Opinii

Opinie Cristian Hostiuc, Director editorial ZF

În prima jumătate de an, s-au tranzacţionat oficial terenuri compacte, cu suprafeţe mari, de peste 100 de milioane de euro.

Cererea este reală, nu speculativă, pentru că cei care cumpără nu ţin terenurile ca să le dea mai departe, ci vor să dezvolte proiecte.

Fondul de investiţii american NCH, poate cel mai mare “demolator” de fabrici comuniste, a vândut terenul din centrul Timişoarei al unei foste fabrici de pălării, cu aproape 8 milioane de euro, 1,5 hectare, către Speed Well, un dezvoltator imobiliar.

De-a lungul celor 25 de ani de când activează în România, NCH a cumpărat fabrici, le-a demolat, a vândut terenurile şi tot nu a terminat (Mega Mall din Bucureşti este construit pe terenul foste fabrici Electroaparataj, mallul AFI Cotroceni este construit pe terenul foste fabrici UMEB, noul magazin IKEA din Palady este construit pe terenul fostei fabrici Anticoroziv).

Deşi a avut terenuri din plin, fondul de investiţii american nu a dezvoltat niciun proiect imobiliar, fie rezidenţial, fie un mall, sau clădiri de birouri.

Anamaria Burcă, de la brokerul imobiliar SVN Cluj a spus joi, la ZF Live, că cererea de terenuri este foarte mare, dar problema este că nu mai sunt suprafeţe mari compacte în centru, acolo unde erau fostele fabrici comuniste.

“Eu le-aş demola (fabricile), dar nu mai sunt”.

În Cluj piaţa imobiliară este în clocot, se discută despre al treilea mall, se caută orice teren pentru proiecte rezidenţiale, având în vedere cererea şi preţurile care se plătesc pe metrul pătrat, cele mai mari din ţară.

Bineînţeles că nu se plăteşte oricât, dar cererea pentru terenuri este în creştere, iar preţurile se mişcă în sus.

În Cluj a mai rămas în centru terenul fabricii Terapia, unde “vulturii“ imobiliari stau la pândă.

Pentru că terenurile din Cluj sunt limitate şi au preţuri mari, Anamaria Burcă spune că sunt deja dezvoltatori de acolo care vin spre Bucureşti, unde opţiunile sunt mai multe şi preţurile mai rezonabile.

În criză preţurile terenurilor s-au prăbuşit chiar şi cu 90%, iar băncile s-au trezit mari proprietari imobiliari prin garanţiile executate şi creditele neperformante moştenite.

Atunci când nimeni nu se mai atingea de imobiliare, au fost mai mulţi investitori care au început să cumpere din nou terenuri şi să dezvolte proiecte într-un ritm accelerat, bazându-se pe creşterea puterii de cumpărare prin creşterea salariilor în viitor, tocmai atunci când companiile dădeau oameni afară şi tăiau salariile, iar Băsescu tăia salariile cu 25% la stat.

În 10 ani, fondul de investiţii sud-african NEPI a devenit cel mai mare proprietar imobiliar din România prin malluri, centre comerciale şi clădiri de birouri, ajungând în acest moment să deţină active de peste 2 miliarde de euro.

Grecul Ioannis Papalekas, care la începutul anilor 2000, când România îşi lingea rănile după prăbuşirea FNI şi a băncilor lui Vântu, cumpăra apartamente pe Bulevardul Unirii şi le închiria apoi cu randamente de peste 30%, a ajuns în ultimii 10 ani, cu fondul de investiţii Globalworth, cel mai mare proprietar de birouri din România, cu active imobiliare de peste 1,2 miliarde de euro.

Grupul german Kaufland a forţat extinderea în perioada crizei şi a câştigat, ajungând în acest moment unul dintre cei mai mari proprietari imobiliari din România, cu active de peste 1 miliard de euro. Şi nu a terminat cu expansiunea, având în portofoliu încă 40 de terenuri pentru tot atâtea magazine.

One United, dezvoltatorul imobiliar controlat de foştii bancheri Victor Căpitanu şi Andrei Diaconescu, a ajuns în ultimii 7-8 ani să aibă proiecte imobiliare de 1 miliard de euro, iar lucrurile nu se opresc aici, ei având în acest moment lichidităţi pentru a cumpăra terenuri scoase la vânzare.

Iulian Dascălu, cel mai mare proprietar român de malluri, tocmai a inaugurat în Timişoara Iulius Town, un proiect de peste 250 de milioane de euro.

El anunţă că următoarea ţintă este Bucureştiul - acolo unde nu deţine nimic, şi îşi pune toţi banii pe un proiect mixt – mall, clădiri de birouri şi rezidenţial – pe terenurile de lângă Romexpo.

Chiar şi în condiţiile în care vânzările de apartamente au încetinit în acest an din cauza înăspririi condiţiilor de creditare, intenţia de dezvoltare de proiecte rezidenţiale, centre comerciale, centre logistice rămâne în continuare ridicată, numai terenuri să fie.

Ajungem la concluzia că Ceauşescu a construit prea puţine fabrici pentru câtă cerere de demolare există.