AZntA?mplarea a fA?cut ca, pentru o perioadA?, manelele AYi muzica denumitA? generic “house” sA? ajungA? sA? fie hulite la pachet. DouA? culturi de petrecere, manelele venind pe filiera nunE�ilor, botezurilor E�i aniversA?rilor familiste deci pe filierA? lA?utA?reascA? tradiE�ionalA?, iar “house-ul” eclozA?nd timid la sfA?rE�itul anilor nouA?zeci A�n rA?ndul tinerilor urbani devoratori de modele vestice (cum zicea Liviu de la MCM la prima ediE�ie Mission: “parfumul occidental de care aveam atA?tA? nevoie“).

La sfA?rE�itul anilor nouA?zeci, un segment al societaE�ii a simE�it nevoia sA? ia o poziE�ie, “house”-ul fiind descoperit E�i asociat repede cu o anumitA? culturA? urbanA? de noapte (de club) ce implicA? AYi droguri, iar manelele fiind bineA�nA?eles asociate cu etnia romA? plus dimensiunea turceascA? din romA?ni – pe scurt, cu tot ce trage A�n spate societatea romA?neascA? civilizat-orientatA?. Ambele direcE�ii duceau la pierzanie, la o aparentA? imbecilizare, erau acuzate prA?jeala pe house si cocA?lA?reala manelisticA?, “pastilaE�ii” E�i “E�iganii”.

“PastilaE�ii” E�i “E�iganii”, doi inamici abstracE�i

Doi inamici abstracE�i care ameninE�au viitorul E�A?rii E�i care au mers o vreme A�n tandem A�n imaginarul public. AZn fapt, la sfA?rE�itul anilor nouA?zeci se reliefa firav o clasA? de mijloc. PA?nA? sA? se trezeascA? gardienii, anubiE�ii adevA?rului artistic naE�ional, erau dese A�ntrepA?trunderile cu toate zonele pop. AZnainte de marea schismA? intelectuali-manele din anii 2000 lucrurile erau ceva mai relaxate E�i erau multi adolescenE�i care frecventau ambele lumi E�i ascultau intercalat A�n Cielo E�i manele E�i house (sau orice mutaE�ie a lui). Chiar E�i azi prin “cartiere” lucrurile stau mult mai eterogen, A�n Berceni la Club 178, se trecea de la manele la r’n’b la hip-hop E�i A�napoi cu mare lejeritate.

IntenE�ia mea de a trasa A�n paralel destinul manelelor si al “house”-ului funcE�ionezA? parE�ial, cA?teodatA? forE�at, fiind totuE�i susE�inutA? de suprapuneri culturale ce E�in de o ecologie mentalA? comunA?, dar E�i de reE�ete economice.

O istorie comprimatA? e necesarA? – A�ncepe A�nainte de revoluE�ie, trece prin atacul lui Pruteanu E�i ajunge la agitaA?ia recentA? cu Romeo Fantastik unde a explodat un conflict house-manele online ce deja pA?rea greu de imaginat, clubul Eden fiind brusc un teren revendicat cultural, scandal old-school E�i oarecum provincial (gen depeE�arii cu rockerii, dar acum condimentat generos cu rasism).

Pe lA?ngA? celebra “confruntare” dintre Adi Minune AYi Pruteanu de prin 2002 au mai existat AYi alte momente de delimitare.A�Festivalul Stuff Stock vamaiot a debutat AYi ca o reacA?ie directA? la avA?ntul manelelor (dar AYi al “house”-ului), aAYa cum urla Mircea Toma A�ntr-o noapte de pominA? a Stufstock-ului: aici n-o sA? cA?nte niciodatA? GuA?A?!

AZn RomA?nia anilor a�?60-a�?70-a�?80, rockul a fost graal-ul. AZntr-o anumitA? mA?surA?, AYi jazz-ul, dar nimic nu se comparA? cu impactul culturii rock A�n ierarhia muzicalA? a intelectualului romA?n. Cu toatA? veneraA?ia vestului la pachet, rock-ul era muzica libertA?A?ii. Puteai sA? justifici orice deviere stilisticA? atA?ta timp cA?t puteai sA?-i refaci genealogia AYi sA?-i gA?seAYti origini rock. Rock-ul, fie el mai hard, mai pop sau mai progresiv, a A?inut A�n braA?e adevA?rul. Toate manifestA?rile pop A�n afara rockului n-aveau AYanse sA? aceeadA? la rangul de “muzicA? adevA?ratA?”.

Astfel, muzica de nunA?i AYi muzica “exclusiv” de dans, erau condamnate superior. De pildA?, sunetele electronice din sfera rock-ului progresiv erau respectate, iar muzica electronicA? de dans de multe ori expediatA?. AZn cazul manelelor (care sunt E�i pop E�i electronice) mai adaugi doza de rasism AYi orientalofobia unei pA?turi intelectuale AYi obA?ii stencilul celebru “maneaua ucide”. AZn perspectivA?, am putea zice cA? minA?ile romA?nilor A�ncepA?nd cu sec. 19 au fost colonizate de occident A�n timp ce corpurile ne erau deja colonizate de orient. Azi de aici schizofrenia, lupta cu propriul corp, deAYi Spinoza ne-a avertizat: “nu AYtim ce poate face corpul”.

Cum scria un intelectual local A�ntr-un studiu suspect: “manelele activeazA? organele de la buric A�n jos”.

