31-årige Louise er på boligjagt i København. Hun er klar over, at efterspørgslen er stor, og at de attraktive lejligheder sælges på et øjeblik. Så da hun i slutningen af januar så en andelsbolig, der netop var lagt på boligsitet Boliga.dk, ringede hun straks til sælgeren.

Sælgeren svarede ikke, så Louise lagde en besked på svareren og sendte samtidig en SMS, hvori hun skrev, at hun var meget interesseret, at hun var lånegodkendt i banken, og at hun kunne købe her og nu. Sælgeren svarede som ventet tilbage, at der var rigtigt mange interesserede. Så Louise forsøgte sig med en ny besked om, at hun var klar til at købe den uden at se den.

Om aftenen hørte Louise igen fra sælgeren. Sælgeren oplyste, at hun havde nogle møbler, som hun gerne ville af med. Så hvis Louise var villig til at tage dem med i købet, kunne hun blive taget i betragtning, skrev sælgeren. De ville koste 50.000 kroner.

»På det tidspunkt var jeg lidt naiv, for jeg vidste ikke, at det er sådan, man sælger andelsboliger. Så jeg kiggede på billederne af lejligheden og tænkte; nåh, gad vide, hvad det er for nogle møbler, hun gerne vil af med. Men det gik jo så op for mig, at det selvfølgelig bare var for at få penge under bordet,« siger Louise.

FAKTA Sådan prissættes andelsboliger Andelsforeninger kan vurderes og prissættes efter tre forskellige metoder. De udtrykkes som den såkaldte andelskrone, og boligerne må ikke handles til over denne værdi. Andelskronen er værdien af ejendommen samt diverse aktiver fratrukket andelsforeningens gæld. De tre vurderingsmetoder er: Den offentlige vurdering fra Skat, som er midlertidigt indefrosset, fordi staten efter voldsom kritik af det nuværende system er i færd med at udarbejde et nyt. Valuarvurdering, som er en valuars beregning af foreningens værdi ved handel. Anskaffelsessummen, som er den oprindelige pris på at etablere andelsforeningen. FOLD UD FOLD UD

Stigende omfang

Det foregår i et stigende omfang, at der betales penge under bordet ved handler med andelsboliger i København. Det fortæller flere boligrådgivere og boligadvokater til Berlingske Business.

Fænomenet opstår, når priserne på ejerlejlighederne når op på et tilstrækkeligt højt niveau. Da bliver det for mange mere interessant at købe andelsboliger, da disse i kraft af lovgivningen har priserne låst fast på et forholdsvis lavt niveau.

Men sælgerne ved, at boligerne reelt er mere værd. Det samme synes en række købere. Og dermed opstår situationen, hvor der ved siden af den fastlåste købesum betales penge under bordet. For at skjule det gøres det oftest på kreative måder, forklarer Lennart Christensen, der er partner og rådgiver i rådgivervirksomheden Købersmægler.dk.

»Det er lidt en gråzone, hvor sælger ikke lige får betalt skat af beløbet. Så normalt sker det ved en kreativ løsning, hvor de beder om en masse penge for et maleri, en stol eller et gardin, som de lader hænge. Udfordringen er jo, at det er relativt svært at bevise, at der bliver betalt penge under bordet. De bliver jo ikke overført fra konto til konto, men betalt kontant,« siger Lennart Christensen.

Boligadvokat Anja Linde fra Aumento Advokatfirma advarer om, at det er ulovligt for sælgeren at få penge under bordet.

»Det er ikke lovligt. Faktisk kan forholdet straffes med fængsel i op til fire måneder,« siger hun.

Både hun og Lennart Christensen fortæller, at det er svært at dokumentere omfanget, da ingen vil indrømme, at de har fået betalt penge under bordet. Men der tales mere og mere om det i branchen, siger begge, fordi der ses flere og flere eksempler på det. Og langsomt begynder køberne at acceptere, at der skal betales penge under bordet, hvis de vil have fat i de attraktive andelslejligheder.

»Vi får henvendelser fra en del, som tager afstand fra det. Men hvis man afstår fra det, så kan man være relativt sikker på, at boligen bliver solgt til en anden. Så hvad skal vi gøre som rådgivningsvirksomhed? Vi kan ikke rådgive om, at man skal betale penge under bordet. Men vi kan forklare konsekvensen, hvis man ikke gør det. Og forklare mekanismerne på markedet,« siger Lennart Christensen.

Også hos Andelsbutikken på Frederiksberg, der har specialiseret sig i andelsboliger, støder mæglerne på det stigende problem med penge under bordet. Men ifølge afdelingsleder Martin Hyllekvist går det begge veje.

