Jag skriver om rapporteringen: ”SVT hävdade nyligen att mer än var tredje syrisk flykting är högutbildad, och målade upp bilden av ett kompetensregn. Uppgiften stämmer inte och bygger på en knasig definition av högutbildad där även enkla yrkesutbildningar har räknats in…”Med högutbildade menar vi de personer som har uppgett att de har studerat upp till två år eller längre än två år på eftergymnasial nivå”…”Det är manipulativt att utgå från siffror som inkluderar korta yrkesutbildningar med ge sken av att det rör sig om högutbildade”

”Jag har frågat AMS hur stor andel av de nyanlända som skulle räknas som högutbildade med SCB:s definition samt hur många som är läkare. Trots offentlighetsprincipen vägrar myndigheten lämna ut dessa uppgifter. Det är egendomligt att andelen högutbildade nyanlända blivit en statshemlighet.”

Läs hela min artikel på SVT-Opinion. Två andra länkar: Dagens Industris ledarsida är inte imponerad av SVTs rapportering: ”I onsdags rapporterade SVT om att det strömmar in högutbildade flyktingar till Sverige – läkare, civilingenjörer och ekonomer. Universitets- och högskolerådet, UHR, som validerar utländska examina har sett en 55-procentig ökning under 2014. Problemet är att det inte alls bara handlar om flyktingar. Bland de 5.398 validerade examina finns det svenska studenter som studerat utomlands och personer som flyttat hit från exempelvis andra EU-länder för att arbeta eller studera”

Min medförfattare Gabriel Sahlgren är forskarstudent vid LSE och kritiserar de som av ideologiska skäl vägrar erkänna min expertis: ”Att det jag läser på Sanandajis blogg inte alls ter sig kontroversiellt utifrån akademisk synvinkel gör allt detta ännu märkligare. Inläggen backas nämligen upp av forskning/siffror, oftast med nästintill pedantisk detalj på ett sätt som klart och tydligt visar att argumenten grundas i fakta. ”Vi har asylinvandring av humanitära skäl, inte ekonomiska”, sade en docent i nationalekonomi vid LSE som jag pratade med om den svenska debattens märkligheter för ett tag sedan. Detta är knappast ett kontroversiellt påstående bland nationalekonomer”