Fikk dere ikke med dere Gillette-reklamen? Den som ifølge mange fortalte deres egen kundegruppe at de egentlig var ganske gufne folk? Det gikk ikke så bra, merkelig nok. De massive negative reaksjonene på den reklamen burde ha lært dere litt.

Nå er det sånn at de fleste som bor i Skandinavia liker samfunnene sine og kulturen sin ganske godt. Og det har de all grunn til. Disse landene havner alltid på topp av alle internasjonale målinger. Folk fra hele verden vil hit. Disse landene har lite å skamme seg over, og mye å feire. Da er det ingen god ide å fortelle befolkningen i dem at kulturen deres egentlig ikke finnes.

Å være provinsiell blir oftest beskrevet som noe i nærheten av å leve i sin egen lille boble – gjerne en geografisk en – men samtidig tro at den er representativ for hele verden. Jeg har tidligere her i Minerva skrevet en tekst hvor jeg lurer på om ikke kosmopolitiske storbymennesker er de mest provinsielle som finnes (der bruker jeg til og med en metafor som inneholder en reklame for et flyselskap, så dette passer jo som hånd i hanske). Det hjelper jo lite å ha venner fra hele verden og kjenne folk i Berlin og Singapore, om de alle er akkurat som deg.

Jeg tror markedsavdelingen deres og reklamebyrået dere bruker nettopp avslørte at det er hold i den teorien. For maken til bommert skal man lete lenge etter. Jeg er sikker på at reklamen deres slo godt an i studentmassen på BI og Westerdals. Bortsett fra det var dette en kolossal feillesning av den befolkningen dere egentlig bør kjenne ganske godt. De reaksjonene som fikk dere til å fjerne filmen bør kun overraske om man har levd hele livet i middagsselskap med likesinnede.

Nå ser jeg dere mistenker at de negative reaksjonene var en del av et «koordinert angrep», da lurer jeg om dere har noen spor å gå etter. Hvem står bak? Norwegian? Ryan Air? Eller var det skumle etnonasjonalister? Kanskje slike har en form for digitalt Batman-signal som gikk opp, og samlet nettets mørke aktører over landegrensene.

Det minner litt om det reaksjonene til det engelske Labour-partiet etter det katastrofale siste valgresultatet deres, dette. «Det var ikke vår feil. Det var russerne. Det var rasistene. Det var pressen. Det var været.» Jeg foreslår heller at dere legger fra dere spaden. Dere er dypt nok i gjørma allerede. Det blir litt konspiratorisk, for å si det forsiktig.

Og dette med å definere en kultur er egentlig ikke så vanskelig. Det er bare vanskelig om man av en eller annen trassig og merkelig årsak insisterer på å gjøre det vanskeligere enn det faktisk er. Her er et lite utdrag fra min siste bok, Vikeplikt for høyre, hvor jeg bare diskuterer det overfladisk over en paragraf eller to. Så slipper dere å late som om dere tror at Skandinavia er det eneste området i verden og i menneskets historie som ikke inneholder noen kultur:

Det finnes tusenvis av små og store kulturer i verden. Alle disse finnes, så også den norske. Ingen av dem lever i et vakuum. Ingen av dem er helt unike. Alle er påvirket av andre kulturer, spesielt de i sin umiddelbare nærhet. Den norske kulturen likeså. Den er ikke den eneste kulturen i verden som ikke finnes. Det finnes selvfølgelig ikke en allmenngyldig definisjon av den. Alle vil putte litt forskjellige ting inn i den, og vektlegge disse tingene forskjellig. Og jeg bryr meg virkelig forferdelig lite om at poteten ikke først ble brukt i Norge, at Marius-genseren nå selges i USA eller at Kardemomme By er arkitektonisk inspirert av en by i Marokko, om det er den slags argumenter du bruker.

Norsk kultur inneholder mye, og alt den inneholder er foranderlig over tid. Ingenting av den er 100% unikt til Norge. Dette handler om en blanding, og den blandingen er like unik som alle andre kulturers blanding. Selv om flere av delene er like. Den inneholder en eller annen form for protestantisk påvirket arbeidsetikk; et ønske om sterk likestilling; likhet for loven; ytringsfrihet; et veldig egalitært tankesett sammenlignet med de fleste andres, både når det gjelder økonomi, kjønn og sosial status; en sterk jantelov; et ublidt forhold til autoriteter; en sterk sekularitet; en ganske sterk fellesskapsfølelse; skyhet overfor fremmede; selvgodhet; dugnadsånd, selv om den er minkende; en voldsomt høy samfunnsmessig tillit og sans for samarbeid, også dette sammenlignet med andre land; naturkjærlighet; en god dose naivitet; toleranse; en viss mistenksomhet; sterke, velfungerende institusjoner som kommer fra flere av de andre tingene som er nevnt her.

Alt dette er tykk kultur, og du har sikkert noe du vil tilføye eller trekke fra. Oppå dette ligger det smurt på mange lag med tynn kultur. Det er her vi finner brunost, ski, Grieg-fremdreven gåsehud, ustemte skolekorps, vidunderlig pinnekjøtt, en merkelig tiltrekning til råtten fisk i malingfjerner, Øystein Sunde, en irrasjonell frykt for Pompel og Pilt, avstand til hen ved siden av deg på perrongen mens du venter på T-banen, Holmenkollen, og den evinnelige vaffelen som mange på venstresiden er så flinke til å bygge en stråmann av hver gang norsk kultur diskuteres. Men det er bemerkelsesverdig at mange – inkludert et sjokkerende antall politikere – ikke klarer å grave dypere enn til denne tynne kulturen når de skal beskrive hva som er «norsk».

Det at det ikke finnes to like definisjoner av den er ingen grunn til å hevde at den norske kulturen ikke finnes. Ei heller det at den ikke inneholder en eneste ting som er totalt unikt for Norge. Om dette er dine kriterier for å akseptere at den finnes, så må jeg tro du er litt trassig. Da må vi nemlig slutte å snakke om alt som har med mennesker å gjøre, både på personlig og samfunnsmessig nivå. Kan du beskrive kjærlighet for meg? Omtanke? Hat? Din definisjon vil uten tvil skille seg litt fra min. Finnes da ikke disse tingene? Og vil det faktum at det ikke finnes to like definisjoner av argentinsk, pashtunsk, japansk, kanadisk eller indisk kultur, eller at disse er påvirket av andre kulturer, si at de ikke finnes? Selvfølgelig ikke. De finnes, alle sammen. For å grovt parafrasere noe Kåre Lunden skrev for noen år siden i en lignende debatt: Gudmund Hernes finnes antageligvis selv om han er bygget av ikke-unike bestanddeler.

Dette er barnehagenivå, tenker du sikkert nå. Og det er helt riktig. Men det er å hevde at norsk kultur ikke finnes eller ikke kan defineres også. Rett og slett barnehagenivå. Så jeg foreslår for markedsavdelingen deres i SAS at den tenker litt mer over disse tingene. Og heller innrømmer at reklamen var lite gjennomtenkt, slik at dere slipper å konspirere om skumle nettverk som angriper dere koordinert.