Smarte elever fikk den flinke læreren. Dumme elever fikk den dårlige. Ingen ambisjoner på de dummes vegne, de lærte ingenting. Kursplanordningen bidro til at vi kunne kalle elever dumme.

Av Gro Anett Ludvigsen, mattelærer

I kursplanordningen gikk de smarte i A-klassen (her kalt Anna, Anders, Astrid), i B-klassen gikk de passe gode (Berit, Bjørn, Bente), og i C-klassen de dumme (Christian, Camilla, Celine).

Naturlige begrensninger

Det stemmer at vi har begrensninger fra naturens side, både når det gjelder kropp og hjerne. Jeg kan aldri løpe som Grete Waitz. Men jeg kan lære å løpe mye fortere. Hvis jeg gidder. Jeg gidder ikke, jeg har andre evner og interesser. Og jeg har alltid hatet gym. I dag er det ingen som ser ned på meg for at jeg ikke kan løpe. Voksne er vant til at man ikke er like god i alt – vi er forskjellige.

Alle går i B-klassen

I dag går alle i B-klassen. Det er hysj-hysj at elevene har ulike evner. Lærere later som alle er like flinke. Selvsagt spill for galleriet - og galleriet vet det.

Les også: Integrering i skolen: Æreskultur og ytre disiplin

Når lærere later som alle er like flinke, betyr det i praksis at vi sender signaler om at det å prestere på lavt nivå er så ille at det er hysj-hysj. Alle i B-klassen vet hvem som er flinke og hvem som ikke er det. Celine føler seg fortsatt dum. Hun vet at alle vet, men for sikkerhets skyld rekker hun aldri opp hånda for å be om hjelp i mattetimen.

Det stemmer dog ikke helt at alle går i B. David går i D-klassen. Han har spesialundervisning og fortsatt den dårlige læreren. David forlater klasserommet med lut nakke når han skal ut av timen. Han er svært synlig - mest fordi han går med lut nakke. Alle de andre er like, mens David er så forskjellig at han ikke en gang får være i samme rom som dem. Han er mindre verdt.

Hverken kursplanordningen eller enhetsskolen slik den er i dag, er bra for elevene - ikke for de faglig svake, og ikke for de faglig sterke.

I enhetsskolen foregår det slik: Det skal være prosjektarbeid i matematikk. Temaet er personlig økonomi som ingen elever i ungdomsskolen er interessert i. Naturlig nok.

Det er litt som når voksne går på datakurs og programmet først skal innføres om to år.

Men Anna vil ha god karakter, så læreren tror hun er interessert. Hun ser at Berit og Christian gleder seg. Men det er fordi Berit kan snakke med Bente om festen som var i helgen, og Christian vet han kan sose litt rundt og lage uro uten at læreren kjefter.

Nettavisen Pluss: Nå kommer årets viktigste brev: 420.000 nordmenn skjelver i buksa

Alle kan lære av A

Læreren har satt disse fire på samme gruppe. Alle kan lære av Anna, dessuten vil hun sørge for at det ikke blir så mye bråk. Hun vil også fordele oppgaver på en rettferdig måte, og derfor kommer alle til å jobbe. Anna kan brukes til alt. Brukes. Læreren er fornøyd med gruppesammensettingen. Ingen blir stigmatisert. Dessuten vil alle på gruppa være i aktivitet. Det siste har hun rett i.

Oppgaven lyder som følger: «Dere skal se 10 år frem i tid og lage et budsjett i Excel».

Anna lærer seg Excel og leser seg opp på hva man tjener i ulike yrker. Hun lærer om lån og renter, hvor mye et hus koster og hva man må betale i skatt. Berit snakker med Bente om festen, men Bente har litt større ambisjoner og sier de må skjerpe seg. De blir enige om at Berit kan finne bilder av drømmehuset og drømmeferien, mens Bente skriver av det som står om moms i matteboka, selv om hun ikke forstår noe av det. Berit skriver av Bente.

Les også: PISA-undersøkelsen: Hver fjerde gutt ligger under kritisk grense for å kunne delta i jobb og videre utdanning

Christian sitter ivrig foran PC-en. Han har to vinduer oppe; ett med dataspill og ett med bilde av en fotballspiller. Når læreren kommer bort, switcher han til fotballsiden. Han skal bli fotballspiller og tjene 2 milliarder.

Tåpelig, lite realistisk og degradering

Alle jentene synes yrket Christian har valgt er tåpelig og fullstendig urealistisk. Han blir derfor degradert til å hente saks og plakat-ark. Og teip. Og tegnestifter. Og tusj. Og tørkepapir fordi Berit sølte vann på tastaturet. Hentejobben tar hele timen. Læreren roser ham fordi han er så aktiv, og hun sier at han selvsagt kan bli toppscorer i fotball.

De får karakter 4 på plakaten. Anna jobbet hele natten for å bli ferdig. I smug. Hun er nerden.

Like barn leker best

Ingen ordning vil være optimal. Likevel kan vi gjøre noen grep. Hvis vi i mattetimen setter Anna, Anders og Astrid sammen, vil de lære. Og Anna slipper å jobbe i smug.

Berit, Bjørn og Bente vil skjerpe seg for å få karakter 4 nå som Anna ikke er med. Gruppa til Christian vil gi ham mulighet til å gjøre noe annet ennå være saks-slave for jentene.

A-gruppa greier seg på egenhånd og sitter på grupperom. Lurer de på noe, går en av dem inn til læreren og spør, og det læreren ikke kan, kan de google. B-gruppa greier seg sånn passe, men det går fint når læreren går bort innimellom.

Les også: Hvorfor reagerer vi ikke mer på gutta som faller fra i det norske samfunnet?

Den andre B-gruppa sitter på grupperommet. De er ikke spesielt faglig sterke, men de er flittige og pliktoppfyllende og henter læreren kun hvis de står fast.

Lærerhjelp der det trengs som mest

Læreren får nå god tid til å hjelpe Christian, Camilla og Celine. Endelig får de til noe, og det viser seg at Celine lærer såpass mye at hun neste gang skal være på B-gruppa. Hun hater ikke lenger matte. Og David? Han synes det er fint at det ikke bare er han som sitter på grupperom.

Jeg hater gym. På skolen var jeg livredd ballen og tenkte ofte at jeg gjerne skulle vært på en liten gruppe med dem som var like pinglete som meg. Kanskje jeg hadde lært noe.

Kanskje jeg til og med hadde synes det var ok. Men alle skulle være inkludert. Jeg var ikke den som ble valgt sist på laget når vi spilte fotball.

Jeg ble ikke valgt, jeg var til overs. I løpet av hele grunnskolen var jeg aldri nær ballen. Bortsett fra i kanonball.