Valtiovarainministeri Jutta Urpilainen vaatii, että sopeutus on tehtävä puoliksi veronkorotuksina, puoliksi leikkauksina. Tosiasia on, että hallitus ei ole leikannut vielä mitään. Se on ainoastaan onnistunut hieman hidastamaan menojen kasvua. Hallituksella on nyt kaksi vaihtoehtoa: joko se myöntää, että fifty-fifty-periaatetta ei ole koskaan sovellettu. Tai sen on tehtävä kaikki tulevat sopeutustoimet leikkauksina – muutoin fifty-fifty-periaate kaatuu.

Olen itse ollut sekä poliitikko että tutkija. Siksi tiedän, että politiikassa ja tutkimuksessa pätevät erilaiset puheenparret. Tutkija pyrkii täsmälliseen kielenkäyttöön ja selkeisiin määritelmiin. Entä poliitikko?

Kun poliitikot puhuvat leikkauksista, he eivät puhu leikkauksista olemassa oleviin julkisiin menoihin. He puhuvat leikkauksista tuleviin menoihin, joiden oletetaan olevan suurempia kuin nykyiset menot. He puhuvat siis kuvitteellisista leikkauksista oletettuun kasvuun. Kun he saavat oletetun menojen kasvun hidastumaan, he julistavat leikanneensa menoja.*

Juuri tästä on kysymys tämän hallituksen kohdalla. Julkiset menot ovat kasvaneet vuodesta 2009 noin 3,9 prosenttia vuodessa. Viime vuonna ne kasvoivat saman 3,9 prosenttia. Menot ovat siis kasvaneet, eivät pienentyneet. Ainoat menoerät, jotka ovat selkeästi pienentyneet, ovat valtionosuudet kunnille ja puolustusmenot. Kunnat ovat kompensoineet valtionosuuden pienentymisen kuntaveron kiristyksellä, joten ainoa kärsijä on ollut puolustusvoimat.

Hallitus ei siis pienentänyt julkisia menoja. Miten on veronkorotusten laita?

Tämän hallituksen aikana on veroja korotettu viidellä miljardilla eurolla. Nämä eivät ole imaginäärisiä lukuja vaan aivan oikeita euroja. Tarkkuuden vuoksi todettakoon, että luvussa on mukana myös kuntaveron nosto, joka on siis suureksi osaksi seurausta siitä, että valtio leikkasi tulonsiirtoja kunnille.

Tähän mennessä lähestulkoon koko sopeutus on tehty veroja kiristämällä. Jos noudatamme Urpilaisen periaatetta, on ainoa mahdollinen päätelmä se, että tästä eteenpäin sopeutus on tehtävä kokonaan ilman veronkorotuksia. Tai sitten on vain todettava, ettei mitään fifty-fifty-sääntöä ole ollutkaan.

—

*Vuosina 2012–2015 Urpilaisen 2,6 mrd. euron ”menoleikkaukset” hidastavat julkisten menojen kasvua 0,5 prosenttiyksiköllä vuosittain. Ilman leikkauksia menojen keskimääräinen kasvu vuosina 2012–2015 olisi 4,1 % ja ”menoleikkausten” jälkeen 3,6 %.

HUOM! Korjasin viime vuoden menojen kasvun. Se oli 3,9 %, ei 4,1 % kuten ensimmäisessä versiossa väitin.