V nákupnom centre Eurovea otvorili v stredu najväčší pivný podnik v Bratislave a zrejme na celom Slovensku. V ponuke má 33 rôznych druhov čapovaných pív.

Ak prídete do Košíc a hľadáte skvelý podnik so širokou paletou pív, väčšina miestnych vám odporučí Dobré časy. V Bratislave je ponuka pivných podnikov skutočne bohatá, ale na pípe väčšina z nich má šesť až 15 rôznych druhov pív. V obchodnom centre Eurovea ale v stredu otvorili reštauráciu Craft Beer Gallery, ktorá výberom kvalitných pív chce pokoriť všetkých. Návštevníci si budú môcť vybrať z 33 rôznych pív a bohatého výberu jedál.

Za celým projektom stojí Milan Bílik (na fotografii vľavo), ktorý je majiteľom Prievalského pivovaru Sandorf na Záhorí a Radoslav Valápka (na fotografii vpravo) z oravského pivovaru Kastelán, ktorý neďaleko Prezidentského paláca prevádzkuje aj podnik Stromeštianská pivotéka.

Do konceptu sú priamo zapojení aj dodávatelia škótskeho pivovaru Brewdog. Pôvodne mala byť Craft Beer Gallery franšízou tohto britského pivovaru, ale všetko „vypálilo“ troška inak.

Ako ste prišli s konceptom mestského pivného podniku? Pôvodne sa do konceptu počítalo s pivovarom Brewdog.

Milan Bílik: S nápadom sme prišli už dávno. Áno, malo pôvodne ísť o mladý koncept v spolupráci s Brewdogom. Pôvodne to mala byť franšíza, lenže to nejako nevyšlo. Tak sme sa rozhodli, že to preberieme na seba.

V biznise už nepočítate s Marekom Brunaiom a Františekom Kokešom z firmy Art Solution, ktorá dováža pivo BrewDog?

Milan Bílik: Ale áno, majú v prevádzke nejaký podiel, ale 70 percent patrí mne. Štvrtým je môj obchodný partner Radoslav Valápko, s ktorým zatiaľ máme priateľskú dohodu. My dvaja sme sa do toho pustili čo najrýchlejšie a snažili sme sa podnik čo najrýchlejšie otvoriť. Zatiaľ sme ale nemali čas sa nejako obchodne dohodnúť. Dosť sme sa totiž ponáhľali. Len 2. januára sme preberali objekt v Eurovei a do 15. februára sme museli podľa zmluvy otvoriť. Bolo to náročné nielen so zariaďovaním, nájdením zamestnancov, ale aj s legislatívou.

V logu podniku je číslo 33, ktoré označuje počet ponúkaných pív na pípe Zdroj: Jozef Tvardzík

Nebol koncept po odpadnutí Brewdoga braný ako vhodná príležitosť pre expanziu trhu pivovarov Kastelán a Sandorf? Kastelán okrem Staromeštianskej pivotéky nikde nezoženiete a to v zásade platí aj o Sandorfe z Prieval.

Milan Bílik: Áno, mohlo sa to na prvý pohľad tak zdať. Sandorf síce nájdete v Bratislave možno na dvoch miestach, ale Bratislava nebola pre nás priorita. Tou bolo, aby sme čo najlepšie pokryli Záhorie, čo sa nám zatiaľ darí. Na Záhorí máme zatiaľ tri alebo štyri prevádzky. Kapacitu výroby piva na to máme. Nedávno sme pivovar rozširovali o plničku a cylindrokónické kvasné tanky.

Akú máte momentálne kapacitu?

Milan Bílik: Ide o 15-tisíc až 16-tisíc litrov mesačne. Na všetko je odbyt a predpokladáme, že po otvorení tohto podniku, budeme opäť na hrane s kapacitou. Nerozmýšľame nad ďalším rozširovaním, skôr sa budeme snažiť udržať kvalitu, akú máme.

Podnik bude ponúkať aj teplé jedlá, polievky či streetfoodové jedlá Zdroj: Jozef Tvardzík

Radoslav Valápka: Z môjho pohľadu to ale naopak naozaj je aj o prezentovaní Kastelánu. Produkciu doma na Orave nemáme až takú veľkú (okolo 3 500 litrov mesačne). Okrem pivotéky a tohto podniku nie som ani schopní viac vyrobiť. Okrem toho dovážam Kastelán aj pre Hotel Devín v Bratislave. Problém je ten, že kapacitu ani neviem rozšíriť. Musel by som zrejme postaviť novú budovu.

