Ei ce o să spună când vor fi mari? Copiii și viața lor privată online.

Am luat o poză la întâmplare de pe net cu un copil haios. Poate e chiar poza unuia dintre copiii voştri. Tu cât de fericit ai fi să-ți vadă toți poza în fundul gol de la 1 an?

Dacă ai un profil public pe rețelele de socializare oricine poate lua pozele, modifica, utiliza în fel şi chip (de exemplu jocuri sexuale sau baby-rol-playing) şi construi o arhivă personală cu date despre copil şi familie. Un botez, un tăiat de moţ, prima ieşire la plimbare în faţa blocului (apropo, se vede şi adresa unde locuiţi în poză?), la ce grădiniţă mergeţi, ce parc frecventaţi, unde vă petreceţi vacanţele sau ce prieteni obişnuiţi să vizitaţi.

E un termen nou care se foloseşte pentru astfel de lucruri, oversharenting, adică părinţi care postează prea multe informaţii despre copiii lor. Dar şi rudele sau prietenii trebuie să se obişnuiască cu a nu posta poze, video și a nu da tag copilului. Un studiu arată că în aproximativ o oră de la naştere părinţii postează poze cu nou-născutul şi că uploadează cel puţin 3 poze pe săptămână cu copiii lor. Un profil public este indexat în toate motoarele de căutare, aşa că informaţiile vor apărea în căutări.

Oare cum o să cântărească în viitor toate informațiile puse la dispoziție despre copil şi familie? În SUA de exemplu deja sunt verificate profilele candidaților pentru admiterea la liceu, iar unele bănci din India deja se folosesc de rețelele de socializare pentru a monitoriza studenții care au luat împrumut. Astăzi există o mulţime de aplicații, site-uri și dispozitive mobile care se bazează pe identificare facială, iar indicatorii biometrici sunt de abia la început. Aici poți vedea un top al aplicațiilor care colectează cele mai multe date despre copilul tău. Deja a fost demonstrat că se pot construi aplicaţii care permit scanarea feţei şi afişarea imediată a datelor de identificare. Astfel că se pot face profile doar prin scanarea feței, fără să existe un profil sau tag-uri.

În plus, viața privată și modul în care sunt partajate datele personale reprezintă decizia fiecăruia. Dreptul la viață privată începe de la naștere, așa că nu decide pentru copilul tău înainte de vreme. Avem și legi care spun asta: Copilul are dreptul la protejarea imaginii sale publice şi a vieţii sale intime, private şi familiale (vezi articolul 27 din Legea 272/2004).



Așadar, până când copilul devine matur și înțelege consecințele comportamentului său online, părintele ar trebui să fie doar unul dintre gardienii acestui drept. Cum ar fi ca atunci când este suficient de matur (nu neapărat când din punct de vedere juridic a împlinit vârsta pentru a face unele alegeri) toată lumea să poată vedea toate sau majoritatea evenimentelor din viaţa sa şi să ştie o serie de informaţii sensibile?

Nu este vorba de a ţine ceva ascuns, ci pur şi simplu de a îi oferi copilului drepturile care îi sunt cuvenite. Poate a avut un bunic implicat politic, poate mătuşa este lider de sindicat, poate tatăl este de o etnie sau naţionalitate diferită? Toate astea sunt categorii speciale de date personale (vezi articolul 7 din Legea 677/2001), tocmai datorită caracterului lor sensibil și a consecințelor pe care le poate avea cunoașterea unor astfel de informații.

Pe lângă toată încărcătura din viaţă, sigur ajută o adolescenţă fără presupuneri şi prejudecăţi venite din partea terţilor. Dacă un copil deja are toată viaţa pe Facebook, el cum o să mai ştie ce e bine să posteze şi ce nu? Şi cum o să facă curat în amalgamul de informaţie? Pe Internet, informațiile nu pot fi șterse decât foarte greu.

Să fim mai responsabili cu conţinutul online. Fără ecografii pe Instagram şi fără profiluri pentru fetus sau nou-născut.

Happy parenting! Online şi offline.