Obama ei eroa käytännön toimissaan juuri muista presidenteistä. Itse asiassa monessa asiassa hän on ollut edeltäjiään pahempi, kirjoittaa Tuomas Enbuske Iltalehden kolumnissaan.

Johtajuus on sitä, että sanoo epäsuosittujakin asioita, muistuttaa Tuomas Enbuske. Jenni Gästgivar

”Avioliitto on miehen ja naisen välinen liitto. Koska olen kristitty, se on minulle pyhä liitto.”

Ohoh! Kukas näin rohkeni lausumaan? Timo Soini? Donald Trump? Joku hullu äitinsä luona asuva, banjoa asuntovaununsa portailla soitteleva amerikkalainen kierosilmä? Nyt pannaan boikotit pystyyn ja Ville Niinistön twitteri savuamaan.

Ei sinne päinkään. Näin sanoi Barack Obama tasan kymmenen vuotta sitten. Vuoden 2008 pressanvaalikampanjassa Barack Obama vastusti homoliittoja.

Jengi, joka naulaa tuollaisista puheista miehet ja varsinkin naiset kiveksistään lattiaan, lauloi nyt tällä viikolla tämän messiaan edessä Suomessa hoosiannaa.

Salaa Obama oli tietty kannattanut homoliittoja jo kauan. Mutta valta on niin kiihottavaa, että sitä saadakseen heittää vaikka häiritsevät ihmiset junan alle. Rakastettu rauhankyyhky oli valmis alistamaan miljoonat rakastavaiset vainolle ja kiusanteolle, vain saadakseen itselleen valtaa. Inhimillistä? Kyllä. Reilua? Ei todellakaan.

Obama hokasi mokansa myöhemmin ja takki kääntyi. Tai ei hän mitään ymmärtänyt. Hänen avustajansa vain laskivat, että homoliittojen kannatus oli noussut niin isoksi, että valtavirtapoliitikon oli mahdollista niitä kannattaa.

Johtajuus on sitä, että sanoo epäsuosittujakin asioita. Johtamisessa Obama tai Hillary Clinton eivät olleet edelläkävijöitä, vaan alkoivat homoystävällisiksi vasta kun se oli muodikasta.

USA:n edellinen pressa Barack Obama vieraili Suomessa tällä viikolla. Ja juu. Pidän hänestä enemmän kuin Trumpista. Mutta vierastan kaikkea henkilöpalvontaa. Varsinkin kun Obama - eikä yhtään kukaan muukaan - ei ole sen arvoinen.

Vaalikampanjassa messias lupasi poistaa tulvat ja heinäsirkat… siis anteeksi presidentti Obama lupasi lopettaa Irakin sodan ja Afganistanin sodan. No ei ole lopettanut. Irakin sota oli vielä YK:n kansainvälisen oikeuden vastainen. Afganistanista USA on vetäytynyt, mutta tekee sinne edelleen ilmaiskuja. Irak on edelleen täysin sekaisin.

Ja törkeintä muunneltua totuutta Barack Obama puhui, kun hän lupasi useassa eri haastattelussa sulkea pahamaineisen Guantanamon vankileirin.

Kahdeksan vuotta oli aikaa, mutta sitä ei ole vieläkään suljettu.

Siellä vesikidutetaan, nöyryytetään seksuaalisesti ja pahoinpidellään edelleen ihmisiä useammin kuin Radio SuomiPop soittaa Yön Rakkaus on lumivalkoinen -kappaletta. Ja kummankaan uhrilla ei ole oikeutta länsimaiseen oikeudenkäyntiin tai syyttömyysolettamaan.

Barack Obama siis puhui tällä viikolla Nordic Business Forumissa Messukeskuksessa. Yleisökommentit olivat täysin tunnepohjaista palvontapuhetta. Kuin Elviksen ja Jeesuksen reinkarnaatio olisi käynyt laulamassa lavalla vuorisaarnan Love me Tenderin melodialla.

Totta kai hän mielisteli meitä. Obama sanoi rakastavana Suomea. Hän ei kuitenkaan jäänyt ihailemaan ABC-asemien täyttämiä kirkonkyliämme. Rakkaudestaan huolimatta hän nimittäin viihtyi Suomessa tasan kolme tuntia ja hurautti täältä pois ilmastonmuutosta vastustavalla yksityiskoneellaan nopeammin kuin suomalainen kansanedustaja häipyy Storyvilleen täysistunnon läsnäolonappia painettuaan.

Obama ei eroa käytännön toimissaan juuri muista presidenteistä. Itse asiassa monessa asiassa hän on ollut edeltäjiään pahempi.

Kukaan Yhdysvaltain presidentti ei ole sotinut niin pitkään kuin Barack Obama. Hänen hallintonsa on ollut molemmat virkakautensa yhtämittaisesti sodassa.

Mutta olihan se silti sympaattista, että Obama piteli vaimoaan kädestä julkisesti ja twiittasi tälle romanttiset syntymäpäiväonnittelut. Kun omat lapset poseeraavat Instagram-kuvissa, toisten lapset räjähtävät Lähi-idässä.

Barack Obaman viimeisenä vallassaolovuonna hänen hallintonsa tiputti brittilehti The Guardianin mukaan yhteensä 26 171 pommia. USA teki sotilasoperaatioita 138 maassa, mikä oli 130 prosenttia enemmän kuin Euroopassa vihatun George W. Bushin hallinnon aikana.

