Hukkapaloitta tehty mekko vaatii muutoksen työtapaan ja vähän leikittelyä. Ensimmäinen nollahukka-vaatekappale valmistui parissa vuorokaudessa.

Perinteisessä vaatesuunnittelussa 10-20 prosenttia kankaasta päätyy leikkuujätteeksi. Kun tehdään vaatekappale ilman hukkapaloja, ei kankaan leikkuujätettä saa jäädä lainkaan. Kangas käytetään koko leveydeltä. Englanniksi tällainen vaate tunnetaan nimellä zero waste.

Veera Konga, 29, yllättyi suunnitellessaan ensimmäistä nollahukka–vaatekappaletta. Mekko syntyi kivuttomammin kuin hän olisi uskonut. Haasteitakin oli.

Lahden muotoiluinstituutissa opiskeleva Konga joutui miettimään uudelleen asioita vielä siinä vaiheessa, kun hän siirsi mekon nuken päältä elävän ihmisen ylle.

Nollahukka-mekko on linjakas. Johanna Talasterä / Yle

– Nuken päälle on helppo sovittaa, elävä ja liikkuva ihminen on ihan eri asia. Vaatteen on istuttava hyvin ja pysyttävä päällä liikkuessa.

Myös puettavuus toi haasteita, koska tällä idealla tehtyä vaatetta ei ole suunniteltu peruskaavan mukaan.

Nollahukka–vaatetta ei voi suunnitella etukäteen

Kun vaatesuunnittelija ideoi mallistoa tavalliseen tapaan, ensin on inspiraatio. Se voi olla mielessä väikkyvä kuva vaatteesta tai sen muodosta. Sitten luonnostellaan erilaisia malleja ja yksityiskohtia. Tästä kehittyy mallisto.

Vasta malliston ideoinnin jälkeen vaatteet kaavoitetaan ja lopuksi valmistetaan. Nollahukka–vaatteen tekeminen etenee toisin. Ilman hukkapaloja tehdyssä suunnittelussa vaatetta ei voi ideoida etukäteen.

Vaatteen suunnittelu lähtee idean piirtämisestä. Johanna Talasterä / Yle

–Suunnittelu tapahtuu samalla, kun vaatetta tehdään. Tämä on huomattavasti haastavampaa ja toisaalta luovempaa kuin perinteisesti kaavan avulla tekeminen.

Konga kertoo aloittaneensa mekon suunnittelun leikittelemällä kankaalla. Tunnustelemalla sitä, kääntelemällä ja rutistamalla.

Hän leikkasi kankaasta kolme suorakaiteen muotoista palaa. Sitten hän vietti kotonaan muutaman tunnin muotoilemalla erilaisia vaihtoehtoja ja sovittamalla niitä pienen nuken päälle.

– Eniten aikaa meni ideoimisessa. Sen jälkeen lopullinen toteutus sujui helposti.

Ilman hukkapaloja tehty vaate ei ole säkki tai teltta

Sekä arkivaatteita että juhlapukuja voi suunnitella niin, ettei leikatessa jää lainkaan kangasta yli. Veera Kongan mielestä mekkojen ja paitojen ideoiminen on melko helppoa.

– Moni luulee, että ilman hukkapaloja tehty vaate on säkki tai teltta. Ei se ole. Kun suunnittelussa pääsee jyvälle, on mahdollista tehdä myös hyvin istuvia vaatteita.

Kaikkein vaikeinta olisi suunnitella tiukat, hyvin istuvat housut. Siinä tuskin voi lähteä heti työstämään kangasta samalla tavalla muotoilleen kuin löysissä puseroissa ja hameissa.

Konga tuumii, että housut täytyisi luultavasti piirtää ensin peruskaavan mukaan ja lähteä sitten muokkaamaan niitä nollahukka–ajattelun mukaisesti.

Hän on nähnyt hyvin istuvan miesten puvun, joka oli suunniteltu ilman hukkapaloja.

– Puvusta ei olisi ulospäin uskonut, että se on todella tehty ilman leikkuutähteitä.

Ensimmäinen oma tällä tyylillä suunniteltu mekko ei Kongan mielestä onnistunut ihan niin hyvin kuin hän olisi toivonut. Silti tulos innostaa uusiin rohkeisiin kokeiluihin.

– Suorakaiteen muotoisista kankaan palasista sai aikaiseksi yllättävän erilaisia muotoja.

Taitelija-hoitotäti vei kirppareille ja opetti ompelemaan

Kiinnostus vaatesuunnitteluun heräsi jo lapsuudessa Vantaan Itä-Hakkilassa. Veera Konga oli esikouluikäisenä hoidossa äitinsä tuttavalla, joka oli kuvataiteilija, käsityönohjaaja ja tekstiilisuunnittelija. Hoitotäti Anneli Arjaston kautta kierrätys ja kirpputorit tulivat Kongalle tutuiksi jo lapsena.

