Senatul a adoptat zilele trecute un proiect care schimbă o formulare din Codul de procedură penală, astfel încât arestarea preventivă devine mai dificilă. Formularea „suspiciune rezonabilă” a fost înlocuită cu „indicii temeinice”, facând astfel arestările preventive mai puțin probabile.

Ce au avut de spus premierul, președintele PSD și deputalul Viorel Ponta? Păi au spus așa:

„Am vazut ca o majoritate covarsitoare, 88 parca, la 20. Deci inseamna ca toate grupurile parlamentare au votat pentru. Ce se va intampla la Camera Deputatilor vom vedea”

Evaziv, prudent și greu de contrazis. Cifrele alea seci arată aproape un consens. Da, au fost câțiva liberali care s-au opus, dar opoziția a fost slabă spre inexistentă. Majoritatea s-a urcat din nou pe acoperișul Parlamentului.

Tot în Senat, speriați de convoluta ușor penală pe care au comis-o încercând cu disperare să îl apere Dan Șova, oamenii PSD se gândesc să reia votul, mințind că sunt obligați de Curtea Constituțională.

De fapt, CCR nu a făcut decât să îi oblige să termine procedura prin publicarea hotărârii în Monitorul Oficial. Adică să își asume responsabilitatea pentru decizie.

Ceea face PSD acum e să se ferească de consecințele care ar putea decurge de aici. PSD nu îl vrea pe Dan Șova arestat. Votul din Senat a fost pentru arestare. Interpretarea ulterioară a conducerii camerei superioare a fost că era nevoie de o majoritate absolută, nu de una a celor prezenți, așa cum apare în Constituție.

Deci votul a fost perfect legal, interpretarea lui perfect ilegală. Simetrie curată.

Și despre subiectul ăsta, Sfânta Treime s-a pronunțat. Tot așa, prudent, cu direcție:

Domnul Şova a făcut cerere de a-l trimite în judecată, iar procurorul a spus că vreau să te arestez preventiv. Eu nu am mai auzit aşa ceva. Nu pot să comentez deciziile CCR, chiar dacă, în alte cazuri, nu le-am înţeles.

Remarcați cum nu se suflă o vorbă despre procedură. Se mută discuția pe procuror. Ca și cum procurorul falsifică voturi în Senat.

Teoretic, Senatul ar trebui să fie un loc unde se fac legi și, eventual, se rostesc discursi pline de miez. Zilele astea, e doar o mașină de spălat dintr-o clasă energetică inferioară. Albalux 7. Scump și ineficient.

Ceea ce nu înțeleg nici Sfânta Treime, nici martorii ei din majoritatea extinsă (pun aici și peneliștii care votează cum îi taie capul chestiuni esențiale) e că oricâte măsuri bune ai lua la guvernare, legitimarea furtului și a unei caste ferite de lege se va întoarce, mai devreme sau mai târziu, împotriva lor.

Merită menționat precedentul: cu ceva ani în urmă jaful generalizat din guvernarea Năstase a dus la apariția și întărirea DNA.

Iar Năstase a fost trimis la pușcărie în baza mărturiilor celor care l-au ajutat să fure. In cuvintele unui personaj de film: Time. What a tricky little fucker!

Și mai e ceva. Legislativul se joacă cu exasperarea alegătorilor. Dar asta are și ea limite, extinse zilele astea doar de o economie cât de cât funcțională.

Reprezentare politică pentru exasperarea asta nu există (PNL e o glumă) și nimeni nu știe încă ce formă ar putea lua. Pentru că mai devreme sau mai târziu, nervii ăștia au să capete și formă și sens. Și dacă ne uităm prin Europa, vedem că unele variante sunt de-a dreptul neplăcute.