toi vakuutuskiistoihin amerikkalaisen oikeudenkäyntikulttuurin, sanoo Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin hallintoylilääkäri Lasse Lehtonen.

Oikeussalissa Laukkanen hiillosti Valviran asiantuntijoita ja pyrki vakuuttamaan tuomarit heidän epäpätevyydestään.

Näin Laukkanen itse kuvaili toimintaansa eduskunnan seminaarissa: ”Joudun haastattamaan kaikki Valviran asiantuntijat oikeuteen, puremaan heitä nilkkaan pari kolme tuntia, että osaako he nämä asiat vai eikö osaa, ja lopputulos on se, että he lähtevät häpeillen sieltä oikeudesta ulos.”

Valviran ylijohtaja Markus Henriksson kertoo, että asiantuntijoita jopa erosi tehtävistään, jotta he eivät joutuisi oikeuteen todistajiksi. Myös asiantuntijoiden rekrytointi oli vaikeaa oikeudenkäyntien takia. Henrikssonin mukaan vakuutuskiistoihin kului niin paljon voimavaroja, että se alkoi jo vaarantaa viraston lakisääteisen valvontatehtävän.

Vuoden 2011 lopulla Valvira ilmoitti, ettei se enää anna lausuntoja käräjäoikeuksille.

Laukkasen voittokulku jatkui. Hän perusti asiakkailleen rahaston, johon juttunsa voittavat sitoutuivat maksamaan 3 000–28 000 euroa. Varoilla on tarkoitus maksaa juttunsa hävinneiden asiakkaiden oikeudenkäyntikuluja.

Laukkasen asiakkaiden oikeudenkäyntikulurahasto on käräjäoikeuden mukaan poikkeuksellisen vaikeaselkoinen LUE LISÄÄ

Vakuutusyhtiöissä ja neurologipiireissä Laukkasen ja hänen luottolääkäreidensä toimintaa pidettiin ongelmallisena, mutta harva halusi vapaaehtoisesti oikeussaliin Laukkasen hiillostettavaksi.

Lopulta sosiaali- ja terveysministeriö puuttui peliin. Vuonna 2014 ministeriö pyysi sairaanhoitopiirejä ottamaan lausuntojen antamisen vuorollaan hoitaakseen. Ensimmäisenä vuorossa oli Hus.

Ylilääkäri Markus Färkkilä lähetti lokakuussa 2014 värväyskirjeen Husin kokeneimmille neurologeille. Färkkilä kirjoitti kollegoilleen, että Suomessa on lakimiehiä, ”jotka tekevät tällä aivovammojen ’muuntamisella’ raakaa businesta”.

Muuntamisella Färkkilä tarkoitti sitä, että potilaiden lievät aivovammat muuttuivat Validiassa säännönmukaisesti vakaviksi.

Tuomioistuimet alkoivat pyytää lausuntoja sairaanhoitopiirien neurologeilta.

Silloin Laukkanen alkoi hävitä.

Hyvin voimakas käänne. Näillä sanoilla Laukkanen itse kuvaili muutosta eräässä oikeudenkäyntiasiakirjassa.

Pelkästään vuoden 2015 aikana Husin ja Taysin neurologit antoivat yli 70 lausuntoa tuomioistuimille. Lähes kaikki nämä lausunnonantajat olivat toista mieltä kuin Laukkasen potilaiden diagnoosin tehneet lääkärit ja Laukkasen käyttämät asiantuntijat.

Yksi lausunnonantajista oli Husin neurologian poliklinikan osastonylilääkäri Sari Atula. Hän kertoo hätkähtäneensä sitä, miten Laukkasen asiakkaat oli diagnosoitu.

Validia

”Olin aika neitseellinen, mutta kun luin ne ensimmäiset paperit, mietin heti, että mikä ihmeen juttu tämä on. Sitten huomasin, että tämä on ihan Validia-keskeinen juttu.” Tuomioistuimet alkoivat kallistua yliopistosairaaloiden neurologien näkemysten kannalle.

”Käräjäoikeus pitää Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin asiantuntijalausunnon antaneiden henkilöiden todistajanlausuntoja luotettavimpana henkilötodisteluna asiassa”, todetaan esimerkiksi eräässä tuomiossa.

Kun Laukkanen alkoi hävitä, myös syytökset kovenivat.

”Asiassa on kantajan puolelta esitetty väite siitä, että Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin lääkärit ja vakuutusyhtiöt muodostaisivat jonkinlaisen salaliiton, jossa aivovammapotilailta pyrittäisiin estämään heidän oikeuksiin pääsynsä. Käräjäoikeus toteaa lyhyesti, että mitään näyttöä kantaja ei ole tämän väitteen tueksi kyennyt esittämään”, tuomari kirjoittaa eräässä riitatapauksessa.

