BEKYMRET: – I mine 11 år i politiet så ser jeg en rød tråd hos mange gutter, og det er fravær av et mannlig forbilde, skriver politimann Rune Fossum. Foto: Privat

Debatt

Politimann: Kjære fraværende far

Hvor var du da din sønn ble sendt hjem fra skolen etter å ha slåss? Hvor var du da din sønn ikke hadde lært at et nei er et nei, da han prøvde seg på en jente på en fest? Hvor var du da han kom til meg i bekymringssamtale etter å ha nasket på storsenteret? Hvor var du da han kom i avhør for hasjrøyking?

Oppdatert 29. februar

Dette er en kronikk. Kronikken gir uttrykk for skribentens holdning. Du kan sende inn kronikker og debattinnlegg til VG her.

RUNE FOSSUM, Politimann

I min jobb som politikontakt i Øst politidistrikt møter jeg mange gutter mellom 15-18 år som begår lovbrudd. Noen røyker hasj, noen stjeler, noen utfører personran, noen begår voldshandlinger osv. Andre begår ikke direkte lovbrudd, men er i risikosonen til å gjøre det.

I mine 11 år i politiet så ser jeg en rød tråd hos mange av disse guttene og det er fravær av et mannlig forbilde. I mange av bekymringssamtalene eller avhørene jeg gjennomfører så kommer det ofte en sliten mor med sin sønn. Hun gjør ofte så godt hun kan, men har mistet kontrollen over sin stadig voksende tenåringssønn som utagerer mer og mer, eller nekter å forholde seg til det hun bestemmer.

Jeg møter ofte en far som er delvis fraværende eller helt ute av bildet. Du har de fedrene som jobber mye og har latt mor ta totalt ansvar for oppdragelsen også har du de fedrene som har liten eller ingen omsorgsrett i det hele tatt.

les også «Kokkejævel» skriver i VG: – Kokkeskolen ble redningen for en skoletrøtt fyr som meg

Ungdomstida er en tid hvor man er med på å forme hvem man er. Man skal finne sin identitet. En del av pakka handler om å prøve og feile. Her har foreldrene en vesentlig rolle i hvordan de rettleder ungdommen. Gode foreldre deler av sin erfaring, kommer med råd, gir ris og ros. Men den viktigste oppgaven er å være der, gi kjærlighet og trygghet.

Hva gjør så disse gutta når de ikke har noen på hjemmebane som kan gi dette? Jo, de leter etter svaret andre steder. I enkelte tilfeller så finner de en gjeng med likesinnede gutter. Sammen prøver de å finne veien, ofte på en destruktiv måte som innebærer lovbrudd.

Det trenger ikke nødvendigvis være far som tar rollen som det mannlige forbildet. En stefar, onkel, lærer eller fotballtrener kan også ta denne rollen. Et av problemene er at mange av disse gutta ikke møter denne «tilstedeværende mannen» før det har gått en god stund og de har kommet inn i tenåra. Da kan det være vanskeligere å reversere «skaden».

Hvorfor er det da så viktig med dette mannlige forbildet? Mor kan vel si de samme tingene som en far ville sagt. Gjøre de samme tingene far kunne gjort. Min mening er at det noen ganger er lettere å nå inn til en av samme kjønn.

les også De 25 mest leste kronikkene i året som gikk

Hvis du spør et barn hvilke idoler eller forbilder de har, så vil det nesten alltid være en av det samme kjønn. Jeg tror grunnen til dette er fordi det er lettere å prøve å forstå verden ut ifra vårt eget kjønn. Alle menn har en gang vært gutter og kjent på en del av de samme følelsene disse gutta kjenner på nå. Ved å se på de som tilsynelatende har lykkes så får de selv troen på at de selv kan lykkes. Hvis disse mennene er dårlige rollemodeller så kan det gå virkelig ille. Hvis de derimot er forbilder så er det større sannsynlighet for at det går bra.

Jeg ser gjentatte ganger hvordan mange av disse gutta responder forskjellig på mine mannlige kollegaer, kontra mine kvinnelige kollegaer. Mine kvinnelige kollegaer sier det samme og er like dyktige, men når enkelte ganger ikke gjennom til disse tenåringsgutta. Nesten uten unntak så mangler disse gutta en stabil farsfigur.

Som samfunn trenger vi flere mannlige forbilder som kan få disse unge mennene i villrede, på riktig spor. Spesielt der det er en fraværende far må vi som er resurssterke ta i et ekstra tak. Både som politimenn, nattravnere, fotballtrenere, naboer eller som familiemedlem må vi være der som erstatning for faren som enten ikke er der fysisk eller psykisk. På den måten kan disse gutta kan bli den mannen de alle har potensiale til å bli.

Til å være et så påfallende og tydelig problem så er det overraskende hvor lite fokus det er på temaet i media. Et konkret tiltak jeg tror ville hjulpet er å få flere menn inn i tradisjonelle kvinneyrker som jobber med barn og ungdom. Slik ville fraværet av en god far hatt mindre å si og jeg tror vi ville fått færre rotløse gutter som bryter loven i sin søken etter identitet og anerkjennelse.

Publisert: 29.02.20 kl. 08:40 Oppdatert: 29.02.20 kl. 10:11

Les også

Mer om Politiet Ungdomskriminalitet