Hvis man lyttede til venstrefløjspartierne i valgkampen, må man få det indtryk, at Danmark er præget af fattige børn, og af folk der er nedslidt af et hårdt arbejdsliv, og som nægtes en værdig alderdom. Noget tilsvarende udspiller sig i USA, hvor flertallet af de mange kandidater til at blive Demokraternes præsidentkandidat tegner et billede af USA, hvor livet er elendigt og udsigtsløst, undtagen for de relativt få milliardærer, der helt uretmæssigt er kommet til deres formuer.

Wall Street Journal gjorde forleden i en leder grin med det elendighedsbillede, som flertallet af Demokraternes præsidentkandidater tegner af USA. Det er ude af trit med virkeligheden. Arbejdsløsheden er rekordlav også blandt afroamerikanere, og forskellen i arbejdsløshedsprocent mellem afroamerikanere og hvide er indsnævret.

Det er ikke kun milliardærernes indkomster, der stiger, det gør almindelige amerikaneres indkomst også. I det fattige West Virginia har privat ansatte haft en årlig lønstigning på 5,1 pct. i Trump-årene. Med mindre USA bliver ramt af recession inden for det næste års tid, må Demokraterne finde på en mere virkelighedsnær fortælling, hvis de skal gøre sig håb om at slå Trump i 2020.

Den danske venstrefløj trives også på at tegne et elendighedsbillede. Der er fremtryllet 65.000 fattige børn, dog kun ved at ændre på fattigdomsgrænsen i forhold til den, Thorning-regeringen brugte. De børn skal hjælpes med en forhøjet børnecheck og ved at droppe nedsættelsen af integrationsydelsen. Det vil reducere arbejdsudbuddet og øge antallet af børn med forældre uden arbejde. Undersøgelser viser, at den sociale arv rammer børn af forældre på overførselsindkomst hårdere end børn af forældre, der er i arbejde med lav indkomst. Et virkeligt problem er børn, der lever i parallelsamfund med social kontrol, og som kommer i skole med et uudviklet sprog. Den gruppe cementeres og gøres større med de røde forslag.

Der fremmanes også et billede af en hastigt voksende gruppe på over 65, der henslæber et liv i elendighed og med mindre og mindre hjælp fra kommunen. Det billede er stærkt vildledende som så udmærket beskrevet af Suzanne Ekelund her i avisen. De sidste års stærke vækst i +65-årige skyldes de store årgange, der nu er mellem 65 og 75, og som for langt de flestes vedkommende er sunde og raske og i stort omfang i arbejde.

Billedet med, at de ti pct. fattiges forhold ikke forbedres, er også falskt. De personer, der for ti år siden var blandt de ti pct. fattigste, har haft den største indkomstfremgang af alle grupper på hele 132 pct., og er rykket op i indkomsthierarkiet.

De røde i Danmark vandt i modsætning til deres amerikanske fæller det seneste valg på deres elendighedsfortælling. Men holder en virkelighedsfjern fortælling i længden som sikker valgvinder? Måske i en gryende erkendelse af, at det gør den nok ikke, blev de andre elendigheder toppet af et potentielt apokalyptisk problem i form af klimakrisen. Det var måske den virkelige valgvinder. Den nye regerings svar på klimakrisen er en meget ambitiøs målsætning uden nogen klar forestilling om, hvordan den skal realiseres, og isoleret set uden nogen nævneværdig effekt. Det er ren symbolpolitik.

Hvis ikke venstrefløjen besinder sig og tager udgangspunkt i mere virkelighedsnære fortællinger og lancerer

programmer og planer, der vedrører rigtige menneskers liv og problemer, så må borgerligheden have gode chancer for en genkomst. Det er sølle, hvis venstrefløjen kun kan hævde sig på basis af en falsk

elendighedsfortælling.

OLE P. KRISTENSEN