Norjalaisen Varner-yhtiön omistama Dressmann on pohjoismaiden suurin miestenvaateketju. Suomessa hidasta batistiinikävelyä on nähty 2000-luvun alkuvuosista saakka.

Dressmann myy vain omia merkkejään, varsinaisia brändituotteita ei valikoimissa ole. Kokonaishintataso on edullinen. "Osta kolme, maksa kaksi" on Dressmannin mainoksista tuttu kehoitus.

Yhä useammin edullinen käyttövaate tarttuu kuluttajan matkaan ruokaostosten yhteydessä.

Saksalaisen päivittäistavaraketju Lidlin ideana on myydä vähän kaikkea, paljon - ja halvalla.

Aluksi laatikkomyymälöiden atmosfääri ja kummalliselta tuntunut valikoima oudoksutti suomalaisia ja Lidl joutui tekemään töitä brändäämisensä eteen oikein urakalla.

Nyttemmin ollaan jo tultu tutuiksi ja Lidlistä poiketaan hakemassa ruokaostosten ohella halppis-kokakolat, vessapaperit ja tarvetekstiilit.

Vaateasiantuntija Rinna Saramäki ihmettelee, mitä eroa on vaatekaupan ja päivittäistavarakaupan miesten alushousuilla. Rinna Saramäki katsoo alushousupakkauksia Kuva: Yle/ Airi Saastamoinen

Lidlin alushousut maksavat käsittämättömän vähän. Kahden housun pakkaus maksaa 5,95€, eli yksien boxereiden hinnaksi tulee rapiat alle kolme euroa. Dressmannilla Lidlin boxereita vastaavan housun hinta on melkein 15 euroa.

Lidl kertoo, että heidän edulliset hintansa perustuvat kansainvälisen ketjun suuriin sisäänostomääriin sekä tehokkuuteen logistiikassa ja myymälätoiminnassa.

Dressmannin perustelee omaa hintaansa eettisellä tuotantotavalla ja hyvälaatuisella lopputuotteella.

Kestävään tekstiilituotantoon perehtyneen tietokirjailijan Rinna Saramäen mielestä kysymys hintaeron syystä on kiinnostava.

— On totta, että korkeaa laatua ei pysty valmistamaan yhtä halvalla kuin huonoa laatua. Vaatteen laadukkuus tai tuotantotavan eettisyys ei kuitenkaan selviä hintalappua tuijottamalla, sanoo Saramäki.

Hinnalla hallitaan mainetta

Hinnoittelu on oleellinen osa brändin rakentamista ja mainetta. Jos tuote on hyvin halpa, asiakas ei välttämättä arvosta sitä kovin paljon. Jos tuote on asiakkaan mielestään liian kallis, hän jättää sen ostamatta.

Monet vaateketjut hinnoittelevat kaikki tuotteensa ennalta päätettyihin hintakategorioihin. Esimerkiksi Dressmannilla jokaisesta tuoteryhmästä löytyy vain 2-5 erihintaista tuotetta. Asiakas ei voi tietää, perustuuko hinta oikeisiin tuotantokustannuksiin, koska yksittäisistä tuotteista ei pyritäkään saamaan yhtä suuria voittoprosentteja. Näin ollen hinnan perusteella ei myöskään pysty tekemään suoria johtopäätöksiä tuotteen laadusta. Tuotteen todellista hintaa hämärtää vielä lisää Dressmannin "osta kolme, maksa kaksi" -markkinointistrategia.

Saramäki arvelee, että sekä Lidlillä että Dressmannilla myyntihinta on päätetty ensin ja vasta sen jälkeen kilpailutettu tehdas, joka voisi boxerit päätettyyn hintaan valmistaa.

Boxeri-battle: kun tuotteissa ei näytä olevan mitään eroa