Підвищена доза. Українські фармацевти впевнено нарощують виробництво — по 30% в місяць 20 квітня 2016, 08:40 Вы также можете прочесть этот материал на русском языке IT НА СЛУЖБІ ФАРМИ: Світлана Діденко, генеральний директор фармацевтичної фірми Дарниця, показує новий цех із виробництва інфузійних препаратів, процеси в якому контролює комп'ютер

Їх стимулює зубожіння населення, яке відмовляється від дорогих імпортних ліків, і державні експерименти

Українська фармацевтична промисловість почала виходити з кризи. За даними Держкомстату, профільні компанії не просто перестали скорочувати виробництво, але і нарощують його. Так, у січні цього року вітчизняні фармакологи виготовили на 32% більше продукції, ніж у грудні, а в лютому зростання виявилося ще вищим — 35%.

Причиною цієї активізації стало зубожіння населення, яке не може собі дозволити дорогі закордонні ліки та вибирає доступніші вітчизняні аналоги. “Імпортні препарати беруть тільки такі, яких не виробляють в Україні,— каже Олена Прудникова, голова громадської організації ФармРада, що об'єднує власників немережевих аптек.— Люди самі запитують: що ви можете запропонувати дешевше?" Причому, за її спостереженнями, заощадливість демонструють навіть представники середнього класу, які раніше могли собі дозволити закордонні препарати.

За даними консалтингової компанії Proxima Research, в аптечних продажах частка вітчизняних препаратів у натуральному вираженні досягла рекордних 77%. Минулого року ця цифра була 72%, а 2014‑го — і поготів 68%. “Зараз Україна отримала історичний шанс — максимально позбавитися залежності від іноземних ліків. І розвинути внутрішнє виробництво",— каже Світлана Діденко, генеральний директор фармацевтичної фірми Дарниця.

Все на руку

Співробітники Борщагівського хіміко-фармацевтичного заводу (БХФЗ) схожі на хірургів, які готуються до операції: заходячи в цех, вони надягають білі штани, куртки та шапочки — точнісінько медичні. Такі підвищені вимоги до чистоти — суворі умови європейського медичного стандарту якості GMP. Останні чотири роки він обов'язковий для українських виробників.

Упровадження сучасних стандартів — одна з причин, крім зниження доходів населення, за якою українська фармацевтика виграє конкуренцію із зарубіжними препаратами. Крім того, вітчизняні виробники останніми роками орієнтувалися на найбільш затребувані імпортні ліки. “Наші завжди дивилися, що непогано продається. І робили генеричні копії",— розповідає Юрій Чертков, директор Агентства медичного маркетингу. Конкуренція складалась завдяки ціні: українські ліки виявлялися дешевше.

Секрет успішного ціноутворення простий: наші фармакологи, закуповуючи сировину для ліків за кордоном, заощаджують на вартості робочої сили й енергії. До того ж вони значно менше іноземців інвестують у розробки.

У підсумку 2014‑го середня ціна імпортних ліків була в 4,2 разу вищою, ніж вітчизняного.

Минулого року розрив дещо збільшився: зарубіжні компанії значно підняли ціни через стрибок курсу долара. Українці ж виставили цінники скромніші — переважно завдяки тому, що валютна складова, за інформацією Петра Багрія, президента асоціації Виробники ліків України, в ціні їхнього товару не перевищує 50%.

При цьому препарати, які випускають українські підприємства, не поступаються зарубіжним аналогам, запевняє Віктор Чумак, екс-керівник державного фармакологічного центру, а зараз віце-президент Асоціації фармацевтичної промисловості. За його словами, в цьому змогли переконатися мільйони українців, які взяли участь в експериментальній держпрограмі Артеріальна гіпертензія, яка стартувала 2012 року.

Її учасникам — людям, що мають проблеми з тиском і судинами, держава компенсувала 90% вартості ліків. Під грошове відшкодування підпадали переважно дешеві вітчизняні препарати. І хоча програма закінчилася вже за рік, на думку Чумака, вона змінила споживчий стереотип.

"Люди побачили, що є українські препарати, які лікують так само, але за значно менші гроші",— коментує підсумки програми Юлія Здаревська, головний економіст БХФЗ.

Індійський слон

Зрештою сприятлива для українських фармакологів ситуація не буде вічною. В цінову конкуренцію з вітчизняними препаратами вже вступають ліки з Азії, зокрема, Індії та Китаю.

У цих країнах розташовані найбільші підприємства з виробництва фармакологічної сировини, яких в Україні немає, каже Багрій. Отже, індійські та китайські фармакологи мають можливість купувати субстанції для ліків дешевше, ніж інші. До того ж уряд Індії стимулює експорт фармпрепаратів, а також надає податкові пільги на проведення досліджень. Так, за даними PricewaterhouseCoopers, уже за чотири роки індійська фармпромисловість увійде в топ-15 найбільших у світі.

