Palomiehet hälytettiin vastaanottokeskuksiin lähes 1400 kertaa reilun vuoden aikana

Poliisit pitivät infoja niin vastaanottokeskusten asukkaille kuin naapureille. Tutkimuksen mukaan keskuksssa olisi kaivattu vielä psyykkistä apua. Se olisi voinut vähentää muiden viranomaisten hälyttämisen tarvetta. Matias Honkamaa

Asta Tenhunen

Vastaanottokeskusten perustaminen ja niiden toimintaan liittyneet hälytystehtävät yllättivät pelastuslaitokset ja aiheuttivat merkittävästi lisätyötä, johon ei ollut varauduttu.

Vastaanottokeskuksissa sattui reilun 15 kuukauden aikana 36 rakennuspaloa, joissa loukkaantui 13 ihmistä. Paloissa ei menehtynyt kukaan eikä loukkaantunut vakavasti, vaan loukkaantumiset olivat lieviä. Tulipaloista todennäköisesti kahdeksan oli tahallaan sytytettyjä.

Pelastuslaitokset saivat vastaanottokeskuksiin yhteensä lähes 1400 hälytystä reilun vuoden aikana silloin, kun vastaanottokeskuksissa oli eniten turvapaikanhakijoita vuosina 2015–2016.

Suurin osa tehtävistä oli automaattisten paloilmoitinten hälytyksiä, joista iso osa osoittautui aiheettomiksi. Ne työllistivät kuitenkin palomiehiä merkittävästi.

Pelastustoimen mukaan tehtävistä selvittiin normaalilla miehityksellä ja yli- tai hätätöinä, mutta resurssit olivat välillä tiukoilla.

Pelastustoimen mukaan uusien vastaanottokeskusten hyvin nopeassa käyttöönotossa oli erittäin merkittävä palo- ja pelastustoimen turvallisuusriski, josta kuitenkin selviydyttiin.

Tiedot paloturvallisuusongelmista ja pelastustoimen kuormittumisesta perustuvat Pelastusopiston uuteen tutkimukseen, jonka aineisto valmistui jo viime keväänä. Sisäministeriö antoi tutkimuksen julki kuitenkin vasta nyt.

Pelastusopiston aineisto on osa sisäministeriön laajempaa selvitystä Suomen kyvystä vastaanottaa turvapaikanhakijoita.

Kyselytutkimuksen mukaan vastaanottokeskuksista 96 prosentissa oli ollut ensihoidon tehtäviä ja 78 prosentissa erheellisiä palohälytyksiä.

Väkivaltaiseen toimintaan liittyviä hälytyksiä ambulansseille oli ollut 52 prosentissa keskuksista. Asiakkaiden psyykkisistä oireista johtuneita hälytyksiä ensihoidolle oli ollut sitäkin enemmän: 89 prosentissa keskuksista.

Erityinen riski oli, että turvapaikanhakijoita majoitettiin nopeasti perustettuihin vastaanotto- ja hätämajoitusyksiköihin, joista kaikista ei ollut tullut tietoa pelastustoimelle.

Palotarkastajat joutuivat tarkastamaan tiloja puutteellisin ohjein hätätyönä, muutaman tunnin varoitusajalla tai jälkikäteen.

Pelastustoimen mukaan yksittäisiä kertoja majoituskäyttöön otettiin kohteita, joihin ei olisi turvallisuusongelmien vuoksi pitänyt majoittaa ketään. Osassa tiloista oli vakavia paloturvallisuusriskejä tai sisäilmaongelmia.

Palotarkastajien mukaan osassa tiloista oli kova ylikuormitus joko henkilömäärältään tai lisäksi myös tavaramäärän vuoksi. Esimerkiksi porraskäytäviä oli tukossa patjojen tai muiden hätämajoitustarvikkeiden vuoksi. Jos tällaisessa tilassa olisi sattunut tulipalo, se olisi johtanut suuronnettomuuteen.

Pelastusopiston tutkimuksen mukaan turvallisuus on vakiintunut, kun keskuksia on suljettu, tarkastettu ja laadittu ajantasaisia ohjeita toimintaan.

Pelastusopiston kokonaisarvio on, että turvapaikanhakijoiden vastaanotto- ja hätämajoitustilojen käyttöönottoon ei ollut varauduttu.

Tilojen etukäteiskartoitus ja viranomaisohjeistukset olivat puutteellisia. Esimerkiksi ely-keskuksissa oli erot, olivatko ne tehneet sisäministeriön aiemmin pyytämiä tilatarkoituksia vai eivät.

Paloturvallisuudessa suuronnettomuuksilta joka tapauksessa vältyttiin - osin tuurilla ja osin henkilökunnan ja asukkaiden alkusammutuksen ansiosta.

Tapaturmia sattui silti melko paljon. Asukkaiden psyykkinen kuormitus näkyi sekä pelastustoimen että ensihoidon tehtävissä. Vastaanottokeskuksissa oli kaivattu erityisesti psyykkisten ongelmien käsittelyä.

Turvallisuusongelmia tilanteissa aiheutti yhteisen kielen puute ja kulttuuriset erot.

Vääristä paloilmoitinhälytyksistä 48 prosenttia johtui asukkaiden ruoanlaitosta. Ruoanlaitosta myös syttyi viisi tulipaloa, joissa loukkaantui kuusi ihmistä.

Pelastusopiston tutkimukseen kerättiin aineistoa usealla eri tavalla. Vastaanottokeskuksista 27 vastasi nettikyselyyn marraskuuhun 2016 mennessä.

Lisäksi tutkimukseen kerättiin pelastustoimen hälytystehtävät heinäkuusta 2015 alkaen 11.10.2016 asti. Tiedot kerättiin vastaanottokeskusten osoitetiedoilla pelastustoimen onnettomuustietorekisteristä.

Tutkimukseen haastateltiin myös 20 pelastustoimen ammattilaista, jotka olivat olleet tekemisissä vastaanottokeskusten kanssa. Lisähaastatteluja tehtiin muun muassa ensihoidon, aluehallintoviraston, SPR:n ja muiden tahojen edustajille.