Pekka-isä menetti laillisen yhteyden tyttäreensä harvinaisen adoptiotaistelun päätteeksi. Oikeuskäytäntö vastaavista tapauksista on niukka.

Pekka* ja Tiina* saivat ensimmäisen tyttärensä vuoden 2000 joulukuussa. Vajaata vuotta myöhemmin pariskunta erosi ja Sirpa-tytär* muutti asumaan äitinsä kanssa.

Tiina löysi uuden kumppanin ja hän muutti tyttärensä sekä Sami-miehensä* kanssa yhteiseen kotiin vuoden 2003 aikana. Pariskunta avioitui seuraavana vuonna. Heillä on myös yhteinen tytär.

Ex-pariskunta Tiina ja Pekka sopivat sosiaaliviranomaisen avustuksella ajankohdista, jolloin Pekka, 48, voisi nähdä Sirpa-tytärtään.

Vuodet vierivät, kunnes koitti vuoden 2015 marraskuu. Tiina antoi suostumuksensa siihen, että Sami voisi ottaa Sirpan adoptiolapsekseen, mitä myös Sirpa halusi. Sirpan biologinen isä Pekka ei tätä kuitenkaan hyväksynyt.

Lain mukaan alaikäisen lapsen adoption vahvistamiseksi tarvitaan kummankin vanhemman suostumus. Tästä voidaan kuitenkin poiketa, jos siihen on lapsen edun kannalta erittäin painavia syitä.

Sirpaa koskeva adoptioasia eteni lopulta oikeuteen.

Kanta-Hämeen käräjäoikeus vahvisti Sirpan ja Samin välisen adoptiosuhteen viime vuoden maaliskuussa. Oikeus perusteli adoptiota sillä, että se oli Sirpan etujen mukaista. Hän itsekin halusi adoptiota, ja oli harvoin tekemisessä biologisen isänsä kanssa.

– (Sirpan) ja (Samin) välille vahvistetaan lapsen ja vanhemman suhde (adoptio), oikeus totesi.

Samista tuli siis Sirpan virallinen vanhempi, ja Pekka menetti siten laillisen yhteyden tyttäreensä. Sirpa ei voisi esimerkiksi saada Pekan perintöä ja päinvastoin.

Asia eteni kuitenkin Turun hovioikeuteen, kun Pekka ei tyytynyt ratkaisuun.

– (Pekka) ei ole antanut suostumustaan adoptioon, koska (Sirpa) saattaisi ymmärtää asian väärin ja ajatella, että (Pekka) on luovuttanut hänen suhteensa. Hän on edelleen halukas pitämään yhteyttä (Sirpaan), Pekka perusteli kantaansa oikeuden mukaan.

Turun hovioikeus totesi, että oikeuskäytäntö adoption vahvistamisesta toisen vanhemman sitä vastustaessa on niukka.

Hovioikeus piti kuitenkin käräjäoikeuden tuomion ennallaan. Sen mukaan Pekan ja Sirpan yhteydenpito oli vähäistä, eivätkä he olleet läheisiä keskenään.

Oikeuden mielestä Sirpan ja Samin välisen adoption vahvistamiselle oli siten erittäin painavat syyt.

– (Sirpan) ja (Samin) välille on muodostunut tosiasiallinen ja pitkäaikainen lapsen ja vanhemman välisen suhteen kaltainen suhde. (Sirpa) on käytännössä asunut lähes koko lapsuutensa (Samin) kanssa yhteisessä kodissa ja mieltää tämän isäkseen.

– (Sirpan) ja (Samin) adoptiosuhteen vahvistaminen on omiaan lisäämään (Sirpan) turvallisuuden ja yhdenvertaisuuden tunnetta. Adoptiosuhteen vahvistamisella (Sirpan) suhde (Samiin) saatetaan oikeudellisestikin vastaamaan vallitsevaa tilannetta, Turun hovioikeus perusteli.

Se antoi asiassa ratkaisun perjantaina. Pekka voi halutessaan hakea korkeimmalta oikeudelta valituslupaa hovioikeuden ratkaisuun.

*Jutussa esiintyvien aikuisten ja lapsen nimet on muutettu.