Asta e fundaE�ia, placa de beton de sub parter. Un rock super fA?sA?it marca Cargo, Talisman, Iris, Holograf, Compact, Proconsul, putea AYi poate sA? fie popular (zeci de) ani la rA?nd, chipurile sA? ne activeze de la buric A�n sus, sA? bifeze toate festivalurile-beri(i), poate chiar un mic stadion Ursus, iar intelectualul romA?n sA? nu fie deranjat o clipA?, ba dimpotrivA?, sA? facA? bonding AYi sA?-i re-legitimeze tacit sau nu. Nostalgia trecutului de rocker rebel pletos A�n lupta cu comunismul funcE�ionaA�ca mantrA? legitimatoare A�n aceastA? hegemonie culturalA?. Intelectuali, artiAYti din zona literarA? E�i a teatrului, A�n timp ce bA?gau anti-manelism (la A�nceputul anilor 2000) plA?ngeau A�n fiecare zi ascultA?nd Urma la Green Hours.

AZn anii aceia s-a accelerat aversiunea faA?A? de manele (nu la televizor, unde tabloidizarea A�nghiA?ea orice). AZn schimb, evenimentele de muzicA? electronicA? (implicit AYi house-techno), au devenit oficial profitabile, s-au integrat mai bine economic pe modelul unei industrii de petreceri de tip occidental, cu promoteri AYi sponsori, pe diferite categorii de piaA?A?, pe niAYe de divertisment, de la Club Bamboo la Rokolectiv. Muzica electronicA? de dans AYi-a cA?pA?tat acceptarea mainstream.A�Tinerii urbani au pA?rA?sit repede “discoteca” E�i au A�mbraE�iE�at “clubul”.

Pseudo-industria din jurul nunA?ilor a rA?mas A�nsA? A�n logica anilor nouA?zeci, desfA?AYurA?ndu-se A�n jurul unor personaje interlope, tot felul de “boieri” mafioA?i care mai AYi umilesc artiAYtii cu varii ocazii. Azi, piaA?a sau bursa manelelor e youtube-ul, ca de altfel peste tot A�n sud AYi A�n orientul mijlociu, unde A�nfloreAYte muzica contemporanA? de nuntA? (kucek, dabke, halay, electro-chaabi etc.).

InformaE�ii utile

AZn 2000 se lanseazA? The Mission, prima marcA? de petreceri house E�i techno, A�nceputul “specializA?rii”, iar A�n 2005 apare entitatea Sunrise care duce reE�eta pe culmile succesului.

AZn ultimii ani au apA?rut mulE�i pusheri de evenimente, Color, Wedance etc. A�n jurul muzicii techno sau house cu mici “derapaje” spre disco sau genuri A�nrudite, dar E�i gazde oficiale minimal techno precum GuestHouse sau venerabilul Kristal. Clubul Control adA?posteste E�i el petreceri pure house sau techno, iar Clubul Eden a devenit direct loc de “after”.

Cluburi de manele mari: Hanul DrumeE�ului (printre primele), Balkan (KanaJambe acum), Million Dollars, Bio-Bio, Tranquila, Casa Manelelor (Vitan), Restaurant Cina (Regie).

Cluburi de manele sunt peste tot, din centrul vechi, prin Magheru pA?nA? A�n Militari (Godfather), Drumul Taberii sau prin Berceni, Pantelimon, tot oraE�ul e A�mpA?nzit, exact cum sunt A�mpraE�tiate E�i cluburile de house, electro, etc.A� La prima vedere, ipoteza care A�i plaseazA? pe unii la centru E�i pe alE�ii la periferie nu mai funcE�ioneazA?. CA?teodatA? cluburile de manele sunt lA?ngA? noi, dar nu le vedem, ascunse A�n plin vA?z.

A�InvestigaE�ii de noapte

NavigA?nd intens A�ntre aceste lumi am observat cA? lucrurile s-au semi-aE�ezat, viaE�a de noapte s-a niE�at (parE�ial pe modelul societA?E�ii). S-au format insule culturale distincte care, deE�i se aflA? de multe ori A�n proximitate, se intersecteazA? foarte rar.

AZn cei 10-15 ani care au trecut au apA?rut E�i alte zone de divertisment nocturn, unele ceva mai ceE�oase ca identitate, mai rafinate A�n ce priveE�te muzica electronicA? E�i de dans, altele mai clare cu A�nclinaE�ii precise indie/wave, hip-hop, d’n’b, dubstep, etc. DeE�i aceste arhipeleaguri s-au discriminat sau evitat reciproc, au fost nevoite sA? coexiste A�ntr-un spatiu cultural A�nghesuit E�i conservator.

Vama Veche e altA�exemplu de capsulA? culturalA?. De peste 15 ani, A�n fiecare varA? se A�ncearcA? prin muzicA? E�i imaginar conservarea unui de mult trecut moment originar hipiot care trebuie muls pA?nA? la deshidratare. AZn VamA? acum cA?E�iva ani aveai senzaE�ia cA? esti A�n alt fel de buclA?, la toate terasele rula acelaE�i playlist blocat riguros undeva A�ntre anii 1995 si 2000 (plus cA?teva hituri rock atemporale), vedeai acelaE�i comportament E�i orizont al distracE�iei, era un fel de distorsiune a timpului, ziua sau noaptea puteai sA? parcurgi plaja cu aceeaE�i piesA? A�n toate boxele pe lA?ngA? care treceai.

