Men det är fel strid att ta. Att de diplomatiska relationerna mellan Sverige och Israel är bottenfrusna säger faktiskt mer om den nuvarande israeliska regeringen än om den svenska. I en krönika i den israeliska tidningen Haaretz i helgen anklagar Carlo Strenger landets högerpolitiker för att "skicka diplomatin till helvetet". Premiärminister Netanyahu beskrivs som en persona non grata i de flesta huvudstäder, från Vita huset i Washington till Angela Merkels kontor i Berlin. Utrikesminister Lieberman - han som nobbade Wallström - sägs söka varje tillfälle att förödmjuka sina europeiska kollegor.

Lieberman är en bosättare från Nokdim som har gjort sig ökänd för sin ultra-nationalism och för sina bredsidor åt landets arabiska minoritet. Sedan år tillbaka jagas han dessutom av korruptionsanklagelser.

Det ger en bild av de högerkrafter som numera dominerar israelisk politik. Att Sverige har hamnat i konflikt med denna bosättarhöger är sannerligen inget bevis för att vi har gått för långt eller att vi underminerar fredens möjligheter.

Bland de som har kritiserat det svenska erkännandet heter det att beslutet kom för snabbt och att tajmingen var olycklig. Men de som har följt den israelisk-palestinska konflikten vet att tidpunkten aldrig sägs vara den rätta. Fredsprocessen har pågått ett kvarts sekel vid det här laget utan någon lösning på konflikten.

Det är bevars inte bara Israels fel; palestinierna har också bidragit till att underminera en fredlig lösning. Men medan tiden går håller tvåstatslösningen på att begravas under bosättningsexpansionen. Verkliga vänner av fred måste därför tänka nytt. Vi har nått en kritisk punkt där nya vägar måste prövas.

Pressen behöver ökas på Israel. Ett sätt att göra det är att stärka palestinierna diplomatiskt för att skapa två mer jämbördiga parter. Sverige uppgraderade redan år 2011 den palestinska delegationen i Stockholm till en ambassad. Året därefter röstade vi ja till att ge Palestina status som observatörsstat i FN. Erkännandet ligger helt i linje med denna strategi.

Sverige har därför inget att be om ursäkt för i den delen. Däremot är det viktigt att regeringen nu visar att erkännandet inte på något sätt är en fientlig handling riktad mot Israel, utan tvärtom ett ställningstagande för freden. "Vi är Israelvänner", bedyrade Stefan Löfven i helgen. Det är utmärkt förtydligande. Verkliga Israelvänner inser att tvåstatslösningen i längden är lika nödvändig för israeler som för palestinier. Den nuvarande högerpolitiken ligger inte i Israels intresse.

Löfven måste nu se till att skapa trovärdighet för de där orden: "Vi är Israelvänner". Det finns nämligen många som tvivlar på den svenska socialdemokratin på den punkten.