Lievosen mielestä nykyinen kulttuurin rahoitusjärjestelmä on hyvä niille, jotka kelkkaan aikanaan ovat päässeet mukaan, mutta ei palvele millään muotoa muita. Järjestelmä on kivettynyt, mukaan ei ole teoriassakaan voitu valikoida uusia toimijoita, koska valtion rahoitus kulttuurille ei ole kasvanut alan kentän kasvun mukana. Yksinkertaisesti ei ole ollut jaettavaa rahaa.

Mukana järjestelmässä ei ole yhtään sirkusryhmää, vaikka valtionosuuslakiin sirkus on lisätty jo vuonna 2009.

– Valtionosuusjärjestelmä on luotu aikana, jolloin yhteiskunta oli selkeämpi jäsentää, vapaa kenttä pienempi ja alueellinen kaupunginteatteriverkosto palveli esittävän taiteen yleisöjä. Maailma on muuttunut, yleisöt ovat pirstaloituneet, kokonaan uusia taidemuotoja on syntynyt ja vapaan kentän koko moninkertaistunut, kun koulutusjärjestelmä suoltaa ulos kymmeniä uusia taiteilijoita vuositasolla, Lievonen luettelee.

Henkilötyövuosiin sidottu järjestelmä sitoo Lievosen mielestä toimijoiden käsiä sisällöllisesti. Samat tekijät, samat yleisöt, samat resurssit, samat tavoitteet. Pahimmillaan se passivoi ja johtaa määrän maksimointiin laadun sijasta.

– Jos ongelmaa vielä siirretään, jossain vaiheessa se muuttuu myös sukupolvikokemukseksi. Mikäli ”paikkoja” vapautuu ainoastaan luontaisen poistuman kautta, kokonainen nuorempi tekijäpolvi tai taiteenalat jäävät nuolemaan näppejään.

Joltakin on siis otettava pois, jotta uusiakin toimijoita pääsee valtionosuuksien piiriin. Lievosella on ratkaisuehdotus.

– Maakuntaa kohden riittää yksi taiteellinen ensemble, joka kiertää alueen muissa kaupungeissa ja niiden teatteritaloissa. ”Vapaaksi” jäävät teatteritalot pitäisi muuttaa avoimiksi vierailunäyttämöiksi, joiden ohjelmisto koostuu ensisijaisesti vapaan kentän tuotannoista.

Lievosen mallissa vierailunäyttämöiden rahoitus tulisi osin kaupungilta kuten tähänkin asti ja tuotantokohtaisesti vierailevalta ryhmältä.

Osa artikkelin sisällöstä ei ole välttämättä saavutettavissa esimerkiksi ruudunlukuohjelmalla. Toteutus vaati toimiakseen JavaScriptin.

– Jotta rahoitusjärjestelmä palvelisi myös tulevaisuuden tekijöitä ja taiteenaloja, pitäisi kyseenalaistava tarkistuskierros tehdä esimerkiksi 10 tai 15 vuoden välein.

Lievonen ehdottaa uudelle järjestelmälle viiden vuoden siirtymäaikaa.

Cirko – Uuden sirkuksen keskus toimii Taiteen edistämiskeskuksen harkinnanvaraisen toiminta-avustuksen turvin. Cirko on tuotanto- ja esitystalo, jolla ei ole omaa taiteellista esiintyjäryhmää. Lievonen ei olekaan tyrkyttämässä Cirkoa valtionosuuksien piiriin vaan mieluummin yhtä tai kahta ammattimaista sirkusryhmää.