​"Anul trecut, în decembrie, a fost un moment în care și noi am înțeles, cred, că facem un spital. Și că acest proiect reprezintă, cumva, mai mult decât construcția în sine a unui spital - care, da! e primul spital care se face în România în ultimii 30 de ani. Dar el reprezintă un fenomen social, în care lumea, în sfârșit, și-a dat voie să spere că și în România se poate, se pot face lucruri!" Carmen Uscatu și Oana Gheorghiu, co-fondatoarele Asociației Dăruiește Viață, construiesc, din donații și sponsorizări de la persoane fizice și companii, primul spital care se face în România în ultimii peste 30 de ani - un spital pentru copiii bolnavi de cancer. Le place să spună că noi, toți, facem un spital - primul din țara noastră în care acești copii vor avea acces la toate tratamentele în același loc, fără să mai fie plimbați între spitale sau în afara țării. Pe Oana și Carmen le-am găsit, într-o dimineață de toamnă, pe șantierul din spatele Spitalului de Copii Marie Curie.







Reportaj HotNews.ro pe șantierul primului spital de oncologie pediatrică din România:











Când le întrebi de unde vine curajul lor, mărturisesc într-un glas că "dintr-un soi de inconștiență".















"Noi facem un spital"





Oana Gheorghiu și Carmen Uscatu pe șantierul spitalului



Ce le-a adus pe Oana și Carmen la Marie Curie? Saloanele din secția de Oncologie au în total 30 de paturi unde stau copiii bolnavi de cancer și părinții lor, iar toți folosesc o singură toaletă și un singur duș, aflate la capătul holului. "Noi așa am ajuns să vrem să facem acest spital, pentru că, pe lângă faptul că nu sunt medicamente, un copil bolnav de cancer care folosește o toaletă la care vin alți 30 de copii și alte 30 de mame este un copil supus în permanență unui pericol teribil. Pentru că ei sunt vulnerabili la orice infecție, au imunitatea foarte scăzută. Și, de fapt, principala problemă a spitalelor din România sunt toaletele. Atâta timp cât o toaletă este folosită de zeci de oameni, acea toaletă este un focar de infecție. Nu mai vorbim de spălatul pe mâini, că de aici și problema infecțiilor nosocomiale nenumărate, dar în cancer e cu atât mai grav când pacienții nu au toalete în saloane și nu au acces la toalete. De aici am pornit, de fapt, toate proiectele", povestește Oana Gheorghiu.





Ce înseamnă o singură toaletă pentru zeci de bolnavi? Carmen Uscatu ne propune următorul exercițiu: "În tratamentul pentru cancer stai în spital o lună, două, trei, opt luni și apoi vii, până la 2-3 ani, mereu, te reinternezi, faci noi controale. Și ne gândeam, cu acea toaletă la capătul culoarului, ce înseamnă asta. Hai să ne imaginăm că suntem sănătoși și că nu avem, în apartamentul în care stăm, toaletă, iar toaleta aia este la capătul unui culoar la care au acces încă 30 de apartamente. Și eu, când vin de la serviciu, obosită, tracasată, trebuie să folosesc acea toaletă, să stau la coadă la acel duș. Și eu sunt sănătoasă! Mie nu îmi vine nici să vărs, nu fac nici tratamente agresive care să îmi scadă imunitatea. Și cât de greu ne e nouă să ne gândim că timp de 8 luni de zile, noi avem acces la o singură toaletă la care mai au acces 30 de apartamente și la un singur duș la care mai au acces tot 30 de apartamente!"













Următorul pas a fost "Ok, construim de la zero ceva." Un spital al viitorului, în care copilulul bolnav nu va trebui să mai meargă prin curte pentru investigații medicale și tratamente. Și un spital în care copilul bolnav de cancer va beneficia, în premieră în România, de toate tratamentele de care are nevoie în același loc, fără să mai fie plimbat între spitale și fără ca părinții lui să se mai gândească să îl ducă la tratament în afara țării. Așa au ajuns la Marie Curie: cu gândul să renoveze secția de Oncologie și să o transforme în saloane cu câte două paturi și toaletă în fiecare salon. Doar că o arhitectă le-a spus că acest lucru, din punct de vedere tehnic, este posibil, dar cu costuri foarte mari, fiind un proiect care nu merită făcut.

"Ce înseamnă asta pentru un copil? Înseamnă creșterea șanselor de supraviețuire. Pentru că, în România, un copil bolnav de cancer din doi moare, în timp ce în Europa occidentală, rata de supraviețuire este undeva pe la 80% - 90%", spune Carmen Uscatu.

