Lumisella kävelytiellä tai edes kesäisellä asvaltilla paljain jaloin kävelevä mies ei ole ihan jokapäiväinen näky. Roi Ronkainen on tottunut siihen, että häntä tuijotetaan.

– Alkutalvesta olin käymässä huoltoasemalla. Reilut 50-vuotias rouva alkoi tuijottaa minua ja mietin jo, onko minulla räkää nokassa tai vetskari auki. Ei ollut kumpaakaan. Rouva tuli luokseni ja kertoi huomanneensa, että minulla ei ole kenkiä jalassa. Rouva ehdotti, että lähellä on kenkäkauppa ja että hän voi ostaa minulle kengät. Sanoin, että en tarvitse ja että minulla on kenkiä ja voin tarvittaessa niitä käyttää.

Roi Ronkainen heitti kengät nurkkaan reilut kymmenen vuotta sitten. Hän oli 1990-luvulta lähtien sairastanut pahaa reumaa. Vuonna 2006 iski keuhkokuume, minkä Ronkainen epäili johtuvan suuresta reumalääkkeiden syönnistä. Silloin hän päätti etsiä muunlaisia terveellisempiä ratkaisuja reuman hoitoon. Parhaimmaksi osoittautui käveleminen paljain jaloin.

– Ei minulla mitään tieteellistä näyttöä ole siitä, johtuuko reuman helpottaminen paljasjalkailusta. Lääkkeissä on aina myös se lume-juttu. Jos se lume on ratkaiseva tässä, niin minulle kelpaa. Minä en syö enää mitään lääkkeitä, kertoo Roi Ronkainen.

Kivet eivät Roi Ronkaista haittaa. Kalle Schönberg / Yle

Hyväksi jalalle

Suomalainen lapsi saa kengät jalkaan viimeistään silloin, kun on oppinut kävelemään. Lapset kuitenkin pitävät paljain jaloin kävelemisestä, eikä kenkien jalkaan laittaminenkaan ole pienten lasten suosikkipuuhaa.

Lapsen voikin hyvin antaa kävellä paljain jaloin, kunhan vain varmistuu, ettei lapsi satuta jalkaansa esimerkiksi teräviin esineisiin.

Helsingissä sijaitsevan Metropolia-ammattikorkeakoulun jalkaterapian lehtori Pekka Anttila suosittelee paljain jaloin kävelyä aikuisillekin.

– Paljain jaloin kävely on hyväksi jalkaterälle. Silloin se pystyy taipumaan ja liikkumaan siihen suuntaan ja käyttämään niitä lihaksia kuin alun perin on tarkoitettu, kertoo Anttila.

Parhaimmillaan paljain jaloin liikkuminen toimii Pekka Anttilan mukaan jalkaterän lihasten aktivoijana, mikä parantaa jalan terveyttä ja jalkojen hyvinvointia.

Alku hankala

Ihan kivuitta ei Roi Ronkaisen paljasjalkailu alkanut. Nipistelyä jalkapohjissa tuntui muutaman ensimmäisen viikon ajan. Nipistelyt eivät kuitenkaan säikäyttäneet, koska tunne kehossa oli hyvä. Nykyisin kivet eivät jalkapohjissa tunnu enää lainkaan pahalta.

– Terävästä sorasta saa niin kunnon pistelyä, että akupunktiopisteisiin osuu väkisinkin. Varsinkin talven jälkeen asvaltin päällä olevasta hiekoitussorasta tulee tuntemus jalkapohjista ikään kuin sähköiskuna – hyvä ettei pää räjähdä.

Roi Ronkainen kertoo, että hänellä on nykyisin erittäin herkät ja hyvin tuntevat jalkapohjat. Maan pinnan vaihtelut, pinnan erot ja lämpötilan vaihtelut tuntuvat oikein hyvin.

Jalat ovat Roi Ronkaisella paljaina myös talvella. Vaikka jalat ovat karaistuneet, ei Ronkainen halua olla tuntikausia pakkasessa paljain jaloin.

– Sen verran rakastan varpaitani, että lähtö varmasti tulisi, jos tuntitolkulla olisi pakkasessa.

Ronkainen on töissä koulunkäyntiavustajana. Puolen tunnin välitunti menee talvella lumen päällä oikein hyvin.

– Se ei tuota vaikeuksia ja tuntuu hyvältä, kertoo Ronkainen.

Jalkaterapian lehtori Pekka Anttila on vakuuttunut, että talvipakkasessa seisominen vaatii jo pitempiaikaisen totuttelun, eikä sitä kannatta äkkiseltään pitkiä aikoja tehdä.

– Jos on pitkiä aikoja paikallaan, niin kyllähän siinä on paleltumariski. Mutta kun iho on paksuuntunut, niin paremmin se eristää.

Talvella paljasjalkailua harrastavan tuleekin olla koko ajan liikkeellä.

Kesällä on mukava kävellä paljain jaloin, mutta Roi Ronkainen ei käytä kenkiä talvellakaan. Kalle Schönberg / Yle

Jalkapohja paksuuntuu

Kenkien vuosikymmenien pituinen käyttö heikentää jalkapohjan (siirryt toiseen palveluun) ihotuntoa, ja jalkapohjan iho jää erittäin ohueksi ja araksi.

Ihmisen jalkapohja tottuu melko nopeasti kestämään kävelyä paljain jaloin. Iho vahvistuu muutamassa viikossa ja paksuuntuu tasaisesti jopa senttimetrin paksuiseksi. Sen jälkeen esimerkiksi terävät kivet tai kävyt eivät enää vahingoita jalkapohjaa.

