I Miljøstyrelsen er de glade for det frivillige oprydningsarbejde, som detektorførerne gør.

”Metalskrot, som f.eks. batterier, kan indeholder stoffer, som er miljøfremmede, og det kan være farligt, så det er ikke godt, at den slags ligger i naturen. Vi kender også eksempler på, at køer har spist foder med metalsplinter fra gamle dåser, som har ligget i naturen, og det er bestemt heller ikke godt”, siger Berit Hallam, der er funktionsleder i Miljøstyrelsen.

Ud over de konsekvenser, som batterier og andet metalskrot kan forårsage, fremhæver Berit Hallam også de genanvendelsesmuligheder, der er i metalskrottet.

”Når metalskrot ligger i naturen er det en ressource, der går tabt. Så det er dejligt, at metaldetektorbrugerne fjerner det, så det kan blive afleveret et sted, hvor det kan blive genanvendt eller få den rette affaldsbehandling”.

Metalskrottet, som bliver fundet på markerne, er ikke danefæ, men det er ikke nødvendigvis ensbetydende med, at det ender på genbrugsstationen.

”Der kan godt gemme sig nogle hyggelige fund i skrottet. Vi finder ind imellem tinsoldater, og de er sjovere end sølvpapir og ølkapsler. Er det mon en dreng, som har mistet sit legetøj? Man kan ikke lade være med at tænke på, hvor det kommer fra, og hvad fundets historie er, derfor gemmer jeg de sjove ting, jeg finder, som egentlig er skrot”, fortæller Pia Thomsen.