Toisin kuin useimmilla kommentoijilla, minulla on suurta halua etsiä esityksestä myönteisiä puolia, koska merkittävä osa Suomen nykyisistä ongelmista johtuu siitä, että meillä suhtaudutaan kaikkeen uuteen ajatteluun suoraan selkärangasta tulevalla voimakkaalla torjunnalla.

Näin ulkopuolelta on kyllä pakko ihmetellä maan hallituksen toimintatapaa. Esitys, joka mullistaisi merkittävän osan verotusta, näyttää tulleen yllätyksenä hallituskumppaneille ja erityisesti verotusta vastaavalle valtiovarainministerille. Liikenneministeriö on kai vastuussa viestinnästä. Missä on hallituksen sisäinen viestintä?

Hyvin myönteistä on ajatus siirtää kiinteät verot käyttöön perustuvaksi maksuksi. Se kannustaa oikein, minkä seurauksena maksu vähentää auton käyttöä ja suosii joukkoliikennettä. Tämä toimii kuitenkin vain vaihtoehdossa, jossa laskutetaan kilometrien mukaan ja siinä on siis seurantamahdollisuus. Tietoturvaongelmana se olisi häviävän pieni verrattuna siihen, mitä kännykkä liikkeistämme jatkuvasti lähettää eteenpäin, mutta monelle tämä on ongelma- tai tekosyy vastustaa kilometripohjausta maksua.

Kilometripohjaisen maksun suurimmat hyödyt saadaan kuitenkin esille vasta, kun maksusta tehdään ajan ja paikan suhteen muuttuva. Ruuhkan aiheuttamisesta pitää maksaa enemmän kuin tyhjällä tiellä ajamisesta.

Ajatus, että tiestöstä saatavat maksut ohjaisivat Liveä kohdistamaan investoinnit ja kunnossapidon paremmin, on kaunis, mutta epärealistinen. Tämä periaate siirtäisi tienpidon rahat rajusti haja-asutusalueilta kaupunkien sisääntuloteille ja Helsingin kehäväylille. Noin äkkiseltään laskin, että esimerkiksi Kehä I:llä ajetaan päivittäin yli miljoona kilometriä.

Kilometripohjaisessa laskutuksessa ajaminen katuverkossa olisi maksutonta. Tämän ennakoidaan siirtävän liikennettä valtion teiltä kaduilla, elleivät kunnat ota samalla käyttöön tienkäyttömaksuja. On suuri houkutus ottaa tai oikeastaan jopa pakko, koska olisi hyvin epätervettä, että liikennettä siirtyisi merkittävästi valtion moottoriteiltä kaupunkien katuverkkoon.

Helsinkiläinen veronmaksaja kiittäisi. Nyt valtion keräämät verot liikenteestä jäävät valtion kassaan, vaikka esimerkiksi Helsinki käyttää autoilun hyväksi parisataa miljoonaa euroa vuodessa.[1] Tämä taas merkitsisi niin rajua rahan siirtoa kaupunkien hyväksi, että sitä on vaikea uskoa todeksi.

Siirtyminen kilometripohjaiseen laskutukseen on vapaaehtoista vain näennäisesti. Silloin joutuu maksamaan aika paljon, koska oletuksena on, että ajaa paljon ja pääasiassa valtion teillä. Helsinkiläisen ainakin kannattaisi siirtyä kilometripohjaiseen malliin, koska Helsingissä on aika vähän valtion teitä.

Twitterissä joku lähetti minulle oheisen kuvan maksullisista teistä Helsingissä, jonka sanoi olevan Liikenneministeriön sivuilta. En onnistunut kuvaa löytämään. Se saattaa johtua siitä, että kuva on aivan väärin ja on siksi ehkä poistettu. Siinä on merkitty maksullisiksi teiksi esimerkiksi Mannerheimintie, joka on kyllä Helsingin omistama ja ylläpitämä katu.

Kysymykseen moottoriteiden muuttamisesta bulevardeiksi tämä esitys tuo aivan uuden ulottuvuuden. Valtio voi olla aika haluton luopumaan noista rahantekokoneista.

On valitettu, että esitys siirtää liikenneverkosta päättämisen demokratian ulottumattomiin. Kaksikymmentä vuotta eduskunnassa olleena en osaa nähdä tätä suurena ongelmana. Pidän tiedolla ohjaamisesta enemmän kuin siitä, sanotaan nyt suoraan, ala-arvoisesta kaupankäynnistä, jolla eduskunnan valtiovarainvaliokunnan siltarumpujaosto näitä rahoja jakaa piittaamatta liikennemääristä ja muista objektiivisista mittareista.

Yksi hyvä puoli tässä esityksessä on. Se tekisi mahdolliseksi toteuttaa investointeja järkevästi. Onhan Ouluun menevää rataa esimerkiksi pidetty remontin alla toistakymmentä vuotta, koska sitä on ollut mahdollista rakentaa vain vuosittaisten budjettien puitteissa. Järkevä yritys ottaa tietysti lainan ja rakentaa kerralla, koska se tulee halvemmaksi eikä rakentaminen haittaa liikennettä ikuisuuden.

Kokonaan eri asia on, tarvitaanko tähän yhtiötä. Ongelma ei liity valtion budjettiin sinänsä, vaan ongelma on pään sisäinen – ja se pää on jossain VM:n tienoilla.

Nämä ovat siis ensikommentit. Asiaan lienee syytä tutustua tarkemmin.

[1] Summaa on mahdoton laskea tarkasti, koska siinä ovat mukana tulonmenetykset, jotka aiheutuvat kalliista pysäköintipaikoista, jotka alentavat kaupungin tonttimaasta saamaa hintaa.