Raseri, længsel, lede, irritation, savn, foragt, krænkelse, uforløst liderlighed, tristhed, suk, himmelvendte øjne og et »luk røven« ud i den tomme stue. Det er, hvad jeg indtil videre har haft af følelser og følelsesudbrud i dag. Klokken er 10 om formiddagen, så indtil videre er det en ret gennemsnitlig dag.

Alle følelserne var, som følelser ofte er, reaktioner på omverdenen. På noget, andre mennesker skrev, sagde og gjorde eller undlod at sige og gøre. Min morgen ville have været idyllisk som en Disney-film med nuttede pelsdyr, hvis bare de mennesker havde tænkt over, hvordan deres meninger og opførsel virker på andre.

Følelser bliver tillagt enorm vægt for tiden. Det virker, som om de trumfer alt andet – inklusive ytringsfrihed, loven, sund fornuft, fakta, argumenter og – ironisk nok – andres følelser, hvis de afviger fra ens egne. Vores egne følelser – eller dem, vi forestiller os, andre har – er blevet et argument i sig selv, som lovgivere, politikere, alle, der går på gaden eller har en mening, bør tage alvorligt og rette ind efter.