„Afară-i vopsit gardul, înăuntru-i leopardul” este o expresie care a deraiat cu timpul şi-a ajuns să fie întrebuinţată necorespunzător.

E vorba de o expresie căreia utilizatorii de astăzi i-au conferit o încărcătură ironică, menită să semnaleze, printre altele, decalajul uriaş dintre vorbă şi faptă. Ea s-ar înrudi, din punctul lor de vedere, cu expresia „Una vorbim, alta fumăm” sau cu „A semnaliza stânga şi-a coti la dreapta”. În ambele cazuri, echivalarea e departe de accepţia iniţială.

Cu puţin efort, expresia „Afară-i vopsit gardul, înăuntru-i leopardul” poate fi reperată zilnic în media, dar nu numai. Chiar dacă principalii ei utilizatori sunt ziarişti, articlieri sau reporteri, am observat că expresia figurează şi în arsenalul stilistic al altor oameni, fie ei cântăreţi de muzică uşoară, taximetrişti, frizeri sau politicieni.

Atracţia generală faţă de această formulare stă, probabil, în sonoritatea ei de distih, dar şi în doza de înţelepciune pe care-o conţine, o doză specifică proverbelor şi aforismelor.

În ziua de azi, expresia „Afară-i vopsit gardul, înăuntru-i leopardul” măsoară distanţa dintre minciună şi adevăr. Cei care recurg la ea o fac uneori ca să semnaleze depistarea unei nereguli, a unui fals, a unei înşelătorii. Ţin minte un reportaj cu camera ascunsă în care un profesor cu o excelentă reputaţie, atras în cursă de o ziaristă care se dădea drept studentă, i-a cerut acesteia mită pentru o notă mare la examen.

La sfârşitul reportajului difuzat în prime time, tânăra conchidea cu o abia strunită indignare: „Nimeni n-ar fi crezut că un om de calibrul profesorului X ar fi putut să se preteze la aşa ceva. Dar, după cum se spune, afară-i vopsit gardul, înăuntru-i leopardul”.

Alt exemplu. O publicaţie bulevardieră se ocupă de o divetă ambalată în sclipici şi îşi începe articolul după cum urmează: „Afară-i vopsit gardul, înăuntru-i leopardul. Această zicală se potriveşte de minune în cazul Margheritei, fata Clejanilor, care fără machiaj arată cu totul altfel decât în public”.

Publicaţia pleacă de la convingerea că expresia folosită e o zicală, lucru profund neadevărat.

Un al treilea exemplu. Un ziar din Ardeal deplânge astfel contrastul dintre centrul şi periferiile unui municipiu al cărui edil nu şi-a respectat angajamentele: „Văzând toate mizeriile, gropile din străzile noastre şi cerşetorii care ne asaltează la tot pasul, în antiteză cu centrul oraşului, mai ales în zona primăriei, unde petuniile au dat o pată de culoare ansamblului urban, ne-am dat seama că la Turda afară-i vopsit gardul, înăuntru-i leopardul”.

În fine, un ultim exemplu. Mai mulţi poliţişti însărcinaţi să destructureze o reţea de prostituţie au descoperit un bordel camuflat în salon de frumuseţe. Zâmbind satisfăcut, şeful misiunii a glăsuit la microfon: „În locul salonului de frumuseţe, am depistat o casă de toleranţă, unde se făcea sex pe bani. Cum s-ar zice, afară-i vopsit gardul, înăuntru-i leopardul”.

De unde vine, totuşi, această expresie pe care nimeni nu pare s-o întrebuinţeze corect? Am spus adineauri că nu e vorba de-o zicală. Nici pe departe. Expresia aceasta cu gardul şi leopardul se auzea cu şapte-opt decenii în urmă, când circurile ambulante poposeau în diverse locuri, ridicau cortul şi susţineau spectacole. Pe gardul împrejmuitor al circului erau lipite afişe în care o superbă felină, un leopard, să zicem, trecea printr-un cerc de foc. Iar în faţa cortului, un angajat al circului striga: „Afară-i vopsit gardul, înăuntru-i leopardul”.

Sensul mesajului era: pe gard vedeţi doar un desen care nu vă spune mare lucru. Dacă vreţi să vedeţi fiara pe viu, the real thing, cum s-ar zice, cumpăraţi bilet şi poftiţi înăuntru. Sensul iniţial al expresiei (diferenţa dintre copie şi original, dintre neînsufleţit şi viu) n-are legătură cu accepţiile ei de astăzi.