Sosiaali- ja terveyspalvelut täytyy ainakin osin yhtiöittää, linjasi hallitus viime viikolla. Perusteena ovat EU-säädökset. Kuulostaa yksinkertaiselta, mutta onko? Hallitus teki yhtiöittämispäätöksen ilman kunnollista virkamiesvalmistelua, jälleen kerran. Sote-uudistuksen kohdalla näin on tehty aiemminkin huonoin seurauksin. Miten koko uudistuksen nyt käy? Todella monia kysymyksiä on avoinna.

1.Onko julkista sosiaali- ja terveydenhuoltoa todellakin pakko yhtiöittää?

Organisaatiomalli riippuu siitä, kuinka laajan valinnanvapausmallin hallitus aikoo luoda, ja halutaanko yrityksille antaa tasavertainen oikeus kilpailla asiakkaista. Valinnanvapauden laajuus on päättämättä ja pöydällä voisi olla eri malleja.

Valinnanvapausmallissa, jossa asiakas saa valita palvelun tarjoajan, palvelun tuottajien tulee olla samalla viivalla. Taustalla ovat EU:n valtiontuki- ja hankintasäännökset. Ne eivät kuitenkaan edellytä yhtiöittämistä.

2. Sovelletaanko yhtiöihin julkisuuslakia?

Ei sovelleta. Riskinä on se, että osakeyhtiöiden ei tarvitse antaa kaikkea sosiaali- ja terveydenhuollon tietoja, jotka olisivat läpinäkyvyyden, kustannusten seurannan ja laadun kannalta tärkeitä.

Mikäli läpinäkyvyyttä halutaan lisätä, se vaatii uutta lainsäädäntöä.

3. Muuttuuko virkavastuu, jos julkinen palvelu yhtiöitetään?

Kyllä. Osakeyhtiössä työskentelevän vastuu on kapeampi kuin virkasuhteisen työntekijän.

4. Jos julkinen sosiaali- ja terveydenhuolto yhtiöitetään, säilyykö julkisen vallan mahdollisuus varmistaa kansalaisten perusoikeuksien toteutuminen?

Sote-palvelujen lakisääteinen järjestämisvastuu on uuden mallin mukaan maakunnalla. Vastuu perusoikeuksien toteutumisesta kuuluu maakunnalle organisaatiomallista huolimatta. Julkista valtaa sisältävät tehtävät edellyttävät sitä, että maakunnan henkilöstö on virkasuhteessa.

Jos maakunnan sosiaali- ja terveyspalveluista tehdään yhtiö, maakunnan mahdollisuus taata esimerkiksi sosiaaliturvan, sosiaali- ja terveyspalvelujen sekä kielellisten oikeuksien toteutuminen kapenee, ja keinona on maakunnan oman tuotannon osalta lähinnä vain omistajaohjaus.

On epäselvää, miten vahvempi valtion ohjaus yhtiömallissa voi toteutua.

5. Mikä on yhtiöittämisen suhde tavoitteeseen perustaa kansanvaltainen maakuntaitsehallinto?

Yhtiöittämisvelvoite ohentaa kansanvallan merkitystä ja siirtää vaikutusmahdollisuudet omistajaohjaukseen.

Lakisääteisen sote-tuotannon yhtiöittämisen perustuslainmukaisuus on arvioitava.

6. Saadaanko kilpailulla ja yhtiöittämisellä aikaan tavoiteltuja kustannussäästöjä?

Kilpailu kasvattaa ns. transaktiokustannuksia. Niitä ovat mainontaan, sopimiseen, seurantaan ja erimielisyyksien ratkontaan liittyvät kustannukset. Harvardin yliopiston tutkimusten mukaan niiden osuus voi kasvaa jopa 30 prosenttiin terveyssektorin kustannuksista. Transaktiokustannukset ovat ongelma kustannusten hillintä -tavoitteen kanssa. Niistä ei Suomessa ole totuttu puhumaan, koska niiden merkitys ei ole ollut kovin suuri.

7. Tukeeko kilpailu ja yhtiöittäminen pienten palveluntuottajien mahdollisuutta päästä markkinoille?

Kansainväliset esimerkit ja Suomessa hoivapalveluissa tapahtunut kehitys osoittavat, että pienet yritykset ostetaan pois markkinoilta ja ne liitetään suurten yritysten osaksi. Markkinat toimivat markkinalogiikan mukaisesti. Pienten yritysten asemaa korostettaessa tämä on otettava huomioon.

8. Edistääkö yhtiöittäminen erikoissairaanhoidon, perusterveydenhuollon ja sosiaalipalvelujen yhteistyötä eli integraatiota? Se oli sote-uudistuksen keskeinen tavoite.

Yhteistyö vaikeutuu ja potilaita/asiakkaita siirretään aikaisempaakin enemmän luukulta toiselle.

Juttua varten on haastateltu hallinto-oikeuden professori Olli Mäenpäätä, terveyden- ja sairaanhoidon hallinnon emeritusprofessori Martti Kekomäkeä ja professori Jussi Huttusta.