Toate aceste auto-segregA?ri culturale intrA? A�n vibraE�ie pe anumite frecvenE�e. AZnA?untrul acestor pseudo-comunitA?E�i regA?seE�ti multe elemente comune: ierarhii, valori, coduri, atitudini, tipare de comporatment similare (sau cA?teodatA? prin antinomie perfectA?, rezonante). Toate aceste “lumi” care se intersecteazA? atA?t de rar E�i de multe ori se resping stau pe aceeaE�i fundaE�ie care le transcende: societatea romA?neascA? conservatoare, ieE�itA? doar parE�ial din paradigma moralA? a religiei, plinA? de pardoxuri E�i contradicE�ii pre-moderne (vezi actualitatea filmului “Aferim!”).

Enclavizare E�i safari

Oamenii care frecventeazA? petrecerile Sunrise A�n BucureE�ti, publicul E�i organizatorii Sunwaves, cei care orbiteazA? A�n jurul [ar:pi:ar] (sigur, nu A�n totalitatea lor) detestA? lumea manelelor E�i pA?streazA? o distanE�A? cA?t pot de mare A�ntre ei E�i orice expresie “manelisticA?”. A�AZn jurul “scandalului” Romeo Fantastik pe FB cei mai inverE�unaE�i erau fani E�i organizatori Sunrise, chipurile se contaminase terenul unde urma sA? fie petrecerea de “48 de ore” cu vestiE�i DJ imaculaE�i.

Invers, deE�i mulE�i tineri care merg la lA?utari ies E�i A�n cluburi de house, mulE�i dintre aceE�tia A�ncA? asociazA? lumea aia cu “pastilaE�i” sau cu alte sentinE�e mainstream.

Ce-i drept, E�i Kristal e un de club de house A�n care se amestecA? multe clase sociale (se vine din comunele limitrofe la Vilallobos), petrecerile Mission au E�i ele un public larg, Color la fel, o audienE�A? amestecatA?, mai sunt cluburi de fiE�e A�n care n-am fost dar unde asculE�i muzica “electronicA?” de dans mainstream aproape de zona radiourilor Kiss FM, Vibe FM, chiar Zu. OricA�t de algoritmic ar fi produse piesele, e E�i A?la un soi de electro-house-pop. Dar E�i A�n piesele pop romA?neE�ti de azi de multe ori se strecoarA? un vibe manelistic, nu foarte bine ascuns.

AZn peisajul nocturn al Bucurestiului se auto-delimiteazA? enclave, comunitA?E�i fondate pe afinitA?E�i culturale E�i de clasA?, sau direct clivaje culturale, totul A�ntr-un spaE�iu de cA?E�iva metri. StA?m ca sardinele A�n BucureE�ti, dar nu ne intersectA?m prea des A�n noapte.

PuE�ini trec “barierele”, dacA? nu ne aduce Schiop Ferentari-ul noi nu mergem A�n el, dacA? nu vine Romeo Fantastik la Eden noi nu-l cautA?m, dacA? nu vin manele la Control, Eden E�i alte petreceri din cercurile noastre nu mergem A�n cluburile manelistice iar ca versiune extremA? ce se A�nscrie direct A�n tipul de exploatare clasicA? safari, daca nu avem tur ghidat noi nu mergem pe teren (vezi Train Delivery – tur cu ghid la canal). Sunt teritorii, “zone” abordate A�n genul “Picnic la Marginea Drumului”, A�n care nu intrA?m fA?rA? echipament de protecE�ie, fA?rA? cA?lA?uzA?, indigen sau iniE�iat care a navigat des pe apelele subterane urbane, chiar dacA? ele nu sunt foarte adA?nci E�i A�n fapt sunt translucide.

DeE�i la cA?E�iva paE�i unul de altul, oamenii de la Control-Eden A�n proporE�ie de 90 la sutA? nu merg la Balkan (KanaJambe acum), Bio-Bio (acum s-a mutat A�n GrozA?veE�ti), ce sA? mai vorbim de deplasA?ri pA?nA? la Million Dolllars sau Hanul DrumeE�ului. Se E�tie demult, clasa de mijloc civilizatA? are nevoie de jeep-uri, de armurA?, puE�ti, plase de sfoarA?, vaccinuri E�i alte stimulente auto-imune pentru a ieE�i din green-zone.

Similitudini pe fond conservator

AZn timp, paralelismul A?sta AYi ignorarea mutualA? pe termen lung au creat un soi de stA?ngA?cie reciprocA? la confruntareaA�dintre A�”lumi”. NecunoaAYterea codurilor acceptate A�n interiorul altui teritoriu duce imediat la expunere de multe ori jenantA? (sau direct E�oc cultural). Din Control (sau Casa Jurnalistului, unde se ascultA? manele serios) sari direct la Balkan (KanaJambe) pentru prima oarA? A�n viaA?A? AYi imediat cum intri A�ncepi sA? te desfA?AYori A�n dansuri libere hipioate, cA?ci A?ie A�A?i plac sincer manelele AYi te A�mping la destrA?bA?larea corporalA? acceptatA? la tine A�n green zone-ul cultural.

