Mai jos avem sfaturile lui Bismark catre un Carol tanar care nu este inca hotarat in legatura cu viitorul sau. Sa accepte incoronarea ca rege al Romaniei sau s-o refuze?

Amintiri despre Regele Carol I – editura Meteor Publishing- pag 29-31

A urmat dupa aceea o foarte importanta intrevedere intre contele Bismarck si printul Carol la resedinta berlineza a celui dintai, care, la momentul acela, era retinut de boala.

Bismarck a deschis discutia prin cuvintele: ”I-am cerut Altetei Voastre sa ma viziteze, nu pentru a discuta ca om de stat, ci deschis si liber, ca prieten si sfatuitor, daca pot folosi cuvantul acesta. Ati fost ales in unanimitate de o natiune pentru a o conduce; ascultati-i chemarea. Porniti in data catre tara, catre guvernul care v-a solicitat.”

Printul Carol a raspuns ca asa ceva era imposibil daca regele nu-si dadea consimtamantul, desi el simtea ca putea face fata sarcinii.

“Cu atat mai mult”, a raspuns contele.”In cazul acesta, nu aveti nevoie de acceptul direct al regelui. Cereti sa va permita sa plecati – sa calatoriti in strainatate. Regele (il cunosc prea bine bine) nu-i va fi greu sa inteleaga si sa va descifreze intentia. In felul acesta, veti lua decizia de pe umerii lui, ceea ce va fi o mare usurare pentru el, deoarece este legat politic la maini. Dupa ce veti iesi din tara, anuntati-va demisia din armata si indreptati-va catre Paris, unde veti solicita o audienta privata imparatului. Atunci va veti putea prezenta intentile lui Napoleon, cu rugamintea ca el sa se implice in actiunile voastre si sa le incurajeze in randul Puterilor. In opinia mea, aceasta este singura metoda de abordare a problemei, daca Alteta Voastra se gandeste sa accepete coroana respectiva. Pe de alta parte, daca aceasta chestiune se va pune inaitea Conferintei de la Paris, solutionarea ei va dura nu doar cateva luni, ci chiar ani de zile. Puterile cele mai interesante – Rusia si Poarta – vor protesta vehement impotriva alegerii voastre; Franta, Anglia si Italia vor fi de partea voastra, iar Austia va face tot ce-i sta in putinta sa va rastoarne candidatura. Din partea Austriei nu ar trebuie sa aveti mari temeri, deoarece am de gand sa ma ocup eu pentru catva timp de ea!… In privinta noastra, Prusia se afla in pozitia cea mai dificila dintre toate: din cauza situatiei ei politice si geografice, a fost mereu tinuta la distanta de Chestiunea Orientala si doar a dorit sa-si faca auzit glasul in Consiliul Puterilor. Insa in cazul acesta anume, eu, in calitate de Cancelar al Prusiei, ar trebui sa decid impotriva Altetei Voastre; oricat de greu mi-ar fi, in prezent nu trebuie sa provoc o ruptura cu Rusia si nici sa angajez interesele statului nostru de dragul unor interese de familie. Printr-o actiune independenta a Altetei Voastre, regele va fi scutit de o situatie incomoda si, cu toate ca el nu-si va putea da consimtamantul in calitate de cap de familie, sunt convins ca nu se va opune acestei idei, pe care i-as comunica-o bucuros daca mi-ar face onoarea sa ma viziteze aici. Odata ce Alteta Voastra va fi in Romania, chestiunea va fi rapid solutionata, deoarece atunci cand Europa va fi confruntata cu “fait accompli”, Puterile interesate vor protesta, este adevarat, insa protestele vor fi doar pe hartie, iar faptul ca se va mai putea schimba!”

Printul Carol a atras atunci atentia ca Rusia si Turcia ar putea recurge la masuri ofensive, insa Bismarck a negat aceasta posibilitate: ”Urmarile cele mai dezastruase, mai ales pentru Rusia, pot rezulta din masuri de forta. Sfatuiesc pe Alteta Voastra sa adreseze o scrisoare olografa tarului Rusiei inaite de a pleca, in care sa mentioneze ca vede in Rusia protectorul sau cel mai puternic si ca multumita Rusiei spera ca intr-o buna zi sa fie solutionata Chestiunea Orientala. Ar putea fi de asemenea sugerata o alianta matrimoniala, care v-ar asigura o mare sustinere in Rusia.

Ca raspuns la intrebarea despre atitudinea Prusiei fara de “fait accompli” Bismarck a declarat: “Noi nu vom putea evita recunoasterea faptului si, ca atare, vom trata chestiunea cu tot interesul. Prin urmare, este sigur ca determinarea voastra curajoasa va fi primita aici cu aplauze.”

Printul a intrebat dupa aceea daca il sfatuia sa accepte coroana sau daca ar fi mai bine sa ignore propunerea.

“Daca nu as fi fost in favoarea actiunii propuse, nu mi-as fi ingaduit sa-mi exprim opiniile”, a sosit raspunsul. “Eu sunt de parere ca solutionarea chestiunii print-un “fait accompli” va fi cea mai norocoasa si onorabila pentru Alteta Voastra. Si chiar daca nu veti avea succes, pozitia voastra fata de Casa Prusiei va fi neschimbata. Veti ramane aici si veti putea privi in trecut cu placere la o “coup” pe care nu v-o puteti reprosa niciodata. Dar daca veti reusi, asa cum cred eu. solutia aceasta va fi nepretuita pentru Alteta Voastra; ati fost ales in unanimitate de votul unei natiuni in sensul cel mai complet al expresiei; urmati aceasta chemare si in felul acesta castigati de la bun inceput increderea completa a intregului popor.”

Printul a obiectat ca nu se putea increde total in plebiscist, deoarece se desfasurase prea repede, dar Bismarck a replicat:

“Garantia cea mai sigura va poate fi acordata de delegatia care va va fi trimisa in scurt timp si pe care nu trebuie s-o primiti pe teritoriul Prusiei; mai mult chiar, as intra cat mai repede posibil in legatura cu agentul diplomatic roman de la Paris. Am comunicat aceasta idee “sous discretion” ambasadorului francez Benedetii, dupa ce am aflat ca Napoleon doreste sa ne afle opiniile, iar el a declarat ca Franta va va pune la dispozitie o ambarcatiune pentru calatori in Romania de la Marsilia, totusi sunt de parere ca ar fi mai bine sa folositi vaporul obisnuit, pentru a pastra chestiunea in secret.”

Avem parte de o adevarata lectie de Realpolitik expusa de Bismarck in randurile de mai sus. Carol a urmat aproape intocmai pasii cu deznodamantul cunoscut..