New YorkArkkitehti Eero Saarinen suunnitteli New Yorkiin TWA-lentoyhtiölle terminaalin, jossa ei tiettävästi ole yhtään suoraa kulmaa. Vuonna 1962 valmistuneen terminaalin kaarevien linjojen keskellä ei aina tiedä missä seinä päättyy ja katto alkaa.

Eero Saarisen suunnittelema TWA-terminaali muistuttaa ulkoapäin lentoon nousevaa lintua kaarevine siipineen. Nina Svahn / Yle

TWA-terminaali JFK:n lentoasemalla oli toiminnassa vuoteen 2001 asti. Nina Svahn / Yle

Kiinteistö- ja hotellibisnekseen keskittyvän MCR Development -yhtiön toimitusjohtaja Tyler Morse rakastui futuristiseen TWA-terminaaliin jo lapsena. Aikuisena hänelle tarjoutui tilaisuus pelastaa se.

– Tämä on enemmän taideteos kuin rakennus. Yksikään rakennus maailmassa ei ole kestänyt aikaa yhtä hyvin kuin tämä, Tyler Morse ylistää.

Morse yhteistyökumppaneineen voitti urakkakilpailun Saarisen TWA-terminaalista monien nimekkäiden kiinteistöbisnesmogulien, muun muassa Donald Trumpin nenän edestä vuonna 2014. Voitosta alkoi pitkä ja kärsivällisyyttä vaatinut projekti TWA:n muuttamiseksi hotelliksi.

TWA Hotellin rakennuttaja Tyler Morse piti huolen, että terminaali remontoitiin jokaista Eero Saarisen yksityiskohtaa kunnioittaen. Nina Svahn / Yle

– Koska tämä rakennus on historiallinen maamerkki, asioimme muun muassa 22 viraston ja 14 rakennussuojeluryhmän kanssa. Yhteensä satojen henkilöiden kanssa, Morse listaa ja nauraa vaimonsa kutsuvan TWA-projektia perheen kolmanneksi lapseksi.

Lapsi syntyi lopulta toukokuun puolivälissä, kun ikoninen terminaali aloitti uuden elämän New Yorkin JFK:n lentokenttähotellina.

Nina Svahn / Yle

Eero Saarisen töissä on teatraalisuutta, monessa tilassa ihminen on kuin näyttämöllä. Nina Svahn / Yle

Yksityiskohtainen remontointi nieli satoja miljoonia

Projektissa pidettiin tiukasti kiinni Eero Saarisen suunnittelemista pienimmistäkin yksityiskohdista. Esimerkiksi aulan matto on tismalleen samaa chilipippurin punaista kuin 1960-luvulla.

– Rohkenen sanoa, että olin tässä projektissa järkyttävän tarkka. Jokaisella yksityiskohdalla ilmastointiaukoista valaistukseen on väliä. Samaan tapaan kuin Eero Saarinen keskittyi niihin rakennusta tehdessään, Morse sanoo.

Eero Saarisen terminaalissa on paljon erikokoisia ja -muotoisia laseja, yhdessä seinistä peräti 186. Nina Svahn / Yle

Helpoimmasta päästä urakka ei ollut. Tyler Morse kertoo esimerkiksi yhden lasiseinän vaatineen 186 erikokoista lasiruutua. Myös hotellihuoneisiin asennettiin erikoispaksu, 12-senttinen lasi ikkunaseinäksi, jotta kiitoradan melu ei kuulu huoneeseen.

Osasta hotellihuoneista näkyy suoraan New Yorkin JFK:n lentokentän kiitoradalle. Erikoispaksun lasin ansiosta lentomelu ei kuulu huoneisiin. Nina Svahn / Yle

Myös huoneiden yksityiskohdissa on otettu huomioon rakennuksen historia. Yöpöydällä on Life-lehti vuodelta 1962. Nina Svahn / Yle

Huolelliseen remonttiin upposi noin 300 miljoonaa dollaria.

– Se on paljon, mutta halvalla ei pysty tekemään erityistä, Morse sanoo.

Morse joukkoineen halusi paitsi kunnioittaa mestariarkkitehdin kädenjälkeä myös tarjota hotellivieraille aikamatkan.

– Meillä soi täällä taustalla 1960-luvun musiikki. Haluamme heti sisääntulossa luoda vaikutelman kuin astuisi vuoteen 1962, Morse kertoo ja taustalla Frank Sinatra kutsuu laulaen lentämään kanssaan.

Hotellin aulassa, Saarisen suunnittelema lentoja listaava taulu nakuttaa lähteviä ja saapuvia lentoja. Klassikkoelokuvan ET-hahmoa muistuttavan näyttötaulun alla hotellin henkilökunta vastaanottaa tulijoita 60-luvun lentoemänniksi ja lentäjiksi puettuina.

Nina Svahn / Yle

TWA Hotellissa pääsee aikamatkalle 1960-luvulle. Henkilökunta on puettu 60-luvun asuihin ja sisällä soi 60-luvun musiikki. Nina Svahn / Yle

Aulabaarissa voi tilata 60-luvun klassikkococktaileja martinista Old fashioned -viskicocktailiin. Hotellin edustalla lepää aito amerikanrauta. Saarisen ajoilta perua on myös ravintola Café Paris, jossa aamiaisensa voi nauttia luonnollisesti Eero Saarisen tulppaanituolissa istuen. Hotelliruoka tosin on chian-siemenineen ja proteiinipirtelöineen nykypäivää.

