Olennaista on, mitä poliitikot halusivat, päättivät ja kertoivat kansalaisille, kun he panivat yritystukien jättipotin jakoon.

Eräs populistipoliitikko tapasi sanoa, että sitä saa, mitä tilaa. Se kuvaa hyvin Business Finlandin koronarahoituksesta kerrottuja tietoja.

Suomen Kuvalehti selvitti viime viikolla, että yritystukea on valunut erityisen runsaasti liikkeenjohdon konsultoinnin ja it-alalle. Julkisuudessa on nostettu esille myös yrityksiä, joiden kohdalla voi perustellusti kysyä, kuinka kova tarve niillä on veronmaksajien rahalle.

Tällainen tapaus on esimerkiksi 37 500 euroa kuukaudessa tienaavan Postin toimitusjohtajan oma konsulttiyritys.

Business Finlandin rahaa on taatusti päätynyt myös terveille yrityksille, joille rahoitus on elintärkeää kriisistä selviämisessä ja työpaikkojen turvaamisessa. Osalla taas hätä ei ole kummoinen, mutta ovat silti hakeneet tukea.

Osa somekeskustelijoista on ollut jopa sitä mieltä, että mitään moraalista harkintaa ei yrityksessä tarvitse tehdä. Kiinni vain, kun rahaa on pöydällä. Kyllä veronmaksaja maksaa.

Uutisoinnin myötä paine on kasvanut kovaksi ja ministerit ovat jo lupailleet muutoksia rahanjakoon. Mitä ne voisivat olla, siitä ei ole toistaiseksi syntynyt selvää kuvaa.

Epäselvää on sekin, kuinka hyvin valtion rahoitusyhtiö Business Finland tai pienemmille yrityksille tukea jakavat ely-keskukset ja kunnat ovat työnsä tehneet. Kuinka hyvin ja kattavasti hakijoiden taustat on tarkastettu?

Tämä on tärkeä asia, mutta ei silti nähdäkseni poliittisen keskustelun tärkein pihvi. Olennaiset kysymykset liittyvät siihen, mitä poliitikot halusivat, päättivät ja kertoivat kansalaisille, kun panivat jättipotin jakoon.

On tärkeää ymmärtää, että Business Finlandin rahoitus ei sen sääntöjen mukaan edes ole tarkoitettu paikkaamaan kassakriisiä ja auttamaan pahimmassa jamassa olevia yrityksiä.

Kyse on kehityshankkeiden rahoituksesta.

Joten yllätys yllätys! Haussa ovat menestyneet erityisen hyvin yritykset, jotka tottuneita kehittämään ja laatimaan hankkeita.

Business Finlandin koronatukien ympärille onkin syntynyt konsulttien ekosysteemi. Erilaiset konsultointiyritykset tarjoavat apuaan yrityksille tukien haussa – osa hakee tukea myös omalle firmalleen.

Konsultti voi periä avustettavalta yritykseltä provision saadusta rahoituksesta tai ainakin tarjota myöhemmin niitä palveluita, joita Business Finlandin avustusrahoilla ostetaan.

Koska merkittävä osa avustuksesta tulee käyttää muuhun kuin avustuksen saajan kiinteisiin kuluihin, rahaa kulkee ulos palveluostoina toisille yrityksille. Eikä ulkopuoleltakaan saa mitä tahansa hankkia. Esimerkiksi verkkokauppaa saa suunnitella, mutta sitä ei saa teknisesti toteuttaa.

On ilmiselvää, että tällainen rahoitusmalli tulee johtamaan monenlaiseen outoon kikkailuun.

Lopputulema oli nähtävissä jo silloin, kun koronatuesta päätettiin ja kun sen kokonaismäärä päätettiin nostaa pilviin eli pelkästään Business Finlandin osalta 800 miljoonaan euroon.

Jos summan suhteuttaminen tuntuu hankalalta, siinä ehkä auttaa tieto, että rahalla voisi hoitaa koko Suomen poliisin toimintamenot kokonaisen vuoden ajan.

Kun rahoituksesta uutisoitiin, kritiikkiä ei kuulunut. Lähinnä esitettiin, mitä muuta tukea yrityskentälle pitäisi kanavoida.

Kun meteli on julkisuudessa nyt noussut, myös oppositiosta huudetaan hallituksen vastuun perään. Esimerkiksi konkarikansanedustaja Arto Satonen twiittasi näin:

”Business Finlandin tukien sijasta Kokoomus esitti korona-kriisin alussa joko alkuvuonna maksettujen ALVien palautusta Ruotsin tapaan tai 3 kuukauden vapautusta työeläkemaksuista. Hallitus valitsi yritystuet ja lopputuloksen tiedämme. Valitettavasti.”

Ulostuloissa on vähemmän jaksettu muistella sitä, että itse asiassa kokoomus iloitsi maaliskuussa valtiovarainvaliokunnassa, kun hallitus halusi nostaa huomattavasti Business Finlandin kautta jaettavaa rahamäärää.

”Kokoomus teki lisätalousarvioaloitteet, joissa esitettiin Business Finlandin ja ELY-keskusten suorien tukien tuntuvaa kasvattamista. Hallituspuolueet ovat viimein kuulleet kokoomuksen ja yrittäjien viestin”, puolue kirjasi jättämäänsä vastalauseeseen 26. maaliskuuta.

Miksi malli valittiin? Työ- ja elinkeinoministeriöstä on selitetty, että Business Finland ja ely-keskukset olivat jo olemassa ja käytettävissä rahanjakoon. Business Finlandin toimintaa säätelee laki eikä sitä haluttu muuttaa.

Haluttiin olla nopeita ja ketteriä.