Keďže ste spolumajiteľom podniku Craft Beer Gallery určite máte nejakú ciele, koľko by ideálne z 15-tisíc litrov malo putovať do Bratislavy.

Milan Bílik: Nemám to presne vypočítané, ale ideálny by bol podiel 15 až 20 percent z mesačnej kapacity Sandorfu. Inak polovicu tvoria zahraničné pivovary a druhú polovicu slovenské a české pivká. V rámci tej druhej kategórie je tu 13 slovenských pivovarov a dva české.

V Prievaloch predávate pivo, či už ležiaky alebo pšeničné pivá, okolo eura. Tu bude koľko stáť koľko?

Milan Bílik: Bude to cena 1,90 eura, čo je pre nás naozaj vynikajúce. Musíte ale počítať s tým, že tu je obrovský nájom. Musíme zaplatiť vyše 200 metrov štvorcových, čo nie je lacná záležitosť.

Pôvodne mal byť podnik franšízou pivovaru Brewdog Zdroj: Jozef Tvardzík

Eurovea predstavuje typický mestský a moderný ráz architektúry. Všade je sklo a obchody. Chceli ste tu podnik umiestniť od začiatku?

Milan Bílik: Nie. Prišlo to náhle. Chalani z Brewdogu nám povedali, že je tu voľné, tak sme to zobrali. Museli sme sa rozhodnúť do týždňa. V priebehu pár dní sme urobili podnikateľský zámer, vypočítali možnú rentabilitu a šli do toho. Financovali sme to z vlastných zdrojov.

Ako ste vôbec zvládli otvoriť podnik v priebehu mesiaca? Okrem vybavenia ste museli podpísať zmluvy s pivovarmi, mnohé pritom majú obmedzené kapacity.

Radoslav Valápka: Nebolo to až také ťažké. V Bratislave vlastním ešte jednu prevádzku (Staromeštiansky pivovar) a chalanov z pivovarov dobre poznám. Len som im povedal, že otvárame ešte jednu prevádzku a všetci boli ochotní. Nebol problém podpísať nové kontrakty.

Logo na pohári Zdroj: Jozef Tvardzík

Ste inak vo svojich pivovaroch ziskoví? Popularita remeselného piva stúpa a sú relatívne drahé.

Radoslav Valápka: To nie je až tak o výške zisku. Ako podnikateľ musím najprv počítať s tým, za aký čas sa mi vráti investícia do technológie. To, že na Slovensku sa pije stále viac remeselného piva ešte neznamená, že na ňom zarábame horibilné sumy. Podstatné je, aby si pivovar na seba zarobil a dokázal splácať svoje investície. Nie je to o tom, že vás to bude živiť naplno. Samozrejme, že takí ľudia sú, ale zvyčajne sú v pivovaroch zamestnaní a ich mzda je nákladom pivovaru. My dvaja takí nie sme. Je to pre nás skôr koníček. My to berieme tak, že našou prioritou je, aby podnik, respektíve pivovar, bol schopný zaplatiť svoje náklady a všetko navyše je len super. Ja som napríklad advokát a mám aktivity aj v strojárskych firmách v Dubnici nad Váhom.

Milan Bílik: Ja mám zasa stavebnú firmu a Sandorf je skôr môj koníček a srdcovka.

Ako to vyzerá v Kasteláne. Kedy by ste mohli mať splatené investície?

Radoslav Valápka: U nás v Kasteláne budeme zrejme ešte 1,5 roka splácať investície, ktoré sme do toho dali. Potom už začne zarábať na seba. Všetko závisí od odbytu a od toho, ako sa nastaví marketing. Výhodou ale je, že my máme dosť dobrú polohu. Pri Oravskom hrade je množstvo ľudí a v zásade nemáme konkurenciu. To všetko pomáha k ziskovosti. Celá investícia sa nám zaplatí asi za šesť rokov, ale iné pivovary v silnejšom konkurenčnom prostredí to môžu splácať 10 až 15 rokov.

