Kärpät ei ole saanut menestystään helpolla. Sen nousu SM-liigaan kariutui 20 vuotta sitten shokkitappioon TuTolle.

Kärpät putosi SM-liigasta 1989 ja teki konkurssin 1994. Se joutui hakemaan vauhtia jopa kakkosdivisioonasta.

Kaudella 1998-99 Kärpät panosti liiganousuun ja voitti Juhani Tammisen johdolla ylivoimaisesti ykkösdivisioonan runkosarjan, mutta kuudenneksi sijoittunut TuTo romutti oululaisten unelmat jo ennen varsinaista liigakarsintaa.

Tamminen sai kuitenkin jatkaa, ja seuraavana keväänä, vuonna 2000, Kärpät palasi hänen johdollaan SM-liigaan.

Kärppien suru ja järkytys keväällä 1999 oli käsin kosketeltavaa. MARKKU RUOTTINEN

– Mitään ei ole tullut ilmaiseksi, Juha Junno muistuttaa, kun Kärpät nyt dominoi SM-liigaa ja hakee jo yhdeksättä Suomen mestaruuttaan.

Oulun jääkiekkomenestyksen perustukset valettiin 1990-luvun lopulla ykkösdivisioonassa, mutta helppoa se ei ollut.

– Jos otetaan isot asiat, se ei ollut tällaista pelleilyä, että sarjat on suljettuja eikä unelma elä enää missään, Kärppien nousuprojektia päävalmentajana vetänyt Juhani Tamminen muistuttaa vielä käytössä olleesta liigakarsinnasta.

– Silloin sarjat oli auki, ja jos asiat hoidettiin huonosti, joukkue oli vaarassa pudota. Vastaavasti jos tuli kunnianhimoinen johto ja valmennus, jotka kokosivat kunnianhimoisen joukkueen, oli mahdollisuus nousta.

Vuonna 1981 ensimmäisen SM-kultansa voittanut Oulun ylpeys oli pudonnut Liigasta keväällä 1989, jolloin Jokerit lähetti nuoren Teemu Selänteen johdolla oululaiset 11 vuoden korpivaellukselle.

Tavoite tietenkin oli nousta nopeasti takaisin Liigaan. Tätä varten luotiin iskulause ”Paha palaa takaisin”, mutta se muuttui pilkkakirveiden suussa muotoon ”Paha palata takaisin”.

Konkurssin seurauksena Kärpät jopa joutui pelaamaan kauden 1994–1995 kakkosdivisioonassa, jossa se sai vastaansa sellaisia joukkueita kuin Kiimingin Kiekko-Pojat ja Suomussalmen Palloseura.

Seura alkoi pyrkiä suunnitelmallisesti takaisin SM-liigaan Finnveran liiketoimintajohtajan Seppo Arposen johdolla. Samoihin aikoihin 90-luvun puolivälissä Oulun talousalueella alkoi teknologiabuumin myötä voimakas talouskasvu.

Kaudella 1995–1996 Kärpät oli Fazer-liigan eli silloisen ykkösdivisioonan kahdeksas. Nykyään sarjataso tunnetaan nimellä Mestis.

Seuraavilla kahdella kaudella joukkue eteni liigakarsintaan, mutta taipui molemmilla kerroilla KalPalle.

Korkea profiili

Juhani Tamminen toimi 20 vuotta sitten Kärppien päävalmentajana. Anu Laitila / AOP

Kolmas kerta toden sanoo, Oulussa ajateltiin, ja kaudelle 1998–99 koottiin sellainen orkesteri, että liigapaikan on tultava.

Pari vuotta aiemmin Kärpissä aloittanut toimitusjohtaja Juha Junno ja päävalmentajaksi hankittu Tamminen tekivät töitä jälkimmäisen sanoin korkealla profiililla.

– Tarkoitti sitä, ettei laitettu päätä pensaaseen niin kuin 99 prosenttia nykykoutseista, jotka eivät uskalla sanoa eikä julistaa mitään. Me tehtiin Juhan kanssa päinvastoin. Ymmärsimme promootion, pelin ja markkinoinnin päälle ja otimme koko pohjoissuomalaisen liike-elämän mukaan. Me hankittiin rahat ja populariteetti, ja meillä oli visio. Kunnianhimomme oli tehdä Kärpistä Pohjois-Suomen superbrändi suomalaiseen urheiluun, Tamminen taustoittaa verbaalisella tyylillään.

– Näin myös tehtiin, ja kaikki mikä tehdään korkealla profiililla, niin sehän herättää kaikissa muissa vastareaktion. Ja kun ollaan rehellisiä, niin se herätti sen paitsi vastustajissa, myös suomalaisen jääkiekon establishmentissa, Tamminen väittää lajin valtapiirien olleen oululaisia vastaan.

