Otsalohkoosi naulattu kamera, joka seuraa sinua joka paikkaan, kirjoittaa Tuomas Enbuske.

JENNI GÄSTGIVAR

Kun vedät kämpillä käteen Puolustusvoimain itsenäisyyspäivän paraatista kiihottuen, katsot salaa Rintamäkeläisiä loopilla Yle-Areenasta ja äänestyskopissa kirjoitat lappuun Ben Zyskowiczin numeron. Poliisi saa seurata jokaista liikettäsi, vaitiolovelvollisuudella tietenkin.

Sopisiko? Miksi ei? Noloako? Ei minusta. Paitsi tietysti Zyskowicz. Mutta ei ole mitään pelättävää, jos et kerran tee mitään laitonta. Otsakameran jälkeen rikosten tekeminen olisi mahdotonta. Kaikesta olisi todistusaineisto oikeuteen. Ja terrorismikin voitaisiin ehkäistä heti, sillä jo suunnittelu näkyisi suorana lähetyksenä Pasilan poliisitalolla, vaitiolovelvollisuudella tietenkin.

Mitään tuollaista ei ole tietenkään suunnitteilla edes Laura Huhtasaaren märimmissä seksiunissa. Tai siis vaitiolovelvollisuuteni takia en voi kertoa tämän olevan fakta. Pointtini on, että lähes kaikesta rikollisuudesta ja terrorismista kyllä päästään, jos halutaan. Liikenneonnettomuuksista päästään, kun robotit alkavat ajaa. Ja alkoholismista päästään, jos Gambina-pullon saadakseen pitää katsoa vartti Janne Katajan ohjaamaa kesäteatteriesitystä " Huutokauppakeisaria vonkaamassa " .

Mutta kun olemme päättäneet elää avoimessa yhteiskunnassa. Silläkin uhalla, että kaikkea ikävää ei voi estää, vapaus on tärkeintä. Avoimet yhteiskunnat menestyvät suljettuja paljon paremmin. Niissä kukkii sekä luovuus, joensuulaisen vaatekomeron kannabis, että koodareiden akne. Ja - paradoksaalista kyllä - avoimissa yhteiskunnissa on vähemmän rikollisuutta kuin kontrolliyhteiskunnissa.

Suomalaiset, tuo masokistinen kansa, joka kaipaa piiskaa antavaa isää tunkemaan anaalitappia perseeseemme ja suukapulaa suuhumme, ei avoimesta yhteiskunnasta perusta. On myös turha väittää, että olisimme jokin ”diplomi-insinöörikansa”, sillä ainakaan todennäköisyyslaskentaa emme osaa.

Ai kuinka niin. Turun terroriteon jälkeen suomalaiset olivat heti valmiit kaventamaan yksilönvapauksia. Iltalehden Taloustutkimuksella teettämässä tutkimuksessa 80 % suomalaisista oli sitä mieltä, että eduskunnan pitäisi hyväksyä uusi, tiedustelulaki heti. Noin nopeasti meitä muokataan. Yhtä nopeasti kuin itse lakikin salakuljetettiin keskusteluun. Ei kukaan kouluampumisten jälkeen vastaavaa vaatinut. Vaikka niissä uhreja oli enemmän. Mutta kun tekijät olivat silloin meidän kaltaisiamme. Itsemme kaltaisten pahat teot ajatellemme aina yksilön omaksi sekoiluksi, toisen näköisten yksilöiden pahat teot taas koko heidän ryhmänsä teoiksi.

Suomen kansa ei paskaakaan välitä perustuslaista, joka kuitenkin on tärkeimpiä instituutioitamme suojaamassa meitä enemmistön tyrannialta. Mistä me tiedämme, jos meillä on muutaman vuoden päästä äärioikeistolaisen Laura Huhtasaaren ja kommunistisen Kari Peitsamon yhteishallitus enemmistöllä eduskunnassa? Ovathan nuo aatesuunnat muutenkin toistensa sisaruksia. Lait pitää tehdä sellaisiksi, että ne kestävät jopa kammottavimman mahdollisen hallituksen. Juuri tuo seikka jarruttaa parhaillaan USA:ssa Trumpin mielisairaita esityksiä.

Kansalta olisi gallupissa pitänyt kysyä jatkokysymyksenä: ”Tiedätkö mikä uusi tiedustelulaki edes on?” Kukaan ei olisi osannut vastata. Ei kukaan.

Erityisen pettynyt olen oikeistolaisten poliitikkojemme täysin kritiikittömään vaatimukseen poliisivaltion kasvattamisesta. Ja oikeistolaisten toimittajien kuten Ilta-Sanomain Timo Haapalan ylimielisiin kolumneihin, joissa kyseistä lakia kritisoivia pidetään ääliöinä.

Klassisen liberalismin perinteeseen kuuluu yksiönvapaus, syyttömyysolettama ja vahva ajatus siitä, että emme ole täällä valtiota, vaan itseämme varten. Demarit ja vasemmistoliitto ovat eniten uskaltaneet puolustaa yksilönvapautta. Eivätkä nekään populistisesti, vaan täysin loogisesti: tiedustelulaista pitäisi tietää enemmän. Kun nyt emme edes tiedä, mistä olemme päättämässä. Ja kun tietotekniikka muuttuu muutamassa vuodessa, lain pitäisi kestää myös ne muutokset. Kohta meillä kaikilla voi oikeasti olla otsassa valtion sponssaama valvontakamera.

Eikä uusi laki edes välttämättä auttaisi. Tavisten käytössä jo nyt olevat kryptausteknologiat ovat riittäviä jopa Suomen kaltaisen valtion purkuyrityksiltä. Meidän Supossa ei ole töissä mitään Alan Turingeja. Tämän päivän kryptattua tietoa ei saa purettua. Mutta kun Mooren lakia edes hieman seuraa, niin kaikki nyt arkistoitu materiaali voidaan avata muutaman vuoden päästä ilmaiseksi.

Poliisin ja viranomaisten vallan lisäämistä pitää aina epäillä. Aina. Oikeassa sivistysvaltiossa, kuten Saksassa ollaan tosi tarkkoja siitä, mitä valtio saa tietää alamaisesta. Siksi, että valta korruptoi. Se korruptoi aina ja jo nopeammin kuin ehdit kirjoittaa Zyzzkoowitsch. Ja myönnän sen itsekin. Juuri siksi en koskaan lähde politiikkaan, sillä huumautuisin liikaa vallan symboleista. Kun joskus lähdin baarista edessä odottavan pääministerin virka-autoon, se oli hienompaa kuin mikään, mitä rahalla saa. Se oli absoluuttista valtaa. Se oli seksiä. Ja valta on nimenomaan symboleissa.

Kukaan ei olisi uskonut, että huumepoliisin päällikkö Jari Aarnio sai vuosikaudet myydä huumeita ja tehdä muita konnuuksia. Eikä hän edes jäänyt kiinni sisäisessä tarkastuksessa, vaan Hesarin toimittajien ansiosta. Mistä se johtui? Siitä, että suomalaiset luottavat sokeasti poliisiin, eikä Aarniota valvottu, kuten sivistysvaltiossa olisi valvottu. Aina kun jollakulla on oikeus käyttää muihin valtaa, se alkaa sitä tehdä.

Siksi toivon, että tiedustelulaki ei mene läpi tuollaisenaan, vaan että se käsitellään paljon kriittisemmin ja tarpeeksi hitaasti ja huolellisesti. Byrokratia on loistava keksintö. Se suojaa meitä yksittäisiltä hulluilta. Tarvitsemme lisää päätöksenteon jäykkyyttä.