VolebníKalkulačka.cz hlásí týden před volbami přes šest set tisíc vyplněných dotazníků. Něco z toho budou opakované pokusy a něco lidé, kteří výsledku nepřičtou žádný význam. Přesto tu možná máme zaděláno na sto nebo dvě stě tisíc hlasů, o kterých rozhodla právě kalkulačka.

Dovedu si představit, kolik dalo její vytvoření práce, přesto ale nemůžu ani zdvořile utrousit, že je dobrým sluhou a zlým pánem. Kalkulačka kvůli své nenápadné agendě snadno vyplodí úplně irelevantní doporučení. Navíc z politiky odstraňuje myšlenky a z předvolebního výběru dělá podobný hon na akce, jaký můžete zažít nad slevovými letáky supermarketů.

Dodejme, že výtky neplatí jen pro populární službu VolebníKalkulačka.cz, ale i pro další kalkulačky na webech zpravodajských webů nebo politických stran.

Kdo bude vládnout?

STÁT SE O VÁS NEPOSTARÁ. MY ANO… Čím dříve začnete spořit na stáří, tím lépe se budete mít. V Ušetři.peníze.cz dokážeme mnohem víc. Přesvědčte se sami.

1. Ptají se CO, nikoli PROČ

Kvóty pro ženy můžete odmítat proto, že podle vás baby patří k plotně — anebo máte naopak strach, že by nepopulární opatření v důsledku uškodilo emancipaci žen. Podpora technického vzdělávání vám může vadit kvůli tomu, že by si podle vás podporu zasloužily spíš obory humanitní — nebo proto, že jste proti jakékoliv státní podpoře konkrétních disciplín; ať si to lidi rozhodnou sami.

Kalkulačka je plytká jak zprávy v Blesku. Nehodnotí ideje na pozadí programů, ignoruje hodnoty. Bez nich se ale z politiky stává jen dutý sport.

2. Nové volební období přináší nová témata

Americký radar v Brdech. Poplatky u lékaře. Záchranný val eurozóny. Protipirátská dohoda ACTA. Hranice prezidentských pravomocí. — Tahle témata vzbudila v posledních dvou volebních obdobích obrovské vášně, a přitom byste je v roce 2006, případně 2010 jen těžko hledali v programech.

Nová Sněmovna naopak určitě nebude posouvat účinnost nového občanského zákoníku a pravděpodobně se nevrátí ani k církevním restitucím. Kalkulačka se proto na obě otázky ptá zbytečně.

Služba zkrátka neradí, koho volit pro příští volební období, ale komu jste to měli hodit posledně. Proto znovu: neřešte co, ale proč.

3. Kalkulačka má svou neviditelnou agendu

V osmdesáti otázkách rozšířené verze najdete 33 dotazů s ekonomickými tématy, jako je výše daní, různých poplatků nebo naopak podpor. Dvanáct bodů se týká e-governmentu a digitálních technologií. Politika jako inženýrská odysea.

Na postavení žen, imigrantů a Romů se kalkulačka dotazuje čtyřikrát a vždy maloměšťáckou optikou Televizních novin: Mají být porody doma nelegální? (Což takhle: Má systém veřejného zdravotnictví hradit lidštější a nákladnější předporodní, porodní a poporodní péči, aby se tolik žen neděsilo porodnic?) Má stát financovat romské asistenty? (Jako by nebylo nic mezi pozitivní diskriminací a kasárenským režimem zastoupeným otázkou, jestli podmínit výplatu dávek školní docházkou dětí.) Má se zakázat stavba mešit? (Vážně je tohle předvolební téma v zemi, kde jsou mešity už dlouho jen dvě a v příští dekádě možná přibude třetí?) A pak ty nešťastné kvóty na počet žen ve volených pozicích…

V kvízu nepadá žádná otázka na dopravní infrastrukturu: dálnice, železnice, průplavy, cyklostezky, letiště - nezájem. Ani jeden dotaz na roli neziskovek nebo na hodnocení problematických momentů české minulosti. Žádná otázka se netýká vědy ani kultury! Tohle jsou pro mě zásadní témata. Nevnucuju je všem — zato tvůrci kalkulačky své vlastní priority ostatním tlačí jako jedinou objektivní a přirozenou agendu.

4. Můžete si zaklikat jen to, co je důležité pro vás. Ne pro strany

Když je vám povinné zveřejňování smluv na internetu ukradené, prostě klepnete na tlačítko „nevím“. Jenže co když ukradené není vám, ale naopak straně, kterou vám kalkulačka vybrala? Co když to bude její první ústupek v koaličním jednání?

