REPLIK. Det är snart elva månader sedan den sista konfliktåtgärden avslutades på APM Terminals i Göteborgs hamn. Då hade den danska containeroperatören stängt ner sin egen verksamhet i 371 timmar genom att utestänga Hamnarbetarförbundets medlemmar från arbetsplatsen. Enligt Medlingsinstitutets årsrapport för 2017 stod APMT:s vårdslösa stridsåtgärd ensamt för 87 procent av de förlorade arbetsdagarna på hela den svenska arbetsmarknaden.

Containervolymerna på APM Terminals ligger nu på ungefär samma nivåer som innan konflikten bröt ut 2016, men långt under vad som hanterades innan privatiseringen 2012. Trots att företagsledningen bytt ut stora delar av den schemalagda personalstyrkan mot oerfaren bemanningspersonal med osäkra anställningskontrakt, ser varken staden eller kunderna något av utlovad flexibilitet, leveranssäkerhet, produktivitet eller tillväxt. När chockvågorna efter vansinneslockouten nu lagt sig fortsätter stelbenta schemalösningar, misslyckade investeringar, eftersatt underhåll, fortsatta prishöjningar och en destruktiv personalpolitik att hämma hamnens utveckling.

Företrädare för Handelskammaren hävdar nu att det krävs en inskränkning i konflikträtten för att lösa containerterminalens problem. Logiken haltar betänkligt eftersom APM Terminals under lång tid tappat marknadsandelar till närliggande hamnar som Göteborgs roro-terminal, Halmstad och Helsingborg. Även där organiserar Hamnarbetarförbundet en överväldigande majoritet av arbetsstyrkan. Rekordvolymerna i omgivande hamnar vittnar om att det inte är hamnarbetare som valt ett fristående fackförbund utan fredsplikt som avskräcker kunderna, utan snarare APM Terminals sätt att sköta sin verksamhet.

Handelskammarens företrädare vill samtidigt tona ner de fackliga farhågorna kring regeringens strejkrättsutredning. Men utredningens huvudspår läckte till riksmedier redan i vintras: man vill försöka lansera en ny huvudregel i den svenska arbetsrätten. Den innebär att företag som tecknar kollektivavtal med en facklig organisation, oavsett om denna inte organiserar en enda av de anställda på arbetsplatsen, automatiskt ska vara fredade från att utsättas för stridsåtgärder från andra fackföreningar som vill tillkämpa sig kollektivavtal.

Detta är inte ett "litet kirurgiskt ingrepp" i lagstiftningen som påståtts från näringslivshåll, utan innebär att den ena av den svenska modellens två hörnstenar - föreningsfriheten - avskaffas. Om det blir företagsledningar och politiker som i praktiken väljer vilka som företräda och förhandla för de anställda istället för arbetstagarna själva, då har modellen inte bara öppnats upp för avtalsshopping utan också förlorat sin demokratiska legitimitet.

Under hot om uteslutning tvingar arbetsgivarorganisationen Sveriges Hamnar sedan 1a april alla medlemsföretag att apa efter APM Terminals utestängningspolicy mot Hamnarbetarförbundet. Det innebär bland annat att över hundra valda skyddsombud fråntagits sina mandat eftersom de är medlemmar i "fel" fackförening, samtidigt som flera allvarliga olyckor och två dödsfall har skakat hamnarna under våren. Vi är allvarligt oroade för säkerheten ute på kajerna idag, men Hamnarbetarförbundets medlemmar kommer inte att låta sig tvingas bort från den fackförening de själv valt. Antifackliga lagförslag kommer inte att förändra detta.

Det finns ingen väg runt en förhandlingslösning på det nu 46 år gamla kollektivavtalsproblemet i hamnarna och alla stuveribranschens parter kommer att tvingas kompromissa. Vi är redo och öppna för att ingå en avtalskartell ihop med Transport eller andra typer av trepartsavtal. Nyligen avslöjade TCO-tidningen Arbetsvärlden att Transport redan har just ett sådant trepartsavtal ihop med en annan tidigare "utbrytargrupp" från sitt eget förbund, nämligen flygteknikerna. En beprövad lösning för heltäckande fredsplikt finns alltså redan. Det är viljan som saknas, inte lagstiftning.

Erik Helgeson, förbundsstyrelseledamot, Svenska Hamnarbetarförbundet





Läs artikeln från Handelskamrarna här.