Äkkiseltään vainajan kompostointi tai pakastekuivaaminen kuulostaa ihmisen elämän halventamiselta, mutta… vänta lite, think for yourself. Amerikkalaisia on jo uuden ajan taivasmatkalla, ehkä kohta ruotsalaisiakin.

Hautaaminen Vainajan saa haudata arkussa maahan tai krematoida.

Ruumisarkku on pakollinen.

Vainajan tuhkaa ei saa jakaa.

Tuhkan voi sirotella mereen rajatulle alueelle tai maanomistajien luvalla maahan.

Väestönkasvun myötä haudattavia tulee yhä enemmän, mikä on jo herättänyt maailmalla pohdinnan oikeasta tavasta lähteä viimeiselle matkalle. Jokaisella on oikeus ensimmäiseen luokkaan, mutta yhteiskunta, ympäristö ja uudet asenteet voivat jossain vaiheessa määritellä, mikä on kyytipeli.

Uusia menetelmiä ruumiin käsittelemiseksi on kehitelty lähinnä ympäristösyistä, mutta rahallakin on osansa. Amerikassa jo haudataan pikakompostoituja vainajia. Ruotsissa on väitelty vuosia pakastekuivaamisesta vaihtoehtona krematoriolle.

Olisiko Suomessakin jo aika harkita? Menossa on erikoinen ajanjakso, sillä iso määrä ihmisiä tulee vanhuusikään, muistuttaa Demos Helsingin tulevaisuudentutkija Aleksi Neuvonen.

– Voi olla, että suhde kuolemaan on jo 10–15 vuoden päästä hyvin erilainen kuin mitä se on ollut viime vuosikymmenet.

Nykymetodien ongelmat

Suomen lainsäädännössä ei ole annettu krematorioiden päästöjä koskevia raja-arvoja. Suomi on kuitenkin sitoutunut Itämeren merellisen ympäristön suojelua koskevaan Helcom-sopimukseen, joka sisältää suositukset krematorioiden päästöille.

Kaikissa krematoriossa, pieniä lukuun ottamatta, tulisi jo olla menetelmä savukaasujen puhdistamiseksi. Näillä estetään elohopean ja pienhiukkasten leviäminen ympäristöön.

– Menee ainakin viisi vuotta, ennen kuin suositukseen päästään kaikissa laitoksissa, sanoo Suomen hautaustoiminnan keskusliitto ry:n pääsihteeri Matti Karjalainen.

Perinteisillä hautausmailla vaivana on puolestaan tilan puute. Laajentaminen on kallista, eikä sopivia paikkoja aina edes löydy.

Hämeen Ammattikorkeakoulun opinnäytetyössä vuodelta 2012 todetaan, että hautausmaista tulee aina jonkin verran päästöjä maaperään ja pohjavesiin. Hautausmaat tulisi sijoittaa pohjavesialueen ulkopuolelle, silti Suomessa on yli 200 pohjavesialueella sijaitsevaa hautausmaata.

Resomaatio eli nestekäsittely

Ei tunnu pahalta, mutta ajatus vaatii totuttelua. Esko ja Maija Eveli

Brittiläinen yritys, LBBC Technologies, on kehittänyt uudentyyppisen krematoriolaitteen, joka käsittelee ihmisruumiin kolmessa tunnissa. Laite perustuu lämmön, paineen ja kemikaalien yhdistelmään, jotka yhdessä liuottavat vainajan kiihdytettyä maatumista muistuttavassa prosessissa.

Prosessista jäljelle jäänyt luusto jauhetaan hautaseremoniassa käytettäväksi tomuksi. Yrityksen oman ilmoituksen mukaan laite tuottaa krematorioon verrattuna kolmanneksen vähemmän kasvuhuonekaasuja ja käyttää vain seitsemäsosan energiasta. Ihmisessä olleet metallit kerätään talteen.

Yhdysvalloissa muutamat osavaltiot ovat hyväksyneet laitteen. Se on käytössä mm. Floridassa ja Minnesotassa. Resomaatiota tarjoaa muun muassa Bradshaw Funeral and Cremation Services -niminen hautaustoimisto. Heidän asiakkaistaan yli 600 on valinnut kahden ja puolen vuoden aikana kyseisen menetelmän. Perinteinen polttohautaus ei ole enää läheskään yhtä suosittua.

– Ne perheet, jotka ylipäätään valitsevat krematoinnin, päätyvät resomaatioon kahdesta syystä: ympäristönsuojelun takia ja siksi, että he pitävät sitä polttohautausta hellempänä menetelmänä, kertoo toimiston johtaja Jason Bradshaw Ylelle.

Promessointi eli pakastekuivaaminen

Ruotsalaisen biologin Susanne Wiigh-Masakin patentoimassa menetelmässä kuolleen ruumis jäädytetään upottamalla –200-asteiseen nestemäiseen typpeen. Lopulta siitä pitäisi tulla pölyä kevyesti ravistelemalla. Metallien poiston jälkeen jäännösten väitetään maatuvan vajaassa vuodessa.

Susanne Wiigh-Masak väittää Facebook-sivuillaan julkaistussa haastattelussa, että jopa 60 prosenttia ruotsalaisista hyväksyy pakastekuivaamisen.

Yhtään laitosta ei ole vielä saatu käyntiin, osin muutosvastarinnan vuoksi, osin siksi, että menetelmä ei ole vielä täysin vakuuttanut asiantuntijoita. Heitä epäilyttää, hajoaisiko syväjäädytetty ruumis kuitenkaan kevyesti ravistelemalla.

Suomessa keskustelu vasta alkamassa

Suomen Hautaustoimistojen Liitto ry:ssä ja kirkkohallituksessa tiedetään uusista tuulista. Kummassakaan ei sinänsä tyrmätä uusia menetelmiä, vaikka niiden ihan nopeaan tulemiseen tänne ei uskota.

– Olemme tietoisia, mitä maailmalla on ja mitä mahdollisesti on tulossa, sanoo Suomen Hautaustoimistojen Liitto ry:n puheenjohtaja Kyllikki Forsius.

Kirkkohallituksessa muistutetaan, että krematorioita ja hautausmaita voivat ylläpitää muutkin kuin kirkko, vaikka päävastuu on evankelis-luterilaisella kirkolla. Uuden tavan käyttöönotto vaatisi lakimuutoksen.

– Ekologinen näissä yhteyksissä voi olla myös markkinointikikka, sanoo kirkkohallituksen maankäyttöpäällikkö Harri Palo.

Kustannuksia olennaisempi on kysymys ihmisen oikeudesta tulla haudatuksi arvokkaasti. Mutta mitä se lopulta itse kullekin merkitsee? Vantaalaisella kirkkomaalla vierailevat Maija ja Esko Eveli kuulevat ensi kertaa uusista menetelmistä.

– Ei tunnu lainkaan pahalta mutta vähän oudolta. Ajatus vaatii totuttelua.