El Partit Popular va obrir ahir el darrer capítol de l’enfrontament amb la nova televisió pública valenciana, quan va posar el crit al cel perquè À Punt havia anunciat que no emetria bous. Això deu ser, per cert, un rècord mundial, perquè À Punt encara no emet i ja li plouen les crítiques interessades.

L’obsessió del PP amb la radiotelevisió valenciana té un paral·lelisme evident amb TV3. Ahir mateix Roberto Bermúdez de Castro, el secretari d’estat espanyol per a les Administracions Territorials –l’individu que tothom considera l’executor del 155– es va deixar anar en una entrevista, en què qualificà d’escàndol TV3 i Catalunya Ràdio. Escàndol pels bous, escàndol per l’independentisme…

Però l’explicació de tot plegat és ben senzilla. El PP i bona part del nacionalisme espanyol estan obsessionats amb la televisió i la ràdio públiques… només si emeten en català. I la prova és que l’autèntic escàndol, que és RTVE, no rep cap crítica, ni tan sols quan les institucions europees l’expulsen dels seus comitès de treball –com ha passat– per l’evident manipulació que fa dels informatius propis.

I aquesta obsessió no és pas cap moda. No ens hauríem d’equivocar en això. De fet, és un dels pilars bàsics de la refundació ideològica del nacionalisme espanyol, acomplerta per José Maria Aznar a final del segle passat i assumida avui no únicament pel PP i Ciutadans sinó fins i tot pel PSOE. Aznar i la FAES, ja al tombant de segle, miraven d’identificar les suposades causes de l’augment del sobiranisme. I al capdamunt de la llista van decidir de posar-hi l’escola i els mitjans de comunicació en llengua pròpia.

D’aquell moment ençà, l’obsessió per disminuir i diluir les televisions públiques en llengua catalana ha estat constant i per totes les vies imaginables: des de retallar l’àmbit d’emissió de TV3 al màxim, impedint que es pogués veure al País Valencià, a promocionar les noves cadenes privades en espanyol, passant per fer desaparèixer Canal 9 o gairebé eliminar les desconnexions en llengua pròpia de RTVE, com si RTVE no la pagàssem entre tots, també.

Si hi ha ningú que es pense, doncs, que tal o tal decisió aïllades o que l’actuació dels professionals de la CCMA, d’À Punt o d’IB3 són el motiu de la contestació que exerceix el nacionalisme espanyol contra aquestes corporacions s’equivoca de mig a mig. El projecte harmonitzador espanyol no les suporta, aquestes cadenes, per un principi ideològic. No per allò que fan. Com tampoc no tolera una escola al servei del país. I d’ací ve la ràbia i l’intent de culpar-les sempre i de qualsevol cosa. Fins i tot quan encara no han començat a emetre, com passa ja al País Valencià.