o las pe altădată cu corectitudinea politică, deşi nu cred că nesimţirea agresivă sau impoliteţea ţin de altceva decât de lipsă cronică de educaţie sau neacceptarea normelor civilizaţiei, plus neaplicarea lor.

(despre ţigănii naţionale curente puteţi citi şi aici.)

aseară am fost la concertul lui kenny garrett, un saxofonist de jazz destul de legendar, care a cântat şi cu miles davis.

pe lângă faptul că sunetul a fost ca naiba, în deschidere, cât am băut o bere la buticul de lângă sala radio, a cântat la pian băiatul lăutaresei catanga. şmenul organizatorilor, presupun.

se spune despre el că e foarte rapid la pian, dar nu foloseşte la ceva. alex pădureanu îl cheamă, să ştiți să vă feriți. a vrut şi el să nu rămâie fără coledzi.

în timp ce cântau americanii, repet, în timp ce cântau, catanga (eu credeam că e vreo țicnită cu pantofi argintii) s-a urcat pe scenă cu flori şi le-a împărțit tuturor, ba chiar a aruncat cu petale deasupra basistului, după care s-a aşezat cu florile în brațe lângă pianist (care aproape că nu s-a auzit tot concertul) şi a zâmbit tâmp până când a luat-o kenny garret de o aripă şi a condus-o către treptele din marginea scenei.

uluitor.

tipii nu s-au intimidat nici de incredibila obrăznicie a florăresei, nici de faptul că se auzeau ca şi cum ar fi cântat într-un borcan cu zacuscă şi au cântat de au curs apele pe ei. muzica aproape că m-a făcut să las deoparte ce s-a întâmplat.

asta înseamnă profesionalism şi bun simţ, să rezolvi situaţiile de genul ăsta fără stridenţe. dar admit că se cam rupsese vraja.

ah, era să uit de lumina apocaliptică mov de pe tuburile orgii. perfectă pentru o nuntă la Buzescu – imagini aici.

finalul concertului a fost o scenă ca dintr-un film de daneliuc. muzicienii se adunaseră să salute publicul înainte de un bis firesc, când a urcat pe scenă arătarea cu ochelari de soare gen vadim tudor, aka băiatul catangăi.

i-a salutat pe toți, ciocnind pumnul, cum văzuse că a făcut garrett, s-a înfipt între ei, luându-i pe după umeri pe kenny garrett şi pianist şi s-a înclinat la unison, ca şi cum erau şi aplauzele lui.

oamenii erau pe genul wtf.

sanki, coleg cu ei. deci, ninonino!

catanga a urcat din nou pe scenă şi a încercat să pupe muzicienii, a făcut o poză cu garrett, care părea extrem de jenat şi avea aerul că încearcă să rămână în normele bunului simţ şi să nu îi ardă un şut în fund.

muzicienii au fugit din scenă şi catanga a apucat să spună ceva la microfon, din care s-a auzit doar:

frații mei de culoare.

cvintetul nu s-a mai întors pentru bis, publicul a huiduit un pic şi am plecat cu regretul că amatorii de jazz nu vin cu săbii la concerte.

sau măcar cu nişte cartofi. să fie de neuitat.

dar tot am plecat ruşinaţi de la tâmpenia asta. de fapt, cu o greață profundă, de neuitat.

am lăsat să treacă noaptea, ca să nu scriu cu revolta proaspătă în vârful degetelor, pentru că e uşor să o rezolvi cu violenţă şi concluzii rasiste. şi nu e cazul.

dar cred că nici unul din ţiganii însetaţi de glorie nu ar fi trebuit să stea mai mult de cinci secunde pe scenă. în cazul în care ar fi putut urca.

nasol e că şi dacă ai opri concertul ca să îi dai afară din sală, atmosfera se cam strică şi muzica (pentru care eşti acolo) suferă.

iată de ce e bine să fie badigarzi sau măcar organizatori şi la concertele de jazz. să nu poată face oricine orice îi trece prin cap.

(cu o menţiune pentru sunetistul care şi-a bătut joc de muzică aseară: ai avea vreo scuză doar doacă eşti surd, nenikă.)

nu trebuie nici gesticulaţie, nici înjurături şi nici nu e cazul să mi se umfle mie gâtul, ca spectator.

aşa că, pe principiul Crede în Allah, dar leagă-ţi cămila, continuu să cred că aşa ceva nu are de ce să se întâmple în 2015 şi pentru gustul ăsta mizerabil cu care m-a lăsat mitocănia continuată de la acest concert, am să îi boicotez public pe cei care l-au organizat, ori de câte ori se vor mai manifesta. plus, coautorul mizeriei, domnul Florian Lungu.

deci, băi Jazz Syndicate Live Sessions, cum ar zice fraţii voştri de culoare, să înţepenesc dacă mai vin la concertele voastre şi am să îi îndemn şi pe alţii să o facă!

aţi fost de belea.

lăsaţi jazzul, apucaţi-vă de nunţi!

pam, pam!

