Izvor: N1

Saldo izgubljenih arbitraža Srbije protiv privatnih kompanija iz inostranstva se uvećava. Poslednje dve koštaće 50 miliona evra. Zbog čega država gotovo po pravilu gubi sve procese koje vodi, ali i, još važnije, zašto državni službenici koji poslove sklapaju - dovode zemlju u situaciju da plaća skupe penale.

Pedeset miliona evra će Srbiju, otkriva ovonedeljni NIN, koštati nove izgubljene arbitraže.

List oktiva da su završene arbitraže koje su pokrenule belgijska kompanija Zelena NV, kupac ovdašnje firme Energo zelena, kao i austrijski Kunstrans. Oba spora su izgubljena i koštaće 50 miliona evra poreske obveznike Srbije.

Posebno zanimljivi, objašnjava urednik NIN-a Milan Ćulibrk, jeste slučaj belgijske kompanije, koja je još 2006. godine poželela da u Srbiji uđe u posao sa preradom životinjskog otpada. Ali, država nije odradila svoj deo posla. Tužba je stigla zbog, kako se navodi, sistematskih propusta Srbije da sprovede sopstvene propise u toj oblasti.

"Srbija ima veliki problem sa zaštitom životne sredine. Pre 12 godina je napravljena fabrika ekološka za preradu životinjskog otpada. I onda se desilo da ta fabrika ne radi već nekoliko godina, jer nije imala dovoljno materilaja za obradu. A sa druge strane, sav taj otpad je spao na nekakve dve državne kafilerije koje nemaju nikakve uslove - to je katastrofa, to je raspad sistema", kaže Milan Ćulibrk.

Pridružimo ovim arbitražama i ranije srpske neuspehe na ovom polju. Među najzvučnijim izgubljenim bitkama su protiv ICN-a Milana Panića, Imidžstara zbog Afere Satelit, Junivorlda američkog biznismena Srbe Ilića zbog privatizacije Putnika, protiv firme Elektronikal And automatizejšn zbog posla u vezi sa Parkins gesrivsom, te protiv Mitilineosa i njihovog pokušaja partnerstva u RTB-u Bor.

Saberemo li sve dosad troškove - suma narasta na bar 170 miliona evra.

"Država se očito olako ponaša i olako prilazi svemu tome", kaže Ćulibrk.

Advokat i bivši ministar u vladi Srbije Milan Parivodić kaže da je jedan od problema u vezi sa arbitražama što su ugovore sklapali ljudi bez dovoljno pravničko-pregovaračkog iskustva.

"To ne može da se radi preko kolena, To ne mogu da rade prijatelji činovnika u vladi ili ministara zato što ja njemu verujem, on je moj drug i on će se snaći. To moraju da rade ljudi koji su to radili više puta, koji to relativno redovno rade. Ali to zadovoljstvo košta, i to košta u stotinama hiljada evra. Ali to mora da se plati, ako ideš u posao koji će državu da košta sto ili dvesta miliona evra", kaže Parivodić.

Dodaje i da, kad se desi greška, državni činovnici ne snose odgovornost. Lagodan pristup dovodi potcenjivanja mogućnosti nezadovoljstva druge strane. Takođe, promene vlasti u Srbiji često dovode do prekida ili izmena prethodno započetih projekata - zbog čega oni završavaju na sudovima, ali i na troškovnoj strani budžeta.