Matti Pere aloitti sokerijuurikkaan viljelyn tilallaan Kokemäellä tänä vuonna. Pere viljelee muun muassa vehnää, mallasohraa ja hernettä, ja nyt pellolla kypsyy miehen ensimmäinen juurikassato.

Matti Pere aloitti sokerijuurikkaan viljelyn tilallaan Kokemäellä tänä vuonna. Pere viljelee muun muassa vehnää, mallasohraa ja hernettä, ja nyt pellolla kypsyy miehen ensimmäinen juurikassato. Jari Kärkkäinen / Yle

Lähikuukaudet näyttävät miten suomalaisen sokerintuotannon käy – taas kerran.

Sokerin tuotantokiintiöt poistuvat koko EU:ssa syyskuun lopussa, eli yhtiöt voivat tämän syksyn sadosta lähtien tuottaa jokaisessa jäsenmaassa niin paljon sokeria kuin haluavat.

Suomen ainoa sokeritehdas Sucros pyrkii muiden mukana nostamaan oman tuotantonsa 100 000 tonniin vuodessa. Tavoite on neljänneksen suurempi kuin historiaan siirtyvä 81 000 tonnin kiintiö.

Tavoitteen takana on halu vahvistua kilpailun kiristyessä. Mitä enemmän tuotantoa eli käyntipäiviä Säkylän tehtaalla on, sitä kustannustehokkaampaa valmistus on Sucrokselle.

Tavoitteeseen kiriminen on lähtenyt liikkeelle takkuillen. Sucros on saanut tälle vuodelle 49 sopimusviljelijää lisää, mutta toisesta päästä yhtä monta viljelijää on lopettanut viljelyn eläköitymisen tai muiden syiden vuoksi.

– Siihen olen tyytyväinen, että olemme saaneet vain muutamassa kuukaudessa näin monta uutta viljelijää. Se osoittaa, että juurikkaan viljelyyn on kiinnostusta. Mutta meidän täytyy päästä koko ajan lähemmäs sadantonnin tavoitetta, ja aikaa ei ole kovin monta vuotta, Sucroksen maatalousjohtaja Tero Tanner sanoo.

Uusi viljelijä: hinta kiinnosti

Yksi juurikkaanviljelyn tänä vuonna aloittaneista on Kokemäen Sonnilassa sukutilaa viljelevä Matti Pere. Sucroksen aktiivinen kampanjointi puri häneen viime talvena.

– Houkuttelua oli ja monestakin suunnasta. Puhelua tuli ja lähetettiin kyselykirjekin kotiin. Ja muutkin viljelijät ovat puhuneet asiasta. Kun tarpeeksi kauan jankataan, niin ihminen nöyrtyy, Pere nauraa uuden juurikaspeltonsa reunalla.

Hän repii pellosta yhden juurikkaan. Vaalealla juurikkaalla on painoa noin kaksi kiloa, ja sekä koko että sokeripitoisuus kasvavat vielä. Korjuukausi alkaa kolmen viikon kuluttua, ja silloin uudet viljelijät pääsevät arvioimaan ensisatoaan.

Hyvät hintanäkymät saivat Peren opettelemaan itselleen uuden kasvin viljelyä.

– Jos saisi kannattavuutta vähän paremmaksi kuin pelkällä viljanviljelyllä. Katsotaan nyt, tässä on vasta ensimmäiset kylvöt tehty.

Yle Uutisgrafiikka

Tehdas on valmis 100 000 tonniin

Juurikasta viljellään Suomessa tiiviillä alueella, joka ulottuu Etelä-Pohjanmaan eteläosista Satakunnan yli Varsinais-Suomeen, läntiseen Hämeeseen ja Uudellemaalle.

Peren tila on alueen ytimessä, ja Sucroksen tehdas on vain 30 kilometrin päässä. Tehdas on muutamia huoltotöitä lukuun ottamatta vielä hiljainen ja tyhjä, mutta pian alkaa hikinen sesonki. Lokakuun alun ja itsenäisyyspäivän välillä tehtaalla valmistuu joka päivä yli miljoona kiloa sokeria.

– Keskimäärin 250 ajoneuvoa vuorokaudessa tuo juurikkaita tehtaalle, tehtaanjohtaja Veli-Pekka Salonen sanoo.

Sucros on investoinut tehtaaseen viime vuosina kaksinumeroisen summan miljoonia. Viime vuonna käyttöön otettiin uudet lastinpurkuhihnat, ja purkuaika lastia kohden puolittui 36 minuutista 16:een.

Tehdas on valmis 100 000 tonnin tavoitteen tuottamiseen, mutta tänä vuonna tavoite ei varmuudella toteudu. Hehtaarimäärät eivät riitä ja satokaudestakin ennustetaan korkeintaan kohtuullista. Ennätyssadoista on viileän kesän vuoksi turha haaveilla.

Sucroksen tehtaaseen Säkylässä on investoitu viime vuosina miljoonia euroja. Kapasiteetti riittää tuotannonlisäykseen. Jari Kärkkäinen / Yle

Viljelijät haluavat lisähintaa

Samalla Sucroksen ja viljelijöitä edustavan Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton (MTK) kesken käydään tiukkaa vääntöä siitä, mihin viljelijöiden juurikkaista saama hinta asettuu.

