Leder

Navarsetes ansvarsfraskrivelse

Liv Signe Navarsete og Jens Stoltenberg i 2011, samme år som Stoltenberg skal ha presset Navarsete til å gå med på «totalt uforsvarlig» bruk av militærmakt. Foto: Trond Solberg

Det er fint om norske toppolitikere blir flinkere til å innrømme feil. Men ikke hvis de ikke tar ansvar for feilen samtidig.

3. juli 2018

Dette er en leder. Lederen gir uttrykk for VGs holdning. VGs politiske redaktør svarer for lederen.

Artikkelen er over to år gammel

les også Navarsete: Stoltenberg presset Sp til å godta Libya-krigen

Senterpartiets tidligere leder Liv Signe Navarsete var i helgen ute i Klassekampen og kritiserte beslutningsprosessen som ledet frem til Norges engasjement i NATOs militære intervensjon i Libya i 2011. Hun angrer nå på at hun og partiet, som satt i regjering på det tidspunkt, sammen med resten av Stortinget sanksjonerte beslutningen, og sier nå at det skjedde etter et «veldig tøft press»: – Vi hadde ikke noen skikkelig saksbehandling. Det var ad hoc hele greia. Jeg mener at det var totalt uforsvarlig, og det ga vi uttrykk for da også, sa Navarsete til avisen.

les også Stortinget har sagt ja: Vil sende norske soldater inn i Syria

Mange politikere kunne i langt større grad se med kritisk blikk på sine tidligere avgjørelser. Og det hadde vært befriende om flere kunne bidra til å belyse hvordan politiske prosesser med de beste intensjoner kan ende i uønskede resultater. Men det Navarsete driver med her er den totale ansvarsfraskrivelse. Som hun selv uttalte den gang, var FN-mandatet og det faktum at Norge er medlem av NATO avgjørende for at Senterparti i regjering sluttet opp om vedtaket. « Norge er en del av en allianse, og det er selvfølgelig at vi skal være med å bidra», sa hun til NTB. Navarsete hadde da sittet som partileder i regjering i fem og et halvt år, og man må anta - og håpe - at hun var i stand til å treffe beslutninger i så viktige saker som bruk av militærmakt uten å la seg presse til noe «totalt uforsvarlig».

les også Gaddafi: - Ta over gatene, la oss rense det østlige Libya

At Navarsete i likhet med en rekke andre i etterpåklokskapens lys har funnet ut at Libyas daværende diktator, Muammar Gaddafis trusler om å rense Libya for «rotter», «mus» og «kakerlakker» ikke innebar en fare for folkemord, eller at militæroperasjonene ikke fikk ønsket effekt på lengre sikt, er så sin sak. Men når hun på toppen av det hele antyder at dette var et solospill fra Stoltenberg som «åpnet dører for ham» i etterkant, faller påstandene på sin egen urimelighet. Stoltenberg ble generalsekretær etter initiativ fra den tyske forbundskansler Angela Merkel og den amerikanske president Barack Obama. Førstnevnte var motstander av intervensjonen. Sistnevnte var skeptisk og inntok sitt omdiskuterte «ledelse bakfra»-standpunkt.

les også Italiensk avis: Obama og Merkel vil ha Stoltenberg som generalsekretær i NATO

Så den antydningen er like lettvint som resten av Navarsetes ansvarsfraskrivelse.

Publisert: 03.07.18 kl. 02:17