Suomessa raiskaaja voi saada lievemmän tuomion, jos hän kertoo opiskelevansa ja elävänsä päihteetöntä elämää. Vakavienkin rikosten tuomioissa tarvitaan harkintaa, mutta suomalainen oikeusjärjestelmä epäonnistuu tämän harkinnan perustelemisessa kansalaisille.

Tilanne, jossa poliitikot haluavat kiristää tuomioita ja tuomarit etsivät keinoja niiden lieventämiseen on demokratian ja yleisen oikeustajun kannalta kestämätön. Ismo Pekkarinen/AOP

Viime päivinä julkiseen keskusteluun on noussut eri tapauksia, joissa oikeus on käyttänyt arkijärkeen kehnosti käyviä perusteluita vakavista rikoksista annettujen tuomioiden lieventämiseen.

Iltalehti kertoi sunnuntaina tapauksesta, jossa 19-vuotias mies tuomittiin 15-vuotiaan tytön raiskauksesta ja törkeästä seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Tekijä sai kahden vuoden ehdollisen tuomion. Pohjois-Karjalan käräjäoikeus ja Itä-Suomen hovioikeus eivät passittaneet häntä vankilaan, koska mies opiskeli ammattiopistossa eikä kertomuksensa mukaan käyttänyt päihteitä. Oikeuden mukaan vankeudesta olisi voinut olla haittaa maahanmuuttajataustaisen miehen ”sosiaaliselle selviytymiselle”.

HS taas kertoi tiistaina hovioikeuden päätöksestä, jonka mukaan toista miestä hengenvaarallisesti puukottanut selvisi niin ikään ehdollisella tuomiolla. Tekijä välttyi linnareissulta, koska oli juuri mennyt naimisiin ja valmistunut vastikään ammattiin ja aikoi etsiä töitä.

Kaikki tapaukset ja oikeuden perustelut ovat tietysti omanlaisiaan. Pohjois-Karjalan tapausta Iltalehdelle kommentoinut rikosoikeuden professori Matti Tolvanen huomauttaa, että rikoksentekijän voi tämän ryhtyessä rikokseen olettaa ymmärtävän, että mahdollinen vankilatuomio voi heikentää hänen elämäänsä.

Lisäksi Korkein oikeus on aiemmin todennut, etteivät puolison, lapsen ja vakituisen työpaikan kaltaiset henkilökohtaiset olosuhteet ole niin poikkeuksellisia, että ne oikeuttaisivat rangaistuksen lieventämiseen. Korkein oikeus on myös huomauttanut, etteivät tuomiosta johtuvat kiusallisetkaan seuraukset oikeuta rangaistuksen lieventämiseen.

Tekijän vinkkelistä rangaistuksen lieventäminen on varmasti usein hyvin perusteltua. Etenkin ensikertalaisille vankilatuomio voi pikemminkin olla sysäys rikolliseen elämäntapaan eikä kovankaan tuomion uhka välttämättä estä rikosta.

Edellisen hallituksen oikeusministeri Antti Häkkänen (kok) sanoikin, että kriminaalipolitiikkaa on tehty liian pitkään rikoksentekijän näkökulmasta samalla, kun uhrit ja yhteiskunta ovat kärsineet. Häkkänen arvosteli suomalaista oikeusjärjestelmää taajaan liian lepsuksi ja hänen johdollaan eduskunta kiristi muun muassa lapsiin kohdistuvien seksuaalirikosten tuomioita.

Tilanne, jossa poliitikot haluavat kiristää tuomioita ja tuomarit etsivät keinoja niiden lieventämiseen on demokratian ja yleisen oikeustajun kannalta kestämätön. On vaikea perustella kansalaisille, miksi varsin tavanomaiset henkilökohtaiseen elämään liittyvät asiat ovat syy alentaa tuomiota vakavissa rikoksissa samaan aikaan, kun lievemmistä rikoksista annetut tuomiot kärsitään täysimääräisinä.

Kireämpiä rangaistuksia voi vaatia ilman, että haluaa täyttää Suomen vankilat Amerikan-malliin. Vakavistakin rikoksista annetuissa tuomioissa tarvitaan harkintaa, mutta harkitut päätökset pitäisi aina olla perusteltavissa. Tässä perustelussa suomalaiset tuomarit epäonnistuvat nyt surkeasti.