– TuTo-sarja oli siitä hemmetinmoinen symboli. TuTo pääsi iskemään täydellisenä altavastaajana, mutta ei oteta TuTolta mitään pois. Kun katsoo niiden pelaajien uria, niin TuTolla oli silloin helvetin hyvä joukkue ja Anatoli Bogdanov siinä vielä koutsina. Mutta jos katson niitä tuomariratkaisuja, niin kuinka monta apinaa roikkui Martin Bergeronissa ja sitä ja tätä, Tamminen kritisoi Kärppien kanadalaisen tähtisentterin saamaa kohtelua.

– Hyvä ettei silloinen erotuomarikunta vielä vetänyt vastustajan paitaa päälle, hän kärjistää.

"Älyttömät paineet"

Toimitusjohtaja Juha Junno teki Tammisen kanssa ison työn Kärppien nousun eteen. Antti J. Leinonen / AOP

Ykkösdivisioonan runkosarjan Kärpät voitti ylivoimaisesti, 19 pisteen erolla toiseksi sijoittuneeseen Pelicansiin.

Kärpät miehitti myös pistepörssin kärkisijat: 1) Bergeron, 2) Jari Laukkanen, 3) Juha Jokiharju. Nuori Esa Pirnes oli pörssissä viides. Puolustuksen kovia tekijämiehiä olivat muun muassa Harri Aho ja Karri Kivi.

Harjoitusotteluissa Kärpät oli näyttänyt hauista kaatamalla niissä liigajoukkueitakin. Huolta herätti kuitenkin maalille hankitun Ruotsin entisen maajoukkuevahdin Peter Åslinin epäonnistuminen. Hänen korvaajakseen Kärpät hankki kesken kauden Jan Lundellin HIFK:sta.

– Sanoin Junnolle näillä sanoin, että meillä on ihan suvereeni jengi, mutta yhtä osastoa meillä ei ole testattu ja se on maalivahti. Tämä johtui siitä, että oltiin perussarjassa niin ylivoimaisia, että hyvä kun vastustaja pääsi meidän päähän, Tamminen kuvailee.

– Kun tuli se paikka, että jokaisella lasketulla maalilla oli merkitystä, niin tämä TuTo-sarja oli ihan klassikko. Turha sitä kuitenkaan Lundellin piikkiin on laittaa, hän huomauttaa.

– Janne oli nuori ja lahjakas maalivahti, mutta hän ei ollut urallaan siinä vaiheessa ollut vielä kertaakaan paikassa, jossa täytyy voittaa pelejä.

Junno muistuttaa myös psykologisesta asetelmasta.

– Me oltiin täydellinen ennakkosuosikki, ja paineet olivat ihan älyttömät. Pelaaminen meni väkinäiseksi, ja toinen kävi tekemässä vastahyökkäyksestä tai ylivoimalla, vaikka ei montaa kertaa meidän alueella käynyt.

– Mutta hatunnosto TuTolle. Siinä oli täydellinen esimerkki siitä, miten altavastaaja pelaa, kun se saa hengen päälle, Junno sanoo.

Kaikki vierasvoittoja

Playoffit pelattiin kuuden parhaan joukkueen kesken. Jokaisen otteluparin voittaja sai paikan kaksivaiheiseen liigakarsintaan.

Suvereenin ykkösen Kärppien tien karsintaan piti olla selvä. Runkosarjassa se ei hävinnyt kotona kertaakaan, ja nyt se sai vastaansa 47 pistettä vähemmän keränneen ja kuudenneksi sijoittuneen TuTon. Sen piti olla vain suupala.

Mutta turkulainen altavastaaja järjesti Kärpille shokkien sarjan. Neljä ensimmäistä ottelua olivat kaikki vierasvoittoja, ja ratkaisu jäi vihoviimeisen viidennen ottelun varaan.

Täysi tupa, 7600 Kärppien kannattajaa odotti Raksilan lehtereillä vapauttavaa kotivoittoa, mutta maaliskuun 25. päivän illasta 1999 tuli oululaisten painajainen.

Kärpät painoi päälle. Se painoi päälle ankarasti, mutta pelaajat puristivat mailaa ja hassasivat tekopaikkoja solkenaan. 60 minuutin jälkeen valotaululla olivat numerot 2–2.

Ensimmäisen jatkoerän loppuhetkillä maalivahtien torjunnat olivat paljon puhuvat: Kärppien Jan Lundell 25, TuTon unelmaottelua pelannut Pekka Mäkitalo 68.

Sitten tuli seuraava laukaus. Se lähti TuTon Mika Karapuun mailasta ja päätti ottelun peliajassa 79.20.

Yksi Suomen kiekkohistorian kaikkien aikojen yllätyksistä oli valmis.

Oliko se maali?

