Yksityisen ihmisen vapaa, etsivä mieli

on kaikkein arvokkain asia maailmassa.

Ja tämän puolesta taistelisin:

Mielen vapaus suunnistaa minne haluaa,

kenenkään pakolla ohjaamatta.

Ja tätä vastaan minun täytyy taistella:

Mitä tahansa ideaa, uskontoa tai hallintoa joka rajoittaa

yksityistä ihmistä tai tuhoaa hänet.

John Steinbeck

Uskonto ei ole sama asia kuin henkinen elämä tai hengellisyys. On olemassa muitakin eteenpäin auttajia, jotka eivät vaadi sinua sijoittamaan ja uhraamaan kaikkeasi avun vastineeksi.

Harkitse tarkkaan, kannattaako sinun sitoutua mihinkään yhteisöön. Katso, että omat rationaaliset ajatuksesi ja tunteesi käyvät yhteen. Tunteet ovat usein pettäviä. Henkinen ja sosiaalinen tilanteesi voi tehdä sinusta heikon juuri sillä hetkellä, kun jonkun uskonnollisen yhteisön jäsen ottaa sinuun yhteyttä. Tunnet ehkä hetken turvallisuutta ja että joku edes välittää. Se ei kuitenkaan ole hyvä syy uhrata koko elämäänsä, aikaansa tai rahavarojaan tuon yhteisön hyväksi.

Joskus kysytään, eikö kannattaisi varmuuden vuoksi käydä kirkossa palvomassa Jumalaa siltä varalta, että hän onkin olemassa?

Vastauksena sanon suoraan, että ei. Mikä sellaisessa olisi vitsinä? Käyt kirkossa, otat osaa rituaaleihin ja rukouksiin ja teeskentelet uskovasi, ja höpläytät näin Jumalaa, joka sitten päästää sinut taivaaseen? Tuskinpa vain. Hartaudenharjoituksesi saattaa rasvata rattaita elämässäsi, luultavasti olet tapa- tai tosiuskovaisten ympäröimä. Mutta että sellainen teeskentely hankkisi sinulle taivaspaikan? Järjetöntä.

Sinulle, joka olet onnellinen uskossasi:

En halua riistää sinulta onnentunnettasi. En ole tehnyt tätä sivua käännyttääkseni ketään. Sinun on parasta etsiä muuta kiinnostavaa Internetissä ja unohtaa minun sivuni. Jos aiot saarnata minulle helvettiin joutumista, älä vaivaudu. En usko helvetin  enkä taivaankaan  olemassaoloon.

Monet kirjoittelevat minulle, että minun pitäisi lukea Raamattua "oikeassa hengessä" päästäkseni siihen sisälle  selkokielellä se sama kulunut "tajutaksesi Raamattua sinun on oltava typerä" -argumentti, joka sisältää kolme momenttia:

Sinulla täytyy olla Pyhä Henki voidaksesi ymmärtää Raamattua. Et voi saada Pyhää Henkeä, ennen kuin uskot Raamattuun. Eli Jumala antaa Pyhän Hengen ainoastaan niille, jotka ovat tarpeeksi typeriä uskoakseen johonkin, jota eivät kykene ymmärtämään.

Haluaisin vain huomauttaa, että olen kyllä kokeillut uskovaisena elämistä. Olin lukenut Raamatun läpi jo ennestään, jolloin näin sen eräiden tiettyjen kansakuntien tai niiden osien erilaisina kirjallisina tuotteina. Sitten lankesin lyhyeksi aikaa loveen, jolloin kävin Raamattua läpi vielä tarkemmin, ja luulin todellakin kokeneeni jotakin, jonka tulkitsin "Pyhäksi Hengeksi". Myöhemmin huomasin olleeni väärässä. Mitään siitä ei lopultakaan jäänyt käteen: minulla ei henkilökohtaisessa elämässäni ollut Raamatusta mitään hyötyä. Raamatun tahkoaminen ja jakeiden setviminen oli pelkkää ajantuhlausta. Saan enemmän irti muusta kirjallisuudesta. Raamattu on niin vanhentunutta ja sitä paitsi vierasta juttua, ettei siihen voi ripustautua nykymaailmassa. Se, mikä siinä on hyvää, löytyy kyllä muualtakin.

Sitten on niitä, jotka eivät tahdo millään käsittää, että uskonnollisuuden ainoa vaihtoehto ei ole ahne ja itsekäs materialismi. Eräs taannoinen kaappiuskovainen (nuori mies, joka ei suostunut myöntämään olevansa itse asiassa fundis) kysyi minulta, että mitä pitäisi sanoa kolmivuotiaalle, joka on kuullut jonkun sanovan, ettei Jumalaa ja taivasta olekaan, ja ainoaksi vaihtoehdoksi jää materialismi? No voihan --. Kukas arvostelukyvytön viattomalle pikkulapsoselle sitten on ensinnäkin mennyt tuputtamaan, että ne ovat olemassa? Ja että mitäkö vaihtoehtoja jää sitten tällaiselle lapsiraukalle muita kuin materialismi? Tuossa vaiheessa päästeleekin jo sitten muutaman ärräpään.