Reabilitarea fântânilor de la Piața Unirii a costat cât o jumătate de spital





"Da, sunt foarte revoltată că se cheltuie bani pentru referendum și se cheltuie foarte mulți bani pentru o problemă pe care România nu o are, în timp ce sunt zeci de mii de oameni care fie nu au medicamente, fie mor în chinuri. Da, e revoltător! Și eu recunosc că nu îi înțeleg pe cei care susțin acest referendum, când sunt sigură că și ei observă problemele din jurul lor, și cu toate astea dau apă la moară unor politicieni care își pun propriile interese mai presus de orice și organizează acest referendum inutil pentru toată lumea", spune și Oana Gheorghiu.

Despre politicienii din România, Oana Gheorghiu și Carmen Uscatu spun că nu le lipsește curajul de a construi un spital, ci doar voința: "Pentru că ei au banii la îndemână, au tot ce le trebuie la îndemână. Banii noștri, din impozite, sunt la ei. E vorba doar despre a vrea să faci ceva și despre a coborî în realitate. Aș vrea să îi văd pe oamenii care sunt în Parlament de 20-25 de ani, care nu au făcut în viața lor nimic altceva decât politică, aș vrea să îi văd că vin în lumea reală. Pentru că ei, cu siguranță, nu au niciun fel de imagine despre realitate, ei trăiesc în bula lor rarefiată, nici nu mai pot respira de cât de sus au ajuns, și cred că ei nici nu înțeleg ce se întâmplă."





"Eu cred că nu e despre curaj, eu cred că, dacă un politician ar veni și ar sta, așa cum stăm noi, dacă ar veni să vadă care sunt condițiile, dacă ar veni să vorbească cu o mamă, o dată pe an, dacă ar veni să vadă un copil, dacă ar intra în acel bloc operator și ar fi capabil să empatizeze foarte puțin cu un părinte, cred că ar avea și el curajul, politicianul acela, să facă un spital" - Carmen Uscatu





"Bolnavul de cancer nu votează, copilul bolnav de cancer nu votează, părintele lui nu are timp să se ducă să voteze și, probabil, de aceea, pentru politicienii care se află acum la putere, acești oameni nu sunt interesanți și nevoile lor nu contează. Atunci când în familia ta există o astfel de dramă, probabil că să mergi la vot e ultimul lucru la cate te gândești. Atunci, politicianul conștientizează foarte bine această situație și nu îi acordă niciun fel de atenție. Dacă e să vorbim pragmatic, aici ne aflăm. Au rămas ONG-urile să se zbată, ONG-uri care, în acest moment, sunt atacate din toate părțile: că fac parte din statul paralel, că primesc bani de nu știu unde." - Carmen Uscatu











"Statul paralel e un loc unde boala vine la pachet cu extrem de multă umilință"

"Statul paralel e aici, unde suntem noi, și e un loc grozav de trist. E un loc din secolul trecut, e un loc în care boala vine la pachet cu extrem de multă umilință. Pentru că omul ăla, când ajunge în spital, iar medicul ridică din umeri pentru că nu are să îi ofere un medicament și el începe să îl caute pe la prieteni, începe să caute bani pe la prieteni, are nevoie de un RMN și trebuie să plece din spitalul ăsta pentru că nu există acolo RMN sau computer tomograf, are nevoie de o intervenție chirurghicală și medicul îl trimite să caute un chirurg, așa, în lumea largă, are nevoie de radioterapie și află că în România, pentru copilul lui, în niciun spital nu se face radioterapie, pentru că niciun spital nu s-a organizat în acest sens." - Carmen Uscatu.















Fondatoarele Dăruiește Viață le amintesc românilor că "Noi cumpărăm aceste servicii medicale în avans, pentru că noi ne plătim lună de lună contribuția la sănătate și poate după 10 ani, sau poate după 5, sau poate după o lună, ni se întâmplă să ne îmbolnăvim. Dar noi am plătit în avans aceste servicii. Când pacientul se duce la o clinică privată și plătește atunci, din buzunarul lui, are pretenția să fie tratat pentru că a plătit. Ce ar trebui să înțeleagă pacientul e că atunci când merge într-un spital de stat, el deja a plătit și atunci trebuie să aibă pretenția să fie tratat pentru că deja a plătit."



