Muutamalla kymmenellä jäsenellään SVL ei varsinaisesti uhkaa yhteiskuntarauhaa tai demokratiaa. Sen sijaan järjestö ja sen jäsenet ovat hyvin konkreettinen uhka poliittisille vastustajille, maahanmuuttajille tai sivullisille, jotka sattuvat olemaan väärään aikaan väärässä paikassa tai joiden mielipiteet katsotaan vääriksi. Järjestön jäsenten tekemistä väkivaltarikoksista suurin osa on katuväkivaltaa.

Järjestö kuitenkin työskentelee määrätietoisesti yhdistääkseen Suomen äärioikeistolaiset, nationalistiset ja rasistiset ryhmittymät. Yksi esimerkki tästä on itsenäisyyspäivänä pidettävä kansallismielinen soihtukulkue 612. Holapan mukaan SVL oli aloitteellinen soihtukulkueen järjestämisessä ja ensimmäisessä kulkueessa SVL:n aktivistit toimivat järjestysmiehinä.



Suomen Vastarintaliikkeen aktivisteja järjestysmiehinä 612-soihtukulkueessa itsenäisyyspäivänä 2014. Kuva: Kaivuri.info

Suomen Vastarintaliikkeen aktivisteja 612-soihtukulkueessa itsenäisyyspäivänä 2014. Kuva: Kaivuri.info

Kuvakaappaus Ruotsin Vastarintaliikkeen netisivulta

Olen kuullut huhuja siitä, että olisin Suojelupoliisin soluttautuja. ― Esa Holappa

SVL-aktivistit myös loivat ja ylläpitivät tapahtuman nettisivua. Lähes kaikki jäsenet ja tukijäsenet osallistuivat kulkueeseen, mutta matalalla profiililla. Pitkän tähtäimen suunnitelmana oli, että SVL:stä tulisi koko suomalaisen äärioikeiston näkymätön kattojärjestö. Holappa sanoo, ettei liike halunnut karkottaa mahdollisia osallistujia sillä, että Suomen Vastarintaliike toimisi avoimesti järjestäjänä. Siksi virallinen versio oli, että soihtukulkue on epäpoliittinen tapahtuma.- Silloin näin ensimmäistä kertaa, että vastarintaliike teki yhteistyötä ulkopuolisten tahojen kanssa. Ennen sitä SVL oli hyvin sulkeutunut järjestö. Holappa sanoo, että osa muiden järjestöjen pitämästä etäisyydestä on johtunut hänestä. Hänet tunnettiin Suomen Vastarintaliikkeen johtajana, mutta Suomen muut äärioikeistolaiset järjestöt eivät hänelle lämmenneet.

- Luulen että tämä johtuu siitä, että niin harva tunsi minua ennestään. Minut nähtiin henkilönä, joka ilmestyi tyhjästä ja siksi minua epäiltiin. Olen kuullut huhuja siitä, että olisin Suojelupoliisin soluttautuja tai työskentelisin poliittisten vastustajien laskuun!

Vaikka Suomen Vastarintaliike on avautunut ja on nykyään yhteistyöhaluisempi kuin ennen, pyrkimykset yhdistää äärioikeisto eivät toistaiseksi ole onnistuneet. Muut kansallismieliset järjestöt vieroksuvat edelleen SVL:n natsiaatetta. Tästä huolimatta yhteyksiä on henkilötasolla SVL:n jäsenten ja muun äärioikeiston välillä, etenkin Turussa.

Epäsuora vaikutus

Vastarintaliikkeen epäsuora vaikutus on ollut suurempi. 2014 SVL tarttui uutiseen monikulttuurisesta lähiöjengistä, joka pahoinpiteli muita nuoria Helsingissä. Liike käynnisti katupartioinnin Helsingin yössä. Partiointiinkin löytyy esikuva Ruotsista. Kun tukholmalaislähiö Husbyssa mellakoitiin, äärioikeisto järjesti yhteistyössä tukholmalaisten jalkapallohuligaanien kanssa katupartiointia useissa lähiöissä. Partioiden vanavedessä tapahtui useita pahoinpitelyitä.



Kuvakaappaus Suomen Vastarintaliikkeen netisivulta.

Mika Ranta Graafikon näkemys Mika Rannasta joka perusti Soldiers of Odinin. Kuva: Yle

SVL:n ensimmäiset partiot joutuivat poliisien tiukkaan valvontaan ja antifasistien hyökkäysten kohteiksi, mutta järjestö on siitä huolimatta jatkanut partointia eri puolilla maata. Pakolaiskriisin alkaessa viime vuonna, SVL:n jäsen Mika Ranta Kemistä päätti käynnistää oman katupartiojärjestön. Ranta on avoimesti kansallissosialisti ja hänet on tuomittu väkivaltarikoksista.Hän antoi järjestölleen nimen Soldiers of Odin, mutta se on rakenteeltaan hyvin samankaltainen kuin SVL. Ranta myös pyysi SVL:ltä luvan saada käynnistää oman järjestönsä.

Viime aikoina Suomen Vastarintaliike ja Soldiers of Odin ovat avoimesti viitanneet toisiinsa. Vastarintaliike kirjoittaa nettisivuillaan että Soldiers of Odin on isänmaallinen järjestö ja SoO näyttää omassa PR-videossaan toistuvasti SVL:n tunnusta, Tyr-riimua. Kytkös on ilmeinen.

