Piata Victoriei, 10 august 2018, o poveste care se repeta

Manifestanti culcati pe jos in fata fortelor de ordine, la mitingul diasporei din data de 10 august 2018 - Foto: Ziare.com

Asemanari cu Piata Universitatii din 1990

Piata Victoriei - o serie de proteste care va marca din nou politica Romaniei

Dupa-amiaza unui artist care s-a intalnit cu prietenii la "girafa"

O noua invazie barbara si revolta unui mare pianist

Dan Grigore, acasa, langa pianul sau incarcat cu amintiri din cele sase decenii de cariera - Foto: Ziare.com

Dan Grigore (foto), 75 de ani, unul dintre cei mai importanti pianisti ai lumii, cum e prezentat de Wikipedia , e un barbat inalt, jovial care te intampina cu o voce sonora si calma.E o personalitate pregnanta a istoriei recente a Romaniei, fiind unul dintre artistii importanti care a fost prezent in prima linie a dezbaterilor din societate si a luat mereu atitudine impotriva abuzurilor politice."Mai multi prieteni din strainatate m-au chemat sa ma duc in Israel, in Franta sau in Germania, sa-mi faca programare la medic, dar am refuzat. Am 75 de ani. Unde sa ma mai duc? Eu cred ca sunt destul de vaccinat in ce-am trait in acesti 75 de ani de Romania.Am invatat foarte multe, am studiat si am adunat experiente care, trebuie sa spun, mi-au ascutit instinctele politice, dar si pe cele de supravietuire, de risc si de curaj. Fiecare om are un curaj al lui care inseamna o frica invinsa", a povestit pianistul.Dan Grigore este un artist care a trecut prin toate provocarile istoriei recente ale Romaniei. A prins Revolutia din 1989, Piata Universitatii din 1990 si venirea minerilor, iar, acum, se intoarce in Piata Victoriei pentru a-si exprima inca o data credinta in civilizatie si democratie."Am fost de multe ori in Piata Victoriei. Am fost si anul trecut cand au fost protestele impotriva Ordonantei 13. Am inceput sa observ, am vazut online diverse indemnuri care nu mi s-au parut a fi foarte curate.De exemplu, acel indemn de pe retelele de socializare cum ca ar trebui sa venim toti imbracati in negru. Aici mi s-a aprins un beculet. I-am spus Margai, sotia mea, vezi, fi atenta ca cineva are interesul sa ne imbracam in negru ca sa fim asociati cu o miscare extremista", ne-a povestit Dan Grigore.Vorbeste despre incercarile repetate ale celor aflati la putere de a compromite mitingul diasporei intr-un fel sau altul. Isi aminteste despre desele discutii cu referire la posibilitatea de a se inregistra violente, despre ciudata dezbatere publica din jurul organizarii protestului."Au fost tot felul de lucruri care m-au facut sa cred ca se pune la cale o mare diversiune si o mare inscenare. Mi-a mai atras atentia discutia foarte ciudata despre organizare. Si asta mi-a adus aminte de Piata Universitatii din 1990, unde, si acolo, la un moment dat s-au retras niste organizatori. Stiau ca se pune ceva la cale si n-au vrut sa-si asume responsabilitatea", a povestit artistul.Vocea sa puternica si calda umple camera cu tavanul inalt si pare ca toti trei, Dan Grigore, sotia sa, Marga si reporterul, ne aflam in carcasa de lemn a unui instrument muzical a carui melodie strabate timpul din 1990 pana in 2018."M-am tinut departe de politica si nu m-am tinut", se aude muzica lui Dan Grigore. "Am fost fondator al Aliantei Civice , am facut, apoi, parte din grupul care s-a rupt de Alianta Civica sa faca PAC-ul", isi aminteste pianistul.Miscarea Alianta Civica apare in anul 1990 in tumultul protestelor din Piata Universitatii si ca o reactie la represiunea regimului Iliescu asupra acestei manifestatii. Mai multi intelectuali de seama se inscriu in aceasta miscare civica. E vorba de Ana Blandiana, Gabriel Liiceanu, Andrei Plesu, Gabriela Adamesteanu, Dr. Serban Radulescu-Zoner si altii. Emil Constantinescu, viitorul presedinte al Romaniei, face parte din aceasta organizatie al carei prim presedinte a fost Marian Munteanu, liderul studentilor din timpul protestelor din Piata Universitatii.In anul 1991, o parte din membrii Aliantei decid sa infiinteze un partid politic si astfel apare Partidul Alianta Civica, formatiune condusa de Nicolae Manolescu, actualul presedinte al Uniunii Scriitorilor din Romania."Nu am candidat niciodata pe liste parlamentare. Domnul Crin Antonescu se da liberal de la inceput, dar nu a fost. El a venit din Tulcea, selectionat de o echipa a PAC-ului cu Stelian Tanase si cu doamna doctor Gabriela Popescu", isi aminteste Dan Grigore despre efervescenta politica din perioada anilor '90.El crede ca si aceasta serie de proteste din Piata Victoriei va marca politica romaneasca in viitorii ani."Cand mi-am dat demisia de la conducerea Filarmonicii, in data de 25 mai 1990, la cinci zile dupa victoria zdrobitoare a lui Ion Iliescu si a FSN in alegeri, spuneam asa in textul de