AZn Balkan A�nsA? dacA? o fatA? se comportA? aAYa e imediat reperatA? AYi se iau bA?rbaA?ii de ea, devenind brusc agresivi A�n stilul macho consacrat. A�DacA? vA?d cA? “nu te respecA?i”, nu te respectA? nici ei, dansA?nd liber AYi mega-extrovertit eAYti imediat asociat(A?) cu zona “drogaA?i”, a�?nebuni” AYi A�n cazul fetelor “uAYoarA?”. EAYti imediat luat(A?) la miAYto, luat(A?) A�n colimator. AZn cazul fetelor bA?rbaA?ii A�ncep instant sA? se apropie/atingA? erotic A�ntrecA?nd mult mA?sura, ceea ce altfel n-ar face cu nicio o fatA? din club care danseazA? A�n parametrii acceptaA?i AYi care a venit cu “prieten”.

La cluburi de manele nu te duci singur, aste e clar. Iar “singurA?” este de neimaginat, nu poA?i fii altceva decA?t prostituatA? camuflatA?. Altfel, dacA? eAYti A�n cuplu AYi cineva vrea sA? danseze cu prietena ta, eAYti A�ntreabat A�nainte, oamenii sunt foarte politicoAYi, funcA?ioneazA? un respect d-A?sta pre-feminist, “femeia fiecA?ruia” pe filiera creAYtin ortodox oriental conservatoare, femeile nu pot fi atinse sau privite atA?t timp cA?t au venit cu un bA?rbat, femeile nu se pot A�mbA?ta monstrous AYi face scene, nu A�AYi pierd cunoAYtinA?a prin cluburi.

Dar AYi lumea din jurul nopA?ilor house-techno e tradiA?ionalistA? AYi dirijatA? de prejudecA?A?i, nimeni nu epateazA? prin dans, eAYti privit ciudat dacA? te exhibi dansant, dacA? te A�mbraci ceva mai extravagant, pe scurt dacA? dai semne gay/queer eAYti luat A�n vizor. Azi aici femeile rA?mA?n integre, machiate (composed), se reA�mprospA?teazA? permanent, fac faA?A? AYi la after-uri prelungi fA?rA? sA?-AYi degradeze vestimentaA?ia sau comportamentul, atA?t cA?t se poate. E clar un efort care vine pe fondul unei societA?A?i ne-reformate A�n opoziA?ie cu nordul Europei, A�n cluburi britanice sau scandinave unde emanciparea s-a produs, iar femeile petrecA?reA?e se trosnesc pe alcool sau orice altceva cot la cot cu bA?rbaA?ii, fA?rA? ezitA?ri pudibonde, pA?nA? la mers patruped.

Oamenii care compun aceste enclave nu transgreseazA? lumile, ci aAYteaptA? sA? le fie reproduse de fiecare datA? aceleaAYi condiA?ii – chiar dacA? locaA?iile se mai schimbA? – A�n care ei la un moment dat s-au distrat fantastic. Pare cA? vor sA? replice acel moment la infinit, A�n loop, nimeni nu mai riscA?, A�n cazul petrecerilor minimal-techno e un soi de profesionalizare a ieAYitului A�n club, o specializare fA?rA? scA?pA?ri. De la flyer, muzicA?, sistem de sunet, visuals, la droguri AYi DJ totul trebuie sA? fie A�ntr-o armonie perfectA?, mereu aceeaAYi, care sA? asigure un cadru A�n care sA? nu fie loc de imprevizibil, A�n care sA?-A?i poA?i savura dansul la fel de minimal AYi “extazul” ceva mai maximal.

AZn lumea manelelor nu existA? decA?t formaE�ii, A�n lumea Sunrise, Mission, etc. nu existA? decA?t DJs, sau rar seturi live din fata laptopului, E�inute de un singur om. O antinomie perfectA? E�i oarecum sugestivA? A�n ce priveE�te distanE�a A�ntre lumi. SoliE�tii maneliE�ti se plimbA? printre oameni, DJ-ul A�ntotdeauna stA? undeva pe un podium mai A�nalt, cu accesul pA?zit de bodyguarzi. Vocea E�i versurile sunt fundamentale A�n lumea lA?utA?riei E�i insesizabile la petrecerile house-techno.

DacA? azi cei care frecventeazA? ambele lumi ajung prin cluburile de manele pe la 3-4 noaptea dupA? o rundA? de club de house, ajung aici E�i pentru cA? doar A�n lumea manelelor poE�i sA?-E�i etalezi statutul, sA? te arA?E�i. AZn celelate cluburi de noapte eE�ti absorbit de marele personaj colectiv, eE�ti un ilustru anonim, oricA?E�i bani ai avea, orice fiE�e ai purta, te amesteci cu mulE�imea dansantA?. La manele E�i se rosteE�te numele, participi, e un tip de comunicare care dA? dependenE�A? E�i pe care nu-l mai regA?seE�ti decA?t la nunE�i.

Cluburile de manele sunt prelungiri ale nunE�ilor. Tot comportamentul vine de acolo E�i e luat la pachet E�i transferat A�n club/restaurant.

SacoE�a cu bani stA? agA?E�atA? de sintetizator, unde A�nsarcinatul cu colectarea live a banilor depune “milioanele”, A�ntotdeuna e cineva care bA?ntuie prin spatele solistului ca o umbrA?.

CondiE�ia lA?utarului vs condiE�ia DJ-ului

Oricine ai fi (Florin Salam, Adrian Minune, etc.) tot lA?utar eAYti, adicA? nimeni nu aplaudA?, nimeni nu se A�ncinge cu adevA?rat pA?nA? nu scoate banul. Doar atunci se activeazA? AYi se poate exorciza (ca bA?rbat) dansA?nd (sau nu), A�atunci e momentul barosanului.

