Meningsmålinger er ikke valg, sier politikere som får dårlige tall. De har selvsagt rett. Til slutt er det bare velgernes stemmer som teller. Men ingen studerer tallene i målingene mer grundig enn politikerne og deres rådgivere. Det vil i høy grad gjelde det helt ferske partibarometeret Ipsos har utført for Dagbladet. Hadde det vært stortingsvalg i morgen ville den nybakte regjeringen blitt feid vekk fra taburettene, sentrum ville vært redusert til ruiner og venstresiden hadde triumfert.

De to sentrumspartiene Venstre og KrF har på flere meningsmålinger – og over lengre tid – vært notert under sperregrensen på 4 prosent. Nå synker de enda lavere. Venstre får en oppslutning på 2.2 prosent som er den dårligste målingen Ipsos har registrert på over 14 år. KrF setter også rekord i elendighet. Oppslutningen på 2.7 prosent er den dårligste Ipsos har målt på 18 år. Sammenliknet med de historiske resultatene ved Stortingsvalg, må vi tilbake til valget i 1936 for å finne lavere oppslutning. Målt i antall stortingsrepresentanter ville de to partiene fått 1 - en - hver.

Hvordan man enn snur og vender på tall og årsaker, er dette en katastrofemåling for sentrum. Målingen er tatt opp etter regjeringsutvidelsen, og det gjør ikke saken noe lysere for V og KrF. Høyre får også tilbakegang til 22.7 prosent, men er generelt inne i et nokså stabilt leie. FrP står i praksis på stedet hvil i denne målingen og får 13 prosent. Som helhet er regjeringsprosjektet i farlig farvann.

Det skyldes selvsagt at venstresiden gjør det godt på denne målingen. Om det var Stortingsvalg ville de fem venstrepartiene fått 101 mandater mot 68 for de fire regjeringspartiene. Arbeiderpartiet holder seg på et jevnt, høyt nivå (29.8) og det samme gjelder Sp (10.9) og i noe mindre grad MDG (3.2). SV gjør sin beste måling på over 9 år (8.1) og Rødt går gjennom sperregrensen med 4.2 prosent.

En enkelt måling er ingen fasit, bare en politisk rundetid. Vi skal dessuten ha et lokalvalg i høst som kan snu utviklingen. Likevel er det nå relevant å stille spørsmål om Erna Solbergs store prosjekt – en flertallsregjering med fire partier – er bærekraftig. Regjeringen har stort politisk spenn og sterke innebygde motsetninger. KrFs gjennomslag i abortspørsmålet viser det. Kompromisser er en norsk dyd, men går de på tvers av folkemeningen kan de utvikle seg til politisk gift.