Vaikka yleinen keskustelu Suomessa ei enää tuomitse kannabiksen kokeilijoita, vanhemmille ikäluokille kannabis on yhä huume. Myös “hyvän vihollisen" henki on edelleen voimakkaasti läsnä kun keskustellaan kannabiksen laillistamisesta.

Kannabis on maailman yleisimmin käytetty laitoin huumausaine. YK:n huumausaineraportin mukaan 15–64-vuotiaiden ikäryhmästä 125–227 miljoonan ihmisen on arvioitu kokeilleen kannabista. Maailman väestöstä tämä vastaa 2,7–4,9 prosenttia.

Kuvat kannabis sativan ja kannabis indican lehdistä Kuva: Annukka Palmén-Väisänen/Yle

Kannabistuotteita ovat marihuana, hasis ja hasisöljy, joita saadaan Cannabis sativa ja Cannabis indica -nimisistä hamppukasveista. Käytössä ovat yleistyneet ns. hybridilajikkeet, jotka ovat yhdistelmiä mieleen vaikuttavasta sativasta ja kehoon vaikuttavasta indicasta.

Marihuanaan käytetään hamppukasvin kukintoa ja ylimpiä versoja. Hasista ja hasisöljyä valmistetaan puolestaan hampun pihkasta. Kannabistuotteiden päihdyttävä ainesosa on rasvaliukoinen tetrahydrokannabinoli eli THC.

Kannabista poltetaan sätkissä tai piipuissa, joko sellaisenaan, tai tupakkaan sekoitettuna – tai vaihtoehtoisesti vaporisoimalla eli päästämällä kuumaa höyryä marihuanan läpi. Kannabista nautitaan myös ruokaan tai juomaan sekoitettuna.

Viihdekäytön lisäksi kannabista käytetään lääkkeenä, esimerkiksi hermokipuja lievittämään.

800 000 suomalaista on joskus kokeillut huumeita. Vuoden sisällä huumeita on käyttänyt noin 250 000.

Kannabis on ylivoimaisesti Suomen suosituin laiton päihde, ja sen käyttö on lisääntynyt viime vuosina selkeästi. Muiden huumeiden käyttöluvut ovat kannabikseen verrattuna vähäisiä.

Syksyllä 2014 viidennes (19 %) suomalaisista ilmoitti käyttäneensä kannabista ainakin kerran elämässään. Näin Suomi nousi lähelle eurooppalaista kannabiksenkäytön keskiarvoa. Nuorten aikuisten keskuudessa osuus oli lähes kaksinkertainen (38,4 %).

Kuva: Annukka Palmén-Väisänen/Yle

Kannabiksen kokeilu on lisääntynyt eikä niinkään sen käyttö, kuten yllä oleva infografiikka osoittaa: lyhyen ajan sisällä käyttölukemat putoavat.

Suurin osa kokeiluista tehdään alkoholin vaikutuksen alaisena. Tämä osaltaan selittää sitä, että nuorten kannabiskokeilut ajoittuvat pääsääntöisesti täysi-ikäisyyteen, jonka myötä avautuu yöelämä laillisine impulssikontrollia laskevine päihteineen.

Tilasto vuoden 2014 huumausainerikoksista Kuva: Annukka Palmén-Väisänen/Yle

Poliisi valvoo varsin tehokkaasti huumausaineen käyttörikoksia. Vuonna 2014 tilastoitiin 21 781 huumausainerikosta, joista selvästi yli puolet 63 % oli käyttörikoksia, joiden määrää ovat nostaneet kannabiksen kotikasvatuksen yleistyminen ja marihuanan käytön lisääntyminen.

Törkeitä huumausainerikoksia oli vain noin 5 % kaikista huumausainerikoksista. Täysin marginaalisia ovat huumausainerikoksen valmistelu ja edistäminen, joista jälkimmäisiä kirjattiin vuonna 2014 vain yksi.

