Suomessa on Euroopan suurin rikoksesta epäilyjen äänirekisteri, kertoo Keskusrikospoliisi.

KRP:n ylläpitämään rekisteriin on tallennettu tällä hetkellä yli 10 000 ääninäytettä suomalaisilta ja ulkomaalaisilta rikosepäillyiltä. Rekisteriä on kerätty vuodesta 2013 asti.

Keskusrikospoliisin digitaalitekniikan ryhmää vetävä rikosinsinööri Sampo Ojala kertoo, että äänirekisteristä voi olla hyötyä esimerkiksi uhkauspuhelujen tekijän selvittämisessä.

Poliisi voi verrata tuntemattoman puhujan ääntä rekisterissä jo oleviin ääninäytteisiin, ja järjestelmä pisteyttää äänet vastaavuuden mukaan.

Onko paljon puhuttu tekoäly jo käytössä rikosteknisessä tutkimuksessa?

– Ei. Äänten vertailu onnistuu osin automaattisesti, osin manuaalisesti eli ei vielä täysin automaattisesti tässä vaiheessa, Ojala kertoo.

Jos näytteelle löytyy rekisteristä korkea vastaavuus, se toimitetaan äänitutkijan tarkempaan tutkimukseen.

– Lopullisen tunnistuksen tekee aina asiantuntija, Ojala painottaa.

Ojala korostaa, että rekisteriin päätyneet ovat rikoksesta epäiltyjä, eivät satunnaisia kadunmiehiä. Tämä voi toimia tietyllä tapaa pelotteena, ehkäistä rikollisuutta.

– Kaikki siellä olevat myös tietävät olevansa rekisterissä. Henkilö, joka jää nyt kiinni esimerkiksi myymälävarkaudesta, ja rekisteröidään, voi löytyä parin vuoden päästä toisesta poliisipiiristä.

Äänirekisterin käyttö rajattu tarkasti

Näytteen antaminen tapahtuu siten, että henkilö puhuu puhelimessa vähintään kahden minuutin ajan. Puhelu tallentuu automaattisesti KRP:n Rikosteknisen laboratorion tallennusjärjestelmään, josta näytteet viedään äänirekisteriin.

Kaikkien rikoksista epäilyjen ääninäytteitä ei oteta rutiininomaisesti, vaan näytteen ottamisesta päättää aina rikoksen tutkintaa suorittava poliisi. Uusia tallenteita kertyy kuukausitasolla noin 350 kappaletta.

Emmi Korhonen / Lehtikuva

Poliisi tekee rikostutkinnan yhteydessä myös puhelinkuuntelua, mutta Ojalan mukaan kuuntelusta saatavia ääniä ei tallenneta KRP:n rekisteriin.

Joskus rikoksesta ei jää uhrille juuri muita mielikuvia kuin tekijän ääni. Tällä hetkellä ei ole mahdollista, että esimerkiksi raiskauksen uhri voisi tunnistaa tekijän äänirekisterissä olevan näytteen perusteella.

Äänen tunnistaminen voi viedä tutkinnan oikeille jäljille

Pelkästään äänen tunnistamisen perusteella ketään ei voida syyttää, saati tuomita rikoksesta.

Ihmistä ei voida tunnistaa äänestä sataprosenttisen luotettavasti, eikä vertailukaan anna koskaan täydellistä tulosta. Tarvitaan aina myös muutakin syyllisyyttä tukevaa todistusaineistoa, kuten esimerkiksi teletunnistetietoja, DNA:ta, sormenjälkiä tai todistajia.

– Ääni on vain yksi näistä tunnistusmenetelmistä, joita voidaan käyttää rikosten selvittelyssä. Ääni voi kuitenkin ohjata tutkintaa oikeaan suuntaan. Asiaa voidaan selvittää enemmän, kun tuntemattomalle äänelle saadaan nimi, Ojala kertoo.

Rikosinsinööri ei voi paljastaa, onko viisi vuotta käytössä olleesta rekisteristä ollut konkreettista hyötyä rikosten ratkaisussa.

– Emme halua ottaa kantaa siihen, minkä tyyppisissä tai kuinka monessa jutussa sitä on käytetty. Olemme keskittyneet lähinnä näytteiden keräämiseen ja ylläpitoon tässä vaiheessa.