Takavuosien tempuntekijä, fakiiri Weltsu on haudattu elävänä neljä kertaa. Punaisena hehkuvilla hiilillä hän on kävellyt 12 metriä monesti. Nyt hän taistelee syöpää vastaan.

Fakiiri Veli-Matti ”Weltsu” Lehtikankaan, 64, hurjat tempaukset olivat takavuosina lehtien ja television aineistoa – jopa Britanniaa ja Yhdysvaltoja myöten. Weltsun hurjimpiin kuuluva tempaus – kahdeksan vuorokauden elävänä hautautuminen – päätyi briteissä BBC:n ohjelmaan, ja Yhdysvalloissa sitä käsiteltiin Jay Leno Show’ssa.

Nyt tempaukset ovat taakse jäänyttä, ja käsillä on vielä kovempi haaste – taistelu syöpää vastaan.

Vuonna 2015 Weltsulla diagnosoitiin kurkkusyöpä. Toivoa ei paljon annettu.

– Ensin ne reagoivat rankasti. Minulle luvattiin puoli vuotta elinaikaa. Olen selvittänyt sen puoli vuotta. Tässä minä edelleen porskuttelen, enkä aio huomennakaan kuolla enkä ylihuomenna. Ajattelin vielä kesän nähdä. Minulle Lappi on hirveen tärkee, ja haluan vielä Lapin nähdä, Weltsu sanoo.

– Kun syöpä todettiin, minä katosin moneksi päiväksi, että sain itseni tasapainoon, etten heittäytynyt köyden varaan. Täällä kotiseudulla Pohjanmaalla on kämppiä, ja siellä minä vietin aikaa.

Weltsu kertoo, että häneen iskenyttä syöpää ei voi leikata.

– Ensin lääkäri sanoi, että leikataan. Sitten toinen professori sanoi, että ei sitä passaa leikata. En minä ole hoidosta kieltäytynyt, mutta kun ei se hyödytä mitään. Olisin kuollut, jos olisin suostunut leikkaukseen, Weltsu sanoo.

Parhaaseen aikaan Weltsulla oli neljä mainintaa Guinnessin ennätyskirjassa.

– On tullut tehtyä temppu poikineen. Voi kun ne kaikki muistaisikin, Weltsu sanoo.

Weltsu on haudattu elävänä neljä kertaa. Hän on kävellyt monta kertaa punaisena hehkuvilla hiilillä ja hänet on haudattu lasinsirpaleisiin.

Hehkuvilla hiilillä kävelyjen määrää Weltsu ei edes muista. Tässä hän kävelee tulisilla hiilillä 80-luvulla Salossa.­

Weltsun esikuva oli toimittajalegenda Matti Jämsä (1929–1988), joka 1950-luvulla teki tempauksia Apu-lehdessä. Jämsä muun muassa haudattiin elävänä kahdeksi vuorokaudeksi. Toinen toimittajalegenda Veikko Ennala (1922–1991) raportoi tapahtumasta haudan yläpuolella.

– Pikkupoikana löysin Apu-lehtiä vintiltä. Siellä oli kaikki jutut. Ajattelin, että eiköhän tuosta pääse vielä pikkusen paremmaksi, Weltsu muistelee.

Weltsu ehti tavata idolinsa Matti Jämsän.

– Matti oli silloin sairaalassa Helsingissä. Päivä istuttiin yhdessä ja poristiin. Matti sanoi, että älä lähde hautautumistemppuun, jos et tunne itseäsi. Kyllä minä olen tuntenut. En olisi muuten lähtenytkään.

Matti Jämsän oma hautautumistemppu vuonna 1956 oli dramaattinen. Samaan aikaan viereiseen monttuun haudattiin kuuluisa ihmemies, fakiiri Jussi Pöyhönen. Hän sai paniikkikohtauksen 22 tunnin kuluttua.

”Kun oikaisen selkäni ja asetan korvani ilmanvaihtoputken suulle, erotan alhaalta Pöyhösen arkusta nyyhkytystä. Sitä seuraa huuto, hirmuinen tuskantäyteinen huuto, joka jähmettää veren suonissani. Se huuto on kuin eläimen, jota rääkätään”, raportoi ennätyskoetta seurannut reportteri Veikko Ennala.

– Minulla ei kauhua syntynyt, vaikka kerran elävänä hautautuminen epäonnistui. Parkanossa lakkasi ilma kiertämästä, meni putket tukkoon. Tempaus piti keskeyttää, Weltsu muistelee.

Eräs lehti otsikoi tuolloin, että ”Weltsulla kävi tuuri”. Nimittäin Tuuri-niminen ensihoitaja huomasi, että Weltsu ei hengitä haudassa kunnolla.

