Det finns ett samhällsproblem som överskuggar alla just nu och det är bristen på bostäder. Det har varit dåligt förut men med numera 2000 asylsökande per dag har det gått från illa till katastrof.

Folk har ingenstans att bo. Varken på förläggningar eller sedan. Städer börjar ta gymnastiksalar till boende, bland annat Stockholms stad har flaggat för det. Staden har infört rätten att inom så kort tid som tre timmar i förväg avboka för att inhysa flyktingar i stadens salar.

Vi bor i ett land där medborgarna sedan många decennier avkrävs världens högsta skatter mot att det offentliga tar ansvar över våra liv. Vi betalar in i förskott och förväntar oss lösningar. Nu säger samma samhälle att det inte räcker. Folk kommer acceptera att några av barnens fotbollsträningar blir inställda, men sedan då? Vad händer om det bor människor i stadens alla offentliga utrymmen i åratal? Det kommer väljarna inte att acceptera.

Och gymnastiksalar är bara ett temporärt boende. Folk måste till slut ha egna lägenheter. Även mängder med unga vuxna och andra som vill flytta saknar alternativ att flytta till. Företag börjar få problem att rekrytera i storstäderna på grund av bostadsbristen. Enligt myndigheten Boverket saknas det 600 000 bostäder fram till 2025.



Boverket släppte i våras en rapport med förslag om framtidens bostadspolitik. Några av slutsatserna delar jag, som att öka incitament för uthyrning av bostadsrätter, bygga om lokaler och regelförenklingar. Men sedan kommer det som gör mig riktigt orolig – ett förslag om en socialisering av bostadsmarknaden med stora intrång i äganderätten.

Boverket anser nämligen att alla lediga lägenheter i landet ska tvingas ingå i offentliga köer, tillsammans med de kommunala lägenheterna. Privata värdar ska alltså fråntas rätten att hyra ut sina lägenheter. Men det här räcker inte. Från de gemensamma köerna ska lägenheter fördelas, inte på kötid, utan utifrån politiska parametrar där flyktingar ges förtur. Detta system ska gälla så länge det behövs. Ingen som stått i kö ska alltså få en lägenhet.

Vägrar företag att inordna sig i systemet leker Boverket med tanken att straffa med hänvisning till diskrimineringslagstiftning.

Boverket anser också att kommuner delvis ska fråntas sitt kommunala självbestämmande genom att införa en statlig exproprieringsrätt av privat mark för ”tätbebyggelseändamål”. Staten ska alltså kunna tvinga privatpersoner att sälja sin mark till dem för att bygga bostäder, vare sig de vill eller inte. Och över huvudet på vad kommunen planerat.

Rapporten osar DDR-Sverige från 80-talet, när svaret på alla frågor var staten och privat äganderätt skulle vara ett minimum. Ett planekonomiskt skimmer av statligt ägda telefoner, raka led och löntagarfonder. Men nu är det 2015.

Vi har en bostadsminister från Miljöpartiet, partiet som konsekvent röstar emot nya byggen runt om i landet och som röstade emot såväl Attefallshus som lättare uthyrning av bostadsrätter. Regeringen har inte fler förslag än en subvention för hyresrätter där företagen måste acceptera att inte få höja hyran på 15 år. Det är byggbranschen helt naturligt inte särskilt intresserad av.

När folk tvingas bo i gymnastiksalar är det krisläge. Men regeringen minglar hellre med FN än intresserar sig för att lösa krisen.

Kalla till blocköverskridande krissamtal omedelbart för att lösa bostadskaoset. Bostäder är nämligen nyckeln även i flyktingsituationen. Det är dags att regeringen visar vad den går för. Alternativet är: avgå och lämna över ansvaret till några som vill ta ansvar.

När folk tvingas bo i gymnastiksalar är situationen i ett krisläge. Men vi har en regering som hellre minglar med FN än intresserar sig för att lösa den.

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten för.