HETS: Kvinnefotball får mye tyn i sosiale medier Foto: Twitter

– Er det mulig? Kvinnefotball suger.

Du har sikkert hørt slike utsagn. Latterliggjøringen av keepere som ikke rekker opp til en enkel ball under tverrliggeren. Tempoet som er lavt, skuddene som er for svake.

For kvinnelige fotballspillere er det i alle fall hverdagskost. 18 år gamle Nora Evensen Jansrud skrev om det på NRK Ytring rett før seriestarten i vår.

Nå har forskere ved Institutt for nevromedisin og bevegelsesvitenskap ved NTNU i Trondheim sett på hvilke fysiske forhold som møter kvinnelige fotballspillere og hvilke krav man måtte satt til mannlige fotballspillere om de skulle møtt tilsvarende.

Det ville blitt tøft.

Hai Five Animasjon AS

Hvilke krav møter kvinnelige fotballspillere

– Vi har gjort denne studien for å vise en mer rettferdig sammenlikning av fotball for kvinner og menn. De fleste forskjellene i spillet finner vi fordi fotball er tilpasset den mannlige fysikken, sier Arve Vorland Pedersen ved NTNU. Han er hovedforfatter på studien.

I enkelte idretter velger man å tilpasse øvelsene til kvinnelige utøvere. I langrenn går Therese Johaug 30 km, ikke 50 km som sine mannlige kolleger. Kvinnelige hekkeløpere springer 100 m, ikke 110. Ballen Nora Mørk spiller med er mindre enn den Sander Sagosen bruker. Det finnes mange eksempler på slik kjønnstilpasning.

I fotball spiller kvinnene like lenge, med samme ball og på samme bane som mannlige spillere. Kampene er derfor mye mer krevende for kvinnene, mener Arve Vorland Pedersen.

– Vi vil vise forskjellene og gi et mer realistisk bilde av hva kvinnelige fotballspillere faktisk presterer.

Keeperne får pepper

Det er særlig keeperne som får mye tyn av mer eller mindre selvoppnevnte fotballeksperter. Det sier seg kanskje selv. Målet er fortsatt 7,32 m bredt og 2,44 m høyt, selv om den som skal vokte det har en snitthøyde på under 170 cm.

Kvinnelige keepere har den største utfordringen sammenliknet med herrespillere, sier Arve Vorland Pedersen.

– Spør du folk sier de fleste at keeperne er de dårligste spillerne blant kvinnene. Det er ikke rart, siden de står i et mål som er altfor stort sammenliknet med det herrekeeperne står i.

Det er noe Kristine Nøstmo, målkvinne for Trondheims/Ørn i Toppserien, hører daglig.

– Jeg leser mye på Twitter, hører kommentarene fra fjern og nær om at kvinnefotball er kjedelig, har for stor bane, går for tregt, er for dårlig.

Kristine Nøstmo er 182 cm høy, lengst i Toppserien. Rosenborgmålmann André Hansen er 189 cm lang, men likevel blant de laveste i Eliteserien.

Haifive animations

Men selv om forskjellen på Hansen og Nøstmo ikke er enorm i antall cm, ville det gjøre store utslag om mannlige keepere skulle stått i et mål som ut fra fysiske forutsetninger tilsvarte det kvinnene står i. Da hadde målet deres vært 61 cm bredere og 20 cm høyere.

Det ville Rosenborgs landslagskeeper sett mørkt på.

Da hadde jeg ikke hatt fysiske forutsetninger for å løse oppgaven André Hansen, Rosenborg og Norge

– Det er vanskelig nok fra før av, men man har jo en følelse av at det er mulig å stenge målet. I alle fall til en viss grad. Hadde målet vært enda større så tror jeg nesten ikke det hadde vært gøy, for da hadde jeg ikke hatt fysiske forutsetninger for å løse oppgaven.

André Hansen vil ikke mene noe om målet for kvinnene burde vært mindre, som blant andre treneren for Chelseas kvinnelag har foreslått, men Hansen ser at Kristine Nøstmo og hennes kolleger har et vanskeligere utgangspunkt.

– Mannen er større og fysisk sterkere, men kvinnene skal forsvare et mål som er like stort. Det henger egentlig ikke på greip. Det skal være en utfordring å stå i mål, men det skal ikke være en utfordring det ikke er mulig å mestre.

I siste VM for kvinner var laveste keeper 161 cm. I siste VM for menn var lengste keeper 201 cm. Kristine Nøstmo er ikke blant dem som vil ha mindre mål for kvinnene.

– For meg er det normalen. Jeg tenker mer på posisjonering, spilleforståelse og sånne ting for å unngå at det blir mål. Jeg ville ikke hatt jente og guttestørrelse på ball, bane og mål. Jeg jobber for et likestilt samfunn og synes det ville vært et steg tilbake.

Stor bane, lang spilletid

Målt etter snittverdiene hos kjønnene på blant annet størrelse, styrke, utholdenhet og spenst, slipper også utespillerne blant gutta billig unna på dagens banestørrelse. Om de skulle møtt tilsvarende oppgave som det kvinnene gjør, ville banen sett helt annerledes ut for dem, sier Arve Vorland Pedersen.

STOR BANE: Tempo og presisjon ville sannsynligvis gått ned om de mannlige spillerne skulle spilt på en bane som ut fra fysiske forutsetninger tilsvarer den kvinnene spiller på. Foto: Hai Five Animation AS

– Banen ville vært 132 m lang og 85 m bred. De skulle dekket et mye større areal. Ballen skulle hatt basketstørrelse og vekt. I tillegg skulle spilletida vært mye lenger. Det hadde nok gjort noe med tempoet og presisjonen.

