Heikki Hursti ei luota Helsingin kaupungin ja Helsingin Diakonissalaitoksen suunnitelmaan uudistaa ruokajakelu osallistavaksi, vaan pelkää ihmisten jäävän vaille apua.

Helsingin kaupunki ja useat organisaatiot uudistavat hävikkiruuan jakelua siten, että se lisäisi avun saajien osallisuutta ja hävittäisi leipäjonot.

Heikki Hursti ei usko suunnitelmaan, vaan pelkää tarvitsevien jäävän vaille apua.

Tältä näytti Myllypuron leipäjonossa viime joulukuussa.

Kaduilla pitkinä luikertavat leipäjonot ovat lähitulevaisuudessa historiaa, jos Helsingin kaupungin ja Helsingin Diakonissalaitoksen järjestämän työpajan suunnitelmat toteutuvat. Suunnitelmissa ovat olleet mukana mm. Ruoka-apu Yhdistysten Liitto, Samaria, Pelastusarmeija ja Vantaan kaupungin Yhteinen pöytä. Niiden tavoitteena on jakaa hävikkiruokaa eri tavalla kuin tähän asti ja samalla lisätä ruoka-avun saajien osallisuutta erilaisissa yhteisöissä, kertoo Helsingin Diakonissalaitoksen diakoniajohtaja Matti Helin.

- Ajatuksena on pyrkiä rakentamaan yhteisöjä, joita ihmiset itse perustavat tai joihin he haluavat liittyä vapaasta tahdostaan, Helin sanoo.

Hän painottaa, että kyse ei kuitenkaan ole leipäjonojen aktiivimallista.

- Aktivointi kuulostaa harhaanjohtavalta. Se yhdistyy toiseen ajankohtaiseen asiaan, ne eivät ole missään tekemisissä keskenään.

Helin sanoo, että koska ajat ovat muuttuneet, myös ruoka-avun pitää muuttua.

- On huomioitava se, että elintarvikeavun piirissä on hyvin erilaisissa elämäntilanteissa olevia ihmisiä: perheitä, yksinäisiä, vanhempia ja nuorempia. Siksi myös järjestelmien tulee olla keskenään erilaisia.

Helin sanoo, että uudistuksessa tärkeää on eri toimijoiden yhteistyö.

- Keskeistä on julkisen puolen sosiaalityö ja seurakuntien diakonia. Se vaatii tietysti hyvän tiedonkulun.

Kortilla ilmaiseksi

Ruoka-apu on viimeiset vuosikymmenet tullut tutuksi alati pitenevinä ruokajonoina. Niistä halutaan jatkossa eroon, koska ulkona säässä kuin säässä jonottamista pidetään epäinhimillisenä. Uudistamista suunnitelleeseen työpajaan osallistuneet organisaatiot pitävät yhtenä vaihtoehtona esimerkiksi hävikkiruuan tarjoilemista tavallisissa lounaspaikoissa.

- Lounaspaikka ei olisi vain pelkästään huono-osaisille suunnattu vaan se olisi tarkoitettu kaikille. Meikäläiset jotka ovat maksukykyisiä, voisivat maksaa tuplahinnan siitä ja ylimääräinen osa menee hyvään tarkoitukseen. Sitten voisi olla vaikka asiakaskortti, jolla pääsisi ilmaiseksi. Lähtökohtaisesti pyritään löytämään malleja, jotka ovat ihmisille helppoja tulla, Helin sanoo.

Hän nostaa vaihtoehtoisesta mallista esimerkiksi Vantaalla toimivan Yhteinen pöytä -verkoston, joka jakaa hävikkielintarvikkeita. Sen tarkoituksena on kehittää yhteisöllistä ruoka-apua ja lisätä vastaanottajan toimijuutta ja yhteisöllisyyttä. Ruoka-apua Vantaalla jakavat järjestöt, kaupungin asukastilat ja seurakunnat. Helin toteaa, että verkosto on luonut tehokkaan hävikkielintarvikkeiden logistiikan. Hän kertoo Espoon kaupungin aloittaneen saman toiminnon.

- Molempien kaupunkien kohdalla voisi olla hyvä luoda yhteinen hävikkielintarvikelogistiikka. Sitä voisivat hyödyntää nykyiset toimijat ja olla ihan uusia toimijoita, hän sanoo ja mainitsee esimerkkinä erilaiset järjestöt ja niiden mahdolliset omat ideat hävikkiravintoloista vaikka kokkauskursseihin.

Helin toteaa, että osa ruoka-avusta olisi jatkossakin ruokakassien jakamista perinteiseen tapaan, koska perheet tekevät tavallisesti ruuan kotona.

- Erilaisia variaatioita on ihan sen mukaan, mikä ihmisten oma tarve on ja mihin he haluavat lähteä mukaan.

Leipäjonoista on tullut vuosi vuodelta pidempiä. Alunperin tilapäisestä avusta on tullut monelle vakiintunut ja ainut tapa saada tarpeeksi ruokaa. SAMPO KORHONEN

Työtä ja harrastuksia

Leipäjonot ovat olleet pitkään kiinteä osa niin Helsinginkadun kuin Myllypuron arkea.

- Jos halutaan ruokajonoja pois, palvelutoimintapisteitä pitäisi olla tiheämmin ja lähellä ihmisiä, että ne olisivat mahdollisimman helposti savutettavissa.