demisie: ma tem ca singurele noutati in aceasta perspectiva vor fi inviorarea mass-media si diversificarea serviciilor Securitatii Libere.Atunci se purtau denumiri cu liber in coada: Televiziunea Romana Libera, Presa Libera, totul era liber. M-am gandit ca si fosta politie politica devenise libera.Si chiar asa s-a intamplat. Astazi, generatia tanara e mult mai bine pregatita sa reziste la cantecul de sirena al televiziunilor. Nu va cadea atat de usor in capcana. Aceasta patura activa a societatii nu concepe un astfel de regim politic si avem o problema cu diaspora.Oamenii care lucreaza in strainatate au inceput sa asimileze niste lectii. Cea mai mare parte a acestei diaspore plecate recent, viseaza, gandeste si aspira sa se intoarca acasa si sa gaseasca ceva schimbat. E foarte greu, dar, pe de alta parte, a invatat niste reguli pe care le-ar dori aplicate si aici", povesteste Dan Grigore.In data de 10 august, Dan Grigore impreuna cu sotia sa, Marga, pleaca cu taxiul din cartierul Bucurestii Noi spre Piata Victoriei, o distanta de 7 kilometri."Cand am venit spre Piata Victoriei, am dat de filtre ale fortelor de ordine. Taxiul n-a mai fost lasat sa treaca si am coborat la intersectia bulevardului Ion Mihalache cu Banu Manta, destul de departe de Piata", povesteste Dan Grigore."Ne-au lasat numai pentru ca le-am aratat eu ca am bastoane. Sunt operata la ambii genunchi si am vorbit cu politistul sa-l lase pe sofer sa treaca", isi aminteste Marga Grigore.Celor doi masurile luate de fortele de ordine li s-au parut iesite din comun. Mai fusesera si la alte mitinguri in Piata Victoriei, dar niciodata n-au fost atat de multi jandarmi."Am ajuns la ora 17:00 si am stat pana la ora 22:00, cand am plecat din Piata pe partea cealalta, pe Bulevardul Buzesti, spre maternitatea Polizu. Pe acolo, am mers in mars cu mai multa lume care era revoltata si pur si simplu sufocata de atatea gaze", isi aminteste artistul."Noi am parcurs toata Piata. Am umblat, am cautat un grup de prieteni cu care ne dadusem intalnire. Nu l-am gasit, pentru ca era foarte multa lume. Dar ne-am vazut cu altii. M-am intalnit cu prieteni din diaspora. Acum, la imaginea de profil de pe Facebook, am o poza facuta la miting alaturi cu fizicianul Cristian Presura, din Olanda, un om pe care-l admir foarte mult", a povestit Dan Grigore despre cum si-a petrecut dupa-amiaza zilei de 10 august."Cand am poposit in zona girafei", un punct celebru de adunare al manifestantilor aflat in fata Muzeului Antipa, "m-am intalnit cu un prieten mai vechi, un fost ambasador din perioada CDR (Conventia Democratica din Romania, 1996-2000) si el mi-a spus ca se trage cu gaze de pe la ora 16:00.Din douzeci in douazeci de minute se dadea cu gaze. Era foarte clar ca era o provocare. La fiecare 20 de minute, auzeam explozia, lumea striga si oamenii deveneau tot mai agitati", a povestit Dan Grigore.Dupa 10 august, a tusit vreme de cateva zile, iar prietenii din strainatate l-au rugat sa se duca la medic, dar el a refuzat. La mai bine de o luna de la manifestatie, Dan Grigore se simte bine si considera ca trebuie aflat adevarul cat mai repede.Experienta cu Dosarul Revolutiei si cel al Mineriadei nu este deloc incurajatoare. A durat foarte mult si nici acum vinovatii nu au fost trasi la raspundere."Comportamentul lor este absolut crunt, este revoltator. Este absolut de neacceptat pentru partea activa a societatii care, de bine, de rau, tine in spinare economia asta cata e in Romania", constata Dan Grigore, referindu-se la reprezentantii PSD, aflati la putere si la modul cum acestia guverneaza.Cel mai mare pianist roman isi aminteste de teama lui din urma cu 28 de ani ca oamenii si-au pierdut speranta dupa represiunea din Piata Universitatii si venirea minerilor."In 15 iunie 1990, mai spre seara, m-am dus in Piata Universitatii. M-am dus de grija, de groaza ca nu o sa fie nimeni. Ma temeam ca oamenii au fost speriati atat de tare ca n-o sa mai vina. M-am dus sa vad si, acolo, erau cateva sute stransi la Fantana.La fel si acum, am fost bucuros ca a doua zi, pe 11 august, Piata Victoriei a fost plina. Oamenii nu si-au pierdut curajul. Speranta e foarte importanta. Lucrurile nu s-au oprit, iar chestia asta cu Jandarmeria care face plangere penala dupa o luna e ceva de balamuc", spune Dan Grigore.Alaturi de pian se afla o biblioteca masiva, plina cu carti. Dan Grigore se simte in biroul sau ca un super erou din Avengers, iar pianul atat de drag pare a fi costumul miraculos care-i da puteri nebanuite, puterea de a salva lumea.Mare si prietenos, Dan Grigore isi asaza mainile uriase cu degete lungi pe lemnul slefuit al instrumentului muzical de parca le-ar lasa peste Piata Victoriei pentru a o proteja de noi invazii barbare si a nu lasa sa se risipeasca speranta.