Lahojen seinien sijaan Anna Mariasik näki kartanon potentiaalin. Nyt hän kunnostaa uutta, valtavaa kotiaan talon historiaa kunnioittaen.

Videolla pääset kierrokselle Annan kartanoon. Kuulet samalla kartanon mielenkiintoisesta historiasta! Minna Jalovaara

Keskellä huittislaista maalaismaisemaa kohoaa 650 neliön huvila. Sen ulkomaali repsottaa ja ulkoseinää on selvästi paikkailtu. Rakennuksesta huomaa jo kauas, että se on nähnyt paljon.

Patinastaan huolimatta kartano on kaunis. Talon seitsemän päätyä ovat kaikki erilaiset ja vaihtelevista ristikkokoristeluista löytää jatkuvasti jotain uutta.

Talon ulkopinnasta löytyy upeita yksityiskohtia. Minna Jalovaara

Valtava terassi vaatii vielä kunnostusta. Minna Jalovaara

Anna Mariasik toteutti unelmansa. Hän ehti koko ikänsä haaveilla vanhasta talosta. Minna Jalovaara

Vielä vuosi sitten tilanne oli huolestuttavampi. Useampikin kartanon seinä oli näkyvästi laho ja yksi huvilan huoneista oli kokonaan pois käytöstä. Keittiössä oli kosteusvaurio, ja lämmitys eli vanha öljykattila oli hajonnut.

Nämä kolhut unohtuivat Anna Mariasikin mielestä, kun hän asteli ensimmäisen kerran sisään huvilaan. Koko ikänsä vanhasta talosta haaveillut Anna oli etsinyt silloisen miehensä kanssa uutta kotia jo monta vuotta.

– Ajattelin, että tämä on aivan ihana.

Ostopäätöstä ihmeteltiin

Piha oli näytön aikaan täynnä autoja: kiinnostuneista riitti, tai sitten historiallinen kohde oli saanut uteliaat liikkeelle.

Vaikka huvila hurmasi pariskunnan heti, oli hintapyyntö aivan liian korkea.

Kun huvila oli yhä puolen vuoden jälkeen myynnissä, teki Anna tarjouksen, joka hänen yllätyksekseen hyväksyttiin.

Myös lähipiiri yllättyi.

Kuka ostaisi jättimäisen kokoisen mörskän, jonka kunnostamiseen uppoaisi mielettömästi rahaa, jos kunnostaminen ylipäänsä onnistuisi?

– Saan vieläkin kuulla, että olen ihan kaheli. Kun kirvesmies tuli käymään, hän ei tiennyt, olisiko hänen pitänyt itkeä vai hieroa käsiä yhteen siksi, että tästä tulee vielä hänelle paljon rahaa, Anna sanoo ja nauraa.

Unelma toteutui, mutta sitten tuli ero

Annan pitkäaikainen unelma kävi toteen, ja kartanon kunnostaminen aloitettiin heti. Sitten tuli ero.

Vaikka ero on hidastanut kunnostustöitä, on kolmen lapsen yksinhuoltaja ja täyspäiväinen yrittäjä saanut vuodessa aikaan käsittämättömän paljon.

Lahoja seiniä on purettiin ja paikattiin, kosteusvaurion takia keittiö avattiin kokonaisuudessaan ja lämmitysjärjestelmä uusittiin vaihtamalla rikkinäinen öljykattila pellettilämmitykseen.

Poissa käytöstä ollut sikarihuone kunnostettiin ja tapetoitiin. Keittiö sai uusvanhan lankkulattian ja 50-luvun keittiökaapit.

– En ole aiemmin remontoinut. Olen oppinut valtavasti, vaikka en remontoimista vieläkään hallitse. Työnjohto alkaa olla hanskassa, Anna sanoo ja nauraa.

Kosteusvaurion takia keittiö purettiin kokonaan. Keinutuoli on Annan suvulta. Minna Jalovaara

Kartanossa on kahdeksan kakluunia. Kuvassa sikarihuoneen kakluunin koristeluita. Minna Jalovaara

Sikarihuone oli kaikista huoneista huonoimmassa kunnossa. Nyt se on kunnostettu, mutta seinät odottavat vielä tapettia. Minna Jalovaara

Osa huvilan lämmityksestä tulee pelleteistä. Minna Jalovaara

Toisessa salissa hurmaavat seinäpaneelit viestivät menneestä. Minna Jalovaara

Myös salin katto on koristeltu. Minna Jalovaara

Kartanoa kunnostetaan vanhaa kunnioittaen

Ajan saatossa kartano on jäänyt hieman heitteille, mutta Annan mukaan rakenteet ovat olosuhteisiin nähden hyvässä kunnossa.

Pelto-Laurilan kartanon rakennutti vuonna 1900 huittislainen suurliikemies, -lahjoittaja ja Suomen talouselämään vaikuttanut kauppaneuvos Victor Forselius.

