Da jeg taler i telefon med Rikke fredagen inden jul, er hun ked af det. Dagen inden har flere medier bragt artikler om, at Københavns Universitet »er blevet dømt for sexchikane«. En underviser har brugt kvindefornedrende eksempler i sin undervisning, fx: »Du går til en luder og skal have et blæs, hvad er hhv. hoved- og biforpligtelse i den ydelse?«, og Ligebehandlingsnævnet har afgjort, at det er i strid med loven.

En af artiklerne er blevet delt på de jurastuderendes facebookside med ordene »Han lyder ellers festlig #champ«, og i kommentarsporet derunder kan Rikke se sig selv beskrevet som »følsom«, »sippet«, »en 2’er.. på den dårlige måde« og »en eller anden kvabset nobody.«

Det er hendes medstuderende, folk, som hun kender, og som kender hende, der har skrevet det. Men de ved ikke, at det er hende, de skriver om, for hun har kun delt med få, at hun har hevet sit universitet i Ligebehandlingsnævnet.

Hun har stadig ikke lyst til at stå frem, derfor er Rikke et opdigtet navn, for hun er nervøs for, om det vil få konsekvenser, når hun en dag skal have et job. Den bekymring er ikke helt grebet ud af den blå luft. Ifølge bogen Seksuel chikane på arbejdspladsen – Faglige, politiske og retlige spor mister mange kvinder, der rejser en sag om seksuel chikane, deres job.

Jeg vil gerne kunne tage til undervisning uden at skulle stå model til sexistiske eksempler. Vi er ikke i 1950’erne, jeg synes ikke, det er at sætte barren synderligt højt. “Rikke”, studerende på Jura

Få dage senere sidder jeg over for Rikke, og hun siger, at hun ikke kan forstå, hvorfor hun skal beskrives som følsom og sippet, når hun netop har fået nævnets ord for, at det, der er sket, er i strid med loven.

»Når vi taler om krænkelser på universitetet, synes jeg ofte, at samtalen får en lyd af, at der bare sidder én studerende i en forelæsningssal med 300 og har meget, meget lange tæer. Men nej, jeg er ikke bare en eller anden queerfeminist, der sidder og leder efter ting at blive krænket over, det her er faktisk lovgivningen,« siger hun.

Hvordan var det at læse dine medstuderendes kommentarer?

»Det var enormt ubehageligt. Jeg begik også den fejl at gå ind på Berlingske og Ekstra Bladets facebooksider og se, hvilke kommentarer der lå der, og der var de endnu grovere. Kommentarerne på Jura-siden ramte dog ekstra hårdt, for det er jo folk, jeg kender rigtig godt, som skriver de her ting.«

I bunden af Ekstra Bladets artikel har de lavet en afstemning, hvor de spørger: Gik underviseren over grænsen? En af svarmulighederne er: »Nej, slap sgu da af, han gjorde bare undervisningen sjovere.«

Sådan har vi gjort Vi har interviewet “Rikke”, som kørte sagen mod Københavns Universitet i Ligebehandlingsnævnet og professor ved Det Juridiske Fakultet Kirsten Ketscher. Dekan på Det Juridiske Fakultet Jacob Graff Nielsen har ikke ønsket at stille op til et mundtligt interview, men har valgt at besvare Uniavisens spørgsmål pr. e-mail. Vi har set omtalte mails sendt fra klager til Københavns Universitet samt dokumenter fra sagen i Ligebehandlingsnævnet. Underviseren bag de chikanerende udtalelser har fået tilbud om at udtale sig i artiklen, men har takket nej.

Synes du, at du burde slappe af?

»Jeg vil gerne være en god jurist, og jeg vil blive det ved at tage til undervisning, og jeg vil gerne kunne tage til undervisning uden at skulle stå model til sexistiske eksempler. Vi er ikke i 1950’erne, jeg synes ikke, det er at sætte barren synderlig højt.«

Lærte på Jura, at underviser sexchikanerede

Rikke var ret ny på jurastudiet, da hun tilbage i marts 2017 klagede over sin underviser, en ekstern lektor . Hun var kun lige begyndt på andet semester.

Klagen sendte hun til en studieleder, og hun havde inkluderet fem eksempler på udtalelser fra undervisningen, som hun syntes var sexistiske.

Blandt andet havde underviseren til en forelæsning spurgt, om Københavns Universitet kunne kvalificeres som beboelse, »hvis [en anden underviser på universitetet] boller sin sekretær på kontoret efter julefrokosten?«, og i en forklaring om faktiske mangler i en salgsannonce, hvor der var angivet et forkert areal, havde han sagt, at »her er køber ikke oplyst om størrelsen. Ligesom mange kvinder er blevet narret i tidernes løb, takket være belysning, røgelse og diverse medikamenter.«

Studielederen vendte tilbage med det samme om, at han ville tage sagen op med underviseren. Senere samme dag skrev studielederen, at han havde været i kontakt med underviseren, som beklagede sine udtalelser og fremover ville undgå den slags eksempler.

Rikke siger, at underviseren stoppede med at bruge de sexistiske eksempler efterfølgende.

I september 2018 indførte Københavns Universitet så en nultolerancepolitik over for krænkelser. Samtidig så Rikke, at underviseren igen underviste i faget. Hun blev harm, siger hun:

»Jeg har det sådan, at hvis man siger, man har en nultolerancepolitik, så ligger det i ordet, at der ikke er nogen tolerance over for den slags overhovedet. Jeg bliver provokeret over, at universitetet på den ene side profilerer sig med det her og på den anden side åbenbart er tolerante over for de her holdninger.«

Hun skrev derfor en mail til studievejledningen på Jura. I mailen skrev hun blandt andet, at hun ikke kunne forstå, at underviseren igen underviste i faget, når universitetet sagde, at man havde en nultolerancepolitik. Hun foreslog også, at universitetet arbejdede med, hvordan det møder studerende, der henvender sig med klager. Hun modtog aldrig et svar på den mail.