ȚIGĂNÍE ~i f. 1) Mahala locuită de țigani. 2) fig. Gălăgie mare. 3) peior. Comportare care denotă lipsă de politețe, de tact. 4) v. ȚIGĂNIME. [G.-D.țigăniei] /țigan + suf. ~ie

Sursa: NODEX (2002) |

post scriptum:

le mulțumesc celor foarte mulți care au citit şi au dat mai departe acest text, fără a-l transforma într-o campanie rasistă. ascult jazz de cel puțin 30 de ani şi îmi pare rău că de la muzică am ajuns într-un context de emisiune de scandal.

mai am pe acasă buletinul din liceu, pe care am luat un autograf de la johnny răducanu, prin ’87, ca să fie mai clar că sunt din brăila şi că nu am fost la primul concert de jazz din viața mea.

nu am să editez textul, ci adaug răspunsul organizatorului.

la rândul meu, îmi cer scuze dacă am jignit pe cineva luând atitudine într-un pamflet față de o situație intolerabilă. nu vreau să explic din nou din câte “aşa nu se face” a fost compusă seara, că e clar.

nu am nimic personal cu catanga sau cu alex pădureanu, căruia îi doresc mult succes în carieră, dar nu prin scene de genul celor de la concertul lui kenny garrett.

sper că toată discuția asta a fost pâna la urmă un prilej pentru concluzii benefice, că putem să mergem mai departe şi să privim cu speranță spre următorul concert.

pentru conformitate, iată răspunsul lui costin roşu, organizatorul evenimentului. îi accept invitația şi îi mulțumesc pentru prilejul de a a fi simțit pe viu cum muzica şi muzicienii desăvârşiți pot să se/ne înalțe deasupra micilor noastre cazne omeneşti.

Salut Razvan, eu sunt responsabilul pentru organizarea celor 3 concerte Kenny Garett in Romania, dar si a altor cateva zeci de concerte de Jazz – sper de succes – in ultimii ani. Am asistat si eu jenat, la momentul “catanga” de aseara. Alexandru Padureanu este un tanar talentat, am ales sa-i ofer sansa de a se afirma muzical pe scena cu acesti muzicieni nepereche. Am facut-o si cu alti artisti in concertele anterioare, consider ca au nevoie de o “scena” unde sa se afirme. Mai mult, etnia roma nu a fost un criteriu de descalificare, Johnny Raducanu, sa dau doar un nume, a facut performanta in aceasta minunata arta numita Jazz. Din pacate, transformarea bunelor noastre intentii intr-o actiune de prost-gust in care probabil a dorit sa isi creeze un album foto “de succes”, a fost regretabila si a facut oameni de bun simt care au platit bani – nu putini – pe bilete, sa se simta jenati. Va rog sa acceptati scuzele mele pentru aceste momente pe care nu si le-a dorit nimeni si – din pacate – nu au putut fi anticipate. Despre sonorizare, pot sa spun ca a fost asigurata de catre Thiery Girard, sunetistul de turneu al bandului, in baza unui rider tehnic solicitat de catre artist si respectat integral. Nu iti ascund faptul ca review-ul tau dur si unele reactii conexe ne-au afectat, dar m-as bucura sa ne judecati mai cu blandete si sa ne mai dati totusi sansa de a a tine acest pariu – aproape imposibil, de a aduce fara nici un ban public, artisti – exclusiv de Jazz – de o valoare atat de mare. In ciuda promisiunii tale de a ne boicota toate actiunile viitoare, noi vom incerca sa invatam din greselile (uneori inerte) ale trecutului si sa tinem stindardul sus, fara a fi nevoie sa-ti urmam recomandarea de a organiza evenimente – mult mai profitabile – de nunti/botezuri. Inca o data, imi cer scuze fata de tine si alti oameni jenati de acele momente, dar totusi au fost multi oameni fericiti in cele 4 zile de turneu. Te rog sa accepti invitatia noastra la urmatorul eveniment si de a scrie un review obiectiv, atat dpdvmuzical cat si organizatoric. Poate ca ar fi bine sa tragem concluziile dupa! Inca o data iti multumesc!….