Vi taler hele tiden om dem. Islamisterne i ind- og udland, der vil gøre alt i deres magt for at undergrave demokratiet. Og den trussel skal bestemt ikke underdrives. Men mens vi har sigtet rettet skarpt mod en ydre trussel fra islamisme, så har vi fuldstændigt tabt blik for den trussel, der vokser i vores egen baghave: Fascismen.

Fascismen er ikke kun en trussel, fordi den i disse år vokser hastigt frem i lande som Grækenland og Ungarn. Også et land som USA, der står os ret nær, er blevet ramt af en fascistisk understrøm tydeliggjort af den massive støtte til den republikanske præsidentkandidat Donald Trump, der har ligget i front af kandidatfeltet i en tåkrummende lang periode. Vi taler her om en mand, der på en bølge af rendyrket populisme foreslår ID-kort til alle landets muslimer, og som konstant taler om vigtigheden af en 'stærk' og beskyttende leder. Det er klart udtryk for fascistiske træk.

Den stigende nationalisme, som vi ser i Danmark, er ikke i sig selv en trussel. Der er i sig selv intet farligt i, at man går ekstraordinært meget op i at beskytte den danske nationalstat – selv ud i ekstremet. Nej, faren opstår ved de midler, som man ønsker at tage i brug i kampen mod det fremmede.

Og her kommer fascismen ind i billedet. Fascismen forstås typisk som en politisk ide, der ophæver nationen (og ofte race) over individet, og som står for en centraliseret autoritær regering styret af en stærk, diktatorisk leder.

Er vi på vej dertil som samfund? Nej, heldigvis ikke. Endnu.

Men ligesom vi skal møde den antidemokratiske islamisme med stor bekymring, så skal enhver tendens, der går mod fascistiske ideer også bekæmpes, hvorend den mødes. Som det er i dag, findes der en underskov af fascistiske holdninger begravet under overfladen af det danske samfund. Hver niende dansker svarede i 2011 i en meningsmåling, at de ikke var afvisende overfor ideen om en stærk leder, der styrede landet udenom Folketinget. I Dansk Folkeparti var det hver femte vælger, der var åben overfor et diktatur.

Sådanne tal skal selvfølgelig altid tages med et gran salt, men når jeg begiver mig ud i Facebook-debatter, har jeg det seneste stykke tid opdaget en uhyggelig tendens, som dog alligevel peger i retning af, at det her er en trussel, som vi skal tage alvorligt. En større gruppe af 'islamkritikerne' (sat i citationstegn fordi deres holdninger typisk går langt udover religionskritik) er nemlig begyndt at hylde Putin på deres Facebook-vægge. Det skyldes måske, at man ser Putin som en ven, fordi han på overfladen går i krig mod Islamisk Stat (på trods af, at han bomber flere oprørere mod Assad, end han bomber IS-kæmpere).

Men enhver hyldest af et menneske som Putin, der er så inhuman og farlig som de fleste andre tyranner, er også en hyldest til, hvad manden står for. Det er en hyldest til politiske mord og tilfældige krige, der alene handler om at sikre mere magt. Af ren hån mod fundamentale menneskerettigheder og af manipulation med en hel befolkning.

Og er man villig til at gå så langt i kampen mod truslen fra islamister, at man støtter sindssygt farlige fascistiske despoter som Putin, så er der ikke langt til at ønske russiske tilstande herhjemme.

Derfor bekymrer udviklingen mig. Og derfor bør den også bekymre dig. For vores demokrati og menneskerettigheder eksisterer kun, så længe vi går i kamp mod dem, der har til sinde at bekæmpe dem.

Fascismen er på vej til Danmark. Og den fortjener kamp til stregen.