– Kun olin Annelin luona päivähoidossa, me taiteilimme yhdessä päivät pitkät. Väsäsimme barbitalon, teimme paperimassasta eläimiä ja ompelimme hiiripehmoleluja.

Hoitotäti oli persoonallinen ja rempseä. Hän pukeutui itse tekemiinsä vaatteisiin ja opetti 6-vuotiaan Veeran ompelemaan.

Tulevalla vaatesuunnittelijalla oli jo ekaluokkalaisena oma tyyli. Johanna Talasterä / Yle

Näiltä ajoilta juontaa juurensa Veera Kongan rakkaus kirppiksiin ja vaatteiden kierrättämiseen. Kaksikko kävi usein Pelastusarmeijan kirpputorilla.

– Paras löytöni kirppikseltä oli nukkekodin joulukuusi, josta olin tosi onnellinen. Kotimatkalla kirpparilta haettiin aina lähikaupasta pussillinen munkkeja.

Muotivaatteita Englannista jo ekalla luokalla

Jo ollessaan ala-asteella Veera Konga piirsi ihmisiä ja vaatteita heidän ylleen.

– Minulla oli vahva, oma pukeutusmistyyli jo ekaluokkalaisena. Ehkä vähän leidimäinen.

Veera Kongalla on kolme vanhempaa sisarta äidin edellisestä liitosta. Kaikki siskot ovat häntä yli kymmenen vuotta vanhempia. Konga ihaili siskojaan. Hän kokeili usein heidän vaatteitaan ja korkokenkiään.

Kuusitoista vuotta häntä vanhempi sisko, Taija, asui Englannissa vuonna 1997, jolloin Veera Konga oli ensimmäisellä luokalla. Taija lähetti pikkusiskolle Suomeen muodikkaita vaatteita. Sellaisia ei siihen aikaan meillä vielä niin usein näkynyt.

– Käytin paljon minimekkoja. Muistan erään ruskean nahkaisen minihameen, joka oli tosi upea.

Ilmastohuoli ajaa ekologiseen suunnitteluun

Kierrätys ja kirpputorit kuuluvat yhä Veera Kongan elämään. Myös ekologisuus on läsnä vaatesuunnittelussa aina. Kaikkia vaatteita ei voi suunnitella niin, että hukkapaloja ei jää. Silloin Konga käyttää mielellään kierrätysmateriaaleja.

Veera Konga piirsi asuja ihmisten päälle jo pikkuisena. Johanna Talasterä / Yle

Ympäristöystävällisyys on hänelle myös sitä, että vaate voi pitkän käytön jälkeen saada vielä uuden elämän.

– Valitsen usein sataprosenttista villaa, luomupuuvillaa tai uusiomateriaaleja.

Konga suunnittelee mielellään ajattomia malleja. Trendisidonnaisten vaatteiden elinkaari on niin paljon lyhyempi.

Toista vuotta puettavan muotoilun linjalla opiskeleva Konga ei joudu tinkimään omista periaatteistaan muotoiluinstituutissa. Hänen mukaansa kierrätys ja kestävä kehitys ovat opetuksessa hyvin esillä.

– Vaatteiden elinkaarta ja mahdollisimman pientä jätteiden määrää pohditaan jatkuvasti. Ekologinen ajattelu kulkee mukana kaikilla kursseilla.

Vaatteita vähemmillä myrkyillä

Tavoitteena on ilmastoystävällisyyden lisäksi suunnitella ihmiselle parempia vaatteita. Konga etsii jatkuvasti materiaaleja, joissa olisi käytetty mahdollisimman vähän kemikaaleja.

Tekstiileissä on paljon erilaisia kemikaaliyhdisteitä. Uudet kankaat ja vaatteet on sumutettu hyönteismyrkyillä ja palontorjunta-aineilla. Vähiten kemikaaleja on yleensä luonnollisen värisissä kankaissa, painokuoseissa puolestaan eniten.

Konga ei ole vielä onnistunut saamaan käyttöönsä täysin kemikaalittomia materiaaleja.

– Haluan löytää puhtaampia vaihtoehtoja. Saksassa on kehitetty maitokuitukangas, jonka pitäisi olla allergisoimaton.

Maitovaate kuivuu nopeasti ja on biohajoava. Suomessa keksitty Ioncell–kangas on valmistettu kotimaisesta koivusta peräisin olevasta liukosellusta. Muuallakin kehitetään ekologisia vaihtoehtoja, koska tekstiilituotanto kuormittaa maapalloa valtavasti.

Hurjia oireita hometalosta

Puhtaampien materiaalien etsiminen johtuu osittain siitä, että Veera Kongalla todettiin vuonna 2016 monikemikaaliyliherkkyys.

