Patrik Pelkonen

Lapsiasiavaltuutettu Tuomas Kurttila toivoo, että uskonnolliset yhteisöt avautuvat entistä enemmän vuoropuhelulle.

Lapsiasiavaltuutettu Tuomas Kurttila jätti opetus- ja kulttuuriministeriölle aloitteen, jossa hän ehdottaa uskonnonvapaus­laissa säädetyn asiantuntijalautakunnan tehtävien uudistamista.

Kurttilan mielestä lautakunnan valvova rooli uskonnollisen yhdistyksen rekisteröimisvaiheessa ei riitä, vaan lautakunnan on valvottava myös jo toimivia uskonnollisia yhdistyksiä.

Keskiviikkona ilmestynyt Kantri-liite käsitteli laajasti lestadiolaisuutta. Myös tätä uskonnollista liikettä on kritisoitu lasten oikeuksien toteutumisen osalta. Ehkäisyn kieltäminen voi uhata erityisesti äidin terveyttä ja molempien vanhempien jaksamista.

Lestadiolaisten yhteisöjen piiristä on paljastunut myös lasten hyväksikäyttötapauksia, joita ei ole haluttu tuoda rikosoikeudelliseen prosessiin, vaan ne on pyritty selvittämään laittomasti yhteisöjen sisällä.

Kurttila korostaa, että uskonnolliset yhteisöt tekevät paljon hyvää ja usein niiden kulttuuri rikastuttaa perhe-­elämää. Avoin dialogi eri uskontokuntien ja yhteiskunnan välillä parantaa kaikkien suomalaisten turvallisuutta ja myös uskonnollisten yhteisöjen asemaa.

”Kun uskonnolliset yhteisöt sulkeutuvat, nimenomaan ylilyönnit ja väärinkäytökset ovat ainoa julkiseen keskusteluun nouseva, niitä koskettava aihe”, Kurttila huomauttaa.

Monet uskonnollisten yhteisöjen edustajat kokevat myös, ettei valtio ole tarpeeksi aktiivinen kertomaan, mitä lasten oikeudet ovat.

”Tässä on avainasemassa lasten kuuleminen. Suomessa tehdään esimerkiksi maailmanlaajuisesti ainutlaatuinen kouluterveyskysely, nyt myös alakoululaisille. Siitä saadaan arvokasta tietoa lasten kokemuksista, jota voidaan tässä uskontodialogissakin hyödyntää”, Kurttila kertoo.

Ehkäisyyn lapsiasiavaltuutetulla on selvä kanta.

”Siitä päättäminen on naisen ja äidin, ei miehen tai uskonnollisen yhteisön oikeus. Jokainen syntyvä lapsi ansaitsee hyvinvoivan äidin. Ihmisen on pystyttävä määräämään omasta ruumiistaan.”

Ehkäisyssä, kuten muissakaan uudistuksissa, ei riitä, että uskonnollinen yhteisö hyväksyy ne hiljaa. Muutos on kerrottava ääneen.

”Sisarukset ovat lapselle rikkaus ja jo pieni lapsi haluaa pitää huolta toisesta perheenjäsenestä. Isommalla sisaruksella ei saisi kuitenkaan olla liian aikaista hoitovastuuta pienemmästä, vaan huolenpidon on oltava myönteistä ja luontaista.”

Lapsella on oikeus vanhempaan, Kurttila korostaa. Pienemmän sisaruksen kanssa näennäisesti pärjäävä lapsi voi salata pelkonsa ja huolensa ja traumatisoitua huomaamatta.

”Lapsi haluaa miellyttää vanhempaansa. Kun miettii, miten aikuisetkin voivat panikoitua joutuessaan hoitamaan vastasyntynyttä, voi arvioida sitä pelkoa, mikä pienelle lapselle voi tulla.”

Aikuisista vähäpätöisiltä tuntuvat asiat voivat olla lapsen maailmassa äärimmäisen tärkeitä. Tällaisia ovat esimerkiksi kaverisynttärit.

Kurttilan mielestä on erittäin tärkeää, että myös uskonnollisten perheiden lapset voivat mahdollisimman hyvin osallistua syntymäpäiville tai esimerkiksi päiväkodin erilaisiin puuhiin.

"Hyvä, luottamuksellinen suhde ammattikasvattajan ja vanhempien välillä helpottaa keskustelua ja synnyttää luottamusta. Ammattikasvattajan on tärkeää sanoittaa esimerkiksi maahanmuuttajataustaiselle perheelle, mikä lapsen kaverisuhteissa on tärkeää ja miksi."

"Puhumattomuudesta ja epäluottamuksesta voi syntyä ulkopuolisuutta ja siitä seurata kiusaamista, syrjäytymistä, käpertymistä vain oman kulttuuritaustan porukoihin."

Lue lisää: