Ni vet förr, när män betraktades som förnuftiga och kapabla medan kvinnor sågs som känslostyrda och inskränkta? Vad skönt det är att den världen är bortsopad, kan man tänka. Tills man sätter klacken i ett utspel från Feministiskt initiativ. Fi gör sitt bästa för att bevisa att gårdagens kvinnokliché är dagens sanning.

I Blekinge Läns Tidning skriver Veronica Svärd, Fi:s försvarspolitiska talesperson, fördömande om ropen på svensk upprustning. Fi är emot upprustning. Vi borde nedrusta. Och sluta att reta Ryssland så enormt.

Feministisk säkerhetspolitik, skriver Svärd, handlar om att "förebygga konflikter" genom att listigt tänka efter före.

Hon ger ett originellt exempel på hur Sverige har misslyckats med att förebygga konflikter: Vi borde inte ha köpt all den där naturgasen av Ryssland. Ty "denna svenska ekonomiska investering har bidragit till den upptrappade konflikten i Ukraina".

Sverige köper dock inte naturgas från Ryssland. En liten del av den gas vi importerar från Danmark kan komma från Ryssland eftersom näten är ihopkopplade, men Sverige är på det hela taget en högst modest gasimportör.

Och Veronica Svärd försöker hursomhelst inte förklara hur denna kaffekopp med ryska gasmolekyler kunnat leda till annekteringen av Krim eller till Rysslands härjande i östra Ukraina.

Eller, för den delen, till Kremls alltmer krigiska retorik och aggressiva praktik i luften över Östersjön.



Men i Fi:s värld är Sveriges ansvar för att moderligt lindra omvärldens aggressioner oändligt stort. Och, hörni, vi måste sluta att krigsmångla: "Om vi vill skapa en säkrare värld och ett tryggare Sverige måste vi sluta föra en politik som skapar oro i vår omvärld genom tvivelaktiga ekonomiska investeringar, och undvika att själva trissa upp det militära tonläget."

Svärds resonemang påminner om något intressant, nämligen normaliseringsprocessen. Så kallas den mekanism som får en misshandlad kvinna att börja ursäkta mannens våld, ta på sig skulden för hans slag och sparkar: "Om jag bara inte hade sagt så där..."

Här är normaliseringsprocessen upphöjd till säkerhetspolitik: Om Moder Svea bara hittar de rätta orden och det rätta leendet kan hon få Vladimir att sluta fingra så hotfullt på sin kalasjnikov.

Men hon måste visa honom undergivenhet. Visa sina tomma händer: "Ingenting här, Volodja, och ingenting där. Inte ens en liten nagelfil."

Numera vet vi att det är lönlöst, till och med farligt, att stanna kvar och försöka pacificera en våldsam man. Man bör ge sig av, i värsta fall polisanmäla, skaffa besöksförbud eller hemlig identitet.

Med andra ord: Sätt dig i säkerhet. Because you´re worth it!



Samma sak gäller inom säkerhetspolitiken. Det är, med andra ord, allt annat än självklart att en feministisk säkerhetspolitik ska vara självutplånande, att Sverige ska ta på sig skulden för att Ryssland invaderar grannländer, att vi ska tiga fromt när ryska ubåtar turistar i Stockholms skärgård.

Verkligheten finns och den angår kvinnor. Så - ska vi vara realistiska eller sitta i förmaket och brodera änglar medan männen sköter försvarspolitiken?

Om Fi, och andra feministiska krafter på vänsterflanken, tänker sig Sverige som en kvinnojour, kanske det blir mer uppenbart: Det finns gränser som är värda att försvara.

Feministiskt Initiativ replikerar på krönikan:

Moder Svea lever inte i en våldsam relation



Läs också:

Flummigt initiativ

Följ Expressen Ledare på Facebook för tips om fler ledare och krönikor.



