------------------------------------------------”Am numit Molenbeekul casa mea pentru noua ani. In 2005, era cel mai ieftin cartier din Bruxelles, in mare parte din cauza proastei sale reputatii. Apartamentul in care locuiam e in apropierea locuintei a doi teroristi din Paris, iar dupa colt statea cu chirie cel care a deschis focul in trenul de mare viteza francez, in luna august.Am reprezentat un nou val de tineri bine educati si in mare parte albi care s-au stabilit in zona din pragmatism. Aveam intentii bune. Proprietarul era un marocan. Imi imaginam ca intr-o zi copiii mei se vor juca in starda cu copiii lui. Speram ca strazile vor fi mai curate. Eram sigur ca apartamentele din zona vor creste in valoare in cativa ani. Simteam ca sunt un pionier in Vestul Indepartat, ca locuiesc in transeele unei societati multiculturale.Insa incet m-am trezit la realitate [...] Cu greu puteai sa numesti cartierul multicultural. Mai degraba, cu aproape 80% din populatie de origine marocana, era din pacate conformist si omogen. Poate exista o cultura alternativa vibranta in locuri precum Casablanca sau Marrakech, dar nu e cazul Molenbeekului.Am fost timp de noua ani martorul inrautatirii intolerantei religioase. Alcoolul a devenit de negasit in cele mai multe magazine si supermarketuri din zona. Auzeam povesti despre fanaticii de la statia de metrou Comte des Flandres care le obligau pe femei sa poarte hijabul. Librariile musulmane se inmulteau si a devenit din ce in ce mai dificil sa cumperi un ziar decent. Cu o rata a somajului de peste 30%, strazile erau nefiresc de parasite pana dimineata tarziu. Nu exista niciun bar sau cafenea in care tinerii de orice culoare sa interactioneze.In schimb, am fost martorul talhariilor, furturilor, agresiunilor. Am vazut cum tinerii frustrati ne scuipau iubitele si le numeau curve. Daindrazneai sa lle raspunzi erai etichetat drept rasist. Obisnuiau sa fie magazine evreiesti pe Chaussee de Gand, insa proprietarii erau terorizati de bande de copii arabi, asa ca si-au inchis pravaliile in 2008. Homosexualii erau adeseori intimidati si-au ales sa se mute din zona.Am parasit Molenbeekul in 2014, dar nu din teama. Imi amintesc ca picatura care a umplut paharul a fost o intalnire cu un salafist, care a incercat sa ma converteasca la Islam in mijlocul strazii. Nu mai suportam sa locuiesc in acel cartier deznadajduit, sarac si fara viitor.Practic, totul se rezuma la administratia belgiana haotica si la cultura negarii care domina orice dezbatere legata de Islam. Molenbeekul este o comunitate vibranta, cu strazi inguste si pline de oameni. Exista o ceainarie la fiecare colt si o moschee linistita in fiecare bloc, in care oamenii se pot intalni fara a fi deranjati. Chiriile sunt mici si nu esti luat la intrebari de catre proprietar. Asa cum o gherila se poate ascunde intr-o jungla, tot asa jihadistii se simt in siguranta in aceasta medina dezorganizata. Autostada si cea mai aglomerata gara internationala sunt la o aruncatura de bat. Este din punct de vedere startegic un sediu perfect.Este aproape imposibil sa-i explici unui strain ca Belgia este o tara condusa de sase guverne, iar Bruxelles are 19 primari, insa un belgian va intelege foarte bine situatia [...] Serviciile secrete sunt fragmentate si tind sa concureze intre ele. Lipsa unei autoritati centrale puternice este unul dintre capriciile unei tari care este de regula disfunctionala intr-un mod incantator. Insa, autoritatile care functioneaza ca niste carpaci creeaza un cuib perfect pentru potentiali teroristi.Cel mai important factor ramane cultura negarii din Belgia. Dezbaterea politica din tara este dominata de o elita multumita de sine, care crede ca o societate poate sa fie schitata si planificata. In timp ce observatorii care atrag atentia spre adevaruri neplacute, cum ar fi rata ridicata a criminalitatii in randul tinerilor marocani si tendintele violente ale Islamului radical, sunt de cele mai multe ori acuzati de propagada de extrema-dreapta, ignorati sau chiar ostracizati.Dezbaterea este paralizata de un discurs care se desfasoara conform unui model. T. In schimb, ei isi internalizeaza aceasta referinte externa, tocmai pentru ca trezeste simpatii si ii absolva de responsabilitatea de a actiona. Fostul primar socialist, Philippe Moureaux, a guvernat Molenbeekul intre 1992 si 2012 ca si cand ar fi fost propria sa mosie, a perfectionat cultura negarii si este responsabil in mare parte pentru situatia actuala a cartierului.[...]Exista probleme uriase in Molenbeek, probleme care au insa o importanta globala. Inca exista speranta [...] Cei mai multi locuitori ai Molenbeekului sunt oameni decenti care vor ce e mai bun pentru familiile lor. Insa nu ar trebui sa ne inchidem ochii in fata curentului islamist radical care se inradacineaza adanc in oamenii din zona si e o amenintare reala.