Kultfiguren

15 sesonger etter at han ga seg hylles Geir Hasund fortsatt på hver eneste Brann-kamp. – Rart, sier han.

Publisert Publisert 25. mars 2014

Dette skuddet smeller i stangen bak Liverpool-keeper David James og går i mål. – Målet mot Liverpool var spesielt. Det ga oss et lite håp, men ikke noe mer, sier Hasund.

Denne artikkelen er over seks år gammel

Geir Hasund.

Over alt hvor du treffer Brann-supportere, i små eller store grupper, i Bergen eller andre steder, får du høre hans navn. Til og med den store gull-sangen fra 2007, «Gullet ska hem», har noen innskutte rop på Geir Hasund.

– Jeg forstår ikke hvordan det er blitt sånn, men det er veldig hyggelig, sier Geir Hasund.

Høstspilleren

Legenden om Geir Hasund oppsto 20. september 1995. Brann spilte returkamp i cupens semifinale mot Lillestrøm. Brann tapte 1-3 i den første kampen på Åråsen. Da Jan Ove Pedersen sendte LSK i føringen i returkampen, måtte Brann score fire ganger for å nå Ullevaal.

Det var en mørk høstkveld. Regnet pøste ned. Myten om at Brann alltid er best i flomlys skulle få enda mer grobunn.

Brann presset og presset for å komme tilbake i kampen. Kåre Ingebrigtsen laget et unødvendig straffespark. Frank Strandli satte inn 1-1. Så tok det fullstendig av. Per-Ove Ludvigsen scoret, så Strandli igjen.

Men så var det tid for Geir Hasund. En rystet Frode Grodås kastet ballen rett ut til innkast. Ballen kom raskt tilbake. Per-Ove Ludvigsen måket ballen høyt i været, Torgeir Bjarmann bommet fullstendig og med ett var Hasund alene med Grodås. Et velplassert høyrebeinsskudd senere var Brann i finalen – og Hasund helt for alltid.

«Euro-Hasund»

Senere scoret Geir Hasund både da Brann slo ut PSV Eindhoven i cupvinnercupen og da Brann spilte 1-1 mot Liverpool på Stadion i samme turnering. Men det var den mørke høstkvelden mot Lillestrøm alt forandret seg.

– Det var Lillestrøm som var starten. Når jeg ser tilbake på karrieren, er det en av de kampene jeg husker best. Det var ikke så mye folk, men en helt fantastisk stemning på Stadion den kvelden, sier Hasund.

Han tror det er flere grunner til det.

– At vi lå sånn etter, gjorde at det ble spesielt. Vi måtte score fire mål, og etter hvert som målene begynte å komme, våknet håpet hos publikum. Dessuten var det ikke så ofte vi spilte i flomlys på den tiden.

Det er ikke lenge siden sist han sveipet innom YouTube og så målet på nytt.

– Det begynner å bli lenge siden, så jeg må fylle på hukommelsen av og til. Dessuten har jeg to gutter, som ikke fikk oppleve å se sin gamle far spille fotball, så det er jo litt morsomt å vise disse bildene, sier Hasund.

Ingen av europacupmålene hadde heller kommet, om det ikke var for seieren over LSK.

– Det målet gjorde at vi gikk til cupfinalen, med alt det medførte, så det er nok det målet jeg rangerer aller høyest, sier Hasund.

Kort Brann-karriere

PROPELL: Geir Hasund var kanskje ingen propell eller motor på banen, men nå er det gigantpropellene til Rolls Royce i Ulsteinvik som er levebrødet

I dag er Geir Hasund trener i ungdomsavdelingen i barndomsklubben Hødd. Han ser sjelden Brann-kamper, annet enn på TV. Men av og til dukker han opp, og da blir det galskap.Som i 2007, da han hadde med sin eldste sønn til Ålesund for å se AaFK mot Brann.

– Da vi skulle forlate stadion etter kampen, sto plutselig 50 Brann-supportere rundt oss og ropte Geir Hasund-rop. Det var en veldig spesiell opplevelse, spesielt for sønnen min og min gamle far, som også var med, sier Hasund og ler godt.

– Hva tenker du om at du har en sånn status, så lenge etter at du spilte?

– Det er rart og uvirkelig. Jeg har en ganske kort historie i Brann, og spilte kun fem sesonger. Det gikk bare én vei – til værs – frem til vi tok sølv i 1997. Jeg skrev treårskontrakt og trodde at jeg skulle få masse tid i Brann.

UORTODOKS: Geir Hasund hadde sin egen stil på banen. Her i aksjon mot Rosenborg, et annet lag han likte å score mot. Foto: ARKIVFOTO: RUNE NIELSEN

I 1998 skjedde der en del ting i klubben, og plutselig var jeg ute. Jeg fikk en trøkk i trynet og mistet mye av lysten på fotball. Men når jeg tenker tilbake på det nå, ser jeg hvor heldig jeg var, som fikk oppleve den store oppturen. Det som er synd, er at jeg egentlig aldri fikk sagt takk for meg, til Stadion-publikum.

Hasunds Hund

Så stor status har Hasund i Brann-supportermiljøet at han har fått sin egen fotballklubb. Hasunds Hund Fotballklubb er oppkalt etter den gamle Brann-helten og det svenske bandet Bob Hund. Hvorfor kalle opp et fotballag etter Geir Hasund, egentlig?

– Spillestilen. Han var ganske slapp, men så glimtet han plutselig til ut av ingenting. Han var dessuten veldig god i Europacup og flomlys, sier primus motor for hundene, Steinar Soldal.

Deri ligger kanskje litt – men ikke hele – forklaringen til at Geir Hasund er blitt det han er blitt – lenge etter at han la opp.

På enhver rockekonsert i Bergen blir navnet hans ropt. Til og med på Tour de France står bergensere og roper «Geir Hasund» når feltet flyr forbi.

– Han har et veldig rungende navn. Vi har bare solt oss i glansen hans, sier Soldal.

Har katt

HELT: Steinar Soldal har vært primus motor for Hasunds Hund FK siden starten. T-skjorten sier det meste om hvem den store helten er.

Geir Hasund selv har slett ikke hund.– Det har jeg ikke tid til, jeg har katt, sier Hasund og ler.

Men i Sarajevo er der en hund. Den er minehund under opplæring, sponset av Hasunds Hund.

Selvfølgelig heter han Geir.

FAKTA

Geir Hasund

Født: 3. juli 1971

Klubber: Hødd, Viking, Brann, Åsane

Kamper (mål) for Brann: 113 (34)

Aktuell: Hans navn synges fortsatt i Bergen, også av folk som aldri så ham spille.

Publisert Publisert: 25. mars 2014 07:10 Oppdatert: 25. mars 2014 13:38