Arthur sad på en café i den tyrkiske grænseby Kilis. Foran ham stod en kop stærk tyrkisk kaffe med grums på bunden. De seneste døgn havde han ikke sovet, men holdt sig vågen på kaffe og smøger. Syrere i krig var natteravne, der først stod op ved middagstid og gik i seng, når fuglene vågnede. Derfor brugte Arthur døgnets 24 timer på at afhøre de implicerede og optrevle netværket omkring Daniel samt opspore lokale, der kunne rejse ind i Syrien for at finde ham.

Over for Arthur sad en sminket ung kvinde med et stramt tørklæde om hovedet. Aya var tydeligvis påvirket af, at hun ikke havde formået at få Daniel med ud af Syrien. Hun var blevet hyret til at hjælpe ham, men hun havde fejlet. Arthur skriblede spredte notater ned på sin blok, mens hun fortalte sin version af, hvad der var sket den dag, de blev tilbageholdt.