Få måneder efter at Danske Bank i februar 2007 via et opkøb af finske Sampo Bank også blev ejer af estiske Sampo Pank, gennemførte det estiske finanstilsyn en inspektion af den estiske filial. I den endelige rapport fra inspektionen, som blev frigivet i august samme år, konstaterede det estiske finanstilsyn bl.a., at Sampo Panks praksis over for filialens ikkeestiske kunder ikke stemte overens med international praksis, og at den ikke var tilstrækkelig.

Det er en af de markante oplysninger i den 90 sider lange rapport, som Danske Bank offentliggjorde onsdag. Rapporten er udarbejdet af advokatfirmaet Bruun & Hjejle, som tidligere har været rådgiver for banken. Firmaet gør selv opmærksom på, at det ikke er uvildigt, men at det har bestræbt sig på at være objektivt og grundigt.

Selv om Danske Bank altså allerede fra et tidligt tidspunkt havde muligheden for at sætte ind over for det forløb, som nu har udviklet sig til at være en af Europas største bankskandaler vedrørende hvidvask, så »forpassede« banken denne chance. Den estiske inspektionsrapport blev ellers oversat til engelsk og sendt til de kontrolmekanismer, som Danske Bank havde oprettet. Det samme skete, da det estiske finanstilsyn i september 2007 udstedte en række påbud, som førte til lukning af 597 konti for ikkeestiske personer.

Russisk bekymring

Godt et halvt år senere udtrykte den russiske centralbank sin bekymring om den estiske filial over for danske Finanstilsynet. Ifølge den russiske centralbank deltog nogle af Sampo Panks kunder i tvivlsomme transaktioner med milliarder af rubler hver måned. Finanstilsynet sendte brevet videre til Danske Bank, hvis øverste ledelse – bestyrelsen og direktionen – igen sendte sagen videre til bankens kontrolmekanismer. Disse svarede Finanstilsynet en måneds tid senere med en henvisning til det estiske finanstilsyns rapport. Og her skete så en række – hidtil uforklarede – fejl.

Kontrolmekanismerne anførte nemlig fejlagtigt, at det estiske finanstilsyn ikke havde bemærket noget mistænkeligt, og at filialens praksis var i bedste overensstemmelse med internationale regler og standarder. Og det var forkert.

»Det havde været mere korrekt at konkludere det modsatte,« lyder konklusionen i advokatfirmaets rapport.

Også i 2009 gennemførte det estiske finanstilsyn inspektion af Sampo Pank. Og selv om konklusionen denne gang var, at bankens praksis var væsentligt forbedret, så var der stadig mangler i forhold til internationale bankprocedurer, når det handlede om at få indhentet tilstrækkelige oplysninger om bankens kunder.

Som rapporten viser, var det næsten udelukkende via ikkeestiske kunders konti, at der foregik mistænkelige aktiviteter. I perioden 2007-2015 har Sampo Pank ifølge rapporten haft et flow på 200 milliarder euro for 10.000 ikkeestiske kunder. Heraf er foreløbig 6.200 kunders konti blevet gennemgået, hvoraf den »helt overvejende del« er fundet mistænkelige. Det er ikke nødvendigvis det samme som, at hver af disse kunder har udført noget kriminelt. En afklaring heraf må være op til myndighedernes eventuelt fortsatte undersøgelser, hedder det i rapporten.

Våbensmugling

I 2010 skrev en amerikansk avis om et firma, der var knyttet til den estiske filial, og en nordkoreansk sag om våbensmugling. Selv om hverken filialen eller Danske Bank var nævnt i artiklen, havde en journalist forinden henvendt sig til filialen. Der blev i den anledning taget visse initiativer fra filialens side. På grund af »retslige forpligtigelser« kan advokatfirmaet ikke videregive dem, men i rapporten noteres det, at Danske Bank tilsyneladende ikke blev orienteret på koncernniveau.

Det blev banken til gengæld, da estiske medier nogle uger efter fortalte om forbindelserne mellem den estiske filial og mulige hvidvaskaktiviteter mellem et valutavekselfirma og en bestemt kunde. Nyheden blev kort omtalt i Danmark, og en anden dansk bank udtalte her, at der var tale om Sampo Pank. I marts blev det taget op på direktionsniveau i Danske Bank, men på grund af retslige forpligtigelser indeholder rapporten ikke nærmere detaljer om de initiativer, som blev foretaget i den estiske filial.

I 2011 skulle bestyrelsen diskutere de samlede aktiviteter i Danske Banks baltiske filialer, men af endnu ikke forklarede grunde blev spørgsmålet om den estiske filials portefølje for de ikkeestiske kunder slet ikke berørt. Det til trods for at netop disse konti var med til, at forrentningen af egenkapitalen i Sampo Pank steg markant – fra 45 procent i 2007 til 58 procent i 2010.