"Noi, când vom învăța să ne cerem drepturile, dar într-un fel civilizat, atunci vom primi și noi aceeași reacție. Pentru că, până la urmă, reacția dintre două părți depinde de ambele părți, nu depinde doar de o parte. Dacă înclinăm capul imediat, e mult mai greu să ai o relație de la egal la egal. Iar în sistemul de sănătate ar trebui să avem o relație de la egal la egal, pentru că noi plătim și primim niște servicii. Este la fel ca la magazin, iar la magazin nu te duci și te apleci la vânzătoare ca să îți dea ceva. E la fel, am cumpărat un serviciu și ar trebui să fiu tratat la fel", adaugă Oana Gheorghiu.



Fondatoarele Dăruiește Viață își doresc și ca spitalul pe care îl construiesc să fie unul "unde să nu se dea șpagă. Și va depinde și de pacient": "Există încă tendința asta de a merge la medic și de a îi da ceva. Am aflat cu toții că acum medicii sunt plătiți corect. Poate nu sunt plătiți ca în vest, dar au ajuns la niște salarii care sunt corecte și din care se poate trăi absolut decent. Așa că e momentul ca pacientul să nu mai alerge după medic cu șpagă, nu mai este nevoie. Cred că de acum trebuie să conștientizăm că în momentul în care un medic primește un salariu corect, de 2.000 de euro, de 3.000 de euro, și mai ia bani de la un om bolnav, de la un om de cele mai multe ori cu venituri mult mai mici decât ale lui, acela nu poate fi numit medic. Eu până acum am înțeles că medicii luau bani pentru că aveau niște salarii mizerabile și societatea venise, cumva, să compenseze ceea ce nu făcea statul. Din acest moment nu mai există nicio scuză și un medic bun cred că este un medic care vede și partea morală a problemei, care se uită la omul ăla și îl înțelege că e într-o suferință și nu ar trebui să îi primească niște bani pe care, poate, i-a împrumutat de la bancă sau de la un vecin. Vorbind despre asta și transmițând acest mesaj, poate că medicii vor înțelege."

"Iar cu criza asta a medicamentelor, când tu ai un copil bolnav de cancer și tu nu știi dacă mâine sau peste o lună sau peste 3 vei avea medicamentul. Nu știi! Dacă noi nu am avea apă caldă și nu am ști dacă azi sau mâine sau peste o lună avem apă caldă... cred că am face revoluție pentru asta. Doar că bolnavii de cancer nu mai au timp de revoluție și chiar nu pot. Ești prins într-un vârtej, într-un malaxor, în care tot ce îți dorești e să ieși de acolo viu, tu și copilul tău." - Oana Gheorghiu și Carmen Uscatu

Fondatoarele Dăruiește Viață le amintesc românilor că "Noi cumpărăm aceste servicii medicale în avans, pentru că noi ne plătim lună de lună contribuția la sănătate și poate după 10 ani, sau poate după 5, sau poate după o lună, ni se întâmplă să ne îmbolnăvim. Dar noi am plătit în avans aceste servicii. Când pacientul se duce la o clinică privată și plătește atunci, din buzunarul lui, are pretenția să fie tratat pentru că a plătit. Ce ar trebui să înțeleagă pacientul e că atunci când merge într-un spital de stat, el deja a plătit și atunci trebuie să aibă pretenția să fie tratat pentru că deja a plătit.""Noi, când vom învăța să ne cerem drepturile, dar într-un fel civilizat, atunci vom primi și noi aceeași reacție. Pentru că, până la urmă, reacția dintre două părți depinde de ambele părți, nu depinde doar de o parte. Dacă înclinăm capul imediat, e mult mai greu să ai o relație de la egal la egal. Iar în sistemul de sănătate ar trebui să avem o relație de la egal la egal, pentru că noi plătim și primim niște servicii. Este la fel ca la magazin, iar la magazin nu te duci și te apleci la vânzătoare ca să îți dea ceva. E la fel, am cumpărat un serviciu și ar trebui să fiu tratat la fel", adaugă Oana Gheorghiu.





