• Teoreetiliselt saab projekti siduda mingis ulatuses kesklinna tihendamise ülesandega, osa «mägede» lammutatud hoonete asemele saab vastava suurusega elamispinna ehitada üles kesklinna vabadel territooriumidel. Selle võimaluse kasutamine suuremas mastaabis tähendaks aga jõukamate inimeste väljaliikumise soodustamist «mägedelt», kuna kesklinna piirkonnas on maa hind kallim (lisaks ka ehituslike tüüplahenduste, mis peaksid võimaldama odavamat hinda, kasutamine peaks seal olema piiratum). Sotsiaalseid probleeme see ei lahendaks, pigem vastupidi.

Miinused

• Uute «karpide» ehitamise vajaduse tõttu renoveerimisest märgatavalt kallim kui järgmisena kirjeldatud stsenaariumis, see tähendab elanike suuremat laenukoormust. Tõenäoliselt ei suuda ka avalik sektor niisugust kallimat projekti samas ulatuses toetada (intresside kogumaht on suurem). Probleemiks on ka lisanduvad täiendkulud seoses manööverpinna väljaehitamisega, sõltumata sellest, kas need panna avaliku sektori või elanike õlgadele.

• Raske saavutada nii ühistute kui üksikisikute nõusolekut.

• Kui suur arv uuestiehitatavate majade elanikest soovib programmist väljuda, peab fond nende korterid ära ostma, selle alla võib pikaks ajaks kinni jääda suur osa fondi raha (kui ei õnnestu nende arvel uutes majades tekkivaid kortereid kohe müüa, vaid tuleb anda rendile).

• Võib tekkida turu tasakaalustamatus: kallite programmi raames uuesti ehitatud korterite osas on ülepakkumine, nn programmivälistele odavamatele pindadele, kuhu tahavad liikuda need, kes programmitingimustega liituda ei saa või ei taha, jällegi alapakkumine.

• Läbiviimine järgmise stsenaariumiga võrreldes keerukam, tülikam, ka sõltuvus tururiskidest suurem.

• Kuna eeldatavasti märkimisväärne osa elanikest programmiga ei nõustu ja valib korteri müügi fondile ning inimesed teevad suures diapasoonis erinevaid otsuseid oma korteri ümberehitamise kohta, siis nõrgeneb ühistu kui fondiga läbi rääkiva institutsiooni positsioon. Tal on raske rääkida ühistu üldsuse nimel kas või hoonetevahelise ruumi küsimustes. Suur osa inimesi ju vaheldub, ei ole teada, mida nemad hoonetevaheliselt ruumilt soovivad (hinna ja kvaliteedi suhte küsimus jne).

• Üldistusena: suurem paindlikkus ja mitmekesisus saavutatakse suurema keerukuse ja suuremate riskide hinnaga.

• Oht, et ei suudeta programmi saada piisaval arvul nõusolevaid ühistuid ja mis eriti oluline, laiemaid elamukomplekse, et kindlustada ehitajatele vajalik tööfront ja mastaabiefekt. Neis tingimustes on raske sõlmida inimestele sobiva mõõduka maksumusega lepinguid ehitamiseks, inimeste laenusummad suurenevad. Seetõttu nõrgenevad programmiga ühinemise motiivid.

FOTO: Toomas Huik

Stsenaarium «Ida-Berliin»

• Stsenaariumi sisu: linnaosa hoonete kompleksne renoveerimine olemasolevate «karpide» säilitamisega ja hoonetevahelise ruumi kvaliteedi tõstmisega.

• Stsenaariumi eelduseks on niisuguse renoveerimistehnoloogia loomine, mille puhul elanikud ei pea renoveerimise ajal pikaks ajaks korterist välja kolima.

• Renoveerimise käigus saab toimuda nii hoonete üldkasutatavate ruumide kui korterite planeeringute muutmine, kuid seda mõlemal juhul vaid piiratud arvu tüüplahendite raames.