U dva navrata tijekom finala Wimbledonazatražio je pomoć liječničke službe koja je pokušala sanirati bolne žuljeve na njegovu lijevom stopalu.





‘Tijekom meča protiv Federera osjećao sam bol svaki put kada bih se oslonio na to lijevo stopalo. Tekućina se samo nakupljala na dnu mog stopala… Zbog toga nisam bio dovoljno brz, nisam se mogao dobro namještati na loptu, kasnio sam u svakoj reakciji, a u meču protiv Rogera morate biti na vrhuncu svojih mogućnosti. To mi se nije moglo dogoditi u nezgodnijem trenutku od ovog’, rekao je nakon finala Čilić.

Prof. dr. sc. Boris Nemec, čelni čovjek Specijalne bolnice za ortopediju u Matuljima, mnoštvo puta tijekom karijere susreo se s takvim ozljedama, a za tportal je objasnio prirodu ozljede i njene posljedice:

‘Žuljevi su česta pojava kod sportaša, a razlog ponekad zna biti obuća, zgužvana čarapa i slično. No što se finala tiče, moram pohvaliti liječničku službu koja je Marinu, kako se vidjelo, ispustila posebnom iglom tekućinu iz žulja i dala mu je medikamente koji su smanjili bol.

No bez obzira na to što su Čilića brzo osposobili za nastavak meča, treba reći kako je prilikom takve ozljede bol stalno prisutna i ona konstantno dekoncentrira tenisača, a to je vrlo važan detalj. Uostalom, to se vidjelo po njegovu govoru tijela’, kazao je dr. Nemec dodavši:

‘Čitam kako neki spominju balerine koje moraju plesati sa sličnim bolnim žuljevima, ali uz dužno poštovanje, vrhunski tenis nešto je drugo. U ovakvim mečevima ima puno trčanja, prije svakog udarca tenisač se mora namjestiti, a osobno mislim kako je Čilić pogoršao ozljedu prilikom onog proklizavanja i tada su napravljena veća oštećenja kože te je došlo do krvarenja. To ga je potpuno dekoncentriralo…

Inače, kad sportaš ima takve žuljeve, preporuka je da nekoliko dana ne trenira, ali Čilić nije imao izbora. Od polufinala do finala imao je manje od dva dana za saniranje ozljede.’