Resultaterne svigtede. Esbjerg lignede et hold i opløsning, da man tabte 4-2 til oprykkerne fra Viborg. Derefter fulgte en snæver hjemmesejr mod FC Nordsjælland, men det hjalp ikke meget, for i den efterfølgende kamp blev EfB ydmyget med hele 5-1 af lokalrivalerne fra FC Midtjylland. Den gjorde ondt i EfB-tilhængernes hjerter, og da klublegenden og den evige fanfavorit, Hans Henrik Andreasen samtidig ikke fik forlænget sin kontrakt med klubben, haglede kritikken ned over Jonas Dal og EfB. I Hans Henrik Andreasens sidste hjemmekamp på Blue Water Arena, et 1-0-nederlag til SønderjyskE i december, så ”HH” til fra bænken i samtlige 90 minutter, og fansene forstod intet: Kunne Jonas Dal da ikke give klubmanden de sidste par minutter på banen, så han kunne tage ordentligt afsked med det publikum, han havde givet så mange oplevelser de seneste 16 år? Jonas Dal kunne have fået billige point ved at lade ”HH” afslutte EfB-karrieren med et par minutter på grønsværen, men sådan skulle det ikke være, og Jonas Dal fik i stedet tilhængerne på nakken.

Også på den kollegiale front manglede Dal opbakning. De tidligere EfB-spillere og assistenttrænere Michael 'Mex' Pedersen og Lars Lungi Sørensen nægtede at flytte sig fra cheftrænerkontoret, da Jonas Dal ankom til klubben, og først efter tre måneder fik midtjyden sit eget kontor. Esbjergs nye træner må have følt sig alene og skrøbelig i selskab med de rutinerede klubmænd og ønskede derfor at blive genforenet med sin assistent fra Hobro-tiden, Lars Justesen.

Jonas Dals ønske gav EfBs ledelse et stort problem. I førnævnte interview med BT, havde direktør, Søren Poulsen og medlem af det sportslige udvalg, Niels Erik Søndergård inden Dals ansættelse tydeligt klargjort, at Esbjergs kommende træner ikke skulle forvente at få sine egne assistenttrænere med til klubben.

Havde man glemt at fortælle det til Jonas Dal? For man havde jo i Michael 'Mex' Pedersen og Lars Lungi Sørensen allerede to assistenttrænere, og hvis Lars Justesen kom til, havde man tre. Det var én for mange. Hvad gjorde man så?

Der blev tænkt, så det knagede på ledelsesgangene, og d. 8. januar 2016 havde Vestjyllands største fodboldklub så fundet en løsning - en bemærkelsesværdig en af slagsen.

Plads til alle - naturligvis

EfB var noget nær geniale i deres retorik, da man præsenterede en organisationsændring og oprettede en ny stilling, som gjorde klubmand og assistenttræner, Michael Mex Pedersen til chefscout. Klubben skrev i en pressemeddelelse:

- Styrkelsen af scouting-området og organisationsændringen i den sportslige sektor åbner endvidere mulighed for, at Jonas Dal kan få imødekommet et stort ønske om at knytte Lars Justesen til EfB.

Det var altså som følge af organisationsændringen, at der blev plads til Lars Justesen, lod EfB omverdenen vide, mens kritikerne hævdede, at Søren Poulsen og den øvrige ledelse kun oprettede den nye chefscoutstilling for at beholde ven og klublegende Michael 'Mex' i magtens centrum. Det er i den forbindelse uundgåeligt ikke at linke Søren Poulsen og Niels Erik Søndergårds personlige forhold til Michael 'Mex' Pedersen. Det ville formentligt være nogle akavede skiferier, hvis man fyrede tipsklubkammerat ”Mex”.

Esbjerggenserne undrede sig over, at der nu, modstridende med ledelsens udtalelser, var kommet en ny assistenttræner til, men så længe det gavnede Jonas Dal-projektet, blev det i vid udstrækning accepteret.

EfB var dog ikke alene om at være skarpe i kommunikationen. Jonas Dal var klar over, at der kunne sås tvivl ved hans og Michael Mex Pedersens forhold, så til bold.dk skamroste Dal den nyligt tiltrådte chefscout, da han sagde, at han som barn og ung havde været stærkt imponeret af EfB-legenden ”Mex” og hans evner på fodboldbanen. Om Jonas Dal i sin tid har haft plakater af Michael 'Mex' Pedersen hængende på børneværelset, skal være usagt, men lad nu det ligge.