Tilasto poliisin takavarikoimien kannabistuotteiden ja -kasvien lukumääristä Kuva: Annukka Palmén-Väisänen/Yle

Kannabiksen käytön yleistymisellä näyttäisi olevan selkeä kytkös kannabiksen kotikasvatuksen yleistymiseen.

Poliisin takavarikkotilastojen perusteella 1990-luvulla vuosittaisten kannabiskasvitakavarikkojen määrä liikkui muutamissa sadoissa, kun 2000-luvulla liikuttiin jo tuhansissa. Vuonna 2014 takavarikoitiin lähes 22 000 kappaletta kannabiskasveja. 40 000–60 000 suomalaista on kokeillut kannabiksen kasvattamista.

Poliisin tietoon tulleissa tapauksissa on yleensä kyse pienistä viljelmistä, jotka on tarkoitettu lähinnä vain omaa käyttöä varten. KRP:n mukaan viljelyiden koko on tavallisesti enintään 20 kasvia. Suurin osa kotikasvattajista on nuoria miehiä.

Marihuanaa hankitaan kuitenkin vielä ensisijaisesti itse kasvattamalla tai tutuilta hankkimalla. Kotikasvatus nähdään myös vaihtoehtona järjestäytyneen rikollisuuden kanssa tekemisissä olemiselle.

Kansainvälisten vaikutteiden mukaisesti marihuana on ohittanut hasiksen kannabismarkkinoilla – ilmiötä kutsutaan herbalisoitumiseksi. Puhe hasiksesta ”peruslätkänä” kuvastaa hasiksen laskenutta arvostusta.

Kotikasvatus on osa kansainvälistä ala- ja vaihtoehtokulttuurista ilmiötä, johon osallistuminen on ollut vaivatonta netin ansiosta. Osittain kotikasvatuksen yleistymiseen on saattanut vaikuttaa se, että Suomi on syrjässä kansainvälisiltä huumekaupan reiteiltä.

Infografiikka

Suomalaisten asenteet kannabiksen käytön riskejä kohtaan ovat loiventuneet, kun taas suhtautuminen humalahakuiseen juomiseen ja tupakointiin on muuttunut kriittisemmäksi.

Suhtautuminen kannabiksen kokeiluun on lieventynyt kaikissa ikäryhmissä. Vuonna 2014 puolet vastaajista oli sitä mieltä, että muutama kannabiskokeilu sisältää pienen riskin. 15–24-vuotiaista riskejä piti vähäisinä 63 % (miehistä 60 % ja naisista 39 %) ja 25–34-vuotiaista 71 %.

Suhtautuminen heroiinin kokeiluun on pysynyt kriittisenä, joten on oletettavaa, että yhä useampi suomalainen tekee eron kannabiksen ja kovien huumeiden välillä.

Riskikäsityksen muutokseen ovat vaikuttaneet käytön yleistyminen, henkilökohtainen kosketuspinta huumausaineisiin sekä avoimempi yhteiskunnallinen kannabiskeskustelu.

Riskikäsityksen lieventymisestä huolimatta, enemmistö suomalaisista vastustaa kannabiksen käytön sallimista.

Vaikka käsitykset riskeistä ovat lieventyneet, enemmistö suomalaisista vastustaa kannabiksen käytön sallimista. Esimerkiksi keväällä 2014 tehty kansalaisaloite kannabiksen dekriminalisoimiseksi keräsi vain 21 233 allekirjoitusta vaaditusta 50 000.

Tilasto mielipidemittauksesta: Pitäisikö kannabis sallia? Kuva: Annukka Palmén-Väisänen/Yle

Kannabiksen kansanterveydelliset haitat ovat vähäiset. Kannabista oheispäihteenä käyttävien osuus on kuitenkin merkittävä joukko päihdehuollon asiakkaissa.