– Jos kaveri ei olisi huomannut, että hengitän huonosti, minulle olisi tullut noutaja. Kun syntyy happivaje, niin kuolemaksihan se on. Olen tähän hoitajaan edelleen yhteydessä netin kautta. Olen aina sanonut, että sinä minut pelastit.

Syksyllä 2000 Weltsu makoili kahdeksan vuorokautta haudassa.­

Huonosti oli vähällä käydä hautautumistempussa myös Tampereen Multisillassa. Siellä hautaan alkoi tulla vettä.

– Jälkeen päin kuulin, että se oli hyvää kaivoaluetta, Weltsu muistelee.

Syksyllä 2000 Weltsu haudattiin Tampereen kupeessa Pinsiönkankaalla kahdeksaksi vuorokaudeksi. Hauta oli kolme metriä syvä, ja arkun päälle vyörytettiin kymmenen tonnia hiekkaa.

Matti Jämsän päivistä asiat olivat muuttuneet. Weltsulla oli haudassa puhelin ja infrapunakamera. Tämäkään tempaus ei sujunut ongelmitta. Arkku nimittäin alkoi kallistua.

– Vähän tuntui, että jos arkku kallistuu liikaa, niin tässä luisuu persmäkeä arkun toiseen päähän. Onneksi kallistuminen pysähtyi, Weltsu raportoi tuolloin Ilta-Sanomille haudasta käsin.

Weltsu nostettiin haudastaan tv-kameroiden edessä.­

Kovin tukevia ja kuitupitoisia eväitä hautaan ei kannata ottaa. Weltsu eli kahdeksan vuorokautta lähinnä mustikkasopan voimalla. Weltsun intiimihygienia hieman kärsi, mutta säästetään lukija enemmältä tiedolta.

– Rosvopaisti muhi haudassa hienosti, Weltsu muistelee.

Tempaus toteutettiin TV2:n Älä katso -ohjelmassa. Se oli yleisesti tiedossa, ja haudan yläpuolella kävi väkeä sankoin joukoin. Pelättävissä oli, että joku kännikala tukkii ilmanvaihtotorvet. Siitä syystä turvatoimet olivat tiukat.

Haudalla päivysti kaksi vartijaa ja kaksi susikoiraa. Kaivurimies ja nosturimies olivat valmiudessa siltä varalta, jos Weltsulle tulee paniikki. Lisäksi haudalla päivystivät Weltsun vaimo ja pojat.

Myös Ilta-Sanomat raportoi ennätyshautaamisesta vuonna 2000.­

Ylen Elävän arkiston videoklipissä näkyy, kuinka Weltsu nousee haudasta kolmen vuorokauden jälkeen Haapajärvellä:

Weltsu oli saanut arkussa olosta esimakua jo kansakoulussa. Opettaja pakotti pikkupojan rangaistustarkoituksessa puulaatikkoon.

– Kun minusta aika jättää, minut tuhkataan. Olen makoillut arkussa ihan riittävästi, hän sanoo.

Weltsu muistelee tehneensä hautautumistempauksen jälkeen vain yhden tempun. Sekin nähtiin tv-ohjelmassa.

– Syliini rikottiin 450 kiloa lasinsirpaleita. Vanha sheriffi Sulo Aittoniemi (1936–2016) oli tuomarina, fakiiri muistelee.

Sitäkään ei kannata kokeilla kotona.

– Kasan alla on oltava täysin liikkumatta. Jos siellä alkaa täristä kylmästä, iho on täynnä reikiä. Suonenveto voisi olla kohtalokas, Weltsu tuumi.

Ennen vanhaan syntisiä rankaistiin jalkapuussa istuttamalla. Weltsu istui 15 vuorokautta jalkapuussa Valkeakoskella.­

Weltsu valvoi 34 vuorokautta vuonna 1984.­

Hehkuvilla hiilillä kävelyjen määrää Weltsu ei edes muista. Herkkänahkaisille ei voi suositella tätäkään.

– Hiilien lämpötila on jotain 400 astetta. Täytyy sanoa, että Veli-Matin jalat kärsivät aikamoisen tappion, muistelee Weltsu Salossa 1980-luvulla toteuttamaansa 12 metrin hiilikävelyä.

Alkuvuodesta 1984 Weltsu valvoi yhtä soittoa 34 vuorokautta ja 20 minuuttia.

– Se on hirvein juttu, mitä olen tehnyt. Siinä menee sekaisin. Se tila vastaa juoppohulluutta. Eräs lääkäri sanoi, että on ihme kun selvisit.

Nyt Weltsulla on kova lääkitys päällä, ja välillä hän joutuu ottamaan lisähappea.

– Minulta on hajuaisti mennyt ja vasempaan korvaan pistää. Se on ihmiselle aika tärkeä tuo hajuaisti. Kun se menee, ei maista mitään. On kuin suussa pitäisi kumiankkaa, hän sanoo.