Pääsiäissunnuntain ykkösuutiseksi nousi Sri Lankaan kohdistunut karmea ja raukkamainen itsemurhapommi-iskujen sarja. Kuolleiden määrä on tämänhetkisten arvioiden mukaan jo lähes kolmesataa, ja uhriluku nousee. Iskujen kohteiksi oli valikoitunut erityisesti kristittyjen kirkkoja sekä turistien suosimia luksushotelleja.

Tekijöiden taustoista ei ole vielä saatu täyttä varmuutta, mutta vaikuttaa vahvasti (siirryt toiseen palveluun) siltä, että kyseessä oli jonkinlainen ääri-islamilainen terroriteko. Kotimaani Sri Lankan mediassa on julkaistu jopa video, jolla yksi epäillyistä tekijöistä uhkaa Sri Lankaan kohdistuvalla terrori-iskulla Allahin nimeen.

Kuolleiden joukossa on kokonaisia perheitä, jotka osallistuivat pääsiäismessuun tai olivat hotellinsa aamupalalla. Unelmalomasta tai kirkkovuoden pyhimmästä hetkestä tuli hetkessä painajainen, täynnä tuskaa, menetystä ja kuolemaa.

Ennen kuin iskuista tiedettiin oikeastaan vielä mitään, sekä kansainvälinen että myös kotimainen media alkoi jo täyttyä erilaisista ”analyyseista” ja ”näkökulmista”.

Helsingin Sanomat (siirryt toiseen palveluun) otsikoi vain muutama tunti ensimmäisten pommien räjähtämisestä, että ”uskonnollinen väkivalta on hiipinyt takaisin Sri Lankaan”. BBC (siirryt toiseen palveluun) otsikoi: ”Luulin, että olimme jo jättäneet väkivallan taaksemme” ja Foreign Policy (siirryt toiseen palveluun) vihjaa, että ”vaikka onkin vielä epäselvää, liittyvätkö sunnuntain iskut maan historiaan, srilankalaisilla on takanaan väkivaltainen menneisyys.”

Koordinoidut, 300 ihmisen hengen vaatineet iskut ”oire muslimivastaisuudesta”?

Ilta-Sanomat (siirryt toiseen palveluun) uutisoi, että ”maassa on ollut runsaasti poliittisia ja uskonnollisia jännitteitä viime aikoina.” Talouselämä meni arviossaan (siirryt toiseen palveluun) kaikkein pisimmälle väittämällä että ”Sri Lankan veriteot ovat oire Etelä-Aasian nousevasta muslimivastaisuudesta”.

Koordinoidut, 300 ihmisen hengen vaatineet iskut ”oire muslimivastaisuudesta”?

Totta on, että Sri Lankassa on viime aikoina ollut jännitteitä eri uskonnollisten ryhmittymien välillä – myös suoranaista muslimivastaisuutta on esiintynyt ääribuddhalaisten taholta. Jännitteiden taustalla ei kuitenkaan ole niinkään uskonto, vaan 1950-luvulta saakka kehittyneet valtapoliittiset kiistat, ja vasta kymmenen vuotta sitten päättynyt yli 25 vuotta kestänyt verinen sisällissota.

Levottomuudet eivät ole koskaan eskaloituneet mihinkään lähimainkaan pääsiäissunnuntain iskuihin verrattavaan. Tamilit nousivat aikoinaan kapinaan valtaväestö sinhaleesien harjoittamaa sortopolitiikkaa (siirryt toiseen palveluun) vastaan, joka kulminoitui vuoden 1972 nationalistiseen perustuslakiin: hindulaisten tamilien itsehallinto lakkautettiin, sinhaleesista tehtiin maan ainoa virallinen kieli, ja buddhalaisuus julistettiin maan ainoaksi uskonnoksi.

Sota päättyi lopulta tamilitiikerien kukistumiseen vuonna 2009, mutta haavat ovat vielä monin osin auki.

Kapina eskaloitui lopulta sisällissodaksi, jonka keskellä itse kasvoin ja johon itsekin päädyin osalliseksi. Sota päättyi lopulta tamilitiikerien kukistumiseen vuonna 2009, mutta haavat ovat vielä monin osin auki.

Sodan jälkeen äärikansallismieliset buddhalaiset ovat kohdistaneet iskuja muslimi- ja myös kristittyyn vähemmistöön, tavoitteenaan yhtenäinen buddhalainen Sri Lanka.

Suomen kiertävä suurlähettiläs Harri Kämäräinen arvioikin (siirryt toiseen palveluun) tuoreeltaan, että iskujen takana olisi todennäköisemmin kansainvälinen ääri-islamilainen ryhmittymä, eivätkä iskut niinkään liittyisi maan sisäisiin jännitteisiin. Valitettavasti Kämäräisen viisaat sanat hukkuvat erilaisten mediassa esitettyjen ”analyysien” alle.

