»Vi er en række asylansøgere i asylcenter Næstved, som gerne vil udtrykke vores utilfredshed og bekymring i forbindelse med fyringen af vores leder. Vi er glade for ham, og han har altid behandlet os med respekt og hjulpet os, når vi har bedt om det.«

Sådan indledes et dokument, som en række asylansøgere fra Næstved Asylcenter har skrevet under på.

Samtidig har en anden gruppe af centerets asylansøgere startet en underskriftsindsamling, hvor de siger »nej tak« til at få den leder tilbage, som indtil i fredags styrede lejren.

Dagen efter han blev fritstillet, kunne Information afsløre, at lederen tidligere er dømt for vold mod børn, og at han ifølge flere beboere skabte frygt og benyttede sig af trusler og kollektiv afstraffelse. Herudover kunne Information offentliggøre videoer, der viser lederen og to af hans medarbejdere, som lægger en syrisk asylansøger i benlås. Manden har ifølge eget udsagn kæmpet med psykiske eftervirkninger af borgerkrigen i Syrien.

Over for Information forklarede lederen, at den pågældende asylansøger ved flere lejligheder havde været »udadreagerende« og havde en voldsom og uhensigtsmæssig adfærd, samt at han havde »en voldssag mod personalet hos politiet«.

Siden har videoen af magtanvendelsen vakt stor debat. Ifølge Radio24syv har lejrens leder og ansatte tidligere indberettet, at den syriske asylansøger har truet lejrlederen på livet. Og tirsdag i denne uge blev asylansøgeren så varetægtsfængslet for en episode dagen forinden, hvor han ifølge politiets anklager skulle have brugt vold og trusler mod personalet og andre asylansøgere.

I den lejr, det hele handler om, hersker der i dag forskellige syn på sagen. Det har ikke været muligt for Information at be- eller afkræfte de forskellige oplysninger, der florerer, men de kilder, som Information i går mødte, efterlader et indtryk af en splittet lejr.

Truede med Sandholm

I en tv-stue i lejrens hovedhus, som også rummer en sovesal til ca. 120 personer, sidder en gruppe mænd, som alle er glade for, at lejrlederen er blevet fritstillet.

19-årige Ahmed Hassan fra Syrien fortæller til Information, at han »100 procent« ikke ønsker lejrlederen tilbage. Mens CNN beretter om det EgyptAir-fly, der samme morgen er styrtet ned i Middelhavet, strømmer ca. 10 asylansøgere, primært fra Syrien og Irak, ind i lokalet.

De ønsker alle at stå frem og fortælle deres oplevelser med den tidligere leder. Ifølge dem gjorde lederen dem »bange«, fordi han ofte fortalte, at han ville sende dem til Sandholm eller skade deres asylsag, hvis ikke de gjorde, som han sagde.

En af dem, der har sat sig i rummet, er 30-årige Fahed Zayed fra Kuwait. Han fortæller, at lederen engang truede ham med at sende ham til Sandholm, fordi han røg en cigaret uden for de særlige rygeskure, der er blevet sat op i lejren. 24-årige Ahmed Halil fra Syrien fortæller ligesom Fahed Zayed, at man hele tiden skulle være på vagt for ikke at risikere at blive sendt til Sandholm.

»Bare det mindste, så truede han med at sende os tilbage til Sandholm, f.eks. hvis vi ikke overholdt vores praktik eller skoleskema,« siger Ahmed Halil.

Ifølge reglerne fra Udlændingestyrelsen må asylansøgere ikke opholde sig uden for centrene i mere end tre dage. For at de ansatte i asyllejren i Næstved kan holde øje med, om beboerne er på centret, skal asylansøgerne hver dag hente deres post eller melde sig på kontoret, når de skal sendes i praktik.

Har beboerne ikke hentet deres post i tre dage, svarer det til, at de er udeblevet, og personalet kan melde dem ud af deres system. Herefter risikerer de at blive sendt tilbage til Sandholm, hvor deres asylsag ifølge reglerne kan begynde forfra.

Ifølge flere beboere, som Information har talt med, benyttede lejrens leder sig også af advarslen om at sende dem til Sandholm, hvis de ikke overholdt reglerne på centret, eller hvis de klagede over forholdene.

21-årige Amgad Mhmad fra Syrien nævner en aften for ca. to en halv måned siden, hvor en gruppe mænd sad i deres telt klokken omkring kl. 22.30, da sikkerhedsvagterne kom og beskyldte dem for at have røget cigaretter.

»De blev ved med at insistere på at få vores id-kort. Til sidst gav jeg mit id til dem. Den næste dag kaldte lederen mig ind på sit kontor og truede mig med at sende mig til en anden asyllejr. Da vi skulle give hånd til sidst, trykkede han den meget hårdt og rev min arm til sig og sagde: ’Det gør du ikke igen,’« fortæller den 21-årige syrer.

Forskel på asylansøgerne

En af grundene til, at mændene i tv-stuen ikke ønsker lederen tilbage, er, at han ifølge dem gjorde forskel på grupper i lejren.

»Han har sine ’tropper’, som får de nemme opgaver og slipper for at rense toiletter osv., og derfor kan de godt lide ham,« siger Ahmed Hassan.