Fundația noului spital și buncărul pentru radioterapie sunt aproape gata. O dată la câteva zile, Oana și Carmen vin pe șantier, printre schele, macarale și stivele cu materiale de construcție. Au mereu de rezolvat probleme care țin de birocrație, discută cu echipa și îi țin la curent pe donatori, prin fotografii și filmulețe postate pe Facebook, care este stadiul lucrărilor."Ne sperie un pic, avem o presiune, vrem să iasă un proiect care să poată fi scalat de statul român, dacă vreodată statul ăsta român își va dori asta, pentru că în acest moment se pare că nu își dorește nimic în beneficiul cetățeanului.", își începe povestea Oana Gheorghiu.Campania de strângere de fonduri a început în anul 2015, când cele două fondatoare ale Asociației Dăruiește Viață, Carmen Uscatu și Oana Gheorghiu, își propuneau să renoveze secția de Oncologie a Spitalului de Copii Marie Curie din București, așa cum făcuseră în ultimii ani și cu alte secții ale unor spitale din țară."Nu cred că ne putem imagina, dar așa trăiesc cei mai mulți dintre bolnavii de cancer din România, fie că sunt copii, fie că sunt adulți. Pentru că spitalele din România sunt făcute în secolul trecut, iar statul român nu doar că nu a construit spitale, dar nici măcar nu s-a străduit să le aducă pe astea în niște norme. Noi avem niște norme pe care cred că niciun spital nu le respectă. Ne ducem și bifăm acolo că e bine, avem atâtea paturi, e minunat. Dacă te uiți în amănunt, vezi că suntem ieșiți din norme", completează Oana Gheorghiu.Cu toate că strângerea de fonduri a început în anul 2015, "anul trecut, în decembrie, a fost un moment în care și noi am înțeles, cred, că facem un spital și că acest proiect reprezintă, cumva, mai mult decât construcția în sine a unui spital - care, da! e primul spital care se face în România în ultimii 30 de ani - dar el reprezintă un fenomen social, în care lumea, în sfârșit, și-a dat voie să spere că și în România se poate, că și în România se pot face lucruri. Se pot face spitale și de aici putem spera și putem pune presiune pe politicieni că se pot face și autostrăzi, se pot face și școli cu toalete în școală", mărturisește Carmen Uscatu.Noul spital ar urma să fie funcțional, cel mai probabil, în anul 2020. Dăruiește Viață va dona statului român clădirea unui spital al viitorului, pentru ca toți copiii care au nevoie să poată fi tratați, aici, gratuit. În dotarea spitalului cu aparatură este așteptat să se implice și Ministerul Sănătății.Oana Gheorghiu și Carmen Uscatu au strâns până acum, din donații și sponsorizări, aproximativ 8 milioane de euro. Chiar dacă nu pot ști cu exactitate care vor fi costurile finale, "pentru că nimeni nu a mai construit în România un spital cu o asemenea structură", estimează că cele 8 milioane de euro reprezintă cam jumătate din suma necesară. "Cam jumătate dintr-un spital. În timp ce 7 milioane de euro, aproape că nu îmi vine să cred, doamna Firea aruncă pe luminițele unei fântâni arteziene comuniste!", subliniază Carmen Uscatu. "Putem compara cu orice, putem compara cu referendumul. Iarăși, dacă nu sunt 43 de milioane de euro și sunt 38, oricum, este o sumă imensă!", adaugă ea.Carmen Uscatu și Oana Gheorghiu își propun ca spitalul pe care îl construiesc să seteze un nou standard în țara noastră, medicii să facă training la clinici din străinătate și cursuri de comunicare medic-pacient, care nu se fac în România în acest moment, iar pacientul să fie, cu adevărat, în centrul sistemului, "ceea ce nu se întâmplă acum" în țara noastră: "Orice contează, mai puțin pacientul, din păcate. Avem nevoie ca personalul medical să știe cum să comunice cu pacientul, care, da, poate să fie unul dificil, pentru că, atunci când vine o boală peste tine, nu cred că mai poți fi zen, dacă ai fost vreodată. Și atunci, da, personalul medical trebuie să devină empatic, trebuie să devină înțelegător, trebuie să știe cum să îi abordeze, în această perioadă cumplită a vieții lor, atât pe copil, cât și pe părintele lui.""Abordarea din România a pacientului este una în care pacientul se simte mic, se face virgulă când intră în cabinetul medicului, este vinovat pentru boala lui, este vinovat pentru reacțiile adverse și așa mai departe", atrag atenția fondatoarele Dăruiește Viață.Oana Gheorghiu subliniază, la rândul său, că "în momentul ăsta, omul, când ajunge în spital, simte o povară mai mare decât cea a bolii. Ne dorim ca în acest spital, când au intrat copilul și mama lui, să simtă că de atunci încolo nu mai au grijă și că se va face pentru ei tot ce e posibil. Și cred că asta înseamnă enorm pentru pacient și pentru șansele lui de vindecare: în momentul în care ai încredere în cei care te tratează, șansele de vindecare sunt mult mai mari decât atunci când te duci într-un loc în care e doar presiune, ești doar criticat și auzi doar lucruri negative."