A török elnök jelenleg fegyvert tart Európa fejéhez Douglas Murray szerint (Fotó: Ficsor Márton)

– A konferencia felszólalói egyetértettek a határvédelem fontosságát illetően. Nyugat-Európában már nincs erről konszenzus?



– Minden országot, amelynek erős a határvédelme, valamilyen mértékben démonizálnak. Szerintem hosszú távon azok, akik nem veszik komolyan a határvédelmet, rosszabbul járnak, mint azok, akik igen.



– A magyar kormányt újra és újra antiszemitizmussal vádolják például a Soros-plakátok miatt, vagy mert nemrég Orbán Viktor azt mondta, Soros a migráció támogatásával maga terjeszti az antiszemitizmust. Valóban itt lenne a baj, nem pedig Nyugat-Európában, ahol erőszakos támadások vannak a zsidóság ellen?



– Soros szerepe a migrációs folyamatban rettenetes. Izraelben is rengeteget fektetett abba az NGO-in keresztül, hogy aláássa a kormányt. Szóval részemről az ő bírálata teljesen rendben van. Láttam a plakátokat, a bábmesteres tényleg támadási felületet nyit, Magyarország meg is fizette az árát a nemzetközi színtéren. De az igazi gond valóban nem itt van. Berlin, nem pedig Budapest az, ahol megtámadtak egy kipát viselő fiatalembert. Ha megnézzük a tényeket, Angela Merkelnek sok mindenért kellene felelnie.



– Könyvében is írt annak veszélyeiről, hogy Európa eltávolodik a kereszténységtől. Mi lehet a megoldás?



– Szinte visszafordíthatatlan tendencia tanúi vagyunk társadalmi szinten. Nem lehet eltagadni, hogy a kereszténység nélkül Európa kultúrája nem így alakult volna ki, mégis eltávolodunk a gyökereinktől, pedig tudjuk, hogy ennek megvannak a veszélyei. Nincs más válaszom erre, mint hogy az egyes embereknek meg kell találniuk a módját, hogy visszataláljanak a gyökereikhez. Hiba lenne azt gondolni, hogy kényszeríteni lehet az embereket, hogy higgyenek. A helyzet rémálomszerű, tele feloldatlan feszültséggel.



– A biztonság és az identitás kérdése mellett vegyünk egy újabb válságot: a gazdaságit. Brüsszel tanult a britek kilépéséből?



– Nem. Brüsszel válaszának hiánya a lehető legjobb igazolása a Brexitnek. Én mérsékelt kilépéspárti voltam, úgy voltam vele, hogy az EU és mi eltérő úton akartunk haladni, szóval jobb kilépni ebből a kihűlt házasságból. Persze azért a legjobbakat kívánom az uniónak. Az Egyesült Királyságban a referendum óta a választók az egész politikai osztályt megbüntették. Eközben Brüsszelben mindenki a helyén maradt, pedig az EU elvesztette az egyik legnagyobb mértékben hozzájáruló tagállamát. Hol maradt a hibákkal való szembenézés? Junckernek másnap le kellett volna mondania. De senki nem ment sehova, minden megy tovább – ez jól mutatja, miért akartak a britek kilépni. Lehet dühösnek lennie Nagy-Britanniára, de ez Brüsszel hibája is.



– Sokan reménykedtek benne, hogy a Brexit után Brüsszel elmozdul a nemzetállami szuverenitás tiszteletben tartásának irányába. Ehhez képest továbbra is mélyebb integrációról van szó, sőt, egyenesen bünteti a renitensnek tartott tagállamokat.



– Mindig az a válaszuk, hogy „több unió”. Ebből még rengeteg feszültség lesz. Mi lesz, ha Olaszország elhagyja az eurozónát? Örülnék, ha Brüsszel rugalmasabb lenne, de nem az. Mondjuk odafigyelhetnének arra, mit mondanak az emberek. Állandóan utazom Európában, nemrég voltam Olaszország déli részén. A fiatalok felének nincs munkája, remények, lehetőségek nélkül kezdik a felnőtt életüket. Ennek kell, hogy legyen következménye. Nem mondom, hogy minden az unió hibája, nyilván. De az olaszok nagyon jó okkal keserűek, ha arról van szó, hogyan kezelte őket Brüsszel pénzügyileg és a migráció ügyében. Olaszország tele van illegális migránsokkal, szörnyű a helyzet, és újabb gond, mégis hogyan tudna Olaszország rendezetten, humánusan deportálni félmillió embert? Szóval, visszatérve, az elit nem azt mondja, hogy hallgassunk az emberekre, hátha igazuk van, hanem egyszerűen elutasítja a véleményüket. Egyik új olasz kormánypártot sem kedvelem különösebben, de értem, miért szavaztak rájuk.



– Éppen az ön előadása után figyelmeztett egy panelbeszélgetésen Dezső Tamás egyetemi tanár, hogy a kibocsátó országok lakossága drámaian nő, erőforrásaik pedig drámaian csökkennek. Fel van Európa készülve egy sokkal nagyobb migrációs válságra?



– Előadásomban beszéltem a kvóták iránti érthető gyanakvásról – okkal gondolják, hogy nem egyszeri esetről van szó, hanem újra és újra meg fog történni. Erdogan úr jelenleg fegyvert tart Európa fejéhez, és tudja, hogy bármikor elsütheti. Ez önmagában is elég kellemetlen, és akkor még ott van Olaszország, ahol folyamatos a beáramlás. 2015-ben észbe kellett volna kapnia Európának, de nem tette. Nem fog megszűnni a probléma, sőt, nagyobb lesz, szóval ha most kudarcot vallunk, a következmények katasztrofálisak lesznek. Most kell cselekedni, most kell úrrá lenni a helyzeten, vagy legalább felkészülni a még rosszabbra. Ki kell mondani, hogy Európa elsősorban azoké, akik itt élnek, nem lehet mindenki más hazája is. Európa ehelyett éveket pazarol el.



– Nyomást gyakorolhat Brüsszelre, szerezhet szövetségeseket az egyre szorosabban együttműködő visegrádiak álláspontja a migrációról?



– Sajnos mindig, amikor azt hisszük, ebből Brüsszel már tényleg tanulni fog, csalódnunk kell. Ez nagyrészt arról szól, hogy egy politikai osztály nem hajlandó meghallgatni az európai emberek többségének mérsékelt, józan véleményét, inkább egy hangos, szélsőséges kisebbségre hallgat. Szerintem arra fognak törekedni, hogy „kijavítsák” önöket. Igen sajátos jelenség, ahogy a németek háború utáni bűntudatát kiterjesztik egész Európára. Ráadásul nemcsak a politikai túlélésükért harcolnak, hanem tényleg azt hiszik, hogy nemesen cselekszenek, nem ismerik el, hogy ami szerintük helyes, az tulajdonképpen öngyilkosság.