Fahed Zayed deler den opfattelse:

»Da jeg spurgte dem, der skriver under, hvordan de kan gøre det, sagde de, at han er retfærdig og flink. ’Ja’, sagde jeg. ’Han er retfærdig over for jer, men ikke over for os.’« siger Fahed Zayed, som oplever, at der er en gruppe, som »samler oplysninger for ham og er hans små fugle«.

Dette bekræfter 30-årige Qayssar Salimi fra Irak, der fortæller, at der altid var én blandt asylansøgerne, der sladrede til lederen:

»Hvis man fortalte en historie, så kendte lederen til den næste dag. Det gjorde, at vi tvivlede på hinanden, og at vi ikke kunne stole på hinanden. Det skabte en masse spændinger mellem os,« siger Qayssar Salimi og fortæller om en aften, hvor en gruppe af syrere sad og talte om lejrens leder.

»Vi snakkede om de problemer, vi hver især havde med ham. Dagen efter kaldte han os ind på sit kontor. Han sagde: ’Jeg ved, hvad I har diskuteret. Jeg ved alt, hvad der sker i min lejr. Nu er I advaret. Lad være med at snakke om mig bag min ryg,’« fortæller Qayssar Salimi. Denne episode bekræftes af 23-årige Omar Alshamre, der også kommer fra Irak.

Fahed Zayed fortæller, at han selv blevet bedt om at rapportere oplysninger fra lejren til den tidligere leder: »For ca. to måneder siden kom en medarbejder og sagde til mig, at lederen havde sendt ham for at finde personer til en særlig opgave. Jeg spurgte, hvad det var. Han sagde, at jeg skulle gå rundt mellem flygtninge og lægge mærke til, hvem det er, der skaber uro mod lederen,« siger han.

»Jeg spurgte medarbejderen, hvordan han kunne bede mig om at udlevere sådanne oplysninger, sagde han, at jeg skulle glemme, at vi havde talt om det.«

En ’lyttende’ og ’god’ mand

Den opfattelse af den fritstillede lejrleder, som hersker inde i tv-stuen, deles ikke ude ved det bord-bænkesæt, som er placeret mellem lejrens telte. Her sidder en gruppe mænd, primært afghanere.

Mohammad Ali på 26 år fra Afghanistan har ikke underskrevet dokumentet om at få lederen tilbage, men har ikke noget at udsætte på den fritstillede lejrleder.

»Jeg vil ikke sige, at han er hverken dårlig eller god. Han følger bare reglerne,« siger Mohammad Ali, som sidder i lejrens ’byråd’.

»Jeg gør aldrig toiletter rent, for mit praktikjob er at oversætte. Da jeg ankom, hørte han, at jeg talte godt engelsk og spurgte mig, om jeg ville være i byrådet. På byrådsmøderne er han meget lyttende,« siger Mohammad Ali, som eksempelvis påpeger, at det er takket være den tidligere lejrleder, at asylansøgerne nu kan tage i svømmehallen.

Mohammad Ali forstår ikke, at en del af lejren er utilfreds med den ledelsesstil, der har været praktiseret.

»Nogle folk siger, at de føler, at det er ligesom at være i militæret at være her, men det gør jeg ikke, for jeg ved, at vi bliver nødt til at følge reglerne i Danmark, hvis vi skal være her. Sådan er immigrationsreglerne. Det er ikke lederen, der laver dem,« siger han og tilføjer, at han aldrig har set lederen være voldelig.

21-årige Tahit Qader fra Afghanistan har været i Næstved i to måneder. Han kan godt lide at være der og synes, at den tidligere leder er »en god mand«.

»Han siger, at vi skal tage i skole og udføre vores praktikjob, fordi det er godt for os,« siger Tahit Qader, som mener, at det er »nødvendigt« at true med at sende asylansøgerne til Sandholm.

»Ja, han truer med at sende folk til Sandholm, hvis de ikke udfører deres praktikjob, pjækker fra skole eller har været involveret i en slåskamp. Men det, synes jeg, er godt, for ellers ville der ikke være nogen, der udførte deres praktikjob.«

Afghanske Ghulam Viza siger, at den tidligere leder »lyttede til vores ønsker«.

»Og hvis det, vi ønskede, ikke kunne lade os sig gøre, hjalp han os med, hvordan man på anden vis kunne gøre tingene bedre,« siger han og tilføjer, at lederen var meget »streng over for dem, der havde problemer, men sød og venlig over for dem, der fulgte reglerne«.

Under den grå teltdug i telt nummer tre sidder tre afghanere på deres boksmadrassenge. Royeen Afefi i hvid undertrøje læner sig hen over en bunke tøj, som han skal til at pakke, fordi han skal sendes til Tyskland, hvor han blev registreret, inden han rejste videre til Danmark. Han var glad for den tidligere lejrleder, som han kalder »reglernes mand«.

»Ifølge ham var det aldrig regler, han fandt på, men regler, som asylsystemet satte. Nogle folk her kan ikke lide de regler. Det er derfor, de ikke er venner med ham,« siger Royeen Afefi og understreger, at »det ikke var hver gang, at nogen havde røget eller spist på værelserne, at han tog deres id-kort eller sendte dem til Sandholm«.

»Han gav folk en chance og sagde, at de ikke skulle gøre det igen.«

Royeen Afefi kan ikke forstå, hvorfor nogen er bange for den tidligere leder.

»Jeg så ham flere gange råbe ad folk, men det gjorde han kun, hvis de selv havde råbt ad en af hans ansatte.«