Lær ungene å skulke!

Guro Sibeko

13. nov. 2013 15:50 Sist oppdatert 25. november 2013

Utdanningsetaten har gitt oss foreldre en fantastisk anledning til å lære barna våre om sivil ulydighet og personlig ansvar. Det er en anledning jeg tror mange familier har god bruk for, skriver Guro Sibeko. Berit Roald

Det er mye vi som foreldre må lære barna våre, og en av de aller viktigste tingene de må forstå er at urimelige regler er til for å brytes.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Foreldre i Osloskolen fortviler over de nye fraværsreglene. Elever får ikke lenger fri til å reise i oldemors åttiårsdag, de skal lære om familie og eldreomsorg, ikke praktisere det. De får ikke delta på idrettssamlinger, kommunen har tross alt investert i en obligatorisk uketime fysisk aktivitet så da får ungene vær så god være til stede. Å reise til Egypt midt i skoleåret er helt uaktuelt, elevene skal lære om pyramidene, ikke besøke dem.

184 foreldre har klaget over avslag på søknad om fri hittil i år, flere av dem har klaget sin nød til avisspaltene også. «Superlærer» Håvard Tjora har uttalt at reglene gjør familien til skolens fiende.

Alle er enige om at reglene er umulige å respektere, og hva skal foreldrene da gjøre – vi kan jo ikke lære ungene å skulke?

Guro Sibeko. Roald, Berit

Jo, vet dere hva, det er akkurat det vi kan. Det er mye vi som foreldre må lære barna våre, og en av de aller viktigste tingene de må forstå er at urimelige regler er til for å brytes.

Ingen lover eller forordninger skal følges blindt. Vi mennesker er forpliktet til å tenke selv, vi må gjøre våre egne moralske vurderinger. Vi skal ikke skyte bare fordi generalen sier skyt, vi skal ikke fengsle bare fordi dommeren sier sperr inne, vi skal ikke akseptere at selskaper ødelegger miljøet vårt for profitt bare fordi loven sier at de har rett til det.

Og vi skal selvsagt ikke utebli fra oldemors åttiårsdag bare fordi rektor forbyr oss å reise! Barna våre MÅ å spise bløtkake og bli dikket under haka, svare på dumme spørsmål og å høre på kjedelige historier fra gamle dager for å gjøre oldemor glad. Den plikten veier tyngre enn skoleplikten.

Utdanningsetaten har med andre ord gitt oss foreldre en fantastisk anledning til å lære barna våre om sivil ulydighet og personlig ansvar. Det er en anledning jeg tror mange familier har god bruk for.

Det er lett også for oss voksne å bare følge strømmen, å gjøre som vi får beskjed om. Det er godt å trygt å stole på autoritetene, å følge reglene uansett. Jeg mistenker at det er derfra den største frustrasjonen kommer – fraværsreglene plasserer foreldre i et ubehagelig krysspress.

Det er forventet at vi stiller med barna i familiehøytider, det er forventet at vi støtter barnas idrettsambisjoner, det er forventet at vi lar barna våre se verden. Samtidig forbyr utdanningsetaten oss nå å gjøre disse tingene. Vi tvinges til å tenke selv, og det kan være anstrengende nok i seg selv.

Når vi så kommer til den konklusjon at utdanningsetaten er urimelige blir det hele enda mer ubehagelig – det innebærer jo at vi må gjøre opprør mot en autoritet! Bryte regler! Åpenbart for skummelt for mange foreldre, som i et desperat håp om å slippe i stedet klager på avgjørelsen i håp om at etaten skal ta til fornuft.

Slutt med det. Det spiller ingen rolle hva utdanningsetaten mener om saken. Du har personlig ansvar, og du bør bruke anledningen til å lære barna dine at det har de også.

Snakk med dem om dilemmaet. Diskuter når det er riktig å ta fri fra skolen selv om skolen sier nei. Er det viktigst at du er på skolen eller at du lærer masse? (Men kommer du egentlig til å lære noe særlig på ferie på den kanariøya?) Er det viktigst at rektor ikke blir sint på oss, eller at oldemor ikke blir lei seg? Er det viktigst at du får sydd ferdig forkleet ditt, eller at du får utviklet deg innenfor idretten du elsker?

Støtt dem på veien til å bli selvstendige mennesker som gjør det de mener er rett – også når det koster. Nå koster det ikke mer enn en hvit løgn, eller en pekefinger fra rektor.

Senere i livet kan de fort komme opp i situasjoner der det å følge hjerte og fornuft koster dem jobben, eller kjæresten. Verden trenger at de vokser opp til å bli mennesker som gjør det likevel.

Les også:

Fakta Slik er reglene I høst kom en egen «Oslostandard for behandling av søknader om permisjon fra grunnskoleopplæringen». Her står det:I grunnskolen i Oslo skal det ikke innvilges permisjon for mer enn inntil 10 skoledager pr. skoleår.Det skal ikke innvilges permisjon i perioder med forberedelser til, og gjennomføring av, prøver og kartlegginger (bortsett fra til «familiebegivenheter av særlig sorgpreget karakter»).Det skal normalt ikke innvilges permisjon til ferie eller andre festpregede familiebegivenheterD et kan innvilges permisjon til familiebegivenheter av særlig sorgpreget karakter, for eksempel dødsfall eller begravelseDet kan innvilges permisjon når eleven er tatt ut til å delta ved idrettslig eller kulturell konkurranse på nasjonalt eller internasjonalt nivå. Det skal normalt ikke gis permisjon til treningssamlinger eller lignende. Kilde: Utdanningsetaten, Oslo kommune. Vis mer