Mõttekoja Atlantic Council asepresident ja mõjukas välispoliitika analüütik Damon Wilson ütles "Välisilmale" antud intervjuus, et Hiina tõus on parim asi, mis on sel sajandul juhtunud, sest aitab paljud inimesed vaesusest välja.

Äsja puhusid vägivalla vähendamise tuuled Afganistani mägistel nõlvadel ning see tundus justkui jätkavat USA praeguse administratsiooni välispoliitilist trendi tõmmata tagada aktiivsest konfliktides osalemisest maailmas. Süüriast taandumine pakkus võimaluse Venemaale ning Türgi ei suudagi tekkinud tühimikku täita, kuigi väga tahaks. Mõjuka mõttekoja Atlantic Councili asepresidendi Damon Wilsoni sõnul on see osa laiemast Ühendriikide rolli muutusest maailmas.

"Näeme midagi palju fundamentaalsemat toimumas USAs. Teatud mõttes on toimunud järjepidevus Obama ja Trumpi administratsiooni vahel, ning kaks presidenti ei saaks iseloomult olla erinevamad, arusaamas, et USA juhtroll peab olema tänapäeva maailmas teistsugune. On tunnetus, et tuleb tagasi tõmmata sõjalistest ja rahalistest kohustustest, proovides samas välja mõelda, kuidas olla katalüsaator suuremates teemades. USAs käib fundamentaalne debatt riigi rolli üle maailmas. Milline see välja näeb? Vastus ei ole must-valge, et kas oleme seotud maailmas või taandume ja naaseme koju. USA maailm on liiga kompleksne ja huvid laiapõhjalised ning me ei kavatse olla isolatsionistlik võim, mis lihtsalt koju tuleb," rääkis Wilson.

Ta selgitas, et USA peab mõistma, et tal on huvid, kus tuleb mängida targemat mängu, kuid erinevus on see, et USA peab võistlema. "Võistleme mõju pärast olukorras, kus allakäival Venemaal on destruktiivne käitumine ning on ekspansiivses rollis mänginud oma nõrku kaarte päris hästi. Lisaks on tõusev Hiina alustanud uut mängu," lausus Wilson.

"Selline seis on Ühendriigid üles äratanud ja pannud mõistma, et meil on vaja uusi tööriistu, uusi ritvu, et välja mõelda, kuidas osaleda konkurentsis mitte suurema tükiga, kui jaksame närida, aga mõistes, et endiselt on USAl fundamentaalne roll ning just sellest üritamegi läbi ronida," lisas ta.

Damon Wilson hoiatab, et Euroopa Liit ei tohi jääda üksi vastasseisus Venemaaga ega USA Hiinaga. Just Atlandiüleses koostöös näeb ta võimalust näidata kleptokraatliku süsteemi loonud autokraatide võimuses elavatele inimestele, et demokraatia on parim süsteem, kuigi mitte ideaalne. Hiina valitsemismudel ei saa olla tuleviku riigikord või demokraatia.

"Meil pole olnud sellist konkurenti nagu Hiina juba külmast sõjast saati. Olime pisut aeglased, et mõista, et Venemaa mängib teistsugust mängu. Kuid ärkasime üles. Vaadake, kuidas USA üksused siin regioonis on. Vaadake muutunud jõunäitamise poliitikat Venemaa suhtes üldisemalt. Olime ka aeglased mõistmaks, mis on tulemas seoses Hiina tõusuga. Hiina tõus on parim asi, mis on juhtunud sel sajandil, sest tõstab inimesed vaesusest välja keskklassi. Aitasime seda vahendada. See oli meie strateegia tuua Hiina globaalse majanduse osaks," rääkis Wilson.

"Praegu aga ragistame arusaamaga, et Hiina ise ei muutu poliitiliselt - kommunistliku partei püüdlused, eesmärgid ja võimu konsolideerimine, mis pole demokraatia. President Xi on taandunud järglase protsessist ja kuulutas end eluaegseks presidendiks. Meil on võimekus adapteeruda eneseparenduseks, vene ja hiina süsteemil pole. Seepärast on nad nii põhimõtteliselt haprad. Nad on nii tugevad ja haprad. Me oleme tugevad, sest oleme sassis, robustsed ja adapteeruvad," jätkas Wilson.

Paratamatult veereb jutt üha rohkem Venemaa suunas. Münchenis Ukraina presidendi Volodõmõr Zelenskiga kohtunud Wilson võrdleb ukrainlaste pingutusi Eesti omaga 90-ndatel aastatel ning on kindel, et Ukrainas on vabaduse rindejoon, mis väärib toetust ja kelle edu tähendab palju rohkemat kui lihtsalt Ukrainat.

