MeningerDette er et debattinnlegg. Innlegget gir uttrykk for skribentens holdninger.Innlegget til politiinspektør Kjellstad i BA 22. mai er ei oppvisning i kva som er feilslått med norsk narkotikapolitikk dei siste 50 åra. Dagleg les vi meldingar om aukande bruk av narkotika, og at politiet «bekymrer seg». Stadig yngre brukarar, stadig sterkare stoff, stadige oppslag om uverdige liv, eksemplifisert her ved tilhøva ved Straxhuset. Alt dette skjer altså under dagens forbodsregime. Ergo: Strategien fungerer ikkje. Kva om vi prøver noko nytt?

Til alt hell, og til stor motstand fra spesielt norsk politi, har vi nå ein rusreform på gang. Etter over 50 år med å straffe og forby, utan at vi har oppnådd anna enn å hamne i toppen på europeisk overdosestatistikk, og med ein cannabisbruk som går mot nye høgder, så burde vi innsjå at vi ikkje har lukkast.

Da er det sjølvsagt beleileg å skulde på «liberaliseringsrørsla» når eins eigen politikk har mislukkast. Unge i dag er ikkje dumme, tvert om. Dei kan meir om til dømes rusmiddel enn nokon generasjon før dei. Det er nettopp derfor til dømes tobakksbruk er redusert til nesten null, og at alkoholbruken også har vorte redusert.

Her har vi hatt fokus på helseskader, og ikkje straff, slik som ved til dømes cannabisbruk, der bruken har eksplodert siste åra. Kva meir treng ein eigentleg av bevis på at forbodstanken har mislukkast? Dette er enkel statistikklesning, som også førebyggande avsnitt i Vest politidistrikt burde ta til seg.

Ja, narkotika kan være farleg. Det er nettopp derfor vi må ta kontroll over salgsapparatet, og ikkje overlate all distribusjon til kriminelle, som dreg inn milliardbeløp kvart år her i landet. Ved å tilby eit trygt og kontrollert salgsapparat, så vil vi redusere skadeverknadane betydleg, og strupe dei kriminelle sine inntektskjelder. Det kan være at bruken av til dømes cannabis går opp ein smule den første tida, men erfaringane fra andre land tyder ikkje på av skadeverknadane vert større, tvert om.

Løysinga finn vi i Portugal. Der la dei om narkotikapolitikken for snart 20 år sidan, sjølvsagt til stor motstand fra politiet. I dag er det ingen som vil attende til det gamle strafferegimet, og det strøymer forskarar til Portugal fra heile verda for å lære. Kven kjem til Norge for å lære? Ingen.

«Vi løper ikke etter brukerne lenger», høyrer vi stadig fra politihold. Daglege Twitter-meldingar og over 17.000 ilagte førelegg i 2018 for bruk og erverv fortel oss at dette faktisk er feil. Etter mitt syn burde politiet juble over å få frigjort store ressursar som i dag går til å straffe brukarar, og som de kan bruke på noko meir nyttig. Kva om de brukte desse timeverka på til dømes innbrot, overgrepssaker og hatkriminalitet? Men når vi år etter år ser at overdosetala er skyhøge, og at narkobruken berre aukar, samt at brukarane vert yngre, så må ein til slutt innsjå: Vi må prøve noko nytt.