« ... et mest mulig normalt liv, med normal døgnrytme og adgang til å komme ut ...»

Dette er punkt 3 i Stoltenberg-regjeringens Verdighetsgaranti.

Men hverdagen i norske sykehjem, også de på Romerike, fortoner seg ofte helt, helt annerledes. For eksempel i form av beboere som noen ganger går drastisk til verks i jakten på frisk luft og gode utendørsopplevelser.

Romerikes Blad vet at beboere slår og banker hvileløst på utgangsdøra på sykehjemmet for å få komme ut.

Noen har også vært så desperate, at de har knust glasset på institusjonens brannalarm i håp om å få slippe ut. Når alarmen utløses, går nemlig de stengte dørene opp.

På rømmen

Og i tilfellet Stalsberg bo- og behandlingssenter på Strømmen, der Johanne bor, hadde de for ikke lenge siden eldre beboere på rømmen.

Håndverkere hadde glemt å låse dørene etter seg. Det oppdaget flere av de eldre – og stakk av. Flukten ble oppdaget nokså raskt og alle funnet igjen fort nok til at det ikke skjedde noen ulykker. Stalsberg ligger like ved en trafikkert vei, og området er ikke inngjerdet.

Arne Espeland er sønnen til 86 år gamle Johanne. Hun kom til Stalsberg i midten av desember i fjor. Men først for et par-tre uker siden fikk moren hans sin første luftetur utendørs, hevder han. Det gjør sønnen frustrert og trist:

– Totalt uholdbart. Det må være en menneskerett å få komme ut, mener Espeland.

Johanne smiler og nikker. Før bodde hun på Skjetten, og hadde sin hageplett hun likte å stelle.

Viktig for trivselen

Fagansvarlig sykepleier på Stalsberg, Else Marie Wahl, er helt enig

– Når jeg går av med pensjon om fire år, skal sansehagen vi er blitt lovet, være er på plass. Det er svært beklagelig at den ikke allerede er her, og jeg skal slåss det jeg kan for at vi får den. Det de mottar, er jo det vi klarer å levere, sier Wahl. Hun fortsetter:

– Jeg tenker at vi hele tiden må sette oss i beboernes sted. Da er det lett å tenke seg at ikke å komme ut, må oppleves helt forferdelig. Her er det jo gjerne også eldre som har hatt både hus og hage, og hatt mye glede av uteliv. Trivsel gjennom sanseopplevelser vet vi jo betyr mye for alle mennesker. Gode opplevelser for dem, er jo akkurat de samme som for oss.

I den siste brukerundersøkelsen i Skedsmo fra 2012, scoret kommunen aller dårligst på nettopp spørsmålet om muligheten for å komme seg ut. På en skala fra 1 til 5, var poengsummen 3,67 – en forverring fra siste måling i 2006 på 0, 34.

Venter på sansehagen

Wahl føler at både ansatte og pårørende er blitt ført bak lyset av kommunen. Da avdeling Konten ble lagt ned og beboerne flyttet til Stalsberg for snart tre år siden, ble det lovet at det ville bli så fint – fordi de skulle anlegge en ny sansehage her. På Konten lagde pleierne selv en mindre sansehage.

– Vi ble lurt selv, og føler at vi dernest lurte pårørende. Vi beroliget dem i forhold til flyttingen, stolte på det administrasjonen hadde lovt oss. Nå synes vi dette er pinlig og flaut.

To andre sykehjem i Skedsmo, Åråsveien og Skedsmotun, har sansehage, som er et skjermet område tilpasset eldre som de selv fritt kan oppsøke.

– Vi har fått masse utstyr av frivillige lag og foreninger til hagen – et flott lysthus, griller, blomster og busker. Men opparbeidelsen av hagen og inngjerding av området er ikke kommet i gang. Det er svært beklagelig, sier Wahl.

– Ikke bra nok

– På skjermede enheter kan det være krevende å få tid til nok uteturer, fordi pleierne bare kan følge en av gangen. Vi er godt kjent med at vi scorer for dårlig på dette, og jobber internt og opp mot avdelingene med å bli bedre.

Det sier Helene Hallingstorp, leder for sykehjemstjenesten i Skedsmo. Hun venter også på sansehagen på Stalsberg, og mener erfaringene med disse hagene fra de andre stedene er gode.

– Vi synes kulturavdelingen, som har ansvaret for opparbeidelsen av hagen, har brukt for lang tid på prosjektet, sier Hallingstorp.