Kävin ykkösaamussa puhumassa verotuksesta yhdessä verojaoston puheenjohtaja Sampsa Katajan (kok.) ja jaoston demarijäsenen Sirpa Paateron kanssa.

Keskustelusta todettakoon, että verojaoston jäsenet ovat verotuksesta keskenään huomattavan samaa mieltä – siis verrattuna siihen, kuinka paljon verotukseen liittyvät kysymykset kansalaisia yleensä jakavat. Jos tämä kolmikko saisi päättää verotuksesta, tulos olisi varmaankin parempi kuin mitä demokraattisemmassa prosessissa tulisi. 🙂

Joitakin irrallisia ajatuksia keskustelun pohjalta. Aloitan perintöverotuksesta.

Nostan hattua Sampsa Katajalle siitä, että tässä vaiheessa ei ole syytä poistaa perintöveroa, koska on paljon keskeisempää alentaa työn verotusta. Pienenä myönnytyksenä puolueensa viralliselle kannalle hän tietysti joutui toteamaan, että jossain kaukaisessa tulevaisuudessa on aika poistaa perintövero. Kaukainen tulevaisuus on vähän sama asia kuin horisontti: etenee, kun sitä kohti kuljetaan.

Perintöverosta luovutusvoittoveroon: lukitusvaikutus

Ruotsissa perintövero on poistettu ja korvattu omaisuuden luovutusvoiton verotuksella. Jos perit yrityksen tai asunnon, et maksa siitä veroa, mutta jos myyt, verottaja iskee myyntivoittoon. Tätä on Ruotsissa aletta katua, koska se tuottaa suuren lukitusvaikutuksen. Asuntoa ei kannata myydä, vaikka se on perijän tarpeisiin sopimaton sekä koon että sijainnin vuoksi.

Lisäksi tämä käytäntö toisi luovutusvoittojen veron myös itse hankittuun asuntovarallisuuteen, mikä olisi aivan kohtuuton nousevien asuntohintojen aikana niille, jotka aloittavat yksiöstä ja etenevät kohti perheasuntoa. Kaikilla ei ole varaa ostaa sadan neliön asuntoa ensiasunnoksi.

Entä jos perijästä ei ole yrittäjäksi?

Yritysvarallisuuden osalta tuo lukitusvaikutus on vielä vaarallisempi. Ei ole mitenkään harvinaista, että yrityksen luoneen isän poika tai tytär on kovin sopimaton yrittäjäksi. Perintöveron vaihtaminen luovutusvoittoveroon jarruttaa huomattavasti sitä, että kelvoton perijä ymmärtää myydä yrityksen. Sitä paitsi erilaiset yritysjärjestelyt ovat arkipäivää nykymaailmassa. Herkästi käy niin, että Ruotsin malli estää nekin.

Kasautuva varallisuus ei ongelma Suomessa – vielä

Yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta painottavat varoittavat perintöveron poistosta, koska omaisuuksien kasautuminen on taloudellisen eriarvoisuuksien lähteistä suurin. (Pikettyn kirja puoliksi luettuna yöpöydällä.) Jos katsoo Yhdysvaltain tilannetta, varoitukseen on aihetta. Suomen ongelmana toistaiseksi on pikemminkin se, ettei meillä ole riittävästi yksityistä varallisuutta sijoittamaan kasvaviin yrityksiin – siis toistaiseksi.

Veron lykkäys, kun yrityksellä menee huonosti?

Perheyritysten liitto on (taas) vaatinut perintöveron poistamista ainakin yritysvarallisuudesta, ettei yritysvarallisuutta jouduta pilkkomaan verojen maksamiseksi. Sinänsä minäkin kannatan kotimaista omistusta. Kun omistajasuvut joutuvat myymään yrityksensä, ostaja on melkein aina ulkomainen, koska sitä kasautunutta varallisuutta on Suomessa vielä niin vähän. Kasvoton ulkomainen omistaja on tyly. Suomen ajautuminen tytäryhtiötaloudeksi on peräti huono juttu.

On aika vaikeaa poistaa perintövero suurista omaisuuksista ja jättää se pieniin omaisuuksiin. Tällaista yritettiin pari hallitusta sitten, mutta perustuslain tasapuolisuusvaatimusta tämä ei täyttänyt. Perheyritysten osalta asia on kyllä kunnossa noin normaaleja taloudellisia aikoja ajatellen. Jos omistusosuus on yli 10 %, perintöverosta saa 60 %:n huojennuksen ja maksuaikaa muistaakseni (?) viisi vuotta. Tuo vero on maksettavissa aivan tavanomaisuista osingoista, vaikka siitä purjeveneestä onkin ehkä tingittävä. Mutta tällaisina aikoina, kun monilla yrityksillä menee huonosti eikä mitään osinkoa kyetä maksamaan, perintövero voi vahingoittaa suuresti yrityksiä. Voitaisiin säätää lykkäyslauseke, jossa perintöveron maksu sidottaisiin perityn yrityksen tulokseen tai osingonjakoon. Jos yritys ei tuota mitään, perintövero siirtyy tulevaisuuteen.

Perheyritysten liiton huoli suurten omistajasukujen kolmansista serkuista, joiden omistusosuus ei ylitä kymmentä prosenttia, on aiheeton. Näitä kolmansia serkkuja ei tarvita yrityksen toiminnassa.

Kohtuullisen asunnon periminen verottomaksi – tai veroon lykkäystä

Tavalliset ihmiset perivät vanhemmiltaan käytännössä vain asuntovarallisuutta. Perustulon kannattaja ei voi vastustaa kotitalouksien asuntovarallisuuden karttumista, sillä vastaahan velaton asunto huomattavaa perustuloa. (Jostain syytä perustulon laiskistavaa vaikutusta pelkäävät eivät pelkää asuntovarallisuuden laiskistavaa vaikutusta.) Voisi harkita perintöveron alarajan nostamista normaalin asunnon tasolle. Toisaalta ihmiset perivät vanhempansa yleensä ollessaan itse 50 – 70 -vuotiaita, jolloin kovimpaan hätään tämä peritty asuntovarallisuus ei enää tule. (Perinnön voi toki siirtää lapsilleen). Voisi ajatella perityn asunnon osalta veron lykkäämistä siihen, kun perijä täyttää vaikka 40 vuotta, jotta asunnonomistusuran alussa oleva nuori ei joutuisi perinnöstä veroa maksamaan.