Helin toteaa, että päätöksen tekijöinä Helsingissä ovat poliittiset päättäjät. Uusia tapoja jakaa ruokaa voisi olla käytössä vuoden vaihteen jälkeen.

- Syksyllä tiedetään konkreettisemmin, mitä nämä voisivat olla. Asia tulee kaupunginhallintoon alkusyksystä, ja silloin tiedetään jotakin järjestöjen työn tuloksista.

Helin vakuuttaa, että ruoka-apua nyt jonoista hakeva ei jää ilman apua jatkossakaan.

- Muutoksiin pitää varata tietty aika ja välittää tieto ihmisille niin, että ilman apua ei kukaan jää.

Helin perustelee uudistusta sillä, että alunperin tilapäiseksi köyhäinavuksi tarkoitettu elintarvikeapu on vakiintunut yhdeksi auttamismuodoksi.

- Ja kun se on vakiintunutta, pitäisi yhteiskunnallisesti tunnustaa että näin on, hän sanoo ja lisää, että palvelun pitäisi olla ihmisarvoa kunnioittava.

- Ja ihmiset voisivat päästä elämässä eteenpäin ja löytää työ- ja harrastepaikkoja myös tämän toiminnan piirissä.

Täystyrmäys Hurstilta

Ruoka-apua jo toisessa polvessa jakava Heikki Hursti ei usko käynnissä olevaan suunnitelman toteutukseen.

- On ihan älytöntä, että ihmiset jotka eivät koskaan ole olleet ruokajonoissa, tulevat kertomaan mikä on oikea menetelmä, hän puuskahtaa.

Hursti oli mukana hankkeen työpajassa, mutta jätti sen, koska piti kaikkea jo ennalta päätettynä.

- Olin ensimmäisessä kokouksessa mukana, kun ilmoittivat tästä. Ne olivat jo pitäneet puheenvuoroista päätellen kokouksia niin paljon, että meidän ruokajakojen oli ihan turha antaa mitään kommentteja. Ja kun annoin, ne litattiin heti. Se oli ihan pöyristyttävää, Hursti kuvailee kokemustaan työpajassa Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyön edustajana.

Hurstin mielestä nykyisiä ruuan jaosta huolehtivia syyllistetään tällä hetkellä ruokajonoista.

- Eihän me olla niitä laitettu huvin vuoksi vaan sen takia, että on tarve eikä ihmisten rahat yksinkertaisesti riitä. Minuakin harmittaa se, että jonot ovat pitkiä, hän sanoo ja painottaa, että ongelma olisi ratkaistu, jos eläkeläisillä, opiskelijoilla ja työttömillä olisi riittävä perusturva. Silloin ei leipäjonoja tarvittaisi lainkaan.

Jonottajia Vantaalta

Hursti kertoo tarjonneensa yhteistyömahdollisuutta uuden jakomallin suunnittelijoille, koska hänen vanhempiensa perustamalla Laupeudentyöllä on 50 vuoden kokemus ruoka-avun jakamisesta.

- Meillä on hyvä henkilökunta, joka voisivat toteuttaa sen ja meillä on ihmisiä, jotka ovat vuosia tehneet tätä työtä.

Hän ei pidä uuden jakeluorganisaation perustamista järkevänä.

- On aivan hullua tehdä se, kun he voisivat auttaa meitä auttamaan muita.

Hursti ei ole vakuuttunut siitä, onko Helsingin kaupunki ottanut huomioon koko hankkeen laajuuden.

- Olen miettinyt, onko kaupunki edes ymmärtänyt, että me haemme noin 30 kaupasta hävikkiruokaa. Pitää olla useampi auto ja porukkaa hakemassa sitä. Eikä pelkästään ole kyse vain siitä, että ruokaa haetaan, vaan siitä miten saadaan hävikki hyödynnettyä.

Hursti kertoo, että Laupeudentyön ruokajonoon tulee nyt ihmisiä Vantaalta, koska Yhteinen pöytä ei pysty kattamaan tarvetta.

- Sieltä käy meillä ruuan hakijoita. Siellä ei systeemi toimi, ei ole hävikkiruokaa tarpeeksi ja sitä pitää siksi hakea meiltä. Olen käynyt kaksi kolme kertaa tutustumassa siellä ja todennut, että kylmähuoneet ovat lähes tyhjiä.

Hursti jatkaa

Hursti uskoo, että uudistuksista huolimatta Laupeudentyötä tarvitaan Helsingissä, jotta kaikki tarvitsijat saavat ruokaa.

- Jos he ottavat meiltä tilat pois, menemme vaikka Kelan eteen tai Hakanimen torille. Jatkamme tavalla tai toisella, hän lupaa.

Hän ei usko meneillä olevaan uudistukseen.

- Pikkuisen pelkään, että Helinin ajatus on utopistinen ja hän haluaa yksinkertaisesti isot jonot pois kaduilta ja näkyvistä.

Hursti olisi valmis yhteistyöhön Kaupungin kanssa ja on kertomansa mukaan ehdottanut sitä.

- Jos kaupunki ottaisi meihin nöyrästi yhteyttä ja hommaisi logistiikkatilat, sen kautta saataisiin jonot pienemmiksi. Olen valmis siihen, mutta ei ole ehdotusta tullut.