"Весь світ програє цінову війну індусам і китайцям",— розводить руками Багрій. І дані українських аптечних продажів відповідають світовій тенденції: 2015‑го частка індійських ліків збільшилася з 4,7% до 5,2%. Поки вона невелика, але, за словами Маноджа Кумара Бхарті, посла Індії в Україні, фармкомпанії його країни хотіли б збільшити свою присутність на місцевому ринку. Посол упевнений: імплементація європейських торгових правил допоможе в цьому. “Що більше українські законодавчі норми відповідатимуть нормам ЄС, то легше індійської продукції буде зайти на місцевий ринок. Адже вона вже присутня в Європі та відповідає нормам і вимогам ЄС",— сказав посол в інтерв'ю агентству Інтерфакс-Україна в березні.

Внутрішньовенний вплив

Щоб захиститися від агресивних конкурентів, у вітчизняної фарміндустрії є два шляхи. Перший — за допомогою лобістів адміністративними методами ускладнити реєстрацію та перереєстрацію закордонних препаратів на місцевому ринку. Другий — випускати продукцію, яка буде кращою, ніж у конкурентів. І якщо перший спосіб консервує ситуацію, то другий може сприяти розвитку галузі та збільшенню кількості робочих місць.

Хороший приклад — черкаська компанія Юрія-Фарм. Вона з'явилася 18 років тому на базі закинутого цеху з фасування фізрозчину, що такі існували за радянських часи на базі багатьох великих молочних підприємств. Компанія, власники якої до цього не цікавилися фармацевтикою, закупила новітнє обладнання та опанувала інфузійні (внутрішньовенні) препарати, яких ніколи не випускали в Україні раніше. Зараз своїм асортиментом вона покриває 60% потреб лікувальних установ у госпітальних розчинах. Крім цього, компанія почала експорт на раніше небачені для українських фармацевтів ринки Латинської Америки. За підсумками минулого року три препарати Юрія-Фарм опинилися в десятці найпродаваніших українських ліків. 2016‑го компанія вдвічі збільшила рекламну активність на ТБ.

Цех із виробництва інфузійних препаратів запустила і Дарниця. Потужність — 16 млн флаконів на рік, усі технологічні процеси повністю контрольовані комп'ютеризованою системою. Зараз сюди водять на екскурсії лікарів і медпрацівників зі всієї країни, розповідає Діденко. "Ми бачимо, як ламається стереотип, що вітчизняні підприємства — технологічно застарілі",— каже гендиректор.

А корпорація Артеріум минулого року вивела на ринок два препарати інсуліну. Обидва зроблені за допомогою генної інженерії.

Утім, це поодинокі приклади. За словами Черткова з Агентства медичного маркетингу, фармакологи не дуже активно використовують позитивну для них ринкову ситуацію, хоча і перебувають у кращому становищі, ніж іноземні представництва. Експерт пояснює: українці мобільніші, їм не потрібно погоджувати різні зміни з головним офісом, отже, підлаштовуватися під ринок вони можуть швидше. “Зараз саме час докрутити всі бізнес-процеси,— каже консультант з маркетингу.— І стартонути ще краще".

Напрям — закордон

На прохідний Борщагівського хіміко-фармацевтичного заводу перед обов'язковим на таких підприємствах турнікетом висить велике оголошення про те, що на виробництві проводиться сертифікаційне інспектування Латвійським державним агентством ліків. У Латвію київський завод вже кілька років активно поставляє свої ліки, тому подібні перевірки тут — звичайна справа. Минулого року обсяг експорту БХФЗ становив 12% від усієї випущеної продукції — 2010‑го ця цифра була вдвічі меншою.

Праця в експортному напрямку в українців кипить. Той-таки БХФЗ 2015‑го вийшов на новий для вітчизняних фармкомпаній ринок Ірану, а Юрія-Фарм почала постачання до Аргентини та Бразилії.

Так українські підприємства намагаються відшкодувати втрати — минулого року, за даними ДФС, експорт їхньої продукції впав на 39,2%, до $1,6 млрд. За останні два роки стали менше відвантажувати ліків до Росії: продажі туди скоротилися майже вдвічі, до $18,8 млн. І пов'язано це не із заборонами на українські ліки, а ймовірніше зі споживчими настроями росіян, пояснює Багрій.

Виробники не тільки постачають ліки на ринки у розвитку, — понад місяць тому Фармак придбав торгову компанію в Польщі. Український фармгігант збирається продавати свої препарати на території ЄС. За словами Філі Жебровської, співвласниці підприємства і його гендиректорки, Європейський союз — один із ключових напрямків експортної стратегії Фармаку. Адже обсяг ринку лікарських препаратів у ЄС становить близько $140 млрд. Для українців — заманливо.

Матеріал опублікований в НВ №14 від 15 квітня 2016 року