EU's Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet Efsa har fastsat en ny grænse for det anbefalede, ugentlige indtag af dioxiner og dioxinlignende PCB, som begge er giftige selv i ganske små mængder, hvor de især skader fostre og småbørns udvikling. Anbefalingen ligger nu på 2 picogram såkaldt TEQ per kilo kropsvægt per uge, syv gange lavere end den tidligere grænseværrdi – og under det halve af, hvad danskere indtager i dag.

Stofferne mistænkes for at være hormonforstyrrende og kræftfremkaldende og betegnes af Miljøstyrelsen som »et af de mest giftige stoffer, mennesket har frembragt.«

»DTU Fødevareinstituttet har beregnet den gennemsnitlige ugentlige danske eksponering for dioxin og dioxinlignende PCB til 3,9 picogram per kilo kropsvægt. Den gennemsnitlige eksponering for en dansker er således næsten to gange højere end tilrådeligt,« skrev DTU Fødevareinstituttet i november.

Læs også: Nordsjællands affaldsforbrænding står bag årelang forurening med et af verdens mest giftige stoffer

Dioxiner og polyklorerede bifenyler (PCB) er giftige kemikalier, som ikke nedbrydes, når de først er udledt. Derfor akkumulerer de i naturen, hvor de optages af diverse dyr. Stofferne dannes under afbrænding og optages i fedtvæv, men da de ikke nedbrydes, bliver de ligesom tungmetaller opkoncentreret. Det er problematisk for mennesker, da vi typisk er sidste led i fødekæden.

»Vi tager meldingen fra Efsa med en vis alvor her i Fødevarestyrelsen, for den betyder, at vi skal se med mere strikse øjne på den dioxin, man kan blive udsat for gennem maden,« sagde Henrik Dammand Nielsen, kontorchef i Kemi og Fødevarekvalitet i Fødevarestyrelsen, til Ingeniøren i november.

Desuden anbefaler han i en pressemeddelelse at forbrugerne følger kostrådene, dvs. spiser varieret, magert og med masser af grøntsager.

Børn og babyer er i størst risiko

Vi optager dioxiner fra mælk, ost, æg, fede fisk (og især rovfisk, hvor mængden er opkoncentreret) og kød, men i princippet vil der være en lille forekomst i næsten alt. Fødevarestyrelsen pointerer også, at dioxin i små mængder i fødevarer er uundgåeligt og ikke i sig selv farligt at spise. Problemet med dioxin i fødevarer opstår, hvis mængden bliver for høj.

Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet Efsa har gennemført en del forskning, der skal dokumentere vores optag af dioxiner.

Forskningen viser, at de største skadevirkninger af dioxinindtag er på småbørn og under fosterstadiet.

Efsa's forskning, som er baseret på menneskers indtag og ikke bare på dyreforsøg, som den meste tidligere forskning er, peger dog også på, at man måske har undervurderet farligheden af nogle af stofferne – hvilket igen påvirker, hvor højt et samlet indtag man kan tolerere.

DTU Fødevareinstituttet er enige i, at det er vigtigt at få påpeget, at nye undersøgelser i mennesker viser, at vi har et potentielt større problem end før antaget.

»Men for at vide, om det reelt er et problem, skal vi have afklaret andre ting. Det kalder i hvert fald på yderligere undersøgelser. Umiddelbart giver det dog god mening, at man nu har fået ny viden og handler på den ved at sænke grænseværdien,« sagde Julie Boberg, seniorforsker ved DTU Fødevareinstituttet, til Ingeniøren i november.

Læs også: Forslag sænker markant grænsen for dioxiner i mad

Forklaring af målemetode TEQ eller toksiske ækvivalenter er et mål for den samlede toksicitet af en blanding af stoffer af samme type, som ikke er lige giftige. TEF eller toksicitetsækvivalentfaktor er på 1 for de mest toksiske dioxiner. De øvrige stoffer har en TEF, der angiver, hvor toksiske de er i forhold til de andre. Der findes 17 dioxiner og 12 dioxinlignende PCB'er, men de er ikke lige sundhedsskadelige. Koncentrationen af hvert stof, som er målt i prøven, ganges med dets respektive TEF, og det hele summeres til en samlet TEQ, når en prøve skal undersøges for indhold af stofferne. Kilde: DTU Fødevareinstituttet

Dioxiner

Dioxiner betegnes af Miljø- og fødevarestyrelsen som »et af de mest giftige stoffer, mennesket har frembragt, og det mistænkes for at virke hormonforstyrrende og kræftfremkaldende.« De hormonforstyrrende konsekvenser er blandt andet koblet til at nedsætte forplantningsevnen.

Af samme årsag har man også gjort et stort stykke arbejde for at begrænse mængden af dioxiner på tværs af EU – det samlede danske udslip er ifølge styrelsen reduceret med 68 procent i perioden 1990-2004.

Forbrændingsanlæg, som har været den største forureningskilde, er også blevet pålagt skrappere krav om bedre forbrænding og rensning af røgen. Det har ført til, at udslippene er faldet med 94 procent, selvom mængden af affald der brændes er mere end fordoblet.