Cazul

Cazul este forma luată de substantiv pentru a exprima funcţia lui sintactică într-un enunţ.

Cazul nominativ

Substantivul care are funcţia sintactică de subiect sau nume predicativ este în cazul nominativ.

Exemple

– Mama a venit acasă. (cine?)

– El este inginer. (ce?)

– Prietena mea, Corina, m-a ajutat. (care?)

Cazul acuzativ

Substantivul care are funcţia sintactică de complement sau de atribut şi este precedat de prepoziţii se află în cazul acuzativ.

Exemple

– Am ajutat-o pe prietena mea. (pe cine?)

– Vorbeam cu tatăl meu. (cu cine?)

– Ma duceam la magazin. (unde?)

– Desenează ca un artist. (cum?)

– Am tremurat de frig. (din ce cauză?)

– Am cumpărat suc de mere. (ce fel de ?)

– Învăţ pentru examen. (în ce scop?)

– Elevul este ascultat de profesor. (de cine?)

– Într-o zi vom afla şi motivul. (când?)

Cazul dativ

Substantivul care are funcţia sintactică de complement şi răspunde la întrebarea cui? este în cazul dativ.

Exemplu

– Colegului îi dau cartea. (cui?)

Cazul genitiv

Substantivul care are funcţia sintactică de atribut şi răspunde la întrebările al, a, ai, ale cui? este în cazul genitiv.

Atributul exprimat prin substantiv se numeşte atribut substantival.

Exemple

– Caietul colegului este pe masă. (al cui?)

– Caietul este al colegului. (al cui este?)

– Maria lupta împotriva discriminării. (împotriva cui?)

Cazul vocativ

Substantivul care arată o chemare sau prin care unei persoane i se atrage atenţia este în cazul vocativ.

Substantivul în cazul vocativ nu are funcţie sintactică.

Exemplu

– Copile, fii atent! (chemare, adresare directă)