Lääkäriliiton ja neurologiyhdistyksen avainhenkilöt olivat jo vuosia aiemmin yrittäneet sovitella kiistaa aivovammadiagnooseista pienessä piirissä. Kun sairaanhoitopiirien neurologit tulivat todistajiksi oikeuskiistoihin, puheet Laukkasen ja luottolääkäreiden erikoisesta yhteispelistä levisivät.

”Ongelman laajuuden tajusi paljon suurempi joukko kollegoita”, sanoo Rellman.

Joukko julkisen terveydenhuollon neurologeja ja neurokirurgeja eri puolelta Suomea alkoi kokoontua, yleensä Lääkäriliiton tiloissa Helsingissä. Lääkärit puhuivat siitä, mitä asialle pitäisi tehdä.

He olivat huolestuneita etenkin Validian neurologi Helena Huhmaren toiminnasta. Huhmar oli työskennellyt Validiassa pitkään ja piti myös yksityisvastaanottoa. Huomattavan moni hänen potilaansa oli päätynyt Laukkasen asiakkaaksi.

Keväällä 2015 viisi neurologia lähetti kirjeen Valviralle. Siinä lääkärit toteavat, että he ovat jo vuosien ajan kiinnittäneet huomiota Huhmaren aivovammadiagnooseihin, ”jotka eivät noudata suomalaisen Käypä hoito -suosituksen periaatteita” sekä hoitoihin, ”jotka eivät ole yleisesti hyväksyttyjä ja saattavat aiheuttaa potilaille huomattavaa haittaa”.

Kirjeen lähettivät Taysin Johanna Rellman, Hatanpään sairaalan ylilääkäri Jari Honkaniemi, Seinäjoen keskussairaalan neurologian erikoislääkäri Lauri Herrala, Oulun yliopistollisen sairaalan neurologian erikoislääkäri Juha Huhtakangas ja Kymenlaakson sairaala- ja sosiaalipalvelujen kuntayhtymän neurologian ylilääkäri Ilkka Pieninkeroinen.

Lääkärit listasivat useita ongelmia Huhmaren toimintatavassa. He kirjoittivat, että Huhmar diagnosoi pitkän muistiaukon vain potilaan kertomuksen perusteella, jopa kahdeksan vuotta tapaturman jälkeen.

”Hän ei lainkaan kiinnitä huomiota siihen, että hänen potilaansa on voinut tapaturman jälkeen olla yhteyksissä jopa kymmeniä kertoja eri terveydenhuollon toimipisteisiin ilman, että hän on kertaakaan tuonut mitään muistiaukkoa esiin.”

Lääkäreiden mukaan Huhmar vaarantaa potilasturvallisuuden, koska hän jättää tyypillisesti potilaiden mahdolliset aiemmat ongelmat, kuten ”merkittävän psykiatrisen sairauden”, etenevän neurologisen sairauden tai päihdehistorian, huomioimatta ja mainitsematta.

Eräästä käräjäoikeuden tuomiosta käy ilmi, että Huhmar väitti todistajana, ettei potilaalle lapsuudessa diagnosoitu kaksisuuntainen mielialahäiriö pidä paikkaansa. Käräjäoikeus katsoi, ettei Huhmar ”ole perustellut kantaansa mitenkään”.

Lääkärit olivat huolissaan myös siitä, että Huhmaren potilaat ajautuvat pitkiin ja mahdollisesti kalliisiin oikeuskiistoihin.

”Tässä järjestelmälliseltä vaikuttavassa toiminnassa on huomattavia taloudellisia intressejä”, he kirjoittivat.

Valvira ei kuitenkaan vielä tuolloin alkanut selvittää Huhmaren toimintaa. Virasto kaipasi lisää näyttöä.

Helsingin Sanomat tutustui 25:een Laukkasen oikeuskiistan tuomioon, joista käy ilmi tapauksiin liittyvä näyttö. HS perehtyi myös laajaan muuhun asiakirja-aineistoon ja haastatteli muun muassa hallintoylilääkäreitä sekä pariakymmentä neurologia ja neurokirurgia, jotka toimivat eri puolilla Suomea.

Aineisto paljastaa, että Laukkasen tapausten ympärillä toimi säännönmukaisesti sama pieni joukko lääkäreitä. Laukkanen nimesi heidät kirjeessä, jonka hän lähetti asiakkailleen vuonna 2012. Tuolloin hän lopetti uusien asiakkaiden ottamisen, koska vanhoissa jutuissa oli kylliksi työtä.

