121 tisíc konverzací z IM chatů, 22 tisíc e-mailů, skoro 8 tisíc dokumentů, 3800 vzkazů ze sociálních sítí, 565 rozhovorů na videu nebo ve zvuku a 4,5 tisíce dalších konverzací. Tohle množství dat, které z National Security Agency (NSA) vynesl Edward Snowden, v uplynulých čtyřech měsících podrobně analyzovali reportéři amerického deníku Washington Post.

Výsledkem je zřejmě nejdetailnější pohled na to, jaká data vlastně agentura shromažďuje. A kdo může v její síti uvíznout.

Zjištění nejsou zas tak překvapivá: jen asi deset procent lidí, jejichž konverzace NSA shromáždila, se dá řadit k legitimním cílům její činnosti. Drtivá většina shromážděných dat se týkala náhodných obyčejných uživatelů internetu, kteří se sledování nevědomky „připletli do cesty“.

Agentura přesto jejich konverzace, obsahující často vysoce soukromé a citlivé údaje, ukládala na svých serverech, píše Washington Post. V dávce dokumentů z let 2009 až 2011, které novináři zkoumali, přitom šlo o více než 11 400 uživatelských účtů.

V dokumentech bylo možné najít mimo jiné jména osob a firem, e-mailové adresy a další osobní detaily. Pokud šlo o občany USA, Velké Británie, Kanady, Austrálie nebo Nového Zélandu, agentura jejich identitu skryla (neboli „minimalizovala“) – takto anonymizovaný zápis pak podle Washington Postu vypadal třeba takto:

I chatted with “MIN POSSIBLE U.S. PERSON” on the social Web site “MIN U.S. WEB SITE” about buying something from “MIN U.S. COMPANY.