För en tid sedan kunde man läsa om en tävlingsskytt som fått gå till domstol för att slippa vapenlicens på sin licensfria luftpistol.

Ärendet hade då nått Kammar­rätten i Göteborg som givit skytten rätt – Polis­myndigheten får inte kräva licens på vapen som inte är licens­pliktiga enligt vapenlagen.

Frågan är dock inte slutligt avgjord då polisen överklagat kammarrättsdomen till Högsta Förvaltningsdom­stolen.

Att Polismyndigheten kräver licens för en tävlingsskytts licensfria vapen är han inte ensam om.

Inte heller är det unikt att det krävs att den sökande går till domstol för att få rätt.

Jag är i samma situation själv. Även jag har landslagsbakgrund och tävlar både med luft- och krutvapen, men i mitt fall handlar det om att polisen nu plötsligt räknar in min gamla och (enligt lagen) licensfria luftpistol i mitt vapeninnehav och menar att det inte räcker att jag förvarar vapen i ett vanligt godkänt vapenskåp.

För mig krävs en mycket mer avancerad, och därmed avsevärt mer kostsam, förvaringslösning. En förvaringslösning som kan sägas motsvara den som exempelvis jaktbutiker har.

Bakgrunden till både det fall som var uppe i Kammarrätten och mitt är att det tidigare krävdes licens för vissa luftpistoler.

Lagen ändrades för ca 15 år sedan men polismyndigheten ville inte acceptera lagändringen.

Detta kan låta konstigt – att polisen inte följer lagarna. Den som följt debatten om polismyndighetens hantering av vapenlicensärenden vet emellertid att detta inte är ovanligt.

Flera polismän har också gått ut i media och blåst i visselpipan om att man på polisens vapenavdelningar hittar på egna regler när lagen inte räcker till för att neka skyttar vapen­licenser (se exempelvis SvD 2016-03-03).

Det finns fler fall. En landslagsman i skytte nekades exempelvis förra året licens då polisen inte menade att han var aktiv nog!

Handläggningstiderna är också på många håll i landet flera gånger längre än tillåtet, ibland längre än ett år, något som polisen fått upprepad kritik av JO för sedan 2010.

Dock utan effekt. JO har ju inga sanktioner att ta till mot en myndighet som bara lägger deras beslut i byrå­lådan.

En gång i tiden var det Länsstyrelserna ansvariga för licenshanteringen, ansvaret flyttades till polisen i början av 1970-talet efter att Länsstyrelserna fått hård kritik för bland annat långa handläggningstider och avslag på grunder som inte återfanns i lag.

Även för polisen måste det finnas en gräns där politikerna säger: Ni sköter inte ert jobb när ni inte följer lagarna, och tar ifrån dem ansvaret.