Kannabiksen pitkäaikainen käyttö voi nostaa riskiä sairastua skitsofreniaan, ahdistuneisuuteen tai masennukseen. Erityisesti nuoret käyttäjät kuuluvat riskiryhmään. Kannabiksen polttaminen lisää hengityselinsairauksien ja keuhkosyövän riskiä siinä missä muutkin tupakkatuotteet.

Joillakin pitkäaikaiskäyttäjillä on todettu psyykkisiä muutoksia, kuten apatiaa ja passivoitumista, sekä paniikkituntemusten ja muiden negatiivisten tuntemusten yleistymistä. Myös lähimuistin ja keskittymiskyvyn heikentymistä ja ajatuksen katkeilua ilmenee.

Kannabiksen etuna voidaan toisaalta taas pitää sitä, ettei se aiheuta väkivaltaista käyttäytymistä kuten Suomen ylivoimaisesti suosituin päihde eli alkoholi.

Ei alkoholin tasoista hermomyrkkyä laillistettaisi ikimaailmassa tänä päivänä. ― Jussi Perälä, sosiologi

Alkoholi ei ole vain vaarallisin päihteemme; se on tutkitusti myös Suomen käytetyin päihde, jonka aiheuttamat yhteiskunnalliset kustannukset ovat moninkertaiset verrattuna laittomiin huumeisiin.

Vuonna 2013 alkoholiin liittyvät välittömät haittakustannukset olivat yli kolminkertaiset verrattuna huumehaittojen vastaaviin kustannuksiin (alkoholi 1264–1467 miljoonaa; huumausaineet 375–449 miljoonaa).

Haittakustannukset tarkoittavat mm. kustannuksia jotka syntyvät terveydenhuollosta, eläkkeistä ja sairauspäivärahoista, sosiaalipalveluista ja -turvasta, järjestyksen ja turvallisuuden ylläpidosta, oikeusjärjestelmästä ja vankeinhoidosta, onnettomuus- ja rikosvahingoista sekä ehkäisevästä päihdetyöstä.

Päihteet ovat todellinen kansanterveydellinen ongelma: vuonna 2011 tehdyssä päihdetapauslaskennassa päihde-ehtoisia asiointeja kertyi yhden laskentavuorokauden aikana lähes 12 000.

Tilasto maailman vaarallisimmista huumeista Kuva: Annukka Palmén-Väisänen/Yle

Miten kannabiksesta tuli hyvä vihollinen?

Vuoden 1961 YK:n huumausaineita koskevassa yleissopimuksessa määriteltiin ensimmäistä kertaa kielletyt aineet. Tällöin myös kannabis tuli globaalin sääntelyn piiriin. Sopimus määriteltiin pitkälti länsimaalaisesta – erityisesti yhdysvaltalaisesta – moraalikulttuurista käsin.

Yhdysvalloissa uskonnollinen raittiusliike kampanjoi – 1800-luvulta alkaen läpi raittiusliikkeen 30-luvun kukoistuskauden – raivokkaasti tätä meksikolaisten siirtolaisten ja mustien jazz-muusikoiden käyttämää päihdettä vastaan.

Taustalla vaikuttivat myös kauppapoliittiset motiivit: esimerkiksi amfetamiinia ei alun perin lisätty kiellettyjen aineiden listalle Yhdysvaltain lääketeollisuuden painostuksesta.

Suomessa YK:n sopimukseen liityttiin vuoden 1966 asetuksella, tällöin kannabis asettui laittomien päihteiden joukkoon eli se kriminalisoitiin. Tapahtuma ei ollut kovin merkittävä Suomessa, jossa kannabiksen käyttö oli hyvin marginaalista.

1960-luvulla Suomessa kohtasivat kaksi juonnetta: YK:n huumausaineita koskeva sopimus ja 60-luvun vastakulttuurien nousu.

Kannabis rantautui opiskelijoiden, underground-liikkeiden ja jazz-muusikoiden pariin