Nina Svahn / Yle

Hotellissa on säilytetty TWA-terminaalin ajoilta Café Paris. Siellä ruokaa pääsee syömään Eero Saarisen tulppaanituoleilla istuen. Nina Svahn / Yle

TWA-hotellin takapihalle on pysäköity aito propellikone, Lockheedin Constellation. Kentältä lähti 60-luvulla juuri näitä Connie-lempinimellä tunnettuja koneita. Tosin nyt Connie ei ole lähdössä mihinkään, sillä se on muutettu hotellin cocktailbaariksi.

Nina Svahn / Yle

Hotellin edustalle on parkkeerattu aito propellikone, jolla lennettiin 60-luvulla. Nykyisin se toimii cocktailbaarina. Nina Svahn / Yle

TWA-hotellin baareissa tarjoillaan 60-luvun klassikkococktaileja. Nina Svahn / Yle

”TWA on amerikkalaisen modernismin merkkihetki”

Arkkitehti ja New Yorkin yliopiston professori Louise Harpman tutustui Saarisen tuotantoon jo nuorena arkkitehtiopiskelijana Yalen yliopistossa. Harpman sanoo koko uransa ihailleensa Eero Saarisen arkkitehtuuria, jonka yksi valovoimaisimmista näytteistä TWA on.

Arkkitehti Louise Harpman pitää TWA-terminaalia modernismin merkkihetkenä ja iloitsee, että se on remontoitu hotelliksi julkiseen käyttöön. Nina Svahn / Yle

– Tämä on amerikkalaisen modernismin merkkihetki. Saarinen mietti, miten saisi jonkun raskaan tuntumaan kevyeltä. Kutsun sitä arkkitehtuurin rakenteelliseksi voimisteluksi, Harpman sanoo.

Ammattilaisen silmä kiertää hotelliaulan kaarevia muotoja tyytyväisenä.

– Tämä on täysin poikkeuksellinen rakennus. Tämän elvyttäminen julkiseksi tilaksi on fantastista, ja remontointi on tehty fiksusti, Harpman arvioi.

Harpman haluaa erikseen näyttää Saarisen suunnittelemat tunnelimaiset käytävät. Ne johdattivat matkustajat terminaalista lentokoneisiin. Kokemus on henkeäsalpaavaa, tuntuu kuin kävelisi tieteiselokuvassa kohti tuntematonta.

– Saarisen nerokkuus näkyy tässä. Hän ymmärsi, miten luoda siirtymiä ja rajapintoja. Se on yksi syy, miksi tämä rakennus on niin upea, Harpman sanoo.

Saarinen suunnitteli terminaaliin näyttävät kaarevat tunnelit, joista kuljettiin lähteviin koneisiin. Nina Svahn / Yle

Hotelliin on rakennettu huoneiden ohella myös muita uusia osia. Hotellivieraille tarjotaan mahdollisuutta uida terminaalin kattouima-altaassa. Sieltä näkee JFK:n lentokentälle laskeutuvia ja sieltä nousevia koneita.

Altaan reunalla lähdön tunnelmaa aistii myös 82-vuotias Anne O’Dwyer. Lapset perheineen toivat äitinsä tutustumaan, miltä hänen entisellä työpaikallaan nyt näyttää.

Hotellin katolle on rakennettu uima-allas, josta näkyy JFK:n lentokentän kiitoratoja. Nina Svahn / Yle

Anne O'Dwyerin kotialbumi

Anne O’Dwyer työskenteli lähes 40 vuotta TWA:n lentoemäntänä. Hän kehuu TWA-hotellin näyttävän täsmälleen samalta kuin 1960-luvulla. Nina Svahn / Yle

O’Dwyer työskenteli noin neljä vuosikymmentä TWA:n lentoemäntänä ja lähti töihin usein juuri tästä terminaalista. O’Dwyer on vaikuttunut näkemästään.

– Tänne on saatu täydellisesti vangittua 60-luvun tunnelma. Tosin ehkä täällä on nyt vähän siistimpää, O’Dwyer naurahtaa.

Hän kertoo kuinka aikoinaan lentäminen oli vain harvojen saatavilla olevaa ylellisyyttä. Hän muistaa lentäneensä Hollywood-tähtien ja huippupoliitikkojen kanssa. He eivät kuitenkaan tehneet O’Dwyerin mukaan itsestään numeroa, hyvät tavat olivat kunniassaan.

– Tämä rakennus voisi elvyttää matkustamisen paremman puolen ja kannustaa ihmisiä olemaan kiltimpiä toisilleen ja käyttäytymään kuten rouvat ja herrat tuolloin, Anne O’Dwyer sanoo.

Juttua varten on haastateltu myös arkkitehtuurin professori Eeva-Liisa Pelkosta Yalen yliopistosta.

Juttu on auki kommentoinnille! Voit käydä keskustelua jutun kommenttikentässä 11.6.2019 klo21 asti.