Olen nyt vienyt päätökseen aivovammajuttuja noin 60 ja tällä hetkellä tilanne on se, että kaikki päättyneet jutut ovat menestyneet joko tuomioistuimen päätöksellä tai sovinnolla. Menestys on ollut siten käsittämättömän hyvä. Tästä kuuluu kiitos ennen kaikkea neurologian dosentti Olli Tenovuolle, neurologian erikoislääkäri Helena Huhmarelle ja neurologian erikoislääkäri Jukka Turkalle ja Invalidiliiton Käpylän kuntoutuskeskukselle, erityisesti kaikille neuropsykologeille.

Laukkasen asiakkaat olivat olleet liikenneonnettomuudessa, esimerkiksi peräänajossa. Oli tyypillistä, että alun alkaen heille oli diagnosoitu lievä aivovamma, kuten aivotärähdys, tai aivovammasta ei ollut merkintää. Merkkejä vakavasta aivovammasta ei havaittu onnettomuuden jälkeen.

Vuosia onnettomuuden jälkeen monet olivat päätyneet Huhmaren, Turkan tai Tenovuon potilaiksi. Sana kiiri ainakin internetissä. Keskustelupalstoilla Huhmar, Turkka ja Tenovuo vaikuttavat nauttivan suurta arvostusta lähes ainoina lääkäreinä, jotka todella ymmärtävät potilaita.

Yksi reitti Validiaan kulki Huhmaren ja Turkan yksityisvastaanottojen kautta.

Neurologit lähettivät potilaat neuropsykologisiin tutkimuksiin, joissa havaittiin esimerkiksi muistihäiriöitä, stressiä ja unettomuutta. Koska normaaleissa aivokuvissa ei näkynyt mitään aivovammaan viittaavaa, potilaat lähetettiin kuvattaviksi Turun Pulssiin tietylle radiologille.

Lääkäriasemalla käytetään DTI-menetelmää, jossa matemaattinen malli mittaa muutoksia aivojen hermoradoissa. Ratoihin voi kuitenkin vaikuttaa moni asia, kuten lääkkeiden käyttö, krooninen kipu tai unihäiriöt. Menetelmä on aivovammojen osalta niin epävarma, että uuden Käypä hoito –suosituksen mukaan sitä ei pitäisi käyttää yksittäisen potilaan diagnosointiin.

Haastattelun perusteella potilaalla todettiin myös pitkä muistiaukko, usein vuosia tapahtuman jälkeen. Se yhdessä DTI-tulosten ja neuropsykologisten tutkimusten kanssa johti aivovammadiagnoosiin. Potilaat saivat lähetteen Validian kuntoutukseen, jossa Huhmar työskenteli neurologina päätoimisesti. Kuntoutusjakson aikana potilaat saivat vaikean tai erittäin vaikean aivovammadiagnoosin. Sitten he hakivat vakuutusyhtiöltä työkyvyttömyyseläkettä.

Johanna Rellman kertoo potilaastaan, joka oli ollut useaan otteeseen Huhmaren Mehiläisen vastaanotolla maksutta.

”Ihmettelin, miten yksityislääkärin vastaanotto ei maksa mitään. Potilas sanoi, että no, tästä on tehty sellainen sisäinen sopimus, että kaikki saavat korvauksensa aikanaan, kun tämä juttu on oikeudessa voitettu”, Rellman sanoo. Hän kertoo olevansa valmis todistamaan asiasta valaehtoisesti.

Taysin neurologian ylilääkäri Heikki Numminen sanoo nähneensä potilaan asiakirjoissa merkinnän, että Huhmar ei ole laskuttanut käynnistä. Numminen tulkitsee poikkeuksellisen merkinnän siten, että potilasmaksu on ollut tarkoitus laskuttaa vasta mahdollisen vakuutusyhtiöltä saatavan korvauksen jälkeen.

Huhmar ei halunnut kommentoida asiaa HS:lle.

Validian tilannetta seurattiin vuosien ajan huolestuneena myös Kansaneläkelaitoksessa, kertoo ylilääkäri Kyösti Haukipuro. Kela on Validian kuntoutuksen merkittävä rahoittaja.

Haukipuron mukaan selvästi vaikeiden aivovammojen ja selkäydinvammojen hoito oli Validiassa erinomaista. Sen sijaan vuosia vanhojen, lieväksi diagnosoitujen vammojen muuttumista vakaviksi ja työkyvyttömyyttä aiheuttaviksi pidettiin Kelassa ongelmallisena.

Kansaneläkelaitoksessa kiinnitettiin huomiota siihen, että Huhmar, Tenovuo ja Turkka vaikuttivat olevan mukana useissa ongelmallisina pidetyissä diagnooseissa.

”Kyllä tällainen triangeli-ilmiö on Kelassa nähty”, Haukipuro sanoo.