În vremurile bune ale construcției europene, când domnea optimismul și se mergea spre o tot mai mare cooperare între țările membre, președinția rotativă, de șase luni, a UE se petrecea pe principiul unei așa-numite troika.



Altfel zis, o țară prelua vreme de șase luni președinția, în ordine alfabetică, dar acea țară coopera în permanență cu cea de dinaintea ei și cu cea de după. Asta, evident, pentru a asigura continuitatea dosarelor și pentru a menține coerența politicii europene.





In mod informal, asta a continuat și de-a lungul crizelor anilor trecuți. Nu la nivelul de dinainte, desigur. Înainte se întâmpla chiar ca în timpul unei președinții ministrul de externe al țării care deținea mandatul să se consulte, sau chiar să îi ia cu el pe miniștrii de externe din țara de dinainte și din țara de după.



Asta înseamnă, de pildă, că România ar trebui să fie acum în contact permanent cu Austria, pe toate dosarele. Austria deține actualmente președinția UE, până la sfârșitul anului, iar anul 2019 va fi împărțit între România și Finlanda.



Vedem însă vreo cooperare între România și Austria, sau contacte anticipate cu Finlanda? Răspunsul e: Nu, desigur, cu toate că România va prelua președinția UE peste șase luni.



Nepăsarea politică ne îndreaptă spre un dezastru total al președinției românești a Uniunii Europene din prima jumătate a anului 2019.



2019 va fi un an crucial pentru locul României în Europa, dar nu auzi pe nimeni vorbind despre asta prin guvern.



Va fi un moment irepetabil înainte de o generație: Intre ianuarie-iunie 2019, vreme de 6 luni, România va deține pentru prima oară președinția rotativă a UE. O va mai primi abia peste 14 ani.



E un moment unic, nemaiîntâlnit, pentru că alegerile europene vor avea loc chiar atunci, în prima jumătate a lui 2019, însă doar în 27 de țări, pe fundalul ieșirii Marii Britanii din UE.



România va trebui să administreze și să arbitreze toate astea, în cele șase luni, pe fundal de alegeri parlamentare europene, în condițiile în care țara ne e condusă de o mafie provincială coruptă, incultă, incompetentă, nevorbitoare de limbi, cu mentalitate de iobagi parveniți și agresivi.



Nici un om întreg la minte nu poate să și-l închipuie pe Meleșcanu pregătind summituri europene și cartografiind viitorul continentului.



Tot atunci, așadar, pe fundal de cortină Brexit, vor avea loc și alegeri pentru Parlamentul European, care vor decide dacă mai trimitem acolo arătări precum Maria Grapini și Mircea Diaconu.



Intre ianuarie-iunie 2019, așadar: Brexit, alegeri europene, un nou Parlament și o nouă Comisie UE, totul administrat de România lui Dragnea. A mai rămas o jumătate de an, adică e poimâine.



Ați auzit ceva de la ei în sensul ăsta? Anticipează cineva dezastrul? Nu mai e mult timp.



Ministerele sunt năclăite de incompetenți, corpul diplomatic e paralizat, iar în PSD sunt toți mai preocupați de a găsi metode ca să scape de pușcărie și a-și lua gâtul între ei.



A rămas mai puțin de o jumătate an, așadar, și ar trebui să crăpăm de rușine de pe acum că Dăncilă și Dragnea și Meleșcanu vor pretinde că se ocupă de afacerile Europei vreme de șase luni în 2019.