BASKETBALL: Om gutta skulle brukt en ball som tilsvarer det kvinnene spiller med, ville den hatt samme størrelse som en basketball. Foto: Erlend Lånke Solbu / NRK

Fysiske forskjeller gir en annen type fotball

Assistenttrener for det norske herrelandslaget, Per Joar Hansen, ser fotballspillet preges av de fysiske forskjellene på kjønnene.

– Den største forskjellen ligger kanskje i at kvinnene ikke i like stor grad klarer å vende spillet med en langpasning på samme måte som hos mennene. Det gir mer småspill og mindre direkte spill. Det betyr ikke at den ene fotballen nødvendigvis er bedre enn den andre.

Per Joar Hansen trekker fram den irske spilleren Megan Campell som et eksempel på at kvinnelige spillere heller ikke trenger å stå tilbake for mannlige.

– På landslaget har vi også fokus på detaljene i spillet, som for eksempel innkast. Jeg har vist våre spillere videoklipp av Campell sine utrolig lange og presise innkast. Hun kaster bedre enn alle herrelandslagsspillerne med samme ball.

LANGE INNKAST: Den irske landslagsspilleren Megan Campbell brukes som eksempel når norske herrelandslagsspillere skal lære seg å kaste inn. Foto: RonJonMan

Passer til den opprinnelige planen

I hylla på NTNU-kontoret til Arve Vorland Pedersen står boka «Fotball» fra 1930, en grundig innføring i spillets idé og regler. På den tida var gjennomsnittshøyden for voksne menn i Storbritannia på mellom 164 og 168 cm. I 2009 var gjennomsnittshøyden for norske kvinner i alderen 20-29 år 169 cm.

– Man kan si fotballspillet er laget for nettopp den størrelsen norske kvinner har i dag, sier Pedersen.

MÅL: "Man ser smaa keepere utføre heltebedrifter i maal, og et par av våre mindste målmænd har hørt til de aller bedste keepere vi har hat. Det er dog ikke tvil om at en høi mand vil ha ganske store fordeler for denne plads. 1,78-1,84 bør være en ideell høide for en keeper." Foto: Fra boken "Fotball" av P.Chr. Andersen

Er drit lei

Hege Jørgensen er daglig leder i Toppfotball for kvinner. Hun synes det er en artig studie.

LEI AV HETS: Daglig leder for Toppfotball kvinner, Hege Jørgensen, fatter ikke at folk fortsatt gidder å rakke ned på kvinnefotball. Foto: Per Onsheim / NRK

– Det snur ting litt på hodet, og det gir kunnskap rundt den prestasjonen kvinnene gjør. Jeg applauderer forskerne som har gjort studien.

I tillegg mener hun studien kan gi nyttig informasjon til trenere.

– Vi må ikke bare uten videre overføre spillprinsipper som virker på herresiden til jentene, fordi de fysiske forutsetningen er forskjellige.

Ennå opplever hun ofte holdninger som rakker ned på kvinnefotball.

– Fotball er tradisjonelt en idrett for menn, styrt av menn og med en maskulin kultur. Men at det etter 20-25 år med kvinnefotball fortsatt folk som lirer av seg dritt, jeg fatter det bare ikke.

Burde fotball vært tilpasset kvinner?

Det har ikke vært sånn bestandig. I VM i 1991 spilte kvinnene i 80 minutter. Fire år etter var de oppe på 90 minutter, men hadde mulighet til en timeout. Studien til NTNU-forskerne tar ikke stilling til om kvinnefotball bør endres.

– Vi har ikke gjort dette for å foreslå noen endringer. Dette har vi studert kun for å vise hva som er realiteten for kvinnelige fotballspillere, sier Arve Vorland Pedersen.

Hege Jørgensen ønsker i utgangspunktet heller ingen endringer i spillet, men mener det kunne vært interessant å se på ballstørrelse.

– Vi må tørre å diskutere slike ting. En annen ting man kunne gjort for å kompensere at de kvinnelige spillerne skal dekke et relativt sett større område er for eksempel å tillate et ekstra innbytte i kvinnefotball.

Resultatene tåler ikke sammenlikning

Lørdag 8. juni spiller de norske fotballkvinnene sin første kamp i årets VM i Frankrike. Mens det norske herrelandslaget ikke har vært i VM siden 1998, har kvinnene vært med i alle mesterskapene siden 1991. Det har gitt både VM-gull og sølv, og vi har selvfølgelig ikke glemt OL-gullet fra 2000. Likevel har ikke resultatene gitt særlig utslag på tilskuertallene i den hjemlige ligaen.

Men nå kan det se ut som Europa er i ferd med å få øynene opp for kvinnefotball. I Italia og i Spania trekker kvinnefotball titusener til tribunene.

POPULÆRT: 40 000 publikummere så Juventus slå Fiorentina i slutten av mars i år. Foto: MARCO BERTORELLO / AFP

Det gleder Kristine Nøstmo.

– Det er nesten uvirkelig at det går an, for vi er så langt unna her i Norge. Men - det sier noe om at prestasjonene verdsettes ute i Europa. Se på når Caroline Graham Hansen går til Barcelona. Hun må gjennom det samme fysisk og mentalt som da Messi kom. Det viser at de respekterer kvinner og menn på lik linje.