Antti Rinteen johtama SDP tarpoo populismin suossa, josta se toivon mukaan nousee vielä takaisin kovalle maaperälle, kirjoittaa iltalehden Mika Koskinen.

Antti Rinne esitteli viime perjantaina puolueensa vaihtoehtobudjetin. Arkistokuva. TOMMI PARKKONEN

Jokainen poliitikko ja jokainen puolue on omalla tavallaan populisti. Vain mielikuvitus on rajana, kun kansansuosiota tavoitellaan. Jyrki Kataisen johtama kokoomus harjoitti härskiä mielikuvapolitiikkaa, jossa tuloksilla ei ollut niin väliä.

Perussuomalaisia syytettiin siitä, että he tarjoavat yksinkertaisia ratkaisuja monimutkaisiin ongelmiin. Tosin populismia voi olla sekin, jos tällaisen ongelmanratkaisuvaihtoehdon näkee populismina. On nimittäin usein niinkin, että monimutkaisilta näyttävät ongelmat ovat perusteeltaan hyvin yksinkertaisia. Sen kun tajuaa, löytää helposti myös yksinkertaisen ratkaisun. Jos ette usko, kysykää asiaa esimerkiksi joltain pätevältä yritysjohtajalta, joka saa asioita aikaan.

\* \* \*

Olen seurannut melko pitkään ja tarkkaan SDP:n talouspolitiikkaa. Luettuani eilen puolueen vaihtoehtobudjetin, olen tullut siihen käsitykseen, että pitkään valtionhoitajapuolueen asemassa olleesta SDP:stä on kuoriutunut Suomen johtava populistipuolue.

Katsotaanpa.

Juha Sipilän (kesk) hallituksen ensi vuoden budjettiesitys on hieman alle 3 miljardia euroa alijäämäinen. Alijäämä katetaan ottamalla uutta velkaa. SDP ottaisi 170 miljoonaa euroa vähemmän velkaa kuin hallitus, ja sillä summalla se pienentäisi valtion nettovelanottoa. Miten se on mahdollista, kun samaan aikaan puolue alentaisi pieni- ja keskituloisten verotusta, parantaisi budjetista maksettavia etuuksia ja ohjaisi hallitusta enemmän rahaa kaikkeen hyvään, kuten koulutukseen.

Yhtälö näyttää toimimattomalta ja sitä se todellisuudessa myös on.

Siksi SDP hakee rahaa budjetin ulkopuolelta. Hokkuspokkustemppunsa rahoittajaksi SDP on löytänyt Suomen itsenäisyyden juhlarahasto Sitran. Suomen Pankin taseesta SDP ottaisi budjettinsa katteeksi 70 miljoonaa euroa.

SDP tosin vakuuttaa, että kertaluonteisilla tuloilla rahoitetaan vain kertaluonteisia menoja.

\* \* \*

On suorastaan irvokasta, että samaan aikaan, kun SDP mainostaa vaihtoehtobudjettinsa sisältävän " erityistoimia Suomen itsenäisyyden juhlavuoden kunnioittamiseksi, " puolue on valmis pumppaamaan valtavan summan rahaa budjettiin Sitran taseesta. Sitra oli vuonna 1967 eduskunnan lahja 50-vuotiaalle Suomelle. Tehtäväksi julkiselle tulevaisuustalolle annettiin huomisen menestyvän Suomen rakentaminen. No, ehkä käynti Sitran kukkarolla on SDP:lle erityistoimi, jolla se juhlistaa 100-vuotiasta Suomea.

Ongelman ydin on kuitenkin siinä, että tällaisilla budjetin ulkopuolisilla erillä SDP rahoittaisi pysyviä menoja. Vaikea uskoa, että Sitrasta ja Suomen Pankista löytyisi vastaavat summat myös vuoden 2019 budjettiin tai että SDP luopuisi vaatimuksistaan ensi vuonna samaan aikaan.

SDP:n vaihtoehtobudjetin rahoituksesta löytyy muitakin eriä, jotka ovat huteralla pohjalla. Puolue lisäisi harmaan talouden torjunnan resursseja eri valtionhallinnon aloilta yhteensä 20 miljoonaa euroa. " Arvioidut verotulohyödyt ovat 200 miljoonaa euroa. " " Verovälttelyn torjunnasta " SDP uskoo irtoavan 100 miljoonaa euroa.

Varmaan mikä tahansa hallitus olisi tällaiset temput jo tehnyt, jos lisärahan saaminen budjettiin olisi näin helppoa. Ehdotukset kertovatkin enemmän puolueessa vallalla olevasta hysteriasta. SDP luo koko ajan kuvaa, jonka mukaan harmaa talous on Suomen talouden suurin ongelma, ja se kun saadaan hoidetuksi, niin valtakunnassa on kaikki hyvin.

Hallinnon digitalisaatio- ja toimintauudistuksen tuotoksi puolue on laskenut 200 miljoonaa euroa. Se on oikein hyvin ajateltu, mutta ei kyllä kovinkaan hyvin vastaa sitä todellisuutta, jota puolue oli luomassa Jyrki Kataisen/ Alexander Stubbin (kok) hallituksissa, kun sillä oli valtiovarainministerin salkku hallussaan.

\* \* \*

Tiivistettynä pääoppositiopuolue SDP on rakentanut entistä isomman menoautomaatin, jonka rahoitus on pitkälti budjetin ulkopuolisten erien ja erittäin kyseenalaisten laskelmien varassa, ja samaan aikaan valtion velkaantumistahti hidastuu ja veroaste pysyy ennallaan.

Toki oppositiosta kuka tahansa voi ja saa huudella mitä huvittaa. Entiseltä valtionhoitajapuolueelta ja rahakirstun vartijalta on kuitenkin lupa odottaa enemmän. Nyt Antti Rinteen johtama SDP tarpoo populismin suossa, josta se toivon mukaan jonain päivänä nousee vielä takaisin kovalle maaperälle.

Näkökulmaa muokattu kello 09.00 ja kello 12.50 muun muassa työeläkejärjestelmän ja alijäämän osalta.