Ratkaiseva jatkoaikamaali on juuri syntynyt. TuTon Mika Karapuu tuulettaa Kärppien maalilla. MARKKU RUOTTINEN

Kärpillä oli uskomatonta epäonneakin. Toinen TuTon varsinaisen peliajan maaleista syntyi todellisella kenttämestarin erikoisella, kun keskialueelta laitaa pitkin päätyyn lyöty kiekko otti siniviivan kohdalla kimmokkeen laidassa olleesta saumasta ja suuntautui suoraan Kärppien maaliin. Lundell oli jo ehtinyt maalinsa taakse rännikiekkoa katkaisemaan.

– Se oli maailman erikoisin maali. Kaupungin piti jo edellisenä kesänä vaihtaa laidat uusiksi, kun saumakohdat sojotti ja oli jo vähän vaarallisetkin. Jostain syystä sitä kuitenkin siirrettiin kaupungin liikuntapuolella. Sitten ne kyllä vaihtui seuraavana vuonna, Junno hymähtää.

Eikä siinä vielä kaikki. Oululaisia jäi vaivaamaan kysymys, kävikö kiekko jatkoajalla maalissa lainkaan.

– Maalituomari veti hermostuksissaan punalampun päälle, vaikka kiekko ei ikinä ollut edes maalissa, Tamminen väittää edelleen.

– Se vaan meni johonkin sinne päin ja muistaakseni osui tolppaan.

Junnon muistikuvat ovat samansuuntaiset.

– Paljon oli ihmisiä, jotka väittivät, että se ei olisi ollut maali. Tunteitakin siinä voi katsojilla tietysti olla, hän ymmärtää.

– Jonkin aikaa meidän joukkue ja molari protestoi, mutta tuomarit eivät sitä maalia peruneet, kun maalituomari oli jo painanut punaista.

Videotarkistuksia ei tuolloin tehty. Raksilan ihme lähetti TuTon liigakarsintaan ja päätti Kärppien kauden kyyneliin.

– Se oli ihan klassikko. Mäkitalo pelasi elämänsä pelin, Tamminen tunnustaa.

– Siihen piti tyytyä, ja se oli karmea pettymys, Junno huokaa.

– Siihen tuli vaan semmoinen kipsi. Kyllähän se oli kova paikka, kun meillä olisi ollut kaikki taloudelliset resurssit nousta.

Kärppien tehoja pudotuspeleissä verotti myös ykköstähti Bergeronin vaisuus, jonka taustalla vaikutti suuri suru. Runkosarjassa 77 pistettä tehtailleen kanadalaisen playoff-saldo oli vain 1+1.

– Hänen isänsä kuoli, mutta en voinut tuoda sitä esiin enkä mennä koutsina sen taakse, Tamminen toteaa.

Kovempana takaisin

Sensaatio-TuTon matka päättyi lopulta karsinnan ensimmäisessä vaiheessa liigajoukkue KalPaa vastaan. Ratkaisevassa karsinnassa KalPa putosi – Pelicansille.

Maailma ei kuitenkaan loppunut, ja Kärpillekin tuli seuraava kausi. Sen päätteeksi se voitti kevään 2000 liigakarsinnassa Pelicansin, mutta lahtelaiset välttyivät putoamiselta SM-liigan kasvettua 13 joukkueen suljetuksi sarjaksi.

Kärpät palasi kuitenkin pelaamalla SM-liigaan – ja loppu on historiaa. Kärpät on seitsemällä mestaruudellaan ja kahdeksalla runkosarjavoitollaan tämän vuosituhannen menestynein liigaseura, ja lisää saattaa pian seurata.

Tamminen muistaa vuoden -99 tunnelmat.

– Näytettiin silloin Junnon kanssa luonnetta. Todettiin, että otetaan opiksi ja tullaan vielä kovempana takaisin.

Kärpät päätti TuTon järjestämästä järkytyksestä huolimatta luottaa Tammiseen ja lähti hänen johdollaan hakemaan liiganousua uudestaan.

– Se oli oikea ratkaisu. Totta kai se tappio harmitti, ja ajattelin, että se on karmea paikka Tamillekin. Hetken istahdettiin ja murehdittiin, Arposen Seppo oli mukana, ja heti seuraavana päivänä lähdettiin töitä tekemään, Junno kertoo.

– Toinen mahdollisuus olisi ollut luovuttaa. Siihen olisi ollut helppo jäädä itkemään ja surkuttelemaan, mutta ei jääty tuleen makaamaan. Taloutta saatiin edelleen vahvistettua, ja seuraavana vuonna noustiin Liigaan joukkueella, johon ei montaa vaihdosta tullut.

– Meitä pohjoisen poikia koeteltiin ja katsottiin, ollaanko me valmiita koviin paineisiin ja liigapaineisiin. Siitä se lähti liikkeelle, ja heti ensimmäisellä liigakaudella oltiin pronssipelissä.

Vuoteen 2017 pitkän uransa Kärpissä päättänyt Junno palaa vielä kevään -99 dramaattiseen jatkoaikaratkaisuun.

– En tiedä tänä päivänäkään, oliko se kiekko maalissa vai ei. Nyt sille voi jo nauraa, mutta silloin se ei naurattanut.