LA?utarul e subordonat barosanului.A�Ierarhia asta funcA?ioneazA? A�ncA? nealteratA?. ManeliAYtii sunt staruri care nu se pot realmente bucura de statutul lor, sunt pseudo-staruri, cA?ci A�n fapt sunt pe ultima treaptA? a ierarhiei – dupA? client, dupA? patronul de club, dupA? eventual interlop AYi chiar dupA? agent (ex. Bursuc). Florin Salam e super-popular, dar cA?nta la Balkan Club miercuri A�ntr-un club semi-gol, iar cA?nd intrA? pe scenA? anunA?at pA?nA? la epuizare de precedentul lA?utar nimeni nu schiA?eazA? niciun gest de apreciere. Noi ne-am A�nghiA?it “uu”-ul.

AZn universul lA?utA?riei entuziasmul apare greu, oamenii sunt extrem de pretenA?ioAYi, cum A�mi zicea un muzician veteran, “se uitA? de sus pA?nA? jos, de la freza la pantofi, trebuie sA? fii impecabil”. Nu se urlA? niciodatA? pentru artist, piesA? se terminA? AYi se lasA? liniAYtea. Mesenii se aplaudA? mai degrabA? A�ntre ei, clientul e central, lA?utarul e vehicul, d-aia poate cA?nta piese cu versuri independente de gen, poate fi femeie sau bA?rbat A�n funcA?ie de piesA?, de situaA?ie.

BaE�tanu’, E�mecheru’, te poate A�ntrerupe oricA?nd A�n timpul piesei (recurentul “Solo!” al vocalistului care anunA?A? formaA?ia cA? se cere ceva), orice hit, oricine ai fi, A�n plus dacA? decarteazA? gros poate cere direct o altA? piesA?. E un soi de battle pe valoare A�ntre petrecA?reA?i. Abia A�ncepe Dubai Dubai AYi pac “Solo!”… A�ntotdeuna laAYi sA? A�nceapA? piesA?, sA? se A�ncingA? puA?in lumea la dans AYi atunci te bagi peste vocalist, sA? simtA? toatA? lumea puterea ta, “forA?A?!” AYi lA?utarul o ia de la capA?t.

DacA? vrei sA? nu-A?i schimbe piesa trebuie sA? descarci bacnote continuu. Azi nimeni nu poate fi refuzat, nici un manelist nu refuzA? o dedicaA?ie (chiar dacA? sunt bani puA?ini), mecanismul A?sta e fundamental. DacA? eAYti petrecA?reA? tupeist ceri direct o baladA?, tu practic ai dreptul sA? rupi petrecerea. Iar “barosan” poate fi oricine, la fiecare masA? cineva poate prelua rolul, oamenii se A�mprumutA? de bani cA? sA? fie o searA? “boieri”. Nu vii la Balkan Club sau la Hanul DrumeE�ului fA?rA? muniA?ie. E?a Million Dollars atmosfera e mai destinsA?, dar tot trebuie sA? ai cA?teva “milioane” la tine. AZn cluburile de manele AYi la nunA?i nu s-a trecut la RON.

AZn jurul manelelor dedicaE�ia e de bazA? – Taraf TV si Mynele sunt posturi de dedicaE�ii, radiourile pirat de manele la fel A�E�i petrec tot timpul executA?nd cererile ascultA?torului.

AZn schimb, la petrecerile Sunrise sau la GuestHouse, E�i A�n general A�n lumea eternului “minimal” nimeni nu poate A�ntrerupe muzica vreodatA?, publicul este subordonat DJ-ilor iar muzica trebuie sA? curgA? constant. Ce-i drept, nici la Control sau la alte petreceri din centru nu mai A�ntrerupe nimeni muzica, dar nu are caracterul A?sta ritualic.

AZn arealul Sunrise, Ourown.ro, etc. existA? o A�ntreagA? ierarhie a celor care se pot apropia de DJ, care pot sta A�n backstage: mai A�ntA?i (alte brA?E�A?ri) unde dupA? caz e un alt sistem de sunet pentru VIP (tot Funktion 1 daca se poate) iar acolo, bonus level,A� cei care stau chiar A�n spatele DJ-ului (sau au acces la al doilea backstage, mega privat). Doar pentru cei care A�n ani de zile de petreceri E�i-au cA?stigat dreptul de a fi intimi cu maestrul mixatului.

Alte coduri, dar tot pe valoare o ard.A�FuncE�ioneazA? un paralelism cu lumea manelelor, cA?ci acest backstage inabordabil a apA?rut de-alungul anilor tocmai ca sA? impiedice creaturile nopE�ii autohtone sA? vinA? la DJ E�i sA? cearA? piese, deE�i chiar E�i acum mai vin (rar) oameni mestecA?nd A�n gol cu smart-mobilul pe care e scris o piesA?. Pe la cA?te un after obscur pot sA?-i mai vezi pe unii cA? vin cu bani sA? cearA? un Guy Boratto din 2007. Fondul e acelaE�i E�i organizatorii au dus o luptA? culturalA? intensA? ca sA?-i “educe” A�n alt spirit de club.

