Vi går mot kaldere tider. Dagens velferdsspiral er farlig for samfunnsøkonomien og uheldig for folkesjelen | Jørgen Skavlan

Jørgen Skavlan, spesialist i allmennmedisin

12. mai 2018 21:00 Sist oppdatert 12. mai 2018

Bør det ikke snart være vertikal solidaritet vi skal fokusere på, altså den mellom generasjonene? spør Jørgen Skavlan. Stig B. Hansen

Våre barn vil utvilsomt få helt andre velferdsvilkår og rettigheter enn oss. Hva om vi viste litt moderasjon nå?

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Bør det ikke snart være vertikal solidaritet vi skal fokusere på, altså den mellom generasjonene? spør Jørgen Skavlan. Stig B. Hansen

Jeg er helt klar på én ting, nemlig at det fortsatt er noen ting det er verdt å bære faner for. Norsk velferd er en av dem.

Det er vel intet annet vi har så stor grunn til å være stolte av som vårt velferdssystem. Et system som mer enn noe annet utjevner, hjelper og bidrar til et, enn så lenge, relativt egalitært samfunn. I forsvar av velferdsstaten er jeg kompromissløs, både som lege og som norsk.

Men, noe har skjedd.

Horisontal og vertikal solidaritet

Velferd blir ofte koblet til begrepet solidaritet. Noen har tatt hevd og et eierskap til solidaritetsbegrepet. Et begrep som omfatter politisk, økonomisk og empatisk tankegods.

Solidaritet innebærer det at man skal stå sammen, at man skal tilstrebe egalitet i et samfunn og at man skal være villig til å kompromisse og dele på tvers av sosiale klasser og interessegrupper. Man behøver ikke «samles på Valen» for å være villig til å gå i krigen for noe slikt.

Solidaritet, slik jeg opplever det i dag, er noe vi tenker på som horisontalt, altså mellom sosiale klasser og politisk orientering. Bør det ikke snart i større grad være vertikal solidaritet vi skal fokusere på, altså den mellom generasjonene?

Les også Han tar pillene fra pasientene og nekter dem sykmelding. Det er lenge siden Jørgen Skavlan var Norges mest populære fastlege

Fra bugnende koldtbord til kaldere tider

Vi som er i femti- og sekstiårene, som i stor grad innehar makten, har hatt stor glede av vår velferdsstat.

Den har vært som et stort, dekket koldtbord for oss alle når vi har kjent på sultfølelsen. Nå begynner det faktisk å bli langt mellom roastbiffskivene, og man kan få følelsen av at vi gamlingene (partilederne våre inkludert) allikevel skal ha i oss den siste roastbiffskiven, om så med sonde.

Når man leser Regjeringens perspektivmelding fra 2017 og ser på generelle samfunnstrender som fallende oljeinntekter, aldrende befolkning, svekket produktivitetsvekst pr. ansatt, frafall i skolen, økende innvandringskostnader og sykefravær og uførhet i verdensklasse, skal man være rimelig optimistisk for å tro på vårt samfunns evne til å opprettholde verdens mest sjenerøse velferdsstat.

Knut Røed ved Frisch-senteret sier at vi vil få store problemer med å finansiere helseutgifter, trygder og pensjoner i fremtiden. Professor Kalle Moene ved UiO forklarer at fagforeningene mister makt i store deler av verden. Når også sosialdemokratene svekkes i Europa vil felleskapstenkningen i noen grad svekkes.

Med andre ord: vi beveger oss inn i potensielt nye og kaldere tider.

Les også 18-åring i Si ;D: Sykelønnsordningen i dag er urettferdig

Hva om vi viste litt moderasjon nå?

Jeg har i mange år deltatt i debatten om den særegne norske sykefraværsordningen. Den har økonomiske, praktiske og faktisk moralske implikasjoner. Som eksempel kan nevnes at her til lands blir 62 prosent av gravide sykmeldt under svangerskapet. Tallet i Sverige er 31 prosent. Det er dermed vi som har et problem, ikke svenskene.

Ved årets valgkamp så vi igjen strutseadferd og ryggløshet fra våre politikere. Intet parti, bortsett fra Venstre, turte å problematisere denne ordningen. Det spesielle var at nesten alle ungdomspartiene forfektet at vi også må kunne ta den diskusjonen. Det er tross alt de som skal rydde av koldtbordet når vi takker for oss og ser etter døren, med en «doggiebag» i form av gravferdshjelp fra Nav trygt i hånden.

Våre barn vil utvilsomt få helt andre velferdsvilkår og rettigheter enn oss. Om vi viste litt moderasjon nå, ville det ikke behøve å bli fullt så slunkent som det nå kan se ut til å kunne bli.

Les også Forsker: Kutt i sykelønnen vil redusere sykefraværet. Men det kan hende at de med høyest fravær forblir like syke, bare enda fattigere

Milliarder kunne settes i solidaritetsfond

NyAnalyse har sett på hva som kan skje rent økonomisk om vi fikk en sykefraværsordning som svenskene. Og la oss nå være enige i at svenskene, ja, de har det da ikke så ille der borte i «folkhemmet». Der har de en karensdag, altså ingen lønn første dag ved fravær. Etter det er det 80 prosent lønnskompensasjon og større arbeidsgiverandel. Det siste forklarer kanskje NHOs ambivalens.

I forhold til resten av verden er dette også å anse som en svært god sykelønnsordning. Beregningen av den potensielle økonomiske effekten av et svensk system er antatt et sted mellom 15 til 18 milliarder kroner, pr. år! De milliardene kunne vi satt av i et solidaritetsfond, som en overføring mellom generasjonene. Det kunne bli brukt til å finansiere gode vilkår for syke og uføre, også i fremtiden.

En slik tanke syntes å være en umulighet i et stadig mer populistisk politisk landskap. Å ta goder fra noen er nesten en umulighet, med mindre vi da snakker om svake og marginaliserte grupper.

En velferdsspiral for det store flertall, slik vi ser i dag, er farlig for samfunnsøkonomien og uheldig for folkesjelen.

Les også Fastlege Jørgen Skavlan støtter Zahl Pedersens kritikk av nordmenn

Den dagen jeg går tom for bensin

Vi var en gang selvhjulpne. Vi trakk skrei ut av havet, skjøt vilt i skogen og bygget steingjerder. Nå har jeg fått ny bil. I den har jeg en liten TV-skjerm, men med store knapper. Audio, radio og phone står det, og nederst til høyre en knapp hvor det står NAV.

Skulle bare mangle at vi ikke også skulle få tak i Nav når sitter i bil. Har ikke turt å trykke på den ennå, men om jeg en dag skulle gå tom for bensin på vei fra Gardermoen så skal jeg trykke. Da kommer det vel en saksbehandler fra Nav på Ullensaker løpende med jerrykanne og spørsmål om jeg ikke vil ha AFP, nå når hun først var der.