STANARI zgrade u jednom zagrebačkom kvartu muku muče sa svojim psihički bolesnim susjedom.

Viče, pljuje, baca fekalije kroz prozor...

Kako donosi "Provjereno", susjed viče, pljuje po liftu i baca fekalije kroz prozor. Ogorčeni stanari zasukanih rukava čiste svoje prozore.

Susjedu treba pomoć koja ne stiže, unatoč brojnim vapajima očajnih stanara. Već mjesecima im zagorčava život, no problemima se ne nazire kraj.

Već tjednima baca fekalije kroz prozor

Stanari zgrade mnogo su se puta uvjerili u problematično ponašanje susjeda koji je jednom srušio stanarku s djetetom, a drugu pogodio opuškom u oko.

Slične scene događaju se svakodnevno, a susjedi ne znaju kako tome stati na kraj.

On već tri tjedna s osmog kata baca fekalije kroz prozor, a stanari su prisiljeni spavati sa zatvorenim prozorima.

"To je užas. Da nitko ne reagira, ja to ne mogu zamisliti. Zvati socijalnu skrb, policiju... Sreća da sam zatvorio prozor. Sve bi unutra ušlo", kaže jedan susjed.

Tekst se nastavlja ispod oglasa

Boluje od shizofrenije

Problematični susjed psihički je bolesna osoba koja od mladih dana boluje od shizofrenije. Dok uzima odgovarajuće lijekove, njegovo je ponašanje pod kontrolom. No stanari nikada ne znaju kako će reagirati kada ga vide.

"Kad je on pod tabletama, on je dobar. Pozdravi, kako ste, što ste... Zna kad je pod tabletama. Ali kad nije, tu nastaje problem", kažu stanari za "Provjereno".

Iako imaju razumijevanja za njegovu bolest, na agresivne prizore i svakodnevne probleme nitko ne ostaje ravnodušan.

Mjesec dana se u dizalu vozio s nožem

"To što je bolestan ne opravdava način. Tu su i mala djeca u pitanju. Mjesec dana se s nožem u ruci vozio u liftu. Nikome nije svejedno", pričaju stanari.

Zašto nitko ne reagira?

S problematičnim susjedom gotovo nitko ne komunicira jer svoja vrata ne otvara nikome, pa čak ni policiji. Osoba je to koja možda svojih postupaka nije svjesna, suživot čini nemogućim, a stanarima zgrade nestaje strpljenja. Unatoč tome, nitko ne upire prstom u njega jer su svjesni njegove bolesti.

No pitaju se kako je moguće da za problem znaju liječnici, psihijatrijska ustanova, policija, Centar za socijalnu skrb, čak i samo Ministarstvo, a da problem nitko ne uspijeva ili ne želi riješiti.