Thorleif Engers frifinnelse viser at Økokrim var overmodig

2. des. 2016 20:34 Sist oppdatert 3. desember 2016

Påtalemyndighetens team i retten fredag: Fra venstre statsadvokat Helen Bærum Hansen, førstestatsadvokat Bård Thoresen og førstestatsadvokat Marianne Djupesland. Rolf Øhman

Et medlem av konsernledelsen i et stort norsk selskap er funnet skyldig i korrupsjon – og tre andre er frifunnet. Begge deler er like viktig.

Kommentar

Dette er en kommentar. Den gir uttrykk for skribentens analyser og meninger.

Enhver sak har to sider.

Sjelden er det så sant som i korrupsjonssaken mot fire tidligere ledere i Yara – hvorav tre nå er frikjent med endelig virkning.

Det var en fortettet stemning i Borgarting lagmannsrett fredag formiddag. Tiltalte og forsvarere sto i givakt mens de ventet på lagmannen og juryen. Det var musestille.

Tre frifinnelser i Yara-saken. Juryens kjennelse

For de tiltalte sto mye på spill i ankesaken. I tingretten var de alle idømt ubetingede fengselsstraffer for grov korrupsjon eller medvirkning til grov korrupsjon.

Saken er spektakulær. Alle de tiltalte hadde vært medlem av konsernledelsen i et av Norges største selskaper. Thorleif Enger var til og med konsernsjef i en årrekke.

Økokrims seier

Yaras tidligere juridiske direktør Ken Wallace er den eneste som ble funnet skyldig i lagmannsretten. Han hadde ansvar eller medansvar for at det ble utbetalt penger fra Yara til sønnene til ledende tjenestemenn i Libya og India.

Det er, i hvert fall isolert sett, en stor seier for Økokrim at Wallace ble funnet skyldig.

Yara har tidligere vedtatt en foretaksbot på grunn av korrupsjon. Men boten ble vedtatt av en ny ledelse, under konsernsjef Ole Jørgen Haslestad. Hans forgjengere har aldri innrømmet skyld.

Derfor er det viktig for Økokrim at juryen finner at Yara har utbetalt penger som rammes av korrupsjonsparagrafen.

Norske selskaper er tidligere blitt straffet for korrupsjon. Høyest på listen rangerer kanskje foretaksboten mot Statoil i 2004 etter bestikkelser for å komme seg inn i Iran.

Denne gangen kan et tidligere medlem av konsernledelsen, Ken Wallace, havne i fengsel. Det gjør saken enda mer dramatisk.

I tingretten ble Wallace idømt en ubetinget fengselsstraff på to år og seks måneder. Påtalemyndigheten la fredag ettermiddag ned påstand om fengsel i syv år.

Økokrims nederlag

I etterpåklokskapens klare lys kan man se det slik:

Hvis Økokrim hadde nøyd seg med å tiltale Wallace, ville Økokrim hatt en strålende dag fredag. Den fellende kjennelsen i lagmannsretten ville blitt stående som en Økokrims stolteste seire.

Men Økokrim prøvde noe mer.

Påtalemyndigheten ville demonstrere at en toppsjef kan dømmes for korrupsjon hvis han ikke griper inn mot avtaler og pengetransaksjoner som han kanskje ikke kjenner annet enn overfladisk.

Derfor ble konsernsjef Thorleif Enger tiltalt, selv om det aldri ble påstått at han hadde vært direkte involvert i pengeutbetalingene.

Yara-saken satte søkelyset på norske bedrifter i utlandet. Økokrim prosederte på «straffbar passivitet» fra første dag i tingretten.

Enger fikk den strengeste straffen i tingretten, kort og godt fordi han var toppsjefen. Det skulle sendes et signal til andre toppledere som ikke vet eller vil vite alt som nære medarbeidere foretar seg.

Dette var Økokrims store ambisjon. Men i stedet for seier endte det med nederlag i lagmannsretten. Signaleffekten til andre toppsjefer er langt på vei borte.

En utro tjener eller et råttent system?

I tingrettens dom var det et viktig poeng at Wallace, selskapets juridiske direktør, ikke på egen hånd kunne gi grønt lys for utbetaling av penger. Han måtte, etter tingrettens resonnement, ha fullmakt, eksplisitt eller underforstått, fra Enger eller direktørene som drev prosjektene, «prosjekteierne».

Derfor blir det ekstra viktig at ikke bare Enger, men også Daniel Clauw og Tor Holba ble frikjent av juryen i lagmannsretten. De to siste var, mer eller mindre, «prosjekteiere» og ansvarlige for Yaras fremstøt for å skaffe seg kontrakter i Liyba og India.

Det kan gi inntrykk av at juryen er overbevist om at Ken Wallace handlet helt på egen hånd, uten fullmakt eller instruks fra noen andre.

Når kjennelsene, tre frifinnelser og en «skyldig», ses i sammenheng, svekkes inntrykket, tross foretaksboten, av at Yara under Thorleif Enger var et korrupt selskap.

Juryen er en svart boks

Det er ikke oppsiktsvekkende i seg selv at to rettsinstanser kommer til motsatt resultat når skyldspørsmål skal avgjøres. Årsaken kan være så enkel som at tingretten og lagretten – juryen – vurderte bevisenes tyngde forskjellig.

Tingretten gjorde rede for sine vurderinger i en dom på 86 sider. Juryen svarer ja eller nei på skyldspørsmålet, uten begrunnelse. Vi får derfor ikke vite hvor tingretten og lagmannsretten skiller lag i sine vurderinger.

Dette en svakhet ved juryordningen. Kjennelser blir vanskelig å tolke når lagmannsretten kommer til et annet resultat enn tingretten.

Ett er i hvert fall klart. Thorleif Enger, Daniel Clauw og Tor Holba er funnet uskyldige og har krav på å bli behandlet deretter.