"Putin tahab igaveseks haavata Ukrainat, et EL ja NATO ei tervitaks Ukrainat kunagi meie peres. Kui teame tema strateegiat, siis peame muutma stiimulit. Seetõttu peame olema väga avatud demokraatliku Ukraina moderniseerimiseks Euroopa Liidu ja NATO osana, et me ei langeks Putini lõksu, mis stimuleeriks teda okupeerima osa Moldovast, Gruusiast, Ukrainast," sõnas ta.

Küsimusele, kas Prantsusmaa presient Emmanuel Macron on kukkunud Putini lõksu, vastas Wilson, et keegi ei tohiks olla naiivne. "Olen töötanud Valges Majas riiklikus julgeolekunõukogus kolmel eri korral ja mind üllatab iga kord, kuidas USA president ametisse astudes mõtleb, et läbi oma isiksuse ja võimu suudab ta muuta suhteid Venemaaga. Ühelt poolt väga hea, sest tahame välja mõelda, kuidas elada planeedil koos Venemaa ja Hiinaga ning meil on vaja mingitki laadi suhtlemist, kuid me ei tohiks olla naiivsed. Me teame, kuidas Venemaa mängib," ütles Wilson.

"Peame tundma end mugavalt ebamugavas suhtes Venemaaga. Sanktsioonide režiimi haldamise koorem ei ole meie õlul, vaid see on kehtestatud põhjusega. Venemaa on tunginud naaberriikidesse ja okupeerib neid, õhutab ebakindlust ja on tõuganud tagant riigipööret Montenegros, õhutanud lahkhelisid meie demokraatiates. See on ennekuulmatu käitumine. Meil peab olema väga selge vaade revisionistliku Kremli väljakutse suhtes. Meil ei tuleks üksnes mõelda, kuidas tõrjuda ja kaitsta end Venemaa eest, vaid kuidas meil õnnestuks segi paisata mõned Venemaa strateegiad. Siinkohal jagan skepsist president Macroni pöördumise suhtes. Meil on vaja kanalit ja peame suutma rääkida, kuidas INFi leppe järel käituda, kuidas mõista konventsionaalsete ja tuumajõudude paigutamist, kas saame Venemaa liita kliimaeesmärkidesse. Jah, need on globaalsed teemad, millest on vaja rääkida. Kuid me ei tohi kaotada nägemist nende tegevuse suhtes, mida Venemaa meie huvide vastaselt astub," sõnas Wilson.

Ükski riigijuht ei ole igavene, isegi mitte Venemaa riigipea, kes praegu juhib põhiseaduse muudatusi, et luua võimulpüsimiseks midagi uut. "Välisilm" küsis, kas Lääs on üldse valmis Venemaa autokraatliku reziimi kokkuvarisemiseks.

"Me ei mõtle piisavalt strateegiliselt, mis juhtub Venemaal, kui toimub muutus. See on võimalik, mitte ehk homme, aga on võimalik. Seega tuleks seda ette kujutada. Putin tahab kindlasti hoida meid mõtlemas, et kõik on veelgi hullem ilma temata ja seepärast on teda vaja stabiilsuse hoidmiseks. See on iga diktaatori narratiiv. Parem on olla minu kui stabiilse partneriga, kui kaosega, mis järgneb. Peame kuulama oma Vene sõpru. Peame märku andma Vene rahvale, et me pole venevastased, vaid Putini vastu, Kremli kontrollitud korruptiivse reziimi vastu, aga tahame olla Vene poolel. Tahame käe välja ulatada Vene rahvale, kes väärib paremat tulevikku. Peame suutma ette kujutada Venemaad, mis võiks olla osa meie kogukonnast, kui ta pole nii erinev," vastas ta.

"Peame kavandama stsenaariume ja mõtlema negatiivsetele tagajärgedele, mille muutus toob ning positiivsetele võimalustele. Kuidas leevendada negatiivset mõju ja seda tasandada, kui taas kord avaneb uus võimaluste aken. Olime piisavalt targad, teie olite, et tegutseda, kui see ajalooline võimaluste aken avanes 1990. aastate alguses. Jumal tänatud, et tegite, sest praegu olete NATO liitlased, ELi liikmed. Esimest korda Eesti ajaloos on Eesti suveräänsus, iseseisvus ja ellujäämine praktiliselt kindel. Seda ei võinud kunagi varem öelda. Kuidas mõelda järjekordsele ajaloolisele võimalusele, mis võib tekkida 2, 20, 40 aasta pärast? Aga see tekib, sest vene rahvas nõuab ühel hetkel paremat. Peame olema valmis neid aitama ja tagama oma huvide kaitse, kui see aken avaneb," lõpetas Wilson.