– Jos ei ole kävellyt avojaloin ja lähtee kivikkoon, niin ne kivethän tuntuvat jalkapohjassa todella voimakkailta. Jalkaterä ja keho mukautuvat vallitsevaan tilaan, iho paksuuntuu, eivätkä ärsykkeet tunnu niin voimakkaasti, kertoo lehtori Pekka Anttila.

Ihon paksuuntumisesta ei Anttilan mukaan ole mitään haittaa.

Varpaat ovat iloisia, kun saavat olla vapaana ja varpaita naurattaa, kun eivät ole kahlittuina Roi Ronkainen

Länsimaalaiset ihmiset ovat tottuneet käyttämään kenkiä, ja niiden käyttäminen on osa länsimaista kulttuuria ja käyttäytymisnormia. Myös nykymuoti edistää kenkien ja erityisesti aina tietynmerkkisten ja -näköisten kenkien käyttöä.

– Ihmiset ovat kautta aikojen halunneet suojautua ympäristön vaaroja vastaan. Amerikasta on löydetty todisteita intiaanien mokkasiineista noin vuodelta 8 000 ennen ajanlaskun alkua. Myöhemmin on tullut länsimainen kulttuuri mukaan, jolloin hyvän kengän ominaisuudet ovat joutuneet paikoitellen väistymään muodin tieltä, kertovat jalkaterapian opettajat Arja Kiviaho-Tiippana ja Marjo Heikkilä Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulu Xamkista Savonlinnasta.

Kun paljasjalkakävelyn aloittaa, voi jalkapohjaan aluksi muodostua kovettumia ja tulla aristusta. Sellaiset ongelmat voivat paljasjalkakävelyn myötä myös hävitä.

– Se kertoo silloin siitä, että jalkineet ovat mitä todennäköisimmin olleet syynä kyseisten ongelmien syntyyn, kertovat Arja Kiviaho-Tiippana ja Marjo Heikkilä.

Jalkaterapian opettajien Arja Kiviaho-Tiippanan ja Marjo Heikkilän mukaan paljain jaloin käveleminen edellyttää, että huolehtii hyvin jalkahygieniasta ja jalkojen rasvauksesta. Dieabeetikoille paljain jaloin kävely ei sovi.

Liikkeelle pikkuhiljaa

Jalkaterapian opettajat Arja Kiviaho-Tiippana ja Marjo Heikkilä eivät ehdota paljasjalkakävelyä vaihtoehdoksi kengät jalassa kävelyyn. Heidän mukaansa se on hyvä lisä, jota kannattaa harrastaa mahdollisuuksien mukaan. Kokeilemaan kannattaa lähteä pikkuhiljaa ja kuulostella tuntemuksia tarkasti.

– Paljain jaloin kävelyn suurin hyöty on jalkaterän lihasten vahvistuminen. Nivelten liikkuvuuden lisääntyminen vaihtelevassa maastossa tukee tasapainoa, jolloin kaatumisriski on pienempi. Myös kokonaisvaltaisesti pystyasennon hallinta paranee, kertovat Marjo Heikkilä ja Arja Kiviaho-Tiippana.

Metropolia-ammattikorkeakoulun jalkaterapian lehtori Pekka Anttila suosittaa aina välillä ottamaan kengät pois jalasta.

– Jaloille on virkistävää, että ne saavat välillä olla pois kengistä. Kehon ja jalkaterän toiminta aktivoituu ihan eri tavalla.

Jos ei halua töissä kävellä paljain jaloin, voi mennä vaikka sukkasillaan.

Kenkiä ei kuitenkaan pidä täysin tuomita kaikkien vaivojen aiheuttajaksi. Jos on hankkinut itselleen puristavat ja epämiellyttävät kengät, on vika enemmän kenkien ostajassa kuin kengissä. Anttila muistuttaa, että kenkien pitäisi olla hyvin tuetut ja sopivat.

– Tietyillä sairausryhmillä on huomattu, että itse kenkä voi aiheuttaa ison prosentin ongelmista. Siksi on tärkeää, että jalkine on oikean kokoinen ja mukava käyttää.

Aloittelijan tulee katsoa, ettei maassa ole lasinsiruja. Kalle Schönberg / Yle

Ei enää kenkiä

Monella ihmisellä on jalkapohjissaan kovettumia. Roi Ronkainen on huomannut, että hänellä jalkapohja ei ole tullut kovaksi, vaan sitkeämmäksi. Se hänen mukaansa estää sen, etteivät esimerkiksi lasinpalaset ja muut terävät uppoa jalkapohjaan.

– Jalkapohja joustaa ja on sitkeätä.

Hiekoitussoran terävyydestä kertoo se, että niiden voimasta puhkeaa jopa polkupyörän rengas. Roi Ronkainen kertoo, että kuitenkaan hänelle hiekoitussora ei ole aiheuttanut reikiä eikä haavoja jalkapohjiin.

– Hyvin jousto pelaa jalkapohjassa.

Jos Roi Ronkainen joskus on joutunut kenkiä käyttämään, on hän hyvin äkkiä pyrkinyt pääsemään niistä eroon.

– Heti huomaa, miksi kengistä on aikoinaan luopunut. Vahva aikomus on jatkaa paljasjalkaisuutta mahdollisimman kauan.