Ne všechny programové body jsou si rovny. Zelení nejspíš s nízkými daněmi ucuknou dřív než svobodní, zato ale pravděpodobně vydrží chránit přírodu déle než ANO.

Škoda, že vám to nikdo nespočítá.

5. Kalkulačka nezná volební ani koaliční potenciál stran

Zopakujeme si fakta: do Sněmovny se dostanou jen strany s větší než pětiprocentní podporou. Těm velkým díky nefér přepočtům stačí ke každému dalšímu mandátu méně než polovina hlasů co těm malým. Takže: hodíte to Změně, která vám nakrásně vyšla první, nebo bramborové ČSSD? Vítězné Koruně české, nebo třetí TOP 09?

Když dáte hlas velké straně, můžete kroužkováním vyřadit z české politiky nepopulární tváře, jako se to povedlo před třemi lety s Ivanem Langerem nebo Pavlem Severou. Když dáte hlas okrajovému hnutí, můžete si obvykle vybírat jen mezi studenty a mašíbly.

Každý hlas je navíc hlasem nejen pro stranu — ale i pro její koaliční partnery. U podniků, jako je ANO, Úsvit nebo Hlavu vzhůru, tak podepisujete prázdný šek lidem, kteří se sice dušují, že vymetou z politiky zloděje, tuneláře nebo lokaje Bruselu — zároveň ale s nikým jiným než se zloději, tuneláři a lokaji Bruselu do vlády nemůžou. Teď Bárto raď.

6. Politika není supermarket, abyste chodili po akčních nabídkách

Stačilo by do volební kalkulačky nasypat jiná data, a každý pátek vám prozradí, jestli na víkendový nákup zajet do Penny nebo do Lidlu, podle toho, které zboží mají kde ve slevě. Hele, Lidl má v akci točeňák! A hele, ODS napadlo, že by měl mít každý občan právo na přístup k internetu! — Jen blbý, že její vláda kvůli úsporám chtěla rušit připojení z venkovských knihoven a zvyšovala DPH telekomunikačních služeb. Co už.

Všichni se pohoršují nad přeběhlictvím poslanců. Možná je ale větší problém české politiky přeběhlictví voličů. Málokdo vytrvale sleduje své poslance a svou stranu a tlačí na ně, aby se drželi programu nebo aspoň ideálů. Jen pár hrdinů v sobě našlo dost sebezapření k tomu do některé z partají vstoupit. Proč taky, když na rozdíl od Německa nebo Rakouska dostaneme v každých volbách na výběr hned z několika nových spasitelů. Tady Andrej mi slíbil víc, tak čusík pusík, ódées; možná vám to hodím do Senátu, uvidím podle akce.

(Můžete namítnout, že supermarketizaci politiky napomáhají i předvolební debaty. Na tom je kus pravdy, jenomže v televizi alespoň dostanou kandidáti možnost argumentovat, předvést myšlenkový fundament programu, ukázat schopnost kompromisu nebo utéct k té agendě, která je pro konkrétní stranu důležitá. Tohle kalkulačka nenabízí.)

Anketa Zkusili jste nějakou volební kalkulačku? Ano, beru ji vážně Ano, neberu ji vážně Kde to je? To chci zkusit! Ne, mám vybráno i bez ní Ne, není možné to brát vážně

7. Přes to všechno se kalkulačka tváří objektivně

Přestože klouže po povrchu stranických programů, přestože má svou vlastní agendu, přestože nikde nevyčtete, jakým koeficientem se vynásobí takzvaně důležité otázky, pořád se Volební kalkulačka tváří vědecky. Koneckonců, je to přece kalkulačka.

Na rozdíl od opravdových kalkulaček vám ale tahle nikdy nespočítá nic, za co by se mohl kdokoliv zaručit. Vyplivne imaginární číslo, bezobsažnou procentuální hodnotu. Tak jako jeden kritik může dát filmu 40 a druhý 90 procent, snadno by šlo při jiné skladbě otázek dojít k tomu, že vlastně máte místo fašistů volit liberály, místo velkopodnikatele ekologického aktivistu.

Pokud jste se pro „svou“ stranu rozhodli hlavně na základě kalkulačky, prosím, nechoďte k volbám a nechejte za sebe rozhodnout lidi, kteří nebyli líní přemýšlet. Ne kvůli nám ostatním, ale kvůli sobě: hrozí totiž, že se budete studem fackovat ještě před Vánoci.

Pokud vám okleštění politiky na bravíčkový kvíz vadí tak jako mě, upozorněte prosím na tenhle článek všechny své přátele, kteří budou nad výsledky z kalkulačky vážně filozofovat. Díky.