Kongalla oli jo lapsena usein poskiontelontulehduksia ja muita hengitystieinfektioita. Tilanne paheni jyrkästi kun hän lähti Englantiin opiskelemaan vaatesuunnittelua elokuussa 2014. Hän asui Bristolissa talossa, joka myöhemmin paljastui varsinaiseksi homeloukuksi.

Veera Konga juttelee suunnittelemastaan nollahukka-puvusta opettajiensa Annariina Ruokamon ja Marjut Yli-Mäyryn kanssa. Johanna Talasterä / Yle

Reilun vuoden aikana hän alkoi kärsiä toistuvista infektioista, migreenikohtauksista, neurologisista oireista, lihas- ja nivelsäryistä sekä asentohuimauksesta. Lopulta opiskelu Englannissa oli mahdotonta.

– Kävellessäni kadulla jouduin ottamaan tukea autoista, olin niin heikossa kunnossa.

Konga lensi takaisin Suomeen. Pitkään jatkuneiden tutkimusten jälkeen päädyttiin siihen, että hän on monikemikaaliyliherkkä.

Lääkäri suositteli luopumaan vaatesuunnittelusta

Lahdessa asuessaan Veera Konga on kerran joutunut muuttamaan asunnosta toiseen allergiaoireiden voimistuttua. Nyt hän asuu kerrostalossa Mukkulassa.

– Tällä hetkellä voin melko hyvin. Minulla on käytössä immuniteettia buustaava lääke, joka on vähentänyt infektioita.

Muutama vuosi sitten eräs lääkäri totesi Kongalle, että haaveiden ammattiin vaatesuunnittelijaksi pyrkiminen on mahdotonta materiaaleissa käytettyjen kemikaalien takia.

– En halunnut luovuttaa. Päätin sen sijaan yrittää itse luoda puhtaampia vaatteita, joissa on vähemmän kemikaaleja.

Veera Kongan haaveena on oma vaatemerkki, jonka ideana olisi ekologisuus ja kestävyys. Siihen voisi jollain lailla yhdistää vaatteiden kierrätyksen.

– Ainakin omia tuotteita voisi kierrättää, tehdä vanhasta hyvin palvelleesta vaatteesta jotain uutta.

Eri asuista suunnitellaan yhtenäinen mallisto. Johanna Talasterä / Yle

Tekstiiliteollisuuden valtava hiilijalanjälki ahdistaa

Isomman herätyksen ympäristöasioissa hän koki vuonna 2012 opiskellessaan vaatetusalan artesaaniksi.

–Vaatetusala on intohimoni, mutta tunsin tuskaa siitä, kuinka haitallista vaatteiden teollinen valmistaminen on ympäristölle.

Konga alkoi pohtia kuinka voisi pukeutua luovasti ja kiinnostavasti, mutta samalla ympäristöystävällisesti. Ajattelu näkyy myös hänen omissa vaatevalinnoissaan.

– Suurin osa omista vaatteista on edelleen kierrätettyjä tai itse tehtyjä. Jos ostan vaatteita, valitsen suomalaisen merkin.

Täydellisesti ekologinen vaate lienee mahdottomuus

Veera Kongan pelko huoli ympäristön tuhoutumisesta on suuri. Aivan kuten Greta Thunbergilla, joka istuu perjantaisin Ruotsin parlamenttitalon edessä. Ja nuorilla, jotka Gretaa seuraten istuvat perjantaisin eri puolilla Suomea kaupungintalon portailla osoittamassa mieltään ilmastonmuutosta vastaan.

Konga tuo huolensa julki omalla tavallaan.

– Haluan vaatesuunnittelussa nostaa esille ilmastokysymykset, koska maailma on mennyt niin nopeasti entistä huolestuttavampaan suuntaan.

Myös ruokavalio on muuttunut. Nyt hän syö lähes ainoastaan kasvisruokaa. Konga kulkee paikasta toiseen joko jalkaisin tai julkisilla liikennevälineillä.

Puku syntyy kangasta muotoilemalla. Johanna Talasterä / Yle

Hetkittäin häntä vaivaa ajatus siitä, onko tähän maailmaan ylipäätään reilua suunnitella lisää tavaraa.

– Mutta ihmiset tarvitsevat vaatteita. Yritän siis tuoda markkinoille kestävämpiä ja ekologisempia vaihtoehtoja.

Konga toteaa ymmärtävänsä vanhan lausahduksen siitä, että tieto lisää tuskaa. Kaikissa tavoissa suunnitella ja valmistaa vaatteita on omat ongelmansa.

– Pelkään, että täydellisesti ekologisen vaatteen tekeminen on mahdotonta. Yritän löytää vaihtoehtoja, joiden avulla pääsen mahdollisimman lähelle.

Lue myös: Tilasto yllättää: Ostamme vaatteita enemmän kuin vuosiin, mutta halvemmalla – "Osta harvoin ja laatua -kampanjointi on jäänyt pienten piirien ryhtiliikkeeksi"