[Edellisestä eräs toinen kirjoittaja tunnisti mukamas itsensä, vaikka teksti uskovaisilta ei ole mitenkään uniikkia. Itse asiassa saan epäsäännöllisesti mutta toistuvasti näitä samoja juttuja. Taisi muuten olla sama jeppe, joka kysyi olenko anarkisti!]

Ensinnäkään ateismi ei ole sama asia kuin materialismi. Ateismi ei ole mikään erityinen oppirakennelma. Ateistinen henkilö ei usko jumaliin, ja piste. Ateistin ei tarvitse olla ahne ja itsekäs materialisti (vaikka sellaisiakin ihmisiä varmasti on olemassa).

Ateisti voi olla vapaa-ajattelija, humanisti, tiedemies, taiteilija, kirjailija, muusikko, luonnonystävä; hän voi osallistua lasten, nuorten, vanhusten, sairaiden aktivoimiseen ja auttamiseen, kehitysmaatyöhön (ei ole pakko viedä evankeliumia pakanoille avittaakseen heidän jokapäiväistä elämäänsä korkeammalle tasolle)  tai mitä nyt on sattunut valitsemaan. Ateisti voi elää todella rikasta henkistä elämää.

Kun kuolen, minusta jää jäljelle työni ja muistoni, ja ne atomit, joista ruumiini on muodostunut, levitetään toivoni mukaan tuhkan muodossa jollekin rakastamalleni paikalle. Siellä ne joutuvat takaisin luonnon kiertokulkuun, ja ovat siinä mielessä "ikuisia". Minusta tämä on "tarpeeksi" kaunis ja lohduttava ajatus, sillä eihän oma kuolema muutoin ole mitään kiehtovaa tai miellyttävää. Elämästä saa irti sen mitä siihen itse sijoittaa. Elämä on itsessään kaunista ja ihmeellistä. Ei sitä tarvitse ruveta parannella retostelemaan jollakin "tuonpuoleisella" taivaalla ja "ikuisella elämällä". Kertoisipa joku edes, että mitä siellä taivaassa sitten mukamas tehdään se iankaikkisuus? Näppäillään harppua pilvenlongalla vai? Seurustellaan vastenmielisten kiihkouskovaisten kanssa? Melko heppoinen, etten sanoisi synkkä, tulevaisuus. Ei kiitos!

Miksi lapselle olisi opetettava, että hänen pitää käyttää kainalosauvoja, kun hän pystyy kävelemään ilmankin?

Sivun tarkoitus on tuoda esille vaihtoehtoja järjestyneeseen uskonnolliseen elämään.

Uskonto on vallan väline

Miksi Suomessa ylipäänsä on "valtionkirkko"? Kansalaisia on vanhastaan verotettu (rahaa, elintarvikkeita, miehiä sotiin) ja kirkko on pitänyt heistä lukua niin että kukaan ei ole välttynyt suoneniskuilta. Uskonto syyllistää tavallisen ihmisen ja tekee hänestä laumaeläimen. Uskovaisia ei syyttä kutsuta lampaiksi. Lammas kuuluu eläinmaailman tyhmimpiin eläimiin. Miksi ihmisen pitäisi nykyäänkin vapaaehtoisesti alentua lampaan tasolle, kun ei kerran enää ole pakko?

Kansan kuuliaisuus on ollut hallitseville välttämättömyys. Omintakeinen ajattelu ei ole vallassaolijoiden mieleen. Kirjat ovat tuhoamis- ja sensuurilistalla koska ne kehittävät ihmismieltä ja edistävät kriittistä, omintakeista ajattelua.

Uskonto aiheuttaa ennen kaikkea suvaitsemattomuutta sekä m.m. sotia, rasismia, etnistä puhdistusta, noitavainoja ja kirjanpolttamisia. Uskontoa voi verrata fasismiin. Yksilö häviää massoihin. On uskottava sokeasti jos aikoo selviytyä hengisssä. "Tottele johtajia. Älä ajattele itse!"

Voit elää onnellista elämää päättäen itse sen tyylistä,

rajoista ja laadusta niin kauan kuin et aiheuta vahinkoa toisille.

On vaikeaa suvaita niitä, jotka itse ovat suvaitsemattomia. Yritä kuitenkin! Ehkä joku heidän suuresta laumastaan oppii sinulta jotakin ja muuttaa käytöstään vähitellen.



Yksi vaikutuskeino on aivan spontaanisti jossakin tilanteessa auttaa jotakuta  tuttua tai tuntematonta  vaikka hän ei apua odottaisikaan. Avun ei tarvitse olla mitenkään suurenmoinen, joskus riittää pelkkä hymy tai pari ystävällistä ja kannustavaa sanaa. Jos tuo henkilö kiittää sinua, niin pyydä häntä puolestaan auttamaan muita joskus tilaisuuden tullen. Seuraukset voivat olla suuret. Ehkäpä apusi saanut auttaa useita muita muistaessaan sinun epäitsekkään ja pyyteettömän tekosi tai sanasi.



Et varmastikaan saa koskaan tietää, miten on käynyt, mutta hyvässä lykyssä oma pieni tekosi poikii useita toisia, etkä taatusti ole ainakaan menettänyt mitään.

Artikkelit

Linkit muualle