Salariul minim, mai exact mic

Declarațiile doamnei ministru de Finanțe Dragu referitoare la salariul minim arată modul în care înțelege economia și cum vede dezvoltarea unei țări.

Mai exact, doamna Dragu prizează un neoliberalism de anii ’80, cel care a distrus Anglia sub Thatcher și cel care ar fi prăbușit probabil SUA dacă nu i-ar fi luat-o înainte blocul comunist, transformându-se, peste noapte, într-o piață imensă în care au funcționat cot la cot șpaga, privatizările și transferul de capital spre Vest.

Dar să auzim vechea poezie a grijii pentru investitori din gura ministrului nostru. Afirmația conform căreia statelor BRICS, care cuprind Brazilia, Rusia, India, China și Africa de Sud, unde locuitorii “sunt săraci și mulți și toți știu să facă câte ceva pe doi lei, fac ceva ce românul nu mai face de ceva vreme”, sunt dezarmante pentru o țară care vrea să se dezvolte. Proiectul ar fi, deci, o Românie vânată de investitori pentru mâna de lucru foarte ieftină. Evident, nu există nici o șansă de dezvolare pentru o astfel de țară. Ai un capital volatil și rămâi interesant doar cât timp nu ceri mai mulți bani.

Raportul dintre muncă și capital este descris de însuși prim-viceguvernatorul BNR, Florin Georgescu, în raportul despre capital în România anului 2015: repartiția venitului național net se face peste 60% în favoarea capitalului și sub 40% pentru muncă. În țările dezvoltate, ne spune raportul, repartiția procentuală este exact invers. Stăm slab și în zonă: Ungaria – 52%, Bulgaria – 47,5%.

Dar, cum spuneam, să nu speriem investitorii, să ne îngrijim mai mult de profitul acestora. O spune atât de candid doamna ministru Dragu: “Degeaba vrem noi să impulsionăm economia cu un pachet atât de generos fiscal, pe care am făcut eforturi semnificative să-l introducem în buget, dacă luăm o măsură care să distrugă mediul privat, impactul ar putea fi pe zona privată”.

Lucrurile par foarte simple: avem nevoie de relaxare fiscală, pentru că investitorii sunt atrași doar de perspectiva unui profit și mai mare, doar așa îi motivăm. Dar angajații cum pot fi excitați fiscal? Păi, înghețând salariile. Pe ei nu-i exciți cu măriri de salarii, nuuuu, salariile mai mari îi leșină, îi relaxează rău, e relaxare cu finalizare, rămân lați!

Doamnă Dragu, e OK, relaxați-vă și dumneavoastră, chiar se fac bani în România. În sensul că sunt unii care câștigă foarte mult. N-are rost să mai vorbim de banii pe care îi împart aceștia cu clasa politică. Cât despre privatizări, să știți, mai aveți de unde!