Našinec musí být o svátcích ve střehu. Není snadné zapamatovat si, kdy jsou obchody otevřeny a kdy zavřeny. Předpokládám, že mnoho lidí si tuhle informaci musí vygooglit.

Zákon o prodejní době, který reguluje prodej během svátků, přikazuje zavřít velké prodejny (nad 200 metrů čtverečních, což je 14×14 metrů) o šesti svátcích. V jednom případě prodej omezuje (na Štědrý den) a v sedmi zbývajících svátcích nechává na rozhodnutí prodejce, zda otevře.

A tak zatímco na Velký pátek mohou být prodejny otevřeny, na Velikonoční pondělí je povinně zavřeno. Obdobně to je 1. a 8. května na Svátek práce a Den vítězství. První svátek je neregulovaný (méně sváteční), druhý regulovaný (víc sváteční).

Přehled povinných zavíraček Svátky, kdy musí mít obchody větší než 200 m² zavřeno ledna – Den obnovy českého státu a Nový rok Velikonoční pondělí

8. května – Den vítězství

28. září – Den české státnosti

28. října – Den vzniku československého státu

25. prosince – 1. svátek vánoční

26. prosince – 2. svátek vánoční Svátky, kdy obchody můžou zůstat otevřené Velký pátek

května – Svátek práce

5. července – Den věrozvěstů Cyrila a Metoděje

6. července – Den upálení mistra Jana Husa

17. listopadu – Den boje za svobodu a demokracii Provoz obchodů je omezen 24. prosince – Štědrý den, otevřeno jen do 12.00 (Zákon o prodejní době v maloobchodě a velkoobchodě)

Radostná regulace

Zákon, který v minulém volebním období prosadila koalice sociálních demokratů, ANO a lidovců, se snažili v lednu zrušit poslanci ODS. Sněmovna to odmítla. Hned nato začali lidovci shánět podpisy pod revizi zákona, který zákaz prodeje rozšiřuje na všechny svátky. Neodradilo je ani to, že stížnost na regulaci přijatou před necelými dvěma roky projednává Ústavní soud.

„Odstraníme tím (rozšířením regulace) zbytečný chaos, který ostatně i strany, které mají na regulaci odlišný názor, zmiňují jako hlavní problém,“ řekl webu Echo24 poslanec Jiří Mihola, který stojí za návrhem.

Na webu KDU-ČSL Mihola píše o „kultivujícím opatření“, kterým dosáhneme toho, aby „společnost vnímala rozdíl mezi všedním a svátečním dnem“. („Disciplína, vy kluci pitomí, musí bejt. Jinak byste ani nepoznali, co je pracovní den a co je svátek,“ podotkl by k tomu voják Švejk.)

Lidovec tvrdí, že regulace „udělá radost mnoha prodavačkám a prodavačům“. Chystá se ji předložit v příštích dnech.

Kdoví, jak to dopadne. Politika je teď volatilní, obtížně se dá předpovídat. Ve Sněmovně není definována většinová koalice a názory stran se mohou přizpůsobovat případným koaličním partnerům.

Padnou i neděle?

Pokud by lidovci svůj návrh prosadili, zvýšil by se počet dnů s povinně zavřenými velkými obchody o sedm. Na jedné straně nic katastrofálního pro prodejce, které by regulace postihla. Na straně druhé ztráty na tržbách by byly patrné.

Jenže pokušení lidovců a levicových politiků diktovat, kdy mají být obchody zavřeny, kdy mají být prodavačky s rodinou a kdy se nemá nakupovat, by tím patrně neskončilo. Dá se tušit, že by pokračovali salámovou metodou a postupně zakazovali nedělní prodej. Křesťanská tradice pasuje den odpočinku právě na tento den.

V tomto případě by supermarkety zaúpěly víc, protože podstatnou část svých zisků vytvářejí o víkendech (byť víc v sobotu), kdy mnozí zákazníci pořizují nákupy na celý týden.

Zákon omezující nedělní prodej nedávno přijali Poláci. Také oni začali se zákazem o státních svátcích. Od letošní března jsou ale obchody v zemi severních sousedů otevřeny pouze dvě neděle v měsíci, v příštím roce budou moci otevřít jen jednu neděli měsíčně a od roku 2020 už bude nedělní prodej zakázán s výjimkou sedmi nedělí v roce.

Takže drazí konzumenti, zpátky do kostelů!

Ten pokrok, kde se to zastaví?

Argumentem regulovčíků prodeje je nejen ochrana rodin a tradic, ale také praxe v jiných evropských státech. A poté, co Polsko začalo ze salámu odkrajovat nedělní prodeje, zůstává poslední sousední zemí s neregulovanými nedělemi Slovensko.

Je nicméně patrný také opačný trend – liberalizace prodejní doby. A je silnější. Předloni zrušili rok starý zákaz nedělního prodeje Maďaři. Konec „radostné“ regulace požadovali nejen obchodníci a zákazníci, ale také odbory sdružující prodavače. Zákony regulující prodejní dobu uvolňovali, anebo rušili rovněž v Dánsku, Irsku a Švédsku. Postupná deregulace je patrná i v Německu a Rakousku.

Lze s jistotou předpovědět, že nynější regulace prodejní doby obchodů s větší provozní plochou se budou dotýkat stále menšího počtu zákazníků i prodavaček. Technologický pokrok se nedá zastavit, a tak prodejci zavádějí samoobslužné pokladny, které jsou levnější než prodavačky, a stále větší podíl na trhu získávají e-shopy.

Majitelé obchodních řetězců v Německu upozorňují, že se dostávají do nevýhody vůči internetovým firmám, které nejsou o nedělích a svátcích omezeny. Proto založili iniciativu prosazující deregulaci prodejní doby. „Zákazníci, zaměstnanci i zaměstnavatelé jsou dostatečně svéprávní k tomu, aby se sami rozhodli, kdy chtějí nakupovat, pracovat nebo prodávat,“ řekl listu Die Zeit Stephan Fanderl, šéf řetězce obchodních domů Karstadt.

Slova, která by se mohla tesat do kamene.