Av utrikesfödda taxichaufförer och pensionärer får man veta sanningen. Sanningar som kommer att vara relevanta för den som på djupet vill förstå varför valet i höst kommer att förändra den politiska spelplanen för oöverskådlig tid. Eftervalsanalyserna kommer att handla om det knepiga parlamentariska läget och om SD:s explosionsartade tillväxt.

Därför tänkte jag redan nu presentera två förklaringar till varför SD kommer att bli det näst största eller rentav största partiet i höst. Utan förståelse för varför partiet växer kommer det bli svårt att stoppa dess framfart. Den ena förklaringen uppenbarade sig för mig under en tur från Malmö till flygplatsen Sturup då jag samtalade jag med en synnerligen frispråkig taxichaufför med rötterna i Libanon.

Han hade inte mycket till övers för utvecklingen i Malmö varför han under några år hade jobbat i princip dygnet runt för att ha möjlighet att köpa ett mindre radhus i en liten ort mellan Lund och Malmö. Att vara kvar i Malmö, i Rosengård där han först hade bott med fru och tre barn, var enligt honom otänkbart.

”Jag jobbar hårt, betalar skatt, men vågar inte låta barnen leka ute på gården. Skottlossningar, explosioner, gruppvåldtäkter, rån och gäng som sprider skräck. Varför bor ingen av våra politiker här så de kan få uppleva vilket kaos de skapat?” Vidare uttryckte han oro över att han till utseendet såg ut som många av de som skapade problem i hans forna bostadsområde vilket ledde till att människor han mötte ute i samhället riktade sina misstankar också mot honom: ”Ut med dem som missköter sig så att vi som gör rätt för oss ska slippa drabbas”, förklarade han utan omsvep.

Väl framme vid flygplatsen konstaterade han uppgivet: ”Gränsen är nådd, integrera de som är här innan någon mer släpps in, annars kommer samhället braka samman och Sverige bli som de länder som vi själva flytt ifrån.” Jag har tänkt mycket på hans ord under de gångna månaderna eftersom de fångar en uppfattning som sällan lyfts i debatten. Utgångspunkten tycks vara att den som själv invandrat ska anse att migrationen ska vara fri. Men för oss som invandrat är det oftast viktigare att Sverige ska kunna fortsätta att vara ett land som människor kan fly till.

Det förutsätter, vilket framgångsrika invandrarländer exemplifierar, att de som kommer hit skaffar ett arbete fort så att de inte ligger samhället till last - samt att de integreras kulturellt och värderingsmässigt. Det sistnämnda betyder inte att man måste klippa banden till sina rötter utan att man i likhet med flera invandrargrupper i Sverige, inte minst den judiska som integrerats framgångsrikt, låter sina dubbla identiteter samexistera.

I veckan presenterades en fördjupning av SCB:s stora väljarundersökning som bland annat visar att fler uppger att de tänker rösta på Sverigedemokraterna än som egentligen gillar partiet. I siffror innebär det att omkring var femte SD-väljare egentligen inte sympatiserar med partiet. En annan intressant faktor är att stödet för SD bland svarande med utländsk bakgrund, alltså utrikes födda personer samt inrikes födda personer med två utrikes födda föräldrar, uppgår till 12,0 procent. Detta kan jämföras med motsvarande mätning i maj för fyra år sedan då siffran enbart uppgick till 2,0 procent.

Att stödet kunnat öka så stort bland personer med utländsk bakgrund beror sannolikt på att många av de som tillhör gruppen också lever mer tätt inpå problemen som kan kopplas till bristfällig integration. Till dessa hör sådant som trångboddhet och bostadsbrist, kriminalitet, arbetslöshet och fattigdom, dåliga skolor, liksom det patriarkala förtryck som många kvinnor i utsatta områden vittnar om. Det är dessa människor, oftast ytterst skötsamma men utan såväl ekonomiska som sociala resurser att lämna problemområdena, som offras av politiker som tror att man kan välja vilka samhällsproblem som diskuteras.

Den andra förklaringen finns att läsa i ett prestigelöst reportage som publicerades i lokaltidningen Botkyrka Direkt häromdagen. Artikeln består av en rad intervjuer med äldre personer som samlats runt grillen i det lilla området Segersjö, mellan Tumba och Uttran utanför Stockholm. Pensionärer som fötts in i rörelsen och som sedan troget röstat på Socialdemokraterna decennium efter decennium - men som i höst tänker lägga sin röst på SD.

Enligt en kvinna som intervjuas är skola, sjukvård och äldreomsorg de viktigaste frågorna ”men i slutändan kommer valet att stupa på integrationen. Och på att de andra partierna aldrig kan ge raka svar på någonting”. En annan säger: ”De som jobbat hela livet i de traditionella, slitsamma yrkena, de som nu är fattigpensionärer eller sjukskrivna, de får det sämre. Samtidigt tar Sverige emot så många nyanlända, som får hjälp med allting. De får startbidrag, lägenhet, möbler och porslin. Våra egna ungdomar kan inte ens flytta hemifrån. Jag har inget emot att det kommer invandrare hit, men det måste vara rättvist” (Botkyrka Direkt 9/6).

Om tre månader kommer förvirringen i Sverige att vara stor. Valet som skulle ha handlat om klassiska höger-vänsterfrågor som välfärd, sysselsättning och vinster i välfärden blev, som kvinnan i reportaget konstaterar, en folkomröstning om invandringen. Det blir en dyrköpt läxa för de som trott att den förda politiken inte behöver förankras i opinionen. En baksmälla för de som år efter år inte velat acceptera gapet mellan den politiska visionen om allt öppnare gränser och den folkliga oviljan mot en sådan politik, ett förhållande som varit uppenbart för alla som tagit del av SOM-mätningarna, för att nämna ett exempel.

Det kommer läggas många timmar på att försöka förstå vad som hände och hur det kunde ske. Förlorarna kommer göra sitt yttersta för att konstruera komplicerade förklaringsmodeller som syftar till att bortförklara det egna ansvaret och därmed skulden. Men svaret är inte särskilt komplicerat - det finns i ett samtal med en strävsam taxichaufför i Malmö och i ett reportage med äldre runt en korvgrill.

För de allra flesta handlar det nämligen inte om en konflikt mellan invandrare och svenskar utan om en konflikt mellan skötsamma med olika bakgrund och etnicitet samt de som skapar problem. Det är i grunden en fråga om rättvisa och resursfördelning. Att de etablerade partierna lät dessa frågor glida dem ur händerna är ett historiskt misstag med konsekvenser vi bara sett början av.