Kopiosto on hankalassa tilanteessa. Merkittävä osa niiden tehtävää on tarjota Suomen opetukselle palveluita, jotka helpottavat yhteiskunnan sisältöjen hyödyntämistä opetuksessa, esimerkkinä vanha tuttu valokopiolupa. Toisaalta Kopiosto edustaa muita tekijänoikeusjärjestöjä sekä alan yrityksiä ja sen tulee myös ajaa niiden etua. Teknologian tuoma opetuskulttuurin muutos on kuitenkin ajamassa Kopiostoa umpikujaan, sillä nykyinen tekijänoikeuslaki vaikeuttaa kaikkien etujen ajamista samanaikaisesti.

Kopioston varatoimitusjohtaja Jukka-Pekka Timonen oli esiintymässä OKM:n järjestämässä Oppimateriaalit murroksessa -seminaarissa, jossa minäkin olin kertomassa avointen lisenssien toiminnasta. Päädyimme JP:n kanssa väittelemään oppilaiden oikeudesta tehdä muunnelmia muiden teoksista. Yleisökin osallistui sekä Adobe Connectin chatissä että Twitterissä.

Päivitys 14.6.2014: Tilaisuus videoitiin ja tallenne on katsottavissa verkossa. Paneelikeskustelu alkaa kohdasta 1h36m.

Lähtökohta väittelylle on jo aiemmin esittämäni tulkinta, että oppilaat eivät voi laillisesti tehdä teosmuunnelmia, esimerkiksi tyyliharjoitteita tai käännösharjoituksia. Syy on se, että mikään lakipykälä tai rahalla saatava lupa ei anna muunteluoikeuksia toisten teoksiin. Olemme Opettajan tekijänoikeusoppaassakin löytäneet vain kaksi tilannetta, jossa teosmuunnelmia voi tehdä:

yksityistilaisuus ja yksityiskäyttö sekä parodia tai satiiri.

Yleinen tulkinta kuitenkin on, että kouluopetustilaisuus ei ole yksityistilaisuus, eikä kaiken opetuksen tekeminen parodian varjollakaan ole realistista, joten emme näe laillista tapaa tehdä vaikkapa kuvaamataidon tunnilla maalausharjoituksia moderneja teoksia malleina käyttäen.

Syystä tai toisesta Kopiosto on jo vuosien ajan ollut haluton myöntämään tätä ongelmaa. JP antoi useita vastauksia, joilla hän perusteli, että tätä ongelmaa ei ole olemassa:

Ongelma ei ole merkittävä ja on pelkkää saivartelua. Kopiostolla on sopimukset Le Monden kanssa (tilaisuudessa käytetty esimerkki ranskankielisestä uutislehdestä), joka sallii tämän toiminnan. Kun oppilas tekee opettajan käskystä käännösharjoituksen ja palauttaa sen opettajalle, on tämä toiminta yksityiskäytön piirissä.

Vastaukseen 1 toteaisin, että oman käsitykseni mukaan noin 50% vieraan kielen opettajista käyttää verkon tekstejä käännösharjoituksina. Samoin tiedän, että äidinkielen opetuksessa käytetään tekstejä tyyliharjoitteiden pohjana. Ongelma ei ole marginaalinen, vaan keskeinen osa monien oppiaineiden käytäntöjä. Samaa kommentoivat tilaisuuteen osallistuneet Adobe Connectin chatissa.

Vastaus 2 on minulle uusi. Haluaisin mielelläni nähdä sopimuksen, joka Kopiostolla on Ranskan vastaavan tekijänoikeusjärjestön kanssa, joka sallii teosmuunnelmat opetuksessa. Tämä sopimus kun ratkaisisi ongelman kertaheitolla. En vain ole kuullut siitä koskaan ennen tätä tilaisuutta.

Vastaus 3 on mielenkiintoinen ja nyt päästään siihen Gordionin solmuun. Kopiosto nimittäin hyvin tarkasti pitää kiinni vanhasta tulkinnasta, että koulun luokkaopetus on julkinen tilaisuus. Jos se tulkittaisiin yksityistilaisuudeksi, muuttuisi TV:n katselulupa tarpeettomaksi, samoin elokuvien esitysoikeuksien myyminen kouluille. Nämä ovat merkittäviä tulonsiirtoja opetussektorilta media-alan toimijoille, joista ei tietenkään haluta luopua.

