I begyndelsen af det nye årtusind susede de to libanesiske brødre Mohammed og Bilal Warrad rundt som chauffører med nyvaskede måtter for et stort vaskeri. Pludselig slog det dem: Den her type virksomhed kunne de selv skabe. Bare bedre.

Derfor købte de i marts 2005 omkring 40 måtter og en vaskemaskine, og sådan begyndte det. Brødrene blev underleverandører til det vaskeri, som de havde arbejdet for, og fundamentet til A-Vask A/S i Taastrup var støbt. I dag er virksomheden blandt landets fire største vaskerivirksomheder med et fuldautomatisk vaskeri, 55 medarbejdere og ikke mindst 23 sjællandske og fynske kommuner som kunder, som de har vundet ved kommunale udbud.

»Det ligger i generne,« forklarer Mohammed Warrad, der er administrerende direktør i firmaet.

»Vores far var selvstændig hjemme i Libanon og opdrog os til at være selvstændige. Da vi kom til Danmark, fik vi chancen for at opbygge vores liv på ny og starte vores egen virksomhed,« siger han og uddyber:

»Det her er vores tak til Danmark, der har budt os velkommen. Nu betaler vi tilbage ved at tage del i samfundsansvaret, når vi for eksempel ansætter langtidsledige eller folk i fleksjob uanset nationalitet.«

Dengang brødrene gik ind i vaskeribranchen, anede de ikke, hvad de gik ind til. Men de ville vise familien, at det sagtens kunne lykkes. Virksomheden voksede støt, og der kom flere snavsede lagner i vaskekurven.

Men en søndag aften i slutningen af 2007 bremsede succeshistorien for en stund. DR Søndag viste, hvordan A-Vask A/S efter sigende benyttede sig af asylansøgere, der arbejdede sort til omkring 30 kroner i timen, og Høje-Taastrup Kommune afbrød øjeblikkeligt alt samarbejde med virksomheden. Senere frafaldt de deres sigtelser, og forholdet til blandt andet den lokale 3F-afdeling er atter godt, forsikrer Mohammed Warrad.

TV-udsendelsen gav dog brødrene en vigtig lektion og en positiv gang pisk . Under udsendelsen blev A-Vask omtalt som »en af landets største vaskerier«, og derfor måtte de begynde at opføre sig som en sådan. Fra den ene dag til den anden gik brødrene fra at være rene amatører til professionelle. De hyrede al den hjælp, som de kunne få fingrene i. Rådgivere og advokater. For drømmen skulle lykkes.

Mohammed Warrad er ikke i tvivl om, hvorfor flere indvandrere og efterkommere af indvandrere vælger at blive selvstændige og bygge egen virksomhed op fra ingenting.

»Det er nemmere at blive selvstændig end at søge et job,« siger han uden at tøve og forudser i samme åndedrag nye tider for den kommende generation af indvandreres efterkommere.

»Det bliver ikke ved med pizzeriaerne. Det er ved at vende. I den kommende generation af efterkommere vil der skyde nye selskaber op med for eksempel advokat- og rådgivningsfirmaer, der kan bidrage til det danske samfund,« forudser Mohammed Warrad.

Hver eneste dag lærer han sine fem børn, den kommende generation, om livet som selvstændig, ligesom brødrenes egen far gjorde. Faktisk bor brødrene med deres familie i samme bygning som det 6.200 kvadratmeter store vaskeri, og hustruerne er hver især afdelingsledere på vaskeriet. På den måde kommer børnene helt tæt på livet som selvstændig.

»Nu kommer mine børn til at lære at være selvstændige og få aflivet nogle af de myter, der findes om at starte egen virksomhed,« siger Mohammed Warrad.