Investícia do tejto spoločnej prevádzky by sa mohla kedy vrátiť?

Radoslav Valápka: Predpokladáme do šiestich možno siedmich rokov, optimisticky do troch. V okolí je veľa ľudí a firmy už javili záujem, že tu budú niekedy organizovať eventy. Tým, že máme dve podlažia, môžeme pokojne jednu oddeliť pre firmy.

Koľko ste do toho investovali?

Milan Bílik: Ťažko povedať, pretože stále to nemáme celkom vypočítané. Je to podstatne viac ako 100-tisíc a menej ako pol milióna eur. Do nákladov musíte počítať prevzatie prevádzky, mzdy či nakúpenie technológií do kuchyne. Môžete pritom kúpiť technológiu za 40 ale aj za 100-tisíc eur.

Priestoru na sedenie je na prvý pohľad dostatok. Majitelia tvrdia, že na otvorenie je podnik už plne rezervovaný Zdroj: Jozef Tvardzík

Nechcete variť pivo aj priamo v obchodnom centre?

Radoslav Valápka: Eurovea na to nie je absolútne uspôsobená. Týka sa to mnohých faktorov, napríklad vzduchotechniky. Už zriadenie samotnej kuchyne bolo obrovským problémom. Veľké investície sme dali do UVC filtrov. Tieto priestory jednoducho neboli stavané na reštauráciu a nie to ešte na varenie piva. Investíciami a nie malými sme to vyriešili. Budeme podávať aj klasické jedlá, polievky či streetfoodové jedlá typu burger či hotdog.

Je rozdiel otvoriť podnik, kde na pípe máte 33 rôznych pív a podnik, kde sa točia len tri-štyri pivá?

Radoslav Valápka: V pivotéke mám zvyčajne narazených 11 pív, ale vždy sa niekto nájde taký, ktorý si nevie vybrať. Ľudia chcú dnes skúšať, experimentovať. Už nie sú takí, ktorí si sadnú a dajú si päť rovnakých ležiakov. Chápem, že nie každému chutí rovnaký pivný štýl – niekto vyhľadáva druhy piva ako IPA, APA, Stout či ležiaky. Ak mám v ponuke z 11 pív len dva ležiaky, tak si ich obe vyskúša a ďalej si už neobjedná. Ak ale má širší výber, je vyššia pravdepodobnosť, že ich vyskúša viac a teda aj viac zaplatí.

Výčap na prvom podlaží, kde budú predovšetkým špeciály Zdroj: Jozef Tvardzík

Skúsite v podniku aj ochutnávky v decových pohároch?

Radoslav Valápka: Tu asi nie. To by čašníčky zabilo. Tu máme 33 rôznych pív a toto by sa tu nedalo zrealizovať. Skôr rozmýšľame nad tým, že prejdeme do eventov a organizácií riadených ochutnávok. Decové ochutnávky, ako to máme v Staromeštianskej pivotéke, sú nepraktické. Stačia piati štamgasti, ktorí si decové ochutnávky objednajú, a čašníčka musí načapovať aj 30 rôznych pív a potom ich umyť. V pivotéke je to skôr imidžovka, ale tu to nie je realizovateľné. Pivá navyše často penia a do decových pohárov sa zle čapuje.

Inak prečo práve 33 pív? Máte to v logu. Je v tom nejaká symbolika?

Radoslav Valápka: Na to sme prišli skôr náhodou. Rátali sme s tým, koľko nám tu vojde píp, aká je kapacita podniku a ustálilo sa to na čísle 33. Keď sme s tým číslom operovali, nakoniec to padlo aj do loga.

Ako si vysvetľujete to, že ľudia sú ochotní platiť za remeselné pivá sumy aj okolo dvoch či troch eur?

Radoslav Valápka: Ľudia sú ochotní priplatiť si, ale chcú niečo kvalitné. Niektorí to pijú len preto, že je to „in“ a prakticky ani nevedia, čo je to craftové pivo, ale niektorí si dobre uvedomujú, že takéto pivo na Slovensku nájdu možno len v troch podnikoch, a tak sú ochotní si priplatiť. Jednoducho chcú využiť šancu, lebo vedia, že najbližšie by také pivo našli možno v Prahe alebo Varšave.