I februar 2012 modtog Finanstilsynet i Danmark en henvendelse fra deres kolleger i Estland vedrørende »alvorlige problemstillinger« i forhold til hvidvask og finansiering af terrorister i Danske Banks estiske filial. De rettede henvendelset til bankens kontrolmekanismer. I deres svar henviste disse kontrolmekanismer til oplysninger fra Sampo Pank, hvorefter de mangler, som det estiske finanstilsyn tidligere havde konstateret, efterfølgende var blevet rettet op. Og selv om banken var klar over, at nogle af klienterne var ’højrisikokunder’, så var man overbevist om, at banken havde tilstrækkelige kontrolmekanismer.

Noget tilsvarende gentog sig i 2013, hvor Finanstilsynet igen henvendte sig og fik forsikring om, at alt var gjort for at få styr på tingene. Men som rapporten konkluderer, viste det sig året efter at være »ukorrekte« oplysninger.

»Hverken i 2012 eller 2013 satte Danske Bank-koncernen spørgsmålstegn ved eller verificerede, hvorvidt oplysningerne fra den estiske filial var korrekte, selv om det stod klart, at det estiske finanstilsyn var bekymret,« fastslår advokatrapporten.

Whistlebloweren

En senere – også forpasset – anledning til drastisk indgriben over for den estiske filial fik Danske Bank, da en whistleblower fra filialen i december 2013 sendte en alarmerende indberetning til et medlem af bankens direktion og til bankens kontrolmekanismer.

Rapporten bar titlen ’Afsløring om bevidst forbindelse med kriminelle i Estland-afdeling’. Den handlede om, at banken gjorde forretninger med et selskab, der havde indleveret falske regnskaber, som en ansat i filialen havde hjulpet med at erstatte med andre regnskaber, der var lige så falske.

Endvidere at selskabet var knyttet til kredse omkring Putin-familien og den russiske hemmelige tjeneste FSB. Whistlebloweren fulgte i de følgende måneder op med indberetninger om andre misforhold i den estiske filial, herunder om forbindelse med kunder, der var registreret som danske kommanditselskaber.

Danske Bank reagerede med at lade sine kontrolmekanismer foretage undersøgelser. Disse undersøgelser viste sig langt hen ad vejen at bekræfte whistleblowerens advarsler, men en opfølgning blev ikke konsekvent gennemført, og i bankens interne rapporter kom det fejlagtigt til at hedde, at alle whistleblowerens klagepunkter var blevet undersøgt til bunds. Banken overbeviste tilsyneladende sig selv om, at den ikke var forpligtet til formelt at underrette noget lands myndigheder om whistleblowerens advarsler.

Disse advarsler var dog medvirkende til, at den danske direktion nåede frem til, at det var nødvendigt at lukke de ikkeestiske konti ned. Det skete dog tøvende. På et internt møde i juni 2013 nævnte et direktionsmedlem muligheden for en neddrosling. Hertil anførte den administrerende direktør, Thomas Borgen – ifølge et mødereferat, som gengives i advokatundersøgelsen – »behovet for en mellemløsning«.

Ifølge referatet ønskede Borgen denne sag »diskuteret videre uden for dette forum« – og altså uden for referatet. På et bestyrelsesmøde i juni 2014 anbefalede Thomas Borgen, at man undlod »at fremskynde en exitstrategi, da dette væsentligt kunne påvirke enhver salgspris«. Borgen har altså på dette tidspunkt forestillet sig at finde en køber til de ømtålelige kundeforhold.

Det lykkedes ikke, og i første halvdel af 2015 planlagde den estiske filial faktisk at beholde størstedelen af kundeforholdene. En lukning blev først gennemført endeligt omkring årsskiftet 2015-2016.

Ansvaret

I offentligheden har stor interesse knyttet sig til administrerende direktør Thomas Borgens ansvar for skandalen. Borgen valgte ved offentliggørelsen af advokatundersøgelsen at forlade sin stilling, men undersøgelsen vurderer »ud fra en helhedsbetragtning«, at Borgen »ikke overtrådte de retslige forpligtelser, som udgjorde en del af hans ansættelse i banken som administrerende direktør fra september 2013 til 2017«.

Dog giver rapporten den næse til Borgen, at han kunne »have påtaget sig en mere aktiv rolle i forhold til at udstikke den overordnede retning« for bankens behandling af sagen. Men det burde Borgens rådgivere have påpeget over for ham, når undersøgelsen frem til.

Rapporten når ligeledes frem til, at bestyrelsesformand Ole Andersen og bankens øvrige bestyrelsesmedlemmer heller ikke har overtrådt deres retslige forpligtelser.

Disse friholdelser for ansvar vil givetvis blive genstand for en heftig diskussion i den offentlige debat om advokaternes konklusioner.