Pe manelistii soliE�ti A�i iei direct de gA�t, A�i pupi, le lipesti bani pe frunte, live la scenele astea am avut senzatia unui oarecare abuz, mai ales A�n cazul lui Adi Minune unde noi venisem ca niE�te fani d-A?E�tia fA?rA? speranE�A?, sau la Salam A�n intimitatea forE�ei lui copleE�itoare. N-aE� fi A�ndrA?znit sA?-i scurtcircuitez transa vocalA? A�n veci, aici un puE�ti de 20 de ani s-a bA?gat peste el E�i a A�nceput sA?-i toarne A�n ureche faze E�i dedicaE�ii A�ntrerupA?nd o super improvizaE�ie.

Coincidentia oppositorum

AZn lumea [ar:pi:ar], “romanian techno”, piesele nu sunt importante, este fetiAYizat mixajul, pot rula lejer 2-3 piese simultan, un kick de-acolo, un pad de dincolo, AYi un hi-hat pe contratimp din altA? sursA?, dar A�n principiu piesele nu se pot repeta chiar dacA? nu le distingi neapA?rat.

AZn cluburile de manele piesele sunt foarte importante, hiturile sunt cerute de cA?te 3-4 ori la rA?nd pe noapte, de fiecare datA? de altcineva. Sunt o suitA? de puncte culminante, trebuie sA? creAYti temperatura rapid AYi dupA? aia sA? nu o laAYi sA? scadA?.

La minimaliAYti trebuie sA? fierbi A�ncet, la foc mic, ore A�ntregi, A�ntr-o muzicA? non-evenimenA?ialA?, un fluviu din care doar mai dispare cA?teodatA? bass/kick-ul la revenirea lui trezind de fiecare datA?, negreAYit, un minim entuziasm. Comportamentul e aproape hipnotic, chiar dacA? sunt 30 de oameni la Traian 42 sau 3000 la Sunwaves o sA? ai reacA?ii identice la stimuli similari. Lipsa punctelor culminante e cumva marca de prestigiu a acestor seri.

Totul indicA? un conservatorism pe mai multe planuri, de la tipul de dans, oarecum reA?inut, sA?-A?i pA?strezi energiile pentru cele 24 de ore prevA?zute A�n fiAYa postului, la lipsa oricA?rei dimensiuni queer (nimic fA?A?iAY oricum), homofobia lucreazA? latent, rasismul la fel, A�n ciuda culturii House care provine exact din lumea gay african-americanA?. Dar AYi tipul de interacA?iune socialA?, ierarhiile A�n funcA?ie de DJ, vA?nA?toarea bA?rbaA?ilor, denotA? ceva omniprezent A�n societatea A�nconjurA?toare. Chiar AYi aici, la aceste petreceri interminabile, mai eAYti A�ntrebat de cA?te un post-adolescent dacA? poate sA? danseze cu prietena ta.

AZn ambele lumi, prima oarA? cA?nd am mers ni s-a vorbit la A�nceput A�n englezA?, am fost imediat identificaA?i cA? fiind “strA?ini” A�ntr-un fel sau altul, A�n cluburile de manele numai AYi pentru cA? aveam pA?rul puA?in mai lung AYi barba netunsA?.

Dar la Sunrise(-waves) formula hiper-conservatoare este vizibilA? mai ales A�n line-up, acolo parcA? nu se schimbA? nimic, de zece ani la Sunwaves se perindA? aceeaAYi DJ locali AYi internaA?ionali, cA?teodatA? chiar la acelaAYi ore. La fel AYi la manele, odatA? hit-urile consacrate (de Florin Salam de cele mai multe ori) sunt cerute tot anul A�n neAYtire, intrA? A�n heavy rotation. Doar cA? se perimeazA? mult mai accelerat.

AZn sensul asta e interesantA? percepA?ia timpului A�n industria manelelor, piesele sunt anunA?ate A�ntotdeauna cA? cel mai nou hit, fiecare artist pe rA?nd declara cA? bagA? “cel mai nou sistem” (la Miss Piranda 2011 de exemplu unde au au cA?ntat foarte multe staruri succesiv, devenise halucinant). Conform pseudo-industriei manelelor noi am intrat A�n 2015 deja din septembrie, simultan cu lumea fashion-ului.

Orarul e oarecum similar. AZntotdeuna lA?utarul principal al nopA?ii intrA? pe la 3-4 dimineaA?a AYi o poate A?ine pA?nA? la 7-8A� fA?rA? probleme. La GuestHouse la fel (dar AYi A�n alte cluburi, Eden, Control). Mai extrem totuAYi e cA? A�ntr-o noapte la Balkan, unde urma sA? cA?nte Florin Salam, la ora 1 nu era picior de om, nici mA?car formaA?ia clubului nu A�ncepuse. Oamenii au A�nceput sA? se prezinte pe la 2 iar Salam a apA?rut pe la 3 jumate AYi A?inut-o intens pA?nA? la 5 AYi ceva dupA? care a dispA?rut subit. AZn schimb, la nunA?i, lA?utarii pot cA?nta 24 de ore doar cu scurte pauze de halealA? AYi AYpriA? – ceea ce trimite cA? analogie la seturile minimalistilor locali care o A?in pA?nA? spre un “after” infinit.