Kartano on Museoviraston suojelema, ja Anna saa hakea avustuksia sen ulkokuoreen. Suojeltuun rakennukseen kohdistuvat omat pelisääntönsä, mutta Annan mukaan asia ei ole vaikeuttanut kunnostusta millään tavalla.

– Päinvastoin! He ovat olleet lepsumpia kuin kuvittelin. Olen itse tarkempi näiden perintöhömpötyksieni kanssa. Silloin se ei rajoita mitään, kun itse haluaa tehdä kaiken hengittävin ja perinteisin materiaalein.

Tältä pitsihuvila aikoinaan näytti. Minna Jalovaara

Victor Forseliuksen (kuvassa) äidinäidin kapiokirstu 1700-luvulta on ainoa Forseliuksen ajoilta säilynyt esine. Minna Jalovaara

Keittiön emännän kaappi löytyi netistä. Minna Jalovaara

Kauniita yksityiskohtia löytyy kaikkialta. Minna Jalovaara

Kierrättämällä säästynyt kymmeniä tuhansia

Kunnostamisessa aikaa on vienyt materiaalien etsintä ja se, että saa kartanon näyttämään aikakauteen sopivalta. Suurin osan kiinteistäkin kalusteista on hankittu käytettynä.

– Kun talo on niin vanha, siihen mahtuu paljon aikakausia ja tyylisuuntia. En kuitenkaan missään nimessä halua mitään muoviratkaisuja tänne.

Isoin työ on vielä edessä, sillä kartanon katto on surkeassa kunnossa. Myös osittain laho terassi vaatii vaivannäköä.

Katto oli tarkoitus uusia kokonaan, mutta työ osoittautui järkyttävän kalliiksi. Kattoa yritetään pelastaa polyureapinnoitteella. Työ aloitettiin jo, mutta sateet puskivat päälle.

Sisätilat ovat sellaisessa kunnossa, että perheen on siellä miellyttävä asua. Sisustus on jäissä siihen asti, kunnes katto ja terassi saadaan kuntoon.

Voisi kuvitella, että 650 neliöön on jo nyt uponnut omaisuus rahaa. Anna kertoo etsineensä kaiken mahdollisimman halvalla ja käytettynä. Hän arvelee säästäneensä tällä tavalla jo kymmeniä tuhansia euroja.

– Ei tähän kunnostamiseen ole oikeasti käytetty vielä paljon mitään - ehkä muutama kymmenentuhatta.

Tanssitaanko salissa joskus häitä?

Kartanossa on vain 10 huonetta. Vain siitä syystä, että 650 neliöön mahtuisi enemmänkin. Alakerrassa on keittiö, pikkusali ja iso sali, perheen makuuhuoneet ja sikarihuone, josta tuli keittiön lisäksi yksi Annan lempihuoneista.

Yläkerrassa on kolme asuinkelpoista makuuhuonetta ja yksi kylmä makuuhuone, mutta perhe on majoittunut pääasiassa alakertaan. Kartanosta löytyy myös neljä vessaa ja kahdeksan kakluunia.

Yläkerran käyttämättömyydelle löytyy syynsä. Anna haaveilee, että hän voisi jonain päivänä vuokrata yläkerran huoneita tai alakerran saleja kokous-, juhla- tai majoitustoimintaan.

Anna toivoo, että hän voisi joskus vuokrata saleja juhlia varten. Minna Jalovaara

Yläkerrassa on kolme asuinkelpoista makuuhuonetta. Minna Jalovaara

– Ihmiset sanovat, että tämä on pelottavan näköinen kummitushuvila, mutta ei täällä kukaan ole vielä pelännyt. Eivät lapsetkaan - heistä on kiva leikkiä piiloa. Anne-Maarit Kalmeenoja

Keittiön kaapisto löytyi netistä. Se on peräisin 50-luvulta. Minna Jalovaara

Rakkaus remontin keskeltä

Illuusiota ihanasta remonttiprojektista on turha luoda, vaikka Anna on hullaantunut kotiinsa. Välillä hän pohtii, oliko elämä kartanon emäntänä vain yksi iso virhe.

– Joskus kun kaduttaa ja pelottaa, menen istumaan johonkin huoneista ja katson ympärilleni. Silloin minut valtaa taas se ajatus: tämä on niin hieno.

Pienen majoitus- ja vuokratoiminnan lisäksi Anna haaveilee, että valtavalle tontille nousisi vielä joskus pellettilämmitteinen savusauna.

Tämäkin unelma todennäköisesti toteutuu, sillä pellettejä lämmitystä varten toimittanut mies jäi sille tielleen.

Konsta Heinonen ja Anna Mariasik löysivät toisensa konkreettisesti remontin keskeltä. Minna Jalovaara

Kunnostusprojekti jatkuu edelleen, ja Anna päivittää kuulumisiaan blogissa.

Lähteenä käytetty: Anna-Maija Soron artikkelia Viktor Forselius, unohdettu suomalainen vaikuttaja. Julkaistu Huittisten Kotiseutuyhdistyksen toimittamassa Huittisten Joulu-lehdessä vuonna 1990.