Osapuolet neuvottelevat yksivuotisten sopimusten ehdoista, ja asetelma on tuttu. Viljelijät haluavat osansa siitä, että sokerin hinta on nousussa, ja kaipaavat porkkanaa tuotantomäärien nostamiseen. Sucros taas pyrkii pitämään kulut kurissa ja tuotannon mahdollisimman kannattavana.

Osapuolet eivät kommentoi neuvottelujen etenemistä, mutta pikainen sopimus on kummankin etu. Juurikkaasta maksetaan keskimäärin 26 euroa tonnilta, ja viljelijät haluaisivat siihen muutaman prosentin eli 1–2 euron korotuksen.

– Jos 100 000 tonniin halutaan päästä, niin viljelijällä pitää olla kimmoke tuottaa lisää. Lisähinta varmasti motivoi, sanoo MTK:n neuvotteluryhmän puheenjohtaja Pekka Myllymäki.

Myllymäki laskee, että viljelijöille raaka-aineesta maksettava summa on karkeasti ottaen 15 miljoonaa euroa ja Sucros saa valmiista sokerista noin 60 miljoonaa euroa.

Sucroksen maatalousjohtaja Tanner muistuttaa, että kolmevuotiseen sopimukseen on jo upotettu bonuksia sitä mukaa mitä lähemmäs 100 000 tonnin tuotantoa päästään. Jos 100 000 tonnia täyttyy, maksimibonus on 2,7 euroa tonnilta.

– Mitä enemmän tuotetaan, sitä enemmän kaikki voittavat. Tarvitsemme toisiamme, ja meidän pitää pysyä yhteisen pöydän ympärillä, Tanner sanoo.

Odotettavissa on, että neuvotteluissa päästään ratkaisuun lähiviikkoina.

MTK:n Pekka Myllymäki on edustanut juurikasviljelijöitä koti- ja ulkomaisilla areenoilla vuosia. Hänen mukaansa viljelijät ansaitsisivat hiukan parempaa hintaa juurikkaasta. Jari Kärkkäinen / Yle

Uhka: tuotanto näivettyy Suomessa

Ellei tuotannonlisäys onnistu, uhkana on Irlannin kohtalo eli viimeisen oman sokeritehtaan sulkeminen.

Sucroksen pääomistaja on saksalainen sokerijätti Nordzucker. Se osti aiemman omistajan eli tanskalaisen Daniscon sokerintuotannon vuonna 2008. Nordzucker omistaa Sucroksesta 80 prosenttia ja kotimainen elintarvikeyhtiö Apetit 20 prosenttia.

Suomalaisesta sokerintuotannosta päätetään siis jo nyt valtaosin Nordzuckerin pääkonttorilla Saksan Braunschweigissa. Vahvat sokerintuottajat Saksa ja Ranska ovat lisäämässä kiintiöiden poistuessa omaa tuotantoaan, ja keskieurooppalaisella sokerilla tyydytettäisiin helposti myös Suomen markkinat.

– Tällainen spekulaatio aika ajoin nostaa päätään. Mutta Sucroksella on myös suomalaisomistaja, ja taustalla on kahden omistajan strategia, Myllymäki sanoo.

Nordzuckerilla ja Apetitilla on tiettävästi "myrkkypillerisopimus", eli tehtaan sulkemiseen tai myyntiin tarvittaisiin molempien suostumus.

Sekä Myllymäki että Sucroksen Tanner tähdentävät hintasopimuksen syntymisen tärkeyttä.

– Kiintiöiden poistuminen kiristää kilpailua. Siihen paras lääke on se, että pystymme kasvattamaan kotimaisen sokerin tuotantomäärää ja tehokkuus paranee, Tanner sanoo.

Yle Uutisgrafiikka

Biotuotteista vetoapua?

Helpotusta tuo se, että maailman sokerinkulutuksen on ennustettu kasvavan. Suojatullit patoavat tuontia maailmalta EU:hun, mutta EU-maat voivat viedä ylijäämäsokeriaan maailmalle.

Samalla merkittävää lisäkierrettä juurikkaantuotantoon ennustetaan biotuotteista. Ranskan ja Italian päätökset kieltää kertakäyttöiset muovikassit pelaavat sokerintuottajien pussiin, sillä sokereista voidaan jalostaa biomuoveja.

– Jos muovipussit meressä ja öljypohjaisten tuotteiden muut ongelmat lisääntyvät, niin lainsäädännöllä sokerista saadaan erittäin haluttua esimerkiksi biohajoavan muovin raaka-aineena, Myllymäki sanoo.

– Uskon, että pitkässä juoksussa tämä on erittäin kannattava ala.

Uudet viljelijät haluavat nopeaa tuottoa

Uudet viljelijät räknäävät kannattavuutta tarkasti jo tänä ja ensi vuonna. Sen verran sukutilansa 17:s viljelijä Perekin on ajatellut antaa juurikaskokeilulleen aikaa.

– Yhtään kuormaa ei ole vielä viety. Katsotaan, millainen sato tulee ja millainen hinta siitä saadaan. Talvella sitten lasketaan, paljonko jäi viivan alle, Pere sanoo.

Peren juurikaspellon kokoisia 10 hehtaarin viljelmiä tarvittaisiin parisataa, jotta tuotantomäärässä päästään 100 000 tonniin – tai sitten noin 120 keskikokoista 17,1 hehtaarin viljelmää.

Kello käy. Aikaa on vuosi–pari, korkeintaan kolme.