»Vi oplever, at sælgere rendes på dørene og tilbydes diverse beløb for at få lejligheden. Hos os får alle at vide, at det er ulovligt, og at man skal holde sig langt væk fra det. Købere bliver ofte fornærmede, men det kan vi jo ikke gøre noget ved,« siger han.

Han kalder det et stigende problem, og senest har det også antaget skikkelse som krav om en dusør.

»Det er en ny variant, og man kan jo også kalde det en dusør mellem sælger og køber,« siger Martin Hyllekvist.

Desperat efter bolig

I Louises tilfælde valgte hun at efterkomme sælgerens krav om at betale de 50.000 kroner for nogle møbler. Efterfølgende ringede sælger dog og sagde, at der var kommet andre på banen, der ville betale mere. 70.000 kroner. Så nu skulle Louise betale 75.000 kroner, hvis hun ville have lejligheden. Louise tilbød de 75.000 kroner, men så sagde sælgeren, at hun nu havde fået tilbudt 110.000 kroner, så nu skulle Louise give 115.000 kroner. Det ville hun ikke.

»Der var én side af mig, der sagde, at jeg virkelig gerne ville have den her lejlighed. Og jeg er desperat efter at få et sted at bo. Men omvendt er det 115.000 kroner lige ud ad vinduet. 50.000 kroner kunne man også have brugt på et indskud i en lejelejlighed, men 115.000 er for meget,« siger Louise.

Sælgeren ændrede dog mening. Efter Loui­ses afslag på 115.000 kroner sagde sælgeren, at Louise kunne få den for 85.000 kroner.

»Hun skrev til mig, at hun syntes, at det var mig, der skulle have den. Så ved jeg jo godt, at hun aldrig har haft noget bud på 110.000 kroner,« siger Louise.

Louise fastholdt dog over for sælgeren, at hun højst ville give de 50.000 kroner, som hun oprindeligt var gået med til. Siden hørte hun ikke mere fra sælgeren, der formentligt har fået den solgt til anden side med et større beløb under bordet.

I Andelsbutikken på Frederiksberg mener Martin Hyllekvist, at det stigende problem med penge under bordet skyldes, at andelsprincippet er endt i et rod af lovgivning og misvisende ejendomsvurderinger, som staten har indefrosset i årevis, mens man ud­arbejder et nyt system.

Et håbløst system

»Det er et håbløst system i øjeblikket. Det er mig en gåde, at man har indefrosset ejendomsvurderinger frem til 2020 og stadig fortsætter med vurderinger, der er for høje eller for lave. Indtil vi får et nyt vurderingssystem kunne man lave to muligheder – enten at bruge anskaffelsessummen eller en valuarvurdering. Det ville så kun gå ud over dem, der har en for høj offentlig vurdering,« siger Martin Hyllekvist.

Som eksempel på de misvisende offentlige vurderinger nævner han to identiske ejendomme på Østerbro i København, hvor de to andelsforeninger er vurderet til henholdsvis 40 og 14 millioner kroner.

I den dyre forening sælges lejlighederne til under andelsværdien, mens de i den billige forening har valgt at sælge til anskaffelsesprisen, hvilket stadig er langt under markedsprisen.

»Der er typisk mindst 200.000 kroner til forskel på to lejligheder i de to foreninger,« siger Martin Hyllekvist.

Ifølge Lennart Christensen er det svært at løse problemet helt.

»Det er en politisk beslutning. Men hvis vi ser bort fra det rent administrative og demokratiske i det, så kunne man principielt få foretaget en værdiansættelse, hver gang en andelsbolig sælges. Det kunne også være, at man udelukkende måtte sælge via ventelister. Så bliver det i hvert fald sværere at forsøge at krejle sig til noget gennem Den Blå Avis,« siger Lennart Christensen.

Banken accepterer

Louise fik ikke andelslejligheden og er fortsat boligsøgende. Generelt er hun imod at skulle betale penge under bordet for at få en andelsbolig i København, men hun har erkendt, at hvis hun ikke gør det, er det usandsynligt svært at få fat i en god andelsbolig. Derfor er hun villig til at betale penge under bordet for den rigtige andelslejlighed, siger hun.

Hun fortæller samtidig, at selv hendes bank har accepteret forholdene på det københavnske andelsboligmarked og derfor er klar til at låne hende penge, selv om banken ved, at en del af pengene bliver betalt under bordet til sælgeren af andelsboligen.

»Jeg har accepteret, at det er sådan, det foregår. Fordi jeg er desperat. Min bank ved det også, og min rådgiver har sagt, at så er det de regler, vi må spille efter. Men det er klart, at jeg selvfølgelig helst vil undgå at betale de penge og i stedet bruge dem på at male og få klargjort lejligheden,« siger Louise.

Louise er et opdigtet navn, da hun ønsker at være anonym. Redaktionen er bekendt med hendes rigtige navn.