Mistä on kyse? Verlan tehdasmuseo Kouvolassa on toiminut Unescon maailmanperintökohteena 20 vuotta

Sen jälkeen tehdasmuseossa on vieraillut vuosittain noin 17 000 kävijää

Verla-opas Jussi Lemminkäinen on opastanut tehdaskierroksia Verlassa viimeiset 30 vuotta

Tehdashallien uumenista kumpuavat tarinat houkuttelevat vuodesta toiseen kävijöitä Verlan tehdasmuseoon Kouvolassa. Kaksikymmentä vuotta Unescon maailmanperintökohteena ollut tehdasalue on nähnyt myös maailmaa kiertäviä maailmanperintöbongareita.

Tehdasmuseoon houkuttelevat vanhat työtavat ja nykykorvin kuultuna hurjat tositarinat vaikkapa siitä hetkestä, kun puunkuorinta alkoi. Näitä tarinoita kertoo 30 vuotta Verla-oppaana toiminut Jussi Lemminkäinen.

Jussi Lemminkäinen muistaa tehtaan jo lapsuudestaan. Hänen sukulaismiehensä työskentelivät Verlassa. Tehdaskierroksilla hän kertoo heiltä kuulemiaan juttuja.

– Jos pätkä sormesta lähti, niin kylmävesiämpäri juoksutettiin paikalle ja siinä virutettiin sormea. Kun suurempi verentulo tyrehtyi, niin pantiin jodia lääkkeeksi. Sen jälkeen tiukka tuppu sormen ympärille ja työt jatkuivat, sanoo Jussi Lemminkäinen.

– Ei sitä sairauslomaa, niin mitättömästä syystä myönnetty, hän lisää.

Minna Heikura / Yle

Alku oli täyttä kaaosta

Verlan tehdas ehti tuottaa pahvia vuosikymmenten ajat. Unescon maailmanperintölistalle se pääsi loppuvuodesta 1996. Keväästä syksyyn auki olevassa tehdasmuseossa kävijöitä on tavallisesti toistasataa päivässä ja vuodessa keskimäärin noin 17 000.

– Alkuhan oli täyttä kaaosta. Ennen nimitystä täällä kävi noin 7 000 ihmistä vuodessa. Nimityksen jälkeen se pomppasi 17 000:ään, sanoo Jussi Lemminkäinen.

Kierroksella kävijät ovat kaikenikäisiä. Ihan jokainen tehdasmiljöössä kävijä ei kuitenkaan opastetulle kierrokselle lähde.

– Museokierros kestää tunnin. Moni miettii, että kannattaako sinne lähteä. Ihmiset ovat nykyisin niin kiireisiä. Museo on kuitenkin ainoa maailmassa. Erilaisia kauppoja löytyy joka paikasta, sanoo Lemminkäinen.

Kierroksella ihmiset kuuntelevat tarkasti Jussi Lemminkäisen kertomuksia. Hänellä on näkemys siitä, miten tehdasrakennuksen julkisivu sai muotonsa.

Oli palkattava 100 miestä ja 100 hevosta

Jussi Lemminkäisen mielestä Verlan tiilinen tehdas muistuttaa ulkomuodoltaan kirkkoa. Verlan kuivaamo paloi 1890-luvun alussa, ja uusi rakennus tehtiin pikavauhtia.

– On sanottu, että viipurilaisen arkkitehti Eduard Dippelin pöydällä sekaantuivat tehtaan ja hänen suunnittelemansa Viipurin tuomiokirkon piirustukset, sanoo Lemminkäinen.

Hän kertoo, että uuteen tehdasrakennukseen meni miljoonia tiiliä. Ne kuljetettiin junapysäkiltä Verlaan hevosilla.

– Patruunan Gottlieb Kreidlin oli palkattava sata miestä ja sata hevosta tiilien ajoon. Tehdasta muurattiin yötä päivää. Lopulta kuivaamo valmistui kolmessa kuukaudessa, sanoo Lemminkäinen.

Pian Verlan tuttu tarinankertoja väistyy työstään. Jussi Lemminkäinen aikoo lopettaa Verla-oppaan tehtävät 30 vuoden työrupeaman jälkeen.

Maailmanperintöbongarit saapuivat juuri ennen sulkemisaikaa

Aivan aluksi Lemminkäinen teki oppaan töitä kesäisin muiden töiden rinnalla. Vierailijat pitivät hänen kertomistaan tarinoista kovasti. Hänet houkuteltiin pysyväksi oppaaksi. Lähes 7000 opastetun kierroksen jälkeen on aika väistyä uusien oppaiden tieltä.

– Näin olen ajatellut. Hirmuinen tarve jos iskee, niin viikon voin tehdä, sanoo Lemminkäinen

Sen jälkeen, kun Verla valittiin maaillmanperintökohteeksi, on tehdasmuseossa nähty niin sanottuja maailmanperintöbongareita. Kiivainta bongausta edustanee turkkilainen pariskunta, joka viitisen vuotta sitten hieman ennen sulkemisaikaa saapui Verlaan.

– He olivat jo kiertäneet kaikki muut Suomen maailmanperintökohteet, ja tulivat tänne viimeisenä. Miehelle Verla oli silloin 785. kohde. Hänen vaimolleen 580:s. He kiersivät kohteita lähes työkseen, sanoo Jussi Lemminkäinen.

Myös Jussi Lemminkäinen on vieraillut lähes 50:ssä Unescon maailmanperintökohteessa.

– Luontokohteista Yhdysvalloissa sijaitseva Great Smoky Mountainsin kansallispuisto on hieno ja minusta vaikuttavin. Sen huiput nousevat pilvien yläpuolelle.