Nenávistná, xenofóbna a antisemitská kampaň, ktorá priniesla maďarskému premiérovi prakticky neobmedzenú moc, bude víťazná aj na Slovensku. V rovnakej miere. K Maďarom máme, napriek rečovej bariére, kultúrne najbližšie. Omnoho bližšie ako trebárs k Čechom. S nimi sme nežili bezmála tisíc rokov v spoločnom štáte.

Nezdieľame so Západom prakticky žiadne skutočné hodnoty. A hoci sa väčšina populácie považuje za akýsi most medzi Východom a Západom, mentálne patríme jednoznačne k Rusku, Ukrajine, Bielorusku, Poľsku a Maďarsku.

Priemerný obyvateľ Slovenska nechápe ani takú elementárnu vec, že v otázke migrácie s nami nikto nežiada solidaritu s migrantmi. Mali by sme byť solidárni k ďalším členom Európskej únie. K Talianom, Grékom, Nemcom a všetkým ostatným, ktorí už krízu nevládzu ťahať sami. Či s veľkou masou traumatizovaných a zbedačených ľudí z úplne cudzej kultúry neprídu aj problémy? No isteže prídu. Obrovské. Lenže nepomôcť našim vlastným spojencom, lebo sa bojíme problémov, ktoré si tým narobíme, dokonale napĺňa slovníkovú definíciu zbabelosti. Je to napokon naša dobre známa národná črta, podchytená aj v ľudovej múdrosti našich dedov: Nehas, čo ťa nepáli! Keď dávajú, ber, keď bijú, utekaj! Bližšia košeľa, než kabát.

Bratislavčania neznášajú „cépečkárov“. Vidiečania nenávidia „blavákov“. Košičania Prešovčanov. Keď prídu chlapci z Hornej Dolnej na zábavu do susednej Nižnej Vyšnej, zaručene dostanú po papuli. Po zotmení by ste nemali loziť ani na horný koniec, ak ste z dolného. Slováci prosto ani Slovákov nemôžu vystáť. Ako by mohli vyjsť s nejakými čudnými cudzincami, s ktorými nemajú nič spoločné? Čože už majú spoločné s Nemcami, Francúzmi, Talianmi, Grékmi či Španielmi? Teda okrem peňazí.

Nominálny líder opozície Richard Sulík často a rád opakuje, že Európska únia je ekonomický projekt. Ťažko povedať, či vedome klame, alebo si nedokáže zistiť ani základné fakty o politickom zoskupení, ktorého je voleným poslancom. Únia bola od počiatku politickým projektom, ktorého prvoradým účelom je zabrániť budúcim vojnám v Európe. Zjednotiť národné štáty a zladiť ich národné záujmy. Preto obyvatelia bohatých štátov každoročne posielali miliardy eur do priestoru V4. Aby sa aj Poľsko, Maďarsko, Česko a Slovensko stalo integrálnou súčasťou Západu.

Nuž, nevydalo.

Jeden z mimoriadne odporných a nenávistných stereotypov, ktorý používajú slovenskí populisti, hovorí o etniku, ktoré len otŕča dlaň, pozná všetky svoje práva, no žiadnu povinnosť, neprináša spoločenstvu nijaký úžitok a vedie parazitickú existenciu, ktorou vyciciava a ničí svojho hostiteľa. Ťažko nájsť trefnejší popis pre parazitickú existenciu V4 v EÚ.

Hoci neexistuje mechanizmus, ako parazitickú krajinu z Únie priamo vylúčiť, existuje účinný spôsob, ako ju z nej vyštvať. Stačí ju odstrihnúť od jediného dôvodu, pre ktorý je k únii prisatá. Od peňazí. Maďarsko takmer určite príde o všetky peniaze z Bruselu. Hrozí to aj Poľsku. A hoci si to zatiaľ málokto uvedomuje, akútne aj Slovensku.

Robert Fico a Smer po škandáloch, ktoré vyplávali na povrch v súvislosti s vraždou Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej, nemajú na Západe jediného partnera. Ani opozícia nie je riešením problému, ale jeho súčasťou. Slovenské politické strany majú odlišné záujmy, nie hodnoty. Hodnoty, ktoré sa nedajú vyčísliť v eurách, vlastne nemajú žiadne. Smer nemá absolútne nič spoločné so sociálnou demokraciou a SaS s liberalizmom. Kresťanská demokracia obhajuje záujmy lokálneho katolíckeho kléru, aj keď musí ísť proti pápežovi, Kristovmu učeniu a Západnej civilizácii. Jedinú hodnotovú stranu predstavujú fašisti.

Kohokoľvek si v najbližších voľbách vyberieme na Slovensku, nech už budú kedykoľvek, bude to len jeden z možných šoférov autobusu do Moskvy.

Zdroj: noviny.sk