Neljäkymmentä miljardia. Se tulee olemaan Puolustusvoimien vaatimien hävittäjien kokonaiselinkaarikustannus tulevan 30 vuoden ajalle. Valtiontaloudessa tämä investointi vastaa noin vuoden siirtomenoja, joilla rahoitetaan muun muassa suomalaisten sosiaaliturva. Julkisuudesta voi lukea, kuinka keskustelu koneiden määrästä on jo ikään kuin käyty. Ne, jotka uskaltavatkin väittää vastaan, leimataan välittömästi joksikin pasifistin ja pelkurin väliltä.

Perinteisesti viranomaiset – tässä tapauksessa Puolustusvoimat – antavat pohjaesityksen, jonka pohjalta käydään poliittinen ja parlamentaarinen keskustelu. Näin päätöksenteko toimii demokratiassa, jossa kansanedustajat sekä muut luottamushenkilöt valvovat äänestäjiensä hyvinvointia ja etuja. Nykytilanteessa olemme kuitenkin valmiita sokeasti luottamaan viranomaiseen, joka mahdollisesti haluaa vahvistaa omaa valta-asemaansa yhteiskunnassa.

Hävittäjähankinta on kenties keskeisin ulkopoliittinen päätös, joka Suomessa tullaan tekemään 2020-luvulla. Koneiden alkuperämaa tulee sanelemaan suomalaisten omaa ulkopolitiikkaa ja väkisinkin ajamaan meitä kohti valtablokkien maailmaa. Hornetit tulevat viemään Suomea Yhdysvaltojen syliin, kun taas ruotsalaiset SAAB-hävittäjät olisivat merkittävä askel pohjoismaisen puolustusyhteistyön saralla.

Tulevaisuudessa asymmetrinen sodankäynti tulee valtaamaan lisää alaa, minkä vaikutukset ovat jo nyt näkyvissä Suomessa. Massahyökkäykset ja rintamasodankäynti eivät ole enää yksinkertaisesti nykypäivänä taloudellisesti kannattavia, ja siksi sota onkin siirtymässä hyvin vahvasti verkkoon ja kotirintamalle. Vieraat valtiot vaikuttavat jo nyt Suomen sisäpolitiikkaan ja luovat epävakautta. Samalla kyberhyökkäykset julkisten ja yksityisten tahojen elintärkeitä tietojärjestelmiä kohtaan ovat lisääntyneet huolestuttavalla tavalla.

Päinvastoin kuin puolustusministeri Niinistö aiemmin totesi, Suomen turvallisuutta ei taata sadalla hävittäjällä, vaan lisäämällä sisäisten uhkien torjumiseen tarkoitettuja resursseja. Suomalaisten jokapäiväistä elämää uhkaavat huomattavasti enemmän vieraiden valtioiden rahoittamat ääriryhmät ja modernit asymmetrisen sodankäynnin keinot kuin konventionaalinen sota. Rintamasodankäyntiä ehkäisevät kaikkein parhaiten maailman taloudellinen verkottuneisuus ja uskottavat riippumattomat sotavoimat, joita eivät ohjaa vieraiden valtioiden lobbarit.