Toimittajat rakentavat loogisen jatkumon jännitteiden ja eilisten terrori-iskujen välille toteamalla, että sunnuntain räjähdykset eivät suinkaan ole ensimmäinen osoitus uskonnollisesta väkivallasta Sri Lankassa.

Hesarin jutun (siirryt toiseen palveluun) keskivaiheilla kuitenkin todetaan, että iskut näyttäytyvät ”yllättävinä”: ensinnäkin kohteet oli valikoitu siten, että iskut kohdistuivat nimenomaan kristittyihin – siitä huolimatta, että kristitty vähemmistö ei tähän saakka ole juuri ollut osapuolena väkivaltaisuuksissa.

Toinen ”yllättävä” seikka oli se, että iskut kohdistettiin kirkkojen lisäksi länsimaisten matkailijoiden suosimiin luksushotelleihin.

Tässä onkin kaiken ydin – ja juuri tämä vaikuttaa menneen medialta ohi. Vaikka iskut ovat täysin erilaisia sekä kohteiden että tekotavan puolesta kuin mikään maassa aiemmin nähty, media kertoo tarinaa loogisesta tapahtumaketjusta, jossa pääsiäissunnuntain iskut ovat luonnollinen seuraus sisällissodasta toipuvan ja etnisistä jännitteistä kärsivän maan vaikeasta tilanteesta.

Vaikka Sri Lankan sisäiset jännitteet ovat nimenomaan valtaapitävän buddhalaisen ja muslimivähemmistön välillä, yksikään iskuista ei kohdistunut buddhalaisiin. Ei yksikään.

Sri Lankassa on valtava määrä mittaamattoman arvokkaitta buddhalaisia temppeleitä, mutta iskut kohdistettiin kirkkoihin ja luksushotelleihin. Olemmeko todella niin typeriä, ettemme suostu näkemään, mitä on suoraan silmiemme edessä? Onko tarve helpon selityksen löytymiselle niin voimakas, että tosiasioillakaan ei ole väliä?

Vaikka Sri Lankan sisäiset jännitteet ovat nimenomaan valtaapitävän buddhalaisen ja muslimivähemmistön välillä, yksikään iskuista ei kohdistunut buddhalaisiin.

Surullista tässä kaikessa on se, että todennäköisesti tästä tulee itseään toteuttava ennuste. Todennäköistä on, että isku on osa kansainvälistä ääri-islamilaista terrorismia, ja Sri Lanka valikoitui kohteeksi kyynisen manipuloinnin seurauksena. Maassa olevien jännitteiden vuoksi media on helppo saada nielemään tarina siitä, miten terrori-iskut liittyvät muslimien sortoon maassa.

Samasta syystä terroristijärjestön on helppo mobilisoida itsemurhapommittajia iskemään juuri Sri Lankassa: aikaisemmat uskonnolliset jännitteet toimivat loistavana perusteena iskuille. Ja mikä parasta: samalla voidaan iskeä arkkiviholliseen, länsimaiseen turistiin. Samalla toki aiheuttaen valtavaa tuhoa sodasta toipuvan köyhän maan tärkeimmälle elinkeinolle eli turismille.

Terroristien tärkein tavoite, eli kotimaani muslimiväestön radikalisoiminen, on monin verroin helpompaa, kun heitä nyt joka tapauksessa syytetään näistä iskuista.

Kaikki heihin jatkossa kohdistuvat vastaiskut tulevat synnyttämään valtavan määrän tulisieluisia jihadisteja – juuri niin kuin terroristit toivoivatkin.

Hesarin kirjoituksen lopussa kirjoittaja tulee asian ytimeen ja toteaa: ”Mielikuvilla on valitettavasti tapana huonontua nopeammin kuin parantua, ja oli sunnuntain räjähdysten takana kuka tahansa, niin lienee jo käynyt”. Juuri tästä on kyse.

Kyseessä oli äärimmäisen julma ja kyyninen, taitavasti koordinoitu ja suunniteltu kansainvälinen terroriteko, jonka tekijät tiesivät kyllä, millaisia seurauksia sillä on Sri Lankan jo ennestään tulehtuneessa poliittisessa ilmastossa.

Vaikka kyseessä ei tällä kertaa ollutkaan kotimainen uskonnollinen terrori, yksi asia on varmaa: uskonnollinen terrori todellakin nyt palaa Sri Lankaan. Pahimmassa tapauksessa alkaa koston kierre, ja eilisen terrori-iskun uhreja kuolee vielä vuosienkin päästä.

Rajkumar Sabanadesan

Kirjoittaja on tamperelainen yrittäjä, muutosjohtamisen konsultti ja Sri Lankasta kotoisin oleva entinen turvapaikanhakija.