Radikalisering i fengslene

Aftenposten Redaksjon

19. feb. 2015 13:54 Sist oppdatert 20. februar 2015

Ikke alle imamer bør slippes inn i fengslene. HÅKON MOSVOLD LARSEN

Leder

Dette er en leder. Lederen gir uttrykk for Aftenpostens syn. Sjefredaktør og politisk redaktør har ansvar for innholdet.

KRIMINALOMSORGEN tar nå tak i den voldelige radikaliseringen som ser ut til å skje med enkelte muslimske fanger, i løpet av soningstiden. Det er på tide.

Islamsk Råd Norge (IRN) har lenge arbeidet for å få i gang ordninger med fengselsimamer, fordi muslimske innsatte har trengt religiøs veiledning. IRN har også påpekt at dette vil være en god investering for samfunnet. I perioder har det vært etablert lokale ordninger med fengselsimamer. Men finansiering har vært et problem – imamene har bare lønn fra sin egen lokale menighet.

Et annet problem har vært å sile ut hvilke imamer som ikke burde ha tilgang til fengslene.

Et annet problem har vært å sile ut hvilke imamer som ikke burde ha tilgang til fengslene.

Innen Kriminalomsorgen har initiativene til fengselsimamer stort sett skjedd lokalt, drevet av forskjellige fengselsdirektører. Allerede for 15 år siden ba Ullersmo landsfengsel om å få knytte til seg en fengselsimam.

Motstandere av religion ergrer seg over at det finnes fengselsprester, og mener det er bakvendt at man i tillegg skal innføre fengselsimamer. Men religioner eksisterer, enten man tror på dem eller ikke.

ETT AV TILTAKENE som Kriminalomsorgen nå setter i gang, er etablering av en tverreligiøs gruppe livssynsmedarbeidere, som skal gis tilgang til fengslene. Det høres fornuftig ut, så sant gruppens medlemmer faktisk er religiøst skolert.

Det høres fornuftig ut, så sant gruppens medlemmer faktisk er religiøst skolert.

Dersom vi antar at de som kalles radikale, voldelige islamister faktisk er religiøse og ikke bare bruker religionen som et skalkeskjul, er det sannsynlig at sjelesorg og undervisning av muslimske autoriteter kan bidra til å få enkelte på bedre tanker.

Kriminalomsorgen samarbeider med PST om å identifisere fanger som er i ferd med å bli radikalisert. Det betyr at man i hvert fall delvis har oversikt over hvor problemene befinner seg. Da er det også mulig å sette inne tiltak som dette.

Det betyr at man i hvert fall delvis har oversikt over hvor problemene befinner seg.

I DETTE ARBEIDET er det uklokt ikke å involvere IRN. Det er ikke likegyldig hvilke imamer som bør få slippe til i fengslene. Vi har tidligere sett minst ett tilfelle der en regelrett mørkemann har brukt fritiden på sjelesorg for muslimske fanger.

Skal ordningen med livssynsmedarbeidere fungere, må medlemmene i gruppen dokumentere relevant religiøs skolering. Samtidig: Utdannelse er ingen garanti mot farlige holdninger. Hvem skal bestemme hvilke muslimske lærde som er verdig tilliten?

Innsikten finnes i IRNs imamkomité. Lederen i komiteen, Najeeb-ur-RahmanNaz, er religiøst skolert, norskfødt, og har tidligere talt Profetens Umma midt imot. Også tidligere leder av IRN, Senaid Kobilica, er en frittalende og godt skolert imam. Blir slike som disse tatt med på råd, er det fullt mulig å finne skolerte muslimer som trygt kan sendes inn i fengsel for å motarbeide radikalisering.

MEN PENGER er fremdeles et problem. IRNs ledelse er overarbeidet, og foreløpig har Regjeringen så godt som valgt vekk IRN. Av de 2,2 millioner kronene som i år er fordelt til forebygging av radikalisering, har IRN fått 150.000. Mens små, kristne organisasjoner har fått mer enn det dobbelte.

Mange moskeer har rikelig anledning til å støtte IRN økonomisk.

Men her har også de muslimske menighetene et ansvar. Det er lenge siden norske moskeer var fattige. Mange moskeer har rikelig anledning til å støtte IRN økonomisk. Det vil være håndfaste beviser på at de muslimske menighetene forstår alvoret i dagens situasjon.

Les også:

Ikke alle imamer bør slippes inn i fengslene. HÅKON MOSVOLD LARSEN