Jag vet exakt vad jag gör, historien kommer ge mig rätt.

Citatet är ordagrant från Anders Lindberg, ledarredaktör på Aftonbladet. Vi stod precis innanför dörrarna till Aula Magna på Stockholms Universitet. Han sade det till mig vid Socialdemokraternas förtroenderåd 2011 när jag påpekade det tveksamma i att välja en stigmatiserande retorik mot Sverigedemokraterna istället för att angripa dem sakpolitiskt. I sak vet vi nu hur det gick. Sverigedemokraterna har sedan dess växt och blivit Sveriges tredje största parti.

Vems sida som Anders Lindberg spelat på, om han fortfarande anser att han gjort allt rätt, blir därmed föremål för en annan diskussion.

För något håller på att hända nu på Aftonbladets ledarredaktion. I dagens ledartext författad av Karin Pettersson görs nu en bred reträtt från tidigare retorik. Nu skall Sverigedemokraterna bemötas med sakpolitik för breda väljargrupper istället för enögd brunsmetning. Om detta nya angreppssätt hänger ihop med vem som blir chefredaktör för Aftonbladet efter Jan Hellin och hur nu delar av hennes gamla stab och nätverk försvinner från sina positioner som opinionsbildare är inte ointressant. Tobias Gerdås är en sådan dold makthavare som nu förflyttats från positionen som ansvarig för opinionsbildning på LO till regeringskansliet. Det är inte helt säkert att detta är en befordran med tanke på dels den roll han lämnar – som en av de mäktigaste tjänstemännen under Karl-Petter Thorwaldsson, Tomas Baudin och Elisabeth Brandt Ygeman går han nu till en mer undanskymd roll som politiskt sakkunnig.

Tobias Gerdås var tidigare kollega med Anders Lindberg och Karin Pettersson på Sveavägen 68 när Pettersson var Mona Sahlins kommunikationschef och Lindberg ansvarig för omvärldsbevakningen. Gerdås har gått från SSU via S i Stockholms stad, LO Ledningskansli till att idag vara regeringstjänsteman. Gerdås fick sitt stora genombrott som opinionsbildare när han i valrörelsen 2006 spred bilder där han utmålade Fredrik Reinfeldt som pedofil som del i kampanjen från SSU. Kampanjen resulterade i ett massivt bakslag samt att Gerdås och Lindbergs chef, Mats Lindström, fick sparken. Gerdås är en av de som, tillsammans med Lindberg, trott mest på brunsmetning av alla som försöker debattera migrationsfrågorna.

Edit:

20161118 ber Gerdås mig att göra ett förtydligande. Mats Lindström var aldrig, som kampanjledare, någonsin chef över Gerdås som var kampanjansvarig i Stockholms Läns SSU.

En något märklig konstruktion kan tyckas men nu är förtydligandet gjort i rött.

En annan liten, men inte oväsentlig, detalj är turerna kring Politism. Denna satsning är ett samprojekt mellan LO, Aftonbladet och Kommunal. En satsning som sedan starten inte givit de ekonomiska resultat som förväntats, inte heller har satsningen fått det genomslag som önskades. En satsning som nu mycket väl kan gå mot sitt slut då både Gerdås och Nordström är borta från scenen eller är på väg bort. Själva garanterna för ekonomiskt stöd då Gerdås haft stort inflytande över LO:s fond för opinionsbildning om över 100 MSEK. Den tidigare nära relationen mellan Aftonbladet och Kommunals ordförande Anneli Nordström, som personligen säkrat tillflödet av ekonomiska medel, förbyttes i kärvare ordalag på ledarplats.

Det är ur detta perspektiv, att både Gerdås och Nordström nu försvunnit från scenen eller är på väg att försvinna, som Karin Petterssons ledartext blir intressant. En redaktion, och ett nätverk, som nu försvinner från tidigare positioner och ekonomiska resurser.

Ingen redaktion i landet har så tydligt smetat brunfärg på allt och alla så ofta det går. Ingen ledarredaktion har så tydligt företrätt identitetspolitik före traditionell bredare klasskamp. Det tydligaste exemplet är Anders Lindberg när han konstaterade att alla som pekat på begränsningarna i bostads- och arbetsmarknad för nyanlända tillhörde den skara av rasister som funnits i alla tider. Sedan en tid låter det som bekant sakta men säkert annorlunda från Aftonbladets ledarredaktion samt LO.

Något sker nu i kulisserna. Några byter jobb, några blir av med sina jobb och återstår är några som på ett eller annat sätt sannolikt börjar känna vinddraget från dörren.