1. Sistemul politic e o piață. Câtă vreme pe o piață nu ai competiție, produsele și customer service-ul vor fi proaste. Marele câștig al localelor 2016 este ca au apărut câteva produse noi pe piață. Monopolul de 25 de ani al partidelor de sorginte comunist-securistă a fost spart.

2. Aceste produse au fost cumpărate, adica votate de electorat. Ceea ce înseamnă că dacă vii cu un produs politic nou și decent, exista piață pentru el. Nu iei tu dintr-o dată toată piața, dar știi că ai o șansă dacă ai un produs bun. Asta va încuraja o gramadă de noi antreprenori politici care s-au ferit să intre timp de 25 de ani. Nu doar că le era frică de monopoliștii cei mari, dar le era frică și de faptul că nu exista o piață. Efectul acesta va începe să se vadă, timid, încă de la parlamentarele din toamnă, dar se va simți din plin de-abia în 2020.

3. Triunghiul USB cu Nicușor Dan - București, POL cu Dan Masca - Tg. Mureș, Pentru Iași cu Andrei Postolache - Iași au meritul de a reprezenta avangarda acestui val de antreprenoriat politic. Și Dan, și Masca lucrează de ani buni la treaba asta, nu s-au apucat alaltăieri, au construit frumos, cărămidă cu cărămidă, și tocmai de-asta au cele mai închegate două noi produse politice de pe piață.

4. Dacă există o regulă de bază în politica din democrații este asta: alegătorii nu sunt niciodată proști/răi/criminali! Niciodată! Cea mai sigură cale către eșec în politică este sa crezi ca alegătorii sunt proști. Aviz sutelor de chibiți care zilele astea deplâng prostia/lenea/complicitatea nației. Aviz mai ales antreprenorilor politici, actuali sau viitori.

5. Alegătorii sunt de obicei extrem de pragmatici. Dacă toată clasa politica e o apă și un pământ, dacă douăzeci de ani toți i-au furat și n-au pus nimic în loc și după aceea apare unul care i-a furat la fel de crunt, dar măcar a pus un rând de panseluțe în parc, atunci decizia pragmatică e să-l realegi pe ăla cu panseluțe. Aviz celor revoltați de realegerea penalilor. Morala pentru antreprenorii politici: veniți cu oferte concrete, tangibile, mai ales la nivel local.

6. Alegătorii sunt, de asemenea, de obicei extrem de dezinformați. Peste tot în lumea asta, chiar și în democrațiile cele mai avansate, alegătorii sunt prea ocupați cu slujbe, credite, copii, sănătate, ca să aibă timp să se informeze corespunzător. Ceea ce nu înseamnă ca sunt și naivi. Știu ca sunt dezinformați, știu că pot fi ușor manipulați, și tocmai de-asta merg pe instincte: ce-i spune burta despre A sau B, ce-i spun apropiații despre A sau B, care pare mai de încredere sau mai destoinic dintre A sau B, cu ideile cui, în tușe foarte largi, nu în detalii, rezonează mai bine? End of story! Aviz celor isterizați ca nația nu vede corupția, înșelăciunea, ticăloșia, complicitatea etc. Le vede foarte bine, dar n-are timp nelimitat sa le sorteze, tot pe instinct merge.

Îți recomandăm Această țară merită să fie furată

7. Partea bună despre dezastrul PNL de la București este ca trage un ultim semnal de alarmă: dacă nu schimbă ceva major, dacă vor continua sa mimeze ca se reformează, vor muri. E ultima șansă, dacă o ratează până în parlamentare, până în 2020 vor fi rupți în bucăți, mâncați pe de o parte de partidele vechi, care vor rupe hălci întregi din ei, și pe de alta de partidele noi, care le vor ciuguli electoratul. Aviz eșalonului doi și trei din acest partid care vor fi slugărit ani de zile pe lângă șefii cei mari ca sa se aleagă cu praful de pe o tobă dezintegrată.

8. Partea bună despre succesul PSD din București e că reechilibrează nițel balanța de putere în defavoarea taberei celei mai penale, disperate și periculoase din partid. Gabriela Firea o fi dezagreabilă, dar nu e baron. Ceea ce e foarte important, pentru că baronii cu rețelele din spatele lor și cu problemele lor penale sunt cei dispuși să dea atac frontal la justiție. Firea n-a avut poziții executive, să construiască rețele și să mânuiască bani. Un atac frontal la justiție o dezavantajează pe Firea, iar Firea tocmai a devenit cel mai votat om din PSD, după Victor Ponta. Pasul înapoi făcut de Dragnea pe problema trântirii guvernului Cioloș este dovada acestei dinamici.

9. Succesul noilor partide și dezastrul PNL-ului sunt marea oportunitate și totodată marea amenințare pentru parlamentarele din 2016. Ideal ar fi sa avem o coaliție a noilor actori care să se ducă spre 15% și un PNL suficient de reformat cât sa nu eșueze național cum a facut-o în București. Ce ne trebuie din parlamentare este o distribuție suficient de fragmentată cât să-și poată juca și Klaus Iohannis rolul. Câtă vreme nu ne trezim cu un PSD care să ia singur majoritatea, vom fi absolut ok. Pentru că vor urma trei ani complet goi electoral pe care îi putem folosi reformând statul, câtă vreme n-are nimeni suficientă putere să fie tentat să și-l redeseneze în propriul interes. Până în 2020 vor fi apărut suficiente noi produse politice să trecem la nivelul următor.

10. Știu că pentru unii pare că s-a dărâmat cerul de când PSD-ul defilează prin București, PNL-ul e o glumă tristă, iar unii primari sunt aleși cu scoruri zdrobitoare direct din arest. Dar… și credeți-mă… localele din 2016 sunt încă o dovadă că ne maturizăm politic mai repede și decât ne dăm noi înșine credit. Dezvoltarea economică/sociala nu poate fi niciodată despărțită de cea politica. Și fiecare cere lecții dure. În cea politică, oportunitățile pentru învățare apar doar la scrutinuri, odată la câțiva ani. Știu ca sună aiuritor de optimist, dar învățăm remarcabil de repede și ne dezvoltăm mai echilibrat decât ne dăm noi seama.