Mielenterveyden ongelmista käytävää julkista keskustelua seuraamalla saa helposti vaikutelman lääkeyhtiöiden ylivallasta. Tieteellisessä julkisuudessa huolenaiheena nähdään pikemminkin se, että psykiatrinen lääkekehitys on kriisissä.

Lontoolaisen Imperial College -yliopiston psykiatrian professori David Nuttin mukaan aivotutkimuksen tulokset antavat kyllä jatkuvasti uusia vihjeitä siitä, miltä suunnalta uusia hoitomuotoja voisi etsiä. Perustutkimuksen muuttaminen lääkehoidoksi on kuitenkin hyvän tuurin varassa, Nutt kirjoittaa Nature-lehdessä.

Nuttin mukaan monet lupaavat psykiatriset lääkekandidaatit on keksitty vahingossa tai jonkin muun tutkimuksen sivutuotteena.

Esimerkiksi 1960-luvulla kehitetty laajakirjoinen antibiootti minosykliini osoittautunui äskettäin mahdolliseksi skitsofrenian hoitomuodoksi, kun kaksi japanilaista potilasta sai siitä lievitystä infektionsa ohella myös psykoottisiin oireisiinsa. Myös verenohennuslääkkeenä käytetyn varfariinin on huomattu lievittävän skitsofrenian oireita.

Radikaalina vaihtoehtona Nutt esittää myös laittomien ja laillisten päihteiden ja käsikauppalääkkeiden psykiatrisen potentiaalin selvittämistä.

Monet lailliset päihteet muistuttavat kemiallisesti psykiatrisia lääkkeitä, ja niillä on mielialaa nostavia ja ahdistusta lievittäviä piirteitä. Päihteiden käyttäjät myös mielellään jakavat kokemuksiaan ja suostuvat vastaamaan ainakin verkossa kyselyihin.

Tällaisen tutkimuksen tiellä voi kuitenkin olla paitsi poliittisia myös tieteellisiä esteitä, Nutt arvioi. Laittomia huumeita ei säädellä laatustandardein, joten käyttäjät eivät välttämättä osaa raportoida oikein, mitä ovat ottaneet ja kuinka suurina annoksina. Lailliset päihteet sentään ovat yleensä puhtaassa muodossaan sitä, mitä niiden väitetäänkin olevan.

Huumeiden ja lääkkeiden viihdekäytöstä saatu tutkimusnäyttö ei laadultaan vastaa hoitokoetta plaseboryhmineen ja kaksoissokkojärjestelyineen, joten tutkimuksia voi olla vaikea saada julkaistuksi.

Nutt ehdottaa kuitenkin edullisena ratkaisuna tietokantoja tällaisten tutkimuslöydösten esittelemiseksi. Tietokantoja voisivat tukea lääkekehitysyhtiöt, jotka onnistuvat kehittämään hoitoja näiden löydösten pohjalta.

Päihdetutkija David Nutt on saanut kriitikoiltaan liikanimen Nutty Professor, hullu professori, valtavirran päihdepolitiikasta poikkeavien mielipiteittensä takia.

Nutt joutui eroamaan Britannian hallituksen päihdepoliittisen neuvonantajan tehtävästä, kun hän väitti alkoholia ja tupakkaa tutkimusnäytön valossa haitallisemmiksi kuin esimerkiksi LSD:tä, ekstaasia tai kannabista. Nutt on myös ehdottanut haitattomien päihteiden kehittämistä alkoholin korvikkeeksi.