Eli pantiin rahaa jakoon tietäen, että sen osumistarkkuus ei ole kovin hyvä?

Työ- ja elinkeinoministeriön kansliapäällikkö Jari Gustafsson vieraili eilen 22. huhtikuuta Ylen A-studiossa. Hänen mukaansa tarkoitus olikin auttaa vain niitä yrityksiä, joilla on ”keinot” kriisistä selviytymiseen.

”Nyt on alkanut uusi keskustelu, pitäisikö (tukea) myös niitä yrityksiä, jotka ovat kärsineet tästä tilanteesta”, Gustafsson selitti.

Twitterissä hän kuvasi asiaa vauhdikkaammin.

”Selvennän vielä. @MikaLintila ’n palokunta ajoi ekana paikalle hoitamaan koska sillä oli nopein auto eli @BusinessFinland ja @ELYkeskus Nyt se on tankilla odottamassa miten kannattavuuskriisi ja konkurssiaalto hoidetaan. Se on eri tulipalo, joka jo kytee. Nuo kaksi autoa ei riitä.”

En saanut kansliapäälliköltä vastausta kysymykseeni siitä, mitä tulipaloa elinkeinoministeri Mika Lintilän (kesk) palokunta tarkalleen ottaen kurvasi sammuttamaan.

Jos summataan, selitys menee näin: ensimmäisenä haluttiin tukea yrityksiä, joilla on tiedossa keinot ja hanke, jolla vastataan koronan tuomiin liiketoiminnan haasteisiin. Ja valtion rahalla kustannetaan näitä hankkeita. Mutta nyt pitäisi vasta miettiä, miten autetaan kriisistä kärsineitä ja esimerkiksi konkurssiuhan alla olevia yrityksiä.

Tämä tuskin vastaa sitä käsitystä, joka kansalaisille syntyi, kun tukipaketti tuotiin julkisuuteen.

”Teemme työtä suomalaisten yritysten hyväksi, jotka kärsivät koronaviruksen aiheuttamista vaikeuksista”, alkoi Lintilän tiedote tuolloin.

”Voin kuvitella, että pienyrittäjälle se kymppitonnikin on iso raha, kun maksut kaatuvat päälle”, ministeri sanoi Kauppalehden haastattelussa 20. maaliskuuta.

En osaa moittia lukijoita, jotka ymmärsivät ministerin puheet nimenomaan niin, että Business Finlandista saatu kymppitonni auttaa yrittäjää kassakriisissä.

Lisäksi Lintilä on toistuvasti kertonut julkisuudessa edellyttävänsä Business Finlandilta ”joustavuutta” hakijoiden kohtelussa.

A-studiossa kansliapäällikkö Gustafsson selitti mahdollisia virheitä viittaamalla rahamäärään ja poikkeukselliseen nopeuteen.

“Me otamme sen annettuna, että näissä on riski”, Gustafsson kuvasi.

Vieressä istunut Business Finlandin pääjohtaja Nina Kopola puuttui puheisiin.

”Vaikkakin siinä on riski, niin tämä toimintatapa on määritelty hyvin selkeästi, että minimoidaan se riski, siinä on hyvin vähän harkintavaltaa.”

Asia ei ole kevyt, sillä Business Finlandissa näitä päätöksiä tehdään virkavastuulla. Sormien välistä ei saa katsoa, vaan myönnetyn tuen pitää vastata tuen sääntöjä.

Voin kuvitella, että Business Finlandin väki kokee naamaan viskattuna märkänä rättinä Lintilän tuoreen ilmoituksen siitä, että työ- ja elinkeinominiseriön sisäinen tarkastus käynnistää tarkastuksen Business Finlandin myöntämästä yritysrahoituksesta.

”Kaikkien osapuolten parhaaksi”, Lintilä kommentoi asiaa Twitterissä 21. huhtikuuta.

Ministeri on siis itse toistuvasti yllyttänyt Business Finlandia jakamaan rahaa mahdollisimman hövelisti kiperässä tilanteessa, minkä jälkeen hän lähettää tarkastajat tutkimaan rahanjaon lainmukaisuutta.

Yrityksille on tähän mennessä luvattu suoraa tukea Business Finlandin, ely-keskusten ja kuntien kautta yhteensä 1,5 miljardia euroa.

Olisi populistista väittää, että yritysten auttamiseen tuolla summalla olisi olemassa jokin yksinkertainen, reilu ja helppo ratkaisu.

Kokoomus on ehdottanut alkuvuonna maksettujen arvonlisäverojen palauttamista ja valtiovarainministeri Katri Kulmuni (kesk) on sanonut olevansa valmis edistämään asiaa. Taloussanomien mukaan kehitteillä olisi malli, jossa yrittäjä maksaisi palautetut arvonlisäverot myöhemmin takaisin.

Sekin malli maksaisi, ja palautuksen kustannukset laskettaisiin tietenkin jakoon pantujen tukien päälle.

Tammi-maaliskuun aikana yritykset ovat maksaneet arvonlisäveroa 8,6 miljardia euroa.

Palautukset eivät nekään välttämättä kohdistuisi kovin tarkasti ja oikeassa suhteessa koronasta eniten kärsiville.

Se on joka tapauksessa käynyt selväksi, että Business Finlandin mallista ei käyty riittävää poliittista keskustelua ennen kuin rahat lykättiin jakoon.

Lue myös:

Marinin hallituksen hätätuet: Business Finlandin koronarahaa eniten it-alalle ja liikkeenjohdon konsulteille

Tekstiä muutettu kello 18.50: täsmennetty kohtaa arvonlisäveroista lisäämällä mainita, että suunnitteilla on malli, jossa palautetut arvonlisäverot maksettaisiin myöhemmin takaisin.