Det forventede spilleroprør

Efterårssæsonen skulle hurtigst muligt i glemmebogen, og der skulle kigges fremad. I vinterpausen ville Jonas Dal implementere sin stil og forbedre defensiven, som havde indkasseret bunkevis af mål i efteråret. Han kaldte det et forpligtende fællesskab og bebudede længere arbejdsdage, så spillerne kunne komme tættere på hinanden. Når spillerne glemte sig selv i processen, ville de opdage, at de i fællesskab ville opnå større resultater, erklærede træneren inden starten på forårssæsonen. Det blev i slutningen af januar som forventet en realitet, at det forpligtende fællesskab skulle fortsætte uden kontroversielle Nicki Bille, som til sidst ikke gad træne og derfor blev aldeles upopulær hos sine holdkammerater.

Til glæde for alle blå-hvide hjerter kom Vestjyllands bedste fodboldhold flot fra start i Superligaens forårssæson. Et acceptabelt 2-1-nederlag til FC København blev efterfulgt af sejre mod Randers, AGF og Viborg, og da Hobro samtidig tabte og tabte, var EfB pludselig 11 komfortable point foran bundproppen, og nedrykningsspøgelset var mere eller mindre fordrevet. Forårssæsonens målsætning var reelt indfriet efter en håndfuld kampe, og vinden ved vestkysten føltes friskere end længe. TV3 Sport lavede et særdeles positivt indslag fra Blue Water Arena, hvor Jeppe Brinch og Bjørn Paulsen samstemmende roste Jonas Dal og den nye, kollektive stil. Det kan du se her.

Udadtil var alt fryd og gammen, men i omklædningsrummet og på banen lurede utilfredsheden. Træneren var ikke dygtig nok taktisk, mente spillerne, som i øvrigt havde svært ved at se meningen med det store fokus på fælleskabsfølelsen. Og som Ritzau-journalisten Kenni Poulsen meget rammende skrev på Twitter: ”En træner flere spillere griner af og ikke med”.

Da de gode resultater ligeledes udeblev, var fanden for alvor løs. Rygterne gik på slagsmål i spillertruppen, og på Facebook var EfBs tilhængere nådesløse i kritikken af både klub og træner. Med Jonas Dal i spidsen tabte Esbjerg seks af sæsonens sidste syv kampe, og vestjyderne måtte uge efter uge erkende, at man endnu engang ikke havde været gode nok. Da Dals mandskab langt om længe spillede en god første halvleg i hjemmekampen mod Brøndby og ved pausen var foran 2-0, endte man med at smide alt på gulvet og tabe 2-3. Netop Brøndby-kampen var en mental lussing for esbjerggenserne, og i sæsonens sidste to kampe var holdet tæt på opløsningslignende tilstande. Først 4-1-hjemmebanenederlaget mod FC København, som allerede var blevet kåret som danske mestre, og derefter pinlige 3-1 mod Randers, hvor det var tydeligt, at flere af spillerne ikke ydede 100 procent. Specielt sløjt var det, da en Randers-angriber fik en friløber, og Victor Pálsson opgivende stoppede sit returløb. Der var bestemt ikke meget holdånd eller forpligtende fællesskab over den aktion.

Det skulle have været en rolig sommerferie

Sæsonen blev altså afsluttet med 90 minutters vestjysk pinsel, og der kan ikke herske tvivl om, at alle i EfB så frem til en tiltrængt sommerferie uden nederlag og intern uro. Specielt inderkredsen i klubben havde stået for skud. Det sportslige udvalg, som Esbjerg fB praktiserede, syntes uigennemskueligt, og kritikken af kammerateriet stoppede ikke fra den ene dag til den anden. Ledelsen havde ikke kompetencerne til at lede en topprofessionel fodboldklub, hævdede kritikerne, og en Facebookgruppe ved navn ’Ryd op i EfB’ voksede sig stor og fik godt 1000 likes.

På vej ind til sommerferien fortalte direktør Søren Poulsen, at Jonas Dal naturligvis ville være cheftræner, når sæsonforberedelserne startede d. 20. juni. Selvom en sådan udtalelse ikke regnes for meget i den danske sportspresse, var der alligevel bred enighed om, at Poulsens påstand ville holde stik.