Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Det ringte på døra mi. Jeg spratt opp fra kjøkkenbordet der jeg satt med PC-en og kjempet mot en deadline mens middagen kokte, barna lekte i stua og kona var ute en tur for å handle. Det var nok hun som var kommet tilbake, og jeg ville ikke irritere henne mer enn jeg allerede hadde gjort ved å jobbe så mye, komme hjem for seint - og - sitte hjemme og jobbe mens middagen kokte og barna lekte i stua.

Så jeg småløp mot døra.

- Hei, jeg kommer fra Redd Barna. Jeg lurte på om du har tid til å høre om litt av arbeidet vi gjør i krigsutsatte områder som...

Hva i?? Inni meg sto det en liten kar som hadde lyst til å brøle: «Men i helvete! Kommer du og banker på døra mi og forstyrrer meg med dette? Jeg vet godt hva dere holder på med, og trenger ikke oppsøkes av deg for å få vite dette. Nå er jeg er midt i MIDDAGSLAGING og alt er kaos her, jeg trodde det var noe viktig!!!!! Jeg har gått glipp av verdifulle MINUTTER!»

Men jeg beholdt fatningen. Kanskje litt fordi artikkelen jeg skrev handlet om flyktningepolitikk. Det ville være i overkant ironisk å slenge døra i fleisen på en som samlet inn penger til det samme. Men egentlig mest fordi jeg ikke synes man skal hisse seg opp over småting.

Det kostet litt anstrengelse, det skal jeg innrømme. «Har du en brosjyre?», forsøkte jeg for å få Redd Barna-dama avgårde. Nei, det hadde hun ikke. Det eneste hun kunne tilby var at jeg registrerte meg som månedlig giver på hennes medbrakte Ipad. Jeg sendte henne videre med et høflig «beklager, jeg har ikke tid».

Vi mennesker er lettantennelige. En sms på blanke formiddagen fra Arbeiderpartiet dagen før valget har satt sosiale medier i fyr denne avgjørende dagen før valget. Noen linjer om regjeringsskifte og skattekutt versus eldre og skole, var mer enn folk kunne tåle. Nå skulle de ihvertfall ikke stemme Arbeiderpartiet.

MER ENN FOLK KUNNE TÅLE: SMS-en fra Arbeiderpartiet. Vis mer

Lovverket er blitt gått etter i sømmene. Muligheten til å sende denne typen sms-er må fjernes! Akkurat hvorfor, bortsett fra at det er irriterende å få dem, har det ikke vært så lett å finne argumenter for. Professor Toril Aalberg sier på Dagsrevyen at slike sms-er er en «uting». Den ivrige bloggeren Jarle Aabø vet som vanlig råd: «Norge trenger en ny lov som hindrer politiske partier fra å gå til SMS-angrep på landets borgere. Nå var det Ap, neste gang kan det være nazistene.»

Ap-sms'en ble sendt ut i 11-tida. Klokka 13:54 var vi allerede kommet til Hitler på Aabøs blogg, distribuert hos Nettavisen.

Jeg tror egentlig ikke det stikker så dypt. Heller ikke for Aabø. Innlegget hans er i all hodesak en ganske rolig analyse av hvorfor sms-en fra Ap var kommunikasjonsfaglig klønete. Folk liker ikke sånt, og det har slått feil før. Ap har sørget for negativ støy rundt seg selv på valgkampens siste dag.

Men det er jo kanskje litt kjedelig å høre på, så i ingressen: «nazistene»!

De siste par valgene har sosiale medier satt sitt stempel på valgkampen. Mange analyser har allerede pekt på at dynamikken her bidrar til polarisering. Kantene må spisses, gruppelojaliteten forsterker seg og engasjementet blir mer spesifikt. Kanskje er det i mange tilfeller bra. Men det drar også med seg bagateller, som suges inn i den samme virvelvinden. En filleting, en SMS, blir til hundretusenvis av små sarkastiske/sinte oppdateringer som tilsammen ender opp med å sette dagsorden. En fjær blir til fire millioner høns.

I morgen er det valg. Det er massevis av virkelige saker å engasjere seg i. For min del inkluderer det for eksempel frustrasjon over Arbeiderpartiets og Høyres klimapolitikk. Vi har alle våre frustrasjoner å ta hensyn til foran valgurnen i morgen, men jeg håper ikke Ap's valg-SMS blir en av dem.