Iltalehden käsiinsä saama virkamiesesitys on myrkkyä laajaa valinnanvapautta ja yhtiöittämistä ajaneelle kokoomukselle.

Hallituspuolueista erityisesti kokoomus on ajanut soten valinnanvapautta, kun taas keskustalle tärkeää on ollut sote-uudistukseen liittyvä maakuntamalli. AOP / JARNO KUUSINEN

Alun perin Juha Sipilän (kesk) hallituksen sote-uudistuksen tavoitteena oli uudistaa suomalaisten sosiaali- ja terveyspalvelut, koska palveluista nykyisin vastaavat kunnat selviävät tehtävistään monin paikoin heikosti, eli kansalaiset kärsivät jonoista sekä terveyspalveluiden epätasa-arvosta.

Tämän vuoksi vastuu sote-palveluista haluttiin siirtää kuntia isommille harteille eli maakunnille. Samalla haluttiin lisätä ihmisten vapautta valita terveyspalveluiden tuottaja ja päästää julkisten toimijoiden rinnalle aiempaa vahvemmin myös yksityiset terveysyhtiöt.

Puolueiden toiveet

Hallituspuolueista erityisesti kokoomus on ajanut soten valinnanvapautta, kun taas keskustalle tärkeää on ollut sote-uudistukseen liittyvä maakuntamalli.

Alun perin kokoomuksen hellimän valinnanvapausmallin ajatuksena oli se, että jokainen suomalainen voisi valita yksityisen tai julkisen sote-keskuksen.

Sote-keskukset saisivat rahoituksensa maakunnalta sen mukaan, kuinka monta potilasta listautuu niiden asiakkaiksi.

Kokoomuksen tavoitteena oli myös se, että soten myötä kaikki Suomen terveyskeskukset olisi voitu yhtiöittää, jotta kustannuksia olisi voitu vertailla ja mahdollisesti myös säästää.

Kompastus perustuslakiin

Hallituksen jo kertaalleen sopimat sote-lakiesitykset ajoivat kuitenkin kesällä karille eduskunnan perustuslakivaliokunnassa. Hallituksen sote-lakiluonnoksia pidettiin monin paikoin perustuslain vastaisia.

Nyt lakiesityksiä on korjattu. Iltalehti sai käsiinsä soten valinnanvapausmallista laaditun virkamiesesityksen, joka noudattelee varsin tarkoin perustuslakivalionkunnan kesäisiä linjauksia.

Virkamiesesityksen mukaan vastuu sote-palveluiden järjestämisestä ja tuottamisesta kuuluisi jatkossa maakunnalle, jolloin yksityisen tuotannon rooliksi jäisi ainoastaan julkisen tuotannon täydentäminen.

Esityksessä todetaan myös, että maakunnan liikelaitoksella ei ole velvollisuutta yhtiöittää palveluntuotantoaan miltään osin.

Markkinat kuriin

Soten valinnanvapauden osalta markkinaehtoista valinnanvapautta pannaan esityksessä kuriin myös siltä osin, että ”julkisen vallan pitää kaikissa tilanteissa varmistaa, että kansalaisille taataan riittävät ja yhdenvertaiset sosiaali- ja terveyspalvelut, ilman että ne olisivat markkinoiden varassa”.

Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että viime kädessä julkisen vallan on varmistettava omalla palvelutuotannollaan kansalaisten tasa-arvoiset terveyspalvelut.

Virkamiesesityksen mukaan maakunnan järjestämisvastuulle kuuluvat sosiaali- ja terveyspalvelut ovat luonteeltaan perusoikeuksia toteuttavia julkisia palveluja, jolloin julkisella vallalla on perustuslakiin perustuva velvollisuus ja myös oikeus tuottaa niitä itse. Sote-palvelut ovat virkamiesesityksen mukaan luonteeltaan ”ei-taloudellista toimintaa”, jolloin ne eivät myöskään tapahdu markkinaolosuhteissa.

Asiakas valitsee

Soten valinnanvapautta toteutetaan esityksen mukaan siten, että asiakas voi valita joko kotimaakuntansa tai toisen maakunnan julkisen, yhtiömuotoisen, yksityisen, tai kolmannen sektorin sote-keskuksen ja suun hoidon yksikön.

Esityksessä korostetaan kuitenkin, että julkisten ja yksityisten sote-keskusten yksikköjen palveluvalikoiman pitää olla sama, jotta ”asiakkaan näkökulmasta ei ole väliä, onko keskus yksityinen vai julkinen”.

Toisin sanoen yksityiset yritykset eivät voi poimia rusinoita pullasta mahdollisesti suppeammilla palveluillaan.

Seteli ja budjetti

Valinnanvapautta toteutetaan esityksen mukaan käytännössä siten, että otetaan käyttöön maakunnan liikelaitoksen myöntämä asiakasseteli ja henkilökohtainen budjetti.

Virkamiesesityksen mukaan asiakas voi valita yksityisen palveluntuottajan sen jälkeen, kun maakunnan liikelaitos on tehnyt asiakkaan palvelutarpeen arvioinnin, eli arvion siitä, saako henkilö käyttöönsä asiakassetelin vai henkilökohtaisen budjetin.

Sote-keskus ei saa itse myöntää henkilölle asiakasseteliä.

Virkamiesesityksessä todetaan myös, että maakunnille jätetään kuitenkin liikkumavaraa päättää alueellisesti palvelusetelien käytöstä.

Sosiaalipalvelut entisellään

Sosiaalipalveluiden osalta esityksessä todetaan, että perustuslain mukaan julkinen hallintotehtävä voidaan antaa muulle kuin viranomaiselle vain poikkeustapauksissa eli silloin, jos se on tarpeen tehtävän tarkoituksenmukaiseksi hoitamiseksi.

Sosiaalihuollossa on usein kyse yksilöiden asemaan vaikuttavien hallintopäätösten tekemisestä, jossa yksilöllä on korostettu oikeusturvavaatimus. Tämän vuoksi virkamiesesityksessä todetaan, että ainoastaan sosiaalihuollon neuvonta ja ohjaus voitaisiin jatkossa antaa sote-keskusten tehtäväksi.

Rahoitus ja vertailu

Virkamiesesityksen mukaan maakunta hyväksyy alueellaan toimivat yksityiset sote-keskukset, suun hoidon yksiköt sekä asiakassetelipalvelujen tuottajat.

Maakunta osoittaa myös omalle liikelaitoksen ylläpitämälle sote-keskukselle rahoituksen samojen periaatteiden mukaisesti, joita se soveltaa yhtiömuotoisten palvelujen tuottajien korvauksiin.

Eri toimijoiden vertailtavuuden mahdollistamiseksi maakuntien liikelaitosten kirjanpidossa pitää tehdä näkyväksi liikelaitoksen sote-keskuksen toiminnan kustannukset.

Kädenvääntö käynnissä

Hallitus yrittää parhaillaan löytää soten valinnanvapausesitykseen yhteistä näkemystä. Esityksen äärellä on istuttu tähän mennessä jo monta kymmentä tuntia, ja tiukka kädenvääntö 90-sivuisesta lainsäädäntöesityksestä jatkuu edelleen.

Iltalehden tietojen mukaan keskusta olisi valmis hyväksymään virkamiesesityksen mukaisen sote-uudistuksen, mutta kokoomus ei ole valmis valinnanvapausesitystä nykymuodossa nielemään.

Hallituksen tavoitteena on kuitenkin yhä se, että sote-esitys valmistuisi lokakuun loppuun mennessä.