JP Timonen kuitenkin sanoi (ja nyt tarkkana): Jos opettaja julkisessa opetustilaisuudessa antaa oppilaalle tehtäväksi tehdä yksityiskopion ja luovuttaa sen sitten opettajalle, on tämä luonteeltaan yksityistoimintaa ja siis sallittua. Hän ei siis todennut, että luokkaopetus yleisesti olisi yksityinen tilaisuus.

Jos tämä Kopioston edustajan antama selväsanainen tulkinta pitää vettä, ei käännösharjoitusten ja muiden teosmuunnelmien tekeminen koulussa ole enää kovin suuri ongelma. Edelleen on tietysti harmina se, ettei näitä muunnelmia voi mitenkään käsitellä muun luokan kanssa, vaan ne tehdyt työt on salaa palautettava opettajalle arvioitavaksi. Pedagogisesti aika huono ratkaisu, mutta parempi kuin ei mitään.

Mutta nyt ollaan sen hankalan solmun äärellä. Jos kerran yllä oleva on sallittua, niin onko sallittua, että opettaja pyytää oppilasta kopioimaan kokonaisen oppikirjan valokopioimalla? Entä saako opettaja pyytää oppilasta kopioimaan vaikkapa omistamiaan leffoja tai musiikkia ja antamaan niistä kopiot opettajalle? Yllä olevan tulkinnan mukaan kyllä, koska ilmeisesti julkisessa tilaisuudessa on oikeus määrätä oppilaita hyödyntämään yksityiskäyttöoikeutta ja lisäksi opettajan katsotaan olevan oppilaan lähipiirissä (koska yksityiskopioita ei henkilö saa antaa kuin muutamalle lähipiirin edustajalle).

Luultavasti Kopioston mielestä nämä toimenpiteet eivät kuitenkaan ole sallittuja. Ja samaa mieltä olen minäkin.

Itse väittäisin, että opettaja ei ole oppilaan lähipiiriä, joten vaikka oppilas tekisi yksityiskopioita opiskelunsa ohessa, hän ei saa antaa niitä opettajalle, ainakaan niin kauan kuin opetustilaisuus katsotaan tekijänoikeudellisessa mielessä julkiseksi.

Olen siis sitä mieltä, että Kopioston vastaus ei ratkaise tätä teosmuunnelmien ongelmaa. Olisi tietysti kiva, että ”opetuksessa saisi tehdä opetuksessa tarpeellisia ja perusteltuja asioita toisten teoksilla, mutta muuten teoksien käyttö on luvanvaraista”, jota Kopioston kannanotossa varmaankin haetaan. Tämä muistuttaa kovasti USAn fair use -periaatetta, mutta valitettavasti meillä Suomessa ei tällaista lakipykälää ole.

Suomen käytäntö tuntuu olevan seuraava: Kunhan opettaja ei tee mitään, mikä ärsyttää oikeudenhaltijoita, ei toimintaan puututa.

Hankalaksi tämän tekee se, ettei ole mitään kirjoitettua lain pykälää tai sopimusta, joka sanoisi suoraan, mitä saa tehdä tai mitä ei. Ei ole edes periaatteita kirjattuna, kuten USAn fair use:n tapauksessa. On vain vuosien saatossa syntyneitä käytäntöjä ja ristiriitaisia tulkintoja. Yritä siinä sitten opettajana kehittää opetustasi, kun et oikeasti voi tietää, missä vaiheessa astut jonkun varpaille ja koulusi saa laskun tai haasteen.

Lopuksi totean, että olen itsekin ollut mukana laatimassa Järkeä tekijänoikeuslakiin -kansalaisaloitetta ja nimenomaan siinä esitettyjä muutoksia teosten opetuskäyttöön. Nykytilanne on suorastaan absurdi, joten edes pienet lavennukset opetuskäytön oikeuksiin parantaisivat tilannetta merkittävästi.