Mistä on kyse? Puimuritehdas Sampo Rosenlew ilmoitti työntekijöille, että vasemmistolehtiä ei saa pitää esillä tehtaan yleisissä tiloissa.

Myöhemmin kielto peruttiin, ja tehtaan johto ilmoitti tarkoituksen olleen kieltää kaikki poliittiset lehdet.

Oikeushistorian professori katsoo, että kieltoyritys kuulostaa paluulta 20-luvun Suomeen.

Porilaisen Sampo Rosenlewin puimuritehtaan yritys kieltää vasemmistolaiset sanomalehdet työpaikan yleisissä tiloissa hämmästyttää oikeushistorian professori Jukka Kekkosta. Yleisillä tiloilla tarkoitettiin kieltokirjeessä esimerkiksi kahvihuoneita ja ruokalaa.

Sampo Rosenlewin kielto SDP:n ja vasemmistoliiton äänenkannattajille tuli julkisuuteen sanomalehti Satakunnan Kansan (siirryt toiseen palveluun) sivuilla torstaina.

Tehtaan toimitusjohtaja Jali Prihti ilmoitti myöhemmin peruvansa kiellon ja selitti, että tarkoitus oli ollut kieltää kaikki poliittiset lehdet.

Kielto kuin kumpujen yöstä

Oikeushistorian professori Jukka Kekkonen sanoo, että hänen korviinsa kieltoyritys kuulostaa 20- tai 30-luvulta, ei nyky-Suomelta.

Poliittinen toiminta on laillista toimintaa ja osa demokraattista oikeusvaltiota. Professori Jukka Kekkonen

– Tulee mieleen menneet vuosikymmenet. Kuulostaa kummalliselta. Poliittinen toiminta on laillista toimintaa ja osa demokraattista oikeusvaltiota. En näe mitään perustetta tällaiselle kiellolle, koskee se sitten poliittisia lehtiä tai muita lehtiä, Kekkonen sanoo.

"Laillisia julkaisuja ei voi kieltää"

Työnantajalla on työpaikalla työnjohto-oikeus. Professori Jukka Kekkosen mukaan direktio-oikeus ei kuitenkaan koske sanomalehtien säilyttämistä työpaikalla.

– Kun kysymys on laillisista julkaisuista eikä epäsiveellisistä tai rikollisista julkaisuista, ei ole kuviteltavissa mitään perusteita kieltää lehtien säilytystä. Tällaisia tapauksia ei tule minulle mistään muualta mieleen.

Kekkonen sanoo, että 1920–30-luvuilla tilanne oli toinen. Suomessa elettiin tuolloin sisällissodan jälkeistä aikaa, jolloin työnantajat eivät hyväksyneet työntekijöiden järjestöjä neuvotteluosapuoleksi. Suhteet työmailla olivat kireät.

Tällaisia tapauksia ei tule minulle mistään muualta mieleen. Professori Jukka Kekkonen

"Kukaan ei halua palata 20-luvulle"

Vihamielisestä tilanteesta työnantajien ja työväestön välillä päästiin kuitenkin eteenpäin lähes 75 vuotta sitten, kun työnantajat ja työntekijät solmivat talvisodan hengessä niinsanotun tammikuun kihlauksen, jossa ne tunnustivat toisensa sopijaosapuoliksi.

– 20–30-luvuilla Suomi oli paperilla oikeusvaltio, mutta monet käytännöt Suomessa olivat syvästi oikeusvaltion periaatteiden vastaisia. Työmailla oli paljon käytäntöjä, joita voidaan nykykatsannolla arvostella – tietysti myös jälkiviisaudella. Siihen aikaan ei kukaan varmasti halua palata, Kekkonen sanoo.