Siksi on käsittämätöntä, että Obama sai Nobelin rauhanpalkinnon. Samalla logiikalla Nobel voitaisiin myöntää vaikka Tauski Peltoselle. Hänhän on kuitenkin luvannut lopettaa vaimonsa hakkaamisen.

Kukaan Yhdysvaltain presidentti ei myöskään ole karkottanut yhtä paljon siirtolaisia maastaan kuin Barack Obama. Mutta ei tätä mainita, kun Euroopassa puhutaan USA:n politiikasta. Tämä sopi myös Trumpin agendaan, joka halusi näyttää Obaman heikkona humanistina.

Ongelman ydin ei ole Barack Obama. Ei hän ole yksinään paha ihminen. Pahinta on, että haluamme nähdä toiset ihmiset messiaina, toiset äärimmäisinä pahiksina. Vaikka kaikki olemme oikeasti jotain sitä väliltä. Siksi oli vaivaannuttavaa seurata Barack Obama -hehkutusta sosiaalisesta mediasta hänen vieraillessaan Helsingissä. Itse pidän enemmän reiluista pahiksista. Aina kun samassa tilassa on liikaa kanssani samaa mieltä olevia, tilaan Uberin ja häivyn.

Erityisen syvällisenä haluamme nähdä aasialaiset ajattelijat, koska jostain syystä se syvällisyys asuu aina siellä, missä tarkenee paneskella porukalla ulkona pahanhajuisten suitsukkeiden ja Tiimari-tasoisten Buddha-patsaiden ympäröimänä.

”Eurooppa kuuluu eurooppalaisille. Pakolaisten tulisi palata kotiinsa jälleenrakentamaan kotimaitaan. Saksasta ei saa tulla arabimaata”. ”Seksin tarkoitus on lisääntyminen. Vain seksi, jossa penis menee vaginaan on sallittua. Homoseksuaalisuus on sopimatonta käytöstä.”

Kuka näin sanoi? Jussi Halla-aho? Ruotsidemokraatit? Ei. Vaan meidän oma söpö toinen kotijeesuksemme Dalai Lama, joka muuten itse on elänyt suuren osan elämästään pakolaisena Intiassa. Mutta ei anneta pienten ristiriitojen häiritä. Dalai Lama oli pari viikkoa norjalais-ruotsalaisen Skavlan -talk show:n vieraana.

Skavlan ei kysynyt ainoatakaan kriittistä kysymystä. Dalai Lama elää harhoissa ja luulee olevansa joku uudesti syntynyt guru. Silti helsinkiläiset humanistit jonottivat kuin maalainen ämpäreitä, tapaamaan Dalai Lamaa, kun hän vieraili täällä seitsemän vuotta sitten.

Myötätunnon lähettilääksi tituleerattu maahanmuuttokriitikko Dalai Lama puolestaan sai 1989 Nobelin rauhanpalkinnon väkivallattomasta rauhantyöstä. Aivan kuin Obama, kunnon kiusaaja ei likaa omia käsiään.

Karisma on täysin yliarvostettua. Se ei ole sama kuin osaaminen tai ajatteleminen. Karisma on viestintää. Osmo Soininvaara ja Juhana Vartiainen ovat ehkä kenkiään tuijottelevia introverttejä, mutta he puhuvat paljon fiksumpia kuin lavalla säteilevä poliitikko. Miehet ovat aina tehneet riittejä naisten edessä. Aikoinaan papit, nykyään rock-tähdet ja bonot sun muut veronkiertäjät.

Kaiken karisman taustalla on seksuaalisuus. Siksi lähes kaikki poliitikot panevat ketä kerkiävät. Tai saavat.

Kaikki on tietysti katoavaista. Ne rokkarit, joille satoi seksiä kuin mannaa Israelin kansalle 20 vuotta sitten, löytyvät nyt bentsodiatsepiini- ja olutpalkalla soolokeikalta Kannelmäen Britanniasta. Kaiken järjen mukaan näin pitäisi käydä muillekin. Paitsi presidenteille. Heidän pitäisi löytyä vankilasta Helsingin messukeskuksen sijaan.

Kun suomalainen maksoi jopa 3700 euroa siitä, että pääsi tapamaan kasvotusten sotarikollista, mitä hän oikeasti meni katsomaan. Hän meni katsomaan sitä, mitä kaikki muutkin menivät katsomaan.

Ei Cheek ole mitenkään erityinen räppäri, vaan vaaratonta uhoa, jota äiti pystyy näyttämään lapselleen. Ja jyväskyläläinen HR-henkilö tanssimaan ymmärtämättä sanaakaan. Mutta koska kaikki jonottavat katsomaan sitä, sinäkin haluat osan kunniasta.

Näillä ihailemillamme ihmisillä on tarina, jonka varjolla he voivat vaikka pissata suuhumme. Ymmärrän ensimmäisen mustan presidentin symbolisen arvon. Paitsi jos nyt tarkkoja ollaan, niin Obama on yhtä paljon valkoinen kuin musta.

Vakavasti puhuen ainoastaan Cheekin tarina on poikkeuksellisen pysäyttävä. Cheek on kuitenkin ainoita lahtelaisia, joka on oppinut muodostamaan kokonaisia virkkeitä. ”A-a-jee raidataan. Okei sä tarjoot mulle avaimet sun kiesiin”.

Suunnilleen yhtä paljon jäi mieleen sisältöä Obaman puheesta.

Barack Obama ei ole mikään Jeesus, eikä ollut muuten Jeesuskaan.