»Vi klæder de økonomistuderende bedst på«, fastholder professor og tidligere vismand Nina Smith som reaktion på den grundlæggende kritik af pensum på økonomistudierne på de gamle universiteter, der kom fra en repræsentant for Re-Thinking Economics. Det, den studerende med rette opponerede imod, er det foruroligende forhold, at den økonomiske krise intet afgørende har ændret i det pensum i makroøkonomi, som der undervises i. Det er efter min vurdering et fejlagtigt svar, Nina Smith giver. Det pensum, der undervises i, kunne ikke (for nu at citere det britiske tidsskrift The Economist) forklare, hvorfor den økonomiske krise opstod, hvorfor den trak i langdrag, og hvilken politik der ville forhindre en ny krise i at opstå.

Her 10 år efter at krisen brød ud, forstår jeg godt de studerendes stigende frustration over, at forhold som finansiel ustabilitet, øget ulighed og stigende miljøbelastning ikke indgår i de standardteorier og modeller, som der undervises i på bachelorniveau. Nina Smith har muligvis ret i, at denne ensidige undervisning »klæder de studerende bedst på« til at blive ansat i Finansministeriet. For i den makromodel, der benyttes til at rådgive om den økonomiske politik, indgår de tre overnævnte ubalancer ikke. Og det, på trods af at der i øjeblikket pågår en større revision af ministeriets makromodel med adskillige forhenværende vismand som rådgivere.

De studerende efterlyser pluralisme i undervisningen, idet den makroøkonomiske virkelighed har ændret sig fundamentalt, siden den neoklassiske makromodel blev udviklet med afsæt i Homo economicus og et perfekt markedssystem. Denne model kunne ikke forklare en række alvorlige bump på vejen mod den økonomiske krise i 2008, hvor det blev åbenbart, at der var væsentlige mangler.