Men Sverige är inte ett sådant land. Vi har en livlig offentlighet där var och en kan torgföra sina åsikter, och ramen för vår yttrandefrihet är vid även den inte omfattar anonymt hetsande och hot. Tyvärr måste en sådan självklarhet sägas, i ett läge där hatsajterna med en dåres envishet hävdar motsatsen.

Det som den förra DN-journalisten Barbro Jöberger ägnar sig åt, beskrivet i frilansskribenten Annika Hamruds artikel här intill, är inget annat än ett slags missbruk av yttrandefriheten.

År ut och år in gödslar hon den högerpopulistiska, rasistiska myllan med sina krönikor om invandringen, där folk med låg IQ påstås komma i syfte för att hämta våra bidrag och islamisera Sverige. Detta i en tid när vi varje dag kan se bilder på desperata människor som flyr Syriens helvete.

Jöberger hänger gärna ut misstänkta brottslingar och listar svikare bland journalister, men själv vill hon inte ta något ansvar för det hon skriver. Tvärtom undviker hon kontakt med Annika Hamrud och DN:s Niklas Orrenius, som har försökt bekräfta sina uppgifter och ställa frågor om hennes roll som opinionsbildare. Hon hävdar att hon har trakasserats, när det bara handlar om normalt journalistiskt arbete, helt enligt de pressetiska reglerna.

Hatet och hoten som Hamrud och Orrenius har fått ta emot efter Jöbergers krönika om deras arbete utgör en påfrestning på den fria journalistiken. Vi får aldrig vänja oss vid ett sådant klimat.

Efter dagens artikel i Expressen vet vi vem som ligger bakom pseudonymen "Julia Caesar" och debatten kan föras i öppen dager. Demokratin mår bäst så.