Obsesia cu sistemele de sunet, E�i aici o sincronicitate perfectA?, nicio formaE�ie de manele, niciun lA?utar, niciun club de manele nu foloseE�te altceva A�n afarA? de Dynacord (chiar E�i cA?nd cantA? la Londra sau A�n Italia) A�n schimb in zona techno-house-ului minimalizatA� este cerut exclusiv Funktion One, sistemul de sunet e trecut pe afiE�, sau mA?car A�n event. DacA? n-ai Funktion One nu vine nici dracu. La fel dacA? nu foloseE�ti Dynacord, de la mixer la boxe, nu-E�i cA?ntA? niciun lA?utar.

DiferenA?a A�ntre tipurile de iluminat ale localulilor e profund sugestivA? A�n ce priveAYte viziunea despre ieAYit A�n oraAY. AZn cluburile de manele faci baie de luminA?, trebuie sA? se vadA? tot, statusul financiar, A?oalele, frapierele cu alcool + pepsi, dansul se face pe lA?ngA? mese de obicei cA?ci soliAYtii vocali A�nsoE�iE�i de clarinet sau vioara se plimbA? printre ele A�n stil clasic lA?utA?resc AYi trebuie sA? comunice direct cu oamenii, sA? se uite A�n ochii lor.

AZn schimb, A�n lumea clubului de noapte (de data asta independent de genul de muzicA?) ai obscuritate intensA?, deviza e cA?t mai puA?inA? luminA?. Pe lA?ngA? atmosfera intimA? doritA?, ideea e sA? nu te vezi cum te degradezi de la orele de dansat AYi consumat alcool. AZn Berghain de la A�nceput au fost scoase oglinzile; trebuie sA? stai A�n “tunel” fA?rA? sA? observi timpul cum se scurge pe faA?a ta.

AZn interiorul petrecerilor locale “minimal” timpul este relativ, Rhadoo e vestit cA?-E�i doreE�te de fiecare datA? sA? punA? 24 de ore, “ale lui”, non-stop. Pe eventul petrecerilor se anunE�A? deja cA? petrecerea dureaza 19, 24, 48 ore fA?rA? oprire, petrecerile trebuie sA? le asigure veteranilor cA? limitele vor fi depA?E�ite, cA? substanE�ele A�E�i vor face efectul pA?nA? la ultima picaturA? de energie. SfA?rE�itul trebuie sA? fie A�ntotdeauna departe, prelungit pA?nA? spre luni, marE�i, mulE�i luA?ndu-E�i liber urmA?toarele zile pentru recuperare.

AZn cluburile de manele sau la nunA?i nu bea nimeni shot-uri. Totul e dulce, orice ai bea, whiskey, vin, etc., trebuie sA?-l A�ndoi cu ceva dulce, cola sau ice-tea, dar uneori bagi direct zahA?r. Oamenii acolo beau nonAYalant vin dulce (faimoasa BusuioacA?) cu pepsi (A�n Regie la Restaurantul Cina chiar m-am uitat la toate mesele). ZahA?rul aproape cA? e mai important decA?t alcoolul. DacA? bei Cuba Libre A�n Balkan A?i se pune AYi un strat generos de zahA?r alb. OdatA? am surpins un barman A�nghiA?ind pe nerA?suflate, ca “shot”, un pacheA?el de zahA?r (d-A?la de cafea).

Dupa o anumita orA? A�n ambele lumi E�i se dA? (oferA?) de bA?ut, mai ales dacA? eE�ti fatA?.

ConsideraE�ii despre dans

Corpurile se manifestA? oarecum conservator A�n ambele lumi. DeAYi A�n universul manelelor (cel al corpului unduit, orientalizat) avem miAYcA?ri mult mai A�ncA?rcate sexual, nimic nu e manifest, totul trebuie A?inut A�n frA?u. Fiecare miAYcare are o semnificaA?ie, un cod. Azi improvizezi A�n jurul acestor coduri care A�n principiu A?in de valoare (sub orice formA? s-ar materializa) A�n A�ncercarea de-a atrage privirile tuturor, bA?rbaA?i AYi femei deopotrivA?. Dar, tocmai pentru cA? suntem A�ntr-un mediu extrem de conservator bA?rbaE�ii pot dansa A�ntre ei, se pot pupa, A�mbrA?E�iE�a, nestingheriE�i de suspiciuni homosexuale. Homosexualitatea nu existA? E�i deci e acceptat sA? te comporE�i homoerotic (exact ca A�n orient).

Galeria de valori conA?ine negreAYit marile marote: familia (descompusA? A�n veriAYori, nevastA?, copii, fraA?i, pA?rinE�i), viaA?A? A�ndestulatA? adicA? bani, Dumnezeu, generozitatea AYi capacitatea de a impune respect. AZn aceastA? galerie s-au strecurat de la A�nceput AYi AYmecheria, talentul de face bani din nimic AYi personalitatea “unicat”.

Barosanul, orice chip ar purta, vrea sA? fie iubit E�i invidiat deopotrivA?. Unele tipare recurente de dans par A�nceputuri de flirt dar totul este sugerat oarecum minimal, ipostazele corporale trebuie sA? denote o siguranE�A? de sine E�i o poziE�ie importantA? A�n comunitate, trebuie sA? se vadA? banii E�i sA? se audA? numele. SoliE�tii vocali maneliE�ti de multe ori schimbA? versurile pieselor sau inventeazA? pe loc ceva A�n care e implicat E�i numele celui cA?ruia A�i cA?ntA?, A�E�i personalizeazA? hitul. LA?utarul nu poate pleca repede de lA?ngA? cineva care a bA?gat o dedicaE�ie, dar dacA? dureazA? totuE�i prea mult timp, lA?utarul A�E�i cere scuze motivA?nd cA? “mai sunt E�i alE�i oameni E�i aE�a e frumos, sA?-i serveascA? pe toE�i”.