VASTARINTALIIKKEEN TALOUS Pohjoismainen Vastarintaliike rahoittaa toimintaansa jäsenmaksuilla, lahjoituksilla ja nettikauppojensa tuloilla. Holapan mukaan kansalliset järjestöt hoitavat itsenäisesti talouksiaan eikä rahaa liiku maiden välillä. Suomessa tukijäsenet maksavat 5 €/kk, jäsenet 10 €/kk, aktivistit 20 €/kk tai sitoutuvat maksamaan vapaaehtoisen osuuden tuloistaan. Valajäsenet maksavat tietyn prosentin tuloistaan. SVL:n nettikaupan tuotto oli 2012 noin 8.000 €. - Se on pienelle natsijärjestölle aika paljon rahaa. Rahat käytetään uusien tarrojen ja esitteiden painattamiseen, kirjojen hankkimiseen ja tapahtumapaikkojen vuokriin, sanoo Esa Holappa. Ruotsin Vastarintaliikkeen entinen johtaja Klas Lund nosti palkkaa järjestöltä. 2008 hänen kuukausipalkkansa oli 7 000 kruunua. Holappa kertoo Lundin myös säännöllisesti käyttäneen järjestön kassassa olleita rahoja kuin omiaan. Holappa ei johtajavuosinaan koskaan saanut palkkaa SVL:ltä. - Lund oli sitä mieltä, että vastarintaliikkeen on maksettava johtajalleen. Ilman palkkaa johtajat eivät pysty keskittymään tehtäviinsä. Hänen mielestään minun olisi pitänyt ehdottaa vastaavaa järjestelyä Suomessa. Mutta minähän tiesin mikä asemani oli SVL:ssä ja ymmärsin, ettei sitä koskaan hyväksyttäisi. Niinpä en koskaan ottanut asiaa puheeksi enkä ole koskaan saanut järjestöltä palkkaa.

Johtaja vailla valtaa

Esa Henrik Holappa oli Suomen Vastarintaliikkeen ensimmäinen virallinen johtaja vuosina 2008–2012. Hän oli liikkeen julkisivu ja yksi harvoista jäsenistä, joka jo alusta asti toimi omalla nimellään ja omilla kasvoillaan. Holappa kuitenkin kertoo, ettei hänellä koskaan ollut varsinaista valtaa järjestössä ja väittää, ettei edes varsinaisesti ole SVL:n perustaja.

Otetaanpa alusta.

- Otin yhteyttä Ruotsin Vastarintaliikkeeseen joulukuussa 2007. Seuraavana kesänä SMR kutsui minut ja Mikon*, jonka tunsin kansallissosialismi.com-foorumilta, liikkeen järjestämälle Kansan Marssille (Folkets Marsch), kertoo Holappa. Viime hetkellä Holappa päätti olla lähtemättä. Mikko osallistui yksinäisenä suomalaisena mielenosoitukseen. Hän tappeli vastamielenosoittajien kanssa ja joutui poliisin pidättämäksi.

Kiitokseksi toiminnastaan Mikko sai kotiin vietäväksi SMR:n taisteludiplomin. Hän oli vakuuttanut ruotsalaisnatsit siitä, että suomalaiset olivat tosissaan.

Yhteydenpito jatkui ja Holappa sai kutsun SMR:n juhannusjuhliin silloisen johtajan, Klas Lundin kotona Skarassa, Länsi-Götanmaalla. Holappa sanoo, että tapaaminen oli viileä ja etäinen tilaisuus, mutta hän sai tavata johtajan ja jutella muiden SMR-aktivistien kanssa. Lupaa oman vastarintaliikkeen perustamiseen Holappa ei saanut.

Kotosuomessa maa oli alkanut poltella Holapan jalkojen alla. Häntä epäiltiin kiihottamisesta kansanryhmää vastaan ja poliisi oli aloittanut esitutkinnan asiasta. Holapasta näytti yhä todennäköisemmältä, että hänet tuomittaisiin. Kun hänen yhdysvaltalaiset natsituttunsa saivat kuulla asiasta, he kehottivat Holappaa tulemaan Yhdysvaltoihin. Elokuussa 2008 hän otti heidän neuvoistaan vaarin.

Holappa USA:ssa kun SVL perustettiin

Holapan ollessa ulkomailla yhteydenpito ruotsalaisiin jäi Mikon kontolle. Jonkin ajan kuluttua SMR ilmoitti saaneensa jäsenyyshakemuksen Suomesta ja pyysivät Mikkoa olemaan yhteydessä hakijaan. Näin Mikko tutustui Mikaan*, joka kannatti samaa natsiaatetta. SMR vieraili Mikon ja Mikan luona syksyllä 2008 ja he matkustivat Ruotsiin osallistuakseen SMR:n katuaktivismiin. Muutaman kuukauden päästä tuli odotettu päätös.

Mikko ja Mika ottivat yhteyttä Holappaan ja kertoivat että Pär Öberg (silloinen SMR:n kakkosmies) oli antanut luvan perustaa Suomen Vastarintaliikkeen. Kolmikko kävi keskustelua siitä, kenestä tulisi järjestön johtaja. Holappa oletti sen olevan joko Mikko tai Mika. Mikan mielestä he voisivat kaikki olla johtajia, mutta Mikko sanoi, että liikkeellä ei voi olla enempää kuin yksi johtaja. Hän ehdotti Holappaa. Mika ei tästä pitänyt ja pian hän jättäytyi pois järjestöstä, jota oli ollut perustamassa. Mika on myöhemmin tehnyt paluun ja on ajoittain ollut mukana SVL:n kuvioissa.