For første gang i Danmarks historie kommer dele af en nedrevet moské til at indgå i en kulturhistorisk udstilling. Det sker, når Roskilde Museum næste lørdag åbner ny udstilling om byen gennem 1000 år

I 1990 åbnede i Allehelgensgade i Roskilde den muslimske Ayasofya Moské i lokaler, som inden da havde huset et autoværksted. Blot 25 år senere blev moskéen revet ned, og en ny med samme navn, men større og med minareter, bygget.

Ved den lejlighed var medarbejdere fra Roskilde Museum på pletten for at indsamle genstande fra den nedrevne moské og interviewe nogle af de tyrkiske indvandrere, som havde etableret den. Dette er baggrunden for, at det fra på lørdag er muligt for første gang at se en moské udstillet som kulturarv på et dansk museum, når udstillingen ”Roskilde – magt og mennesker” åbner.

”Der er blandt andet kakler fra væggene, nogle koraner og bedekranse og en model af kabaen i Mekka. Dengang genstandene blev indsamlet og registreret i 2015, var der ingen konkrete planer om at udstille dem, men nu, hvor vi etablerer en ny udstilling på 1000 kvadratmeter om Roskildes historie, har vi valgt at inkludere dem, fordi de er med til at fortælle os om, hvordan verden ser ud i Roskilde næsten nu,” siger Henrik Bo Nielsen, direktør for museumskoncernen ROMU, der ud over Roskilde Museum består af ni andre besøgssteder i Roskilde, Lejre og Frederikssund.

Den nye udstilling ”Roskilde – magt og mennesker” beskriver den sjællandske by gennem 1000 år. Middelalderens Roskilde var en nordeuropæisk metropol og et betydningsfuldt bispesæde for den kristne kirke. Siden tabte byen magtkampen til København, men indgår i nyere tid i historien om Danmarks første jernbane, Danmarks største rockfestival – og altså også moskéernes indtog i det danske bybillede.

”Når vi fortæller historien om Roskilde, er det helt naturligt at afsætte en hel del plads til kirkens historie, når vi er en by med en domkirke og mange andre kirker, der har sat deres præg på byen. Jeg går ud fra, at alle kan se, at når vi har brug for også at fortælle historien om de seneste 20-30 års tro, er det relevant også at inddrage en moské,” siger Henrik Bo Nielsen, som derfor heller ikke regner med, at denne disposition vil kaste den store debat af sig, selvom islam er et ”emne med en særlig evne til at optage folk”, som han formulerer det.

”At vi har indsamlet disse genstande er alene udtryk for, at vi finder dem relevante til at beskrive den tid, de blev skabt til. Det er helt på linje med, at vi også finder det værd at tage ud og indsamle genstande, når nogle flinke folk ringer til os og fortæller, at der findes en gammel koldkrigs-alarmcentral på Klos-termarksskolen,” fortæller museumsdirektøren.

Ifølge Peter Yding Brunbech, historiker og leder af Nationalt Videncenter for Historie- og Kulturarvsformidling, er det ikke overraskende, at en moské fra 1990 udstilles som kulturarv, for der er en tendens til, at museer er begyndt at se selv den nære fortid som historie.

”Den Gamle By i Aarhus har fået en hel 1970’er-bydel. Museum Sønderjylland har lige modtaget en halskæde med hjulkapselsymbol fra rapperen L:Ron:Harald, fordi den skal være en del af en kommende udstilling. Og Nationalmuseet har netop til en ny udstilling bedt befolkningen sende ting ind, som de synes, er gode til at beskrive perioden 2000-2017. Når et historisk museum begynder at udstille den næstnyeste model af en iPad, er det tydeligt, at historien trækkes meget tættere på nutiden, end vi har set før.”