AZn lumea house-techno este recomandat tot dansul reE�inut dar aici pentru cA? trebuie sA? te E�inA? bateriile 20+ de ore, prin urmare amA?ni sau diluezi apogeul, nu-E�i permiE�i extravaganE�e obositoare, rar vezi un dans amplu sau extrem de agitat. Toate corpurile se balanseazA? usor, aproape mecanic, ca pe o perna de aer. Nimeni nu iese A�n evidenE�A?, te legeni pe loc, cel mult mai ridici o mA?nA?, trebuie sA?-i respecE�i “tripul” celuilalt.

La aceste petreceri bA?rbaE�ii nu danseazA? A�ntre ei, homoerotismul este invizibil.

Paralelisme secundare, E�ocuri culturale

La petrecerile de noapte non-manele banii se vA?d prin cA?t costA? intrarea sau pass-ul, prin cA?t costA? bA?uturile AYi cA?t dureazA? petrecerile (unde se bea timp de 24 de ore), dupA? care augmentatoarele chimice, taxi-ul etc. E clar cA? prin cluburile de centru (fie ele de manele, alternative sau house-techno) A�A?i trebuie bani. Asta din prima dezarmeazA? periferia AYi d-aia cluburile de cartier A�ncA? rezistA?.

AZn schimb, ar fi de neconceput sA? ceri intrare A�n cluburile de manele, nu poA?i sA? ceri AYmecherilor “intrare”, tu A?i-i doreAYti A�nA?untru, se presupune cA? odatA? intraA?i o sA? cheltuie generos cA? sA? se simtA? bine. Se stA? la masA?, se danseazA? A�n jurul meselor, unde troneazA? frapierele mereu reA�ncA?rcate cu vin dulce AYi ice-tea, dar mai circulA? AYi whiskiane scumpe, totul servit A�n pahare de AYampanie. Toate cluburile de manele sunt AYi restaurante, se serveAYte mA?ncare, pe la 4-5 dimineaA?A? curg platourile KanaJambe respectiv Bio-Bio, cu de toate de la fasole bA?tutA?, jumA?ri, la mititei AYi murA?turi. E ceva din atmosfera pre-89 de petrecere la restaurant cu un iz de nuntA? balcanicA?. Dansezi A�ntr-un miros intens de fripturA?.

O ultimA? divergenE�A?, volumul, mai precis tipul de mix, cA?teodatA? se dovedeE�te o barierA? de netrecut, frecvenE�ele favorizate A�n lumea manelelelor, cele amplificate predilect (“gain-uite”) E�ocheazA? oamenii obiE�nuiE�i cu sunetul din alte cluburi. Vocea, clarinetul E�i vioara sunt soliste E�i ele se remarcA? de la frecvenE�ele medii A�n sus, pe scurt la manele frecvenE�ele A�nalte A�E�i sfA?E�ie timpanul. AZn afara manelelor E�i mai ales A�n zona minimalA? tehnoizatA?, sunt sublimate kick-ul, bass-ul. FrecvenE�ele joase sunt cele fac diferenE�a, A�n jurul lor se construieE�te distracE�ia.

IdentitA?E�i monolit

DacA? la A�nceput manelele AYi “house”-ul au pornit A�mpreunA?, odatA? cu agitaA?ia recentA? din jurul concertului lui Romeo Fantastik A�n cadrul Paradaiz s-au despA?rA?it definitv. AZn fapt s-au adA?ncit (sau revelat) faliile culturale, s-a AYters un strat subA?ire de praf AYi au apA?rut graniA?ele clar marcate.

AZn Eden s-a dat interzis la “manele” A�n sensul unei A�ntregi atitudini (a devenit, cum ziceam, club de “after”), la Control pare la fel, senzaA?ia generalA? e cA? pe termen lung, dupA? un scurt moment de A�mprietenire culturalA? ne-am re-afundat A�n noaptea identitA?A?ilor monolit, A�ntr-un univers monocrom unde trebuie sA? vinA? Acid Arab din FranA?a ca sA? ne dea dezlegare la dansat pe ritmuri orientale deAYi ca bucureAYteni locuim cu orientul A�n curte.

DacA? A�n lumea cluburilor gay enclavizarea e inevitabilA? AYi A?ine deja de instinct de conservare, A�n celelate lumi auto-izolarea are resorturi culturale AYi difuz etnice.

Ca scurtA? concluzie, BucureE�tiul petrecerilor e o radiografie semi-clarA? a subiectului local. TrA?im pe atoli apropiaE�i A�ntr-un eleE�teu A�ngust, avem iluzii de cosmopolitism dar suntem refractari E�i nepregA?tiE�i pentru “strA?in”, mai alb sau mai negru. Maxim facem spionaj de clasA?, cum zicea un amic, dar din orice clasA? socialA? am proveni, orice substanE�e am consuma, orice muzicA? am asculta, suntem hrA?niE�i de curenE�ii subterani orientali conservatori, creE�tin-ortodocE�i, pe platforma made in Romania unde cultural convieE�uim A�n tensiune.

Cum zicea unul altuia veniti cu taxiul la o shaormA?rie A�n Floreasca pe la 5 dimineata: “AZE�i iei la pachet? Ce, bA?, eE�ti gay?”.