Tre år senere i 1980 kom den fortsættelse, der måtte komme. For selvom 'Star Wars' egentlig var en meget helstøbt, afsluttet film, var vi sultne, og George Lucas havde heldigvis et plot, der kunne bruges.



Det var igen sommer. Jeg var igen i Imperial til fremvisning. Men nu var der mange flere journalister og et andet sammenrend.



Sci-fi og tegneserie-fans var også dukket op. Vi stod sammen og snakkede indforstået. Der var opstået en kultur.



Nogle fans talte tilmed om plothuller i den første film, R2D2s upraktiske konstruktion og stormtroopernes ringe panser. Den kritiske fankultur, der elsker at hade detaljer, spirede.



Men al skepsis forsvandt efter to timer med 'Imperiet slår igen'.



Gyset gik gennem Imperial, da Darth Vader afslørede sin sande identitet. Selvom filmen havde været ude i USA siden maj, var der ingen trolls på nettet, der kunne afsløre handlingen.



Yodas kloge ord og den åbenbare nye dybsindighed i eventyret fik de kloge til at tale om "en ny Tolkien". Anmeldere roste den, og studerende begyndte at analysere filmen.

Efter tre års kulturkamp var der ingen, der sagde grimme ting om Luke, Leia og Han Solo.



Men 'Imperiet slår igen' var ikke en to'er. Det var en fem'er, lod George Lucas os vide.



Vi anede med fryd et uendeligt eventyr, der aldrig ville stoppe. Og vi anede rigtigt. Nu begyndte gætterierne. Hvad mon der skulle ske? Hvor mange episoder ville der være? Og hvad med de tre første afsnit?