Українська частка світового ринку бурштину становить 30-40 відсотків, у тоннах – від 250 до 350

Українські бурштинові клондайки забезпечують «робочими місцями» тисячі людей, які проживають поблизу від покладів цього каменя у Волинській, Житомирській, а найбільше – у Рівненській області.

Ще пару десятків років тому мало хто міг уявити, що з сонячного каміння можна мати зиск. Люди викопували бурштин у себе на городах і палили його у грубках, щоб обігріти оселі.

Усе змінилося у 2012-2013-х роках. Готелі рівненських райцентрів ніколи до того не бачили стількох китайців. Іноземці привозили з собою валюту, а назад контрабандними шляхами переправляли бурштин. Китайські покупці платили багато, тож і видобуток механізувався: на зміну лопатам прийшли мотопомпи. Для бурштинокопачів настали золоті часи, для природи – катастрофа. Усі ілюстрації у статті - це супутникові знімки реальних місць видобутку.