Aşa cum încep adevăratele poveşti, cea de la Drăgonei începe cu o bunicuţă hărnicuţă care îşi ducea veacul într-o căsuţa la ţară. În inima Ţării Beiuşului şi anume în satul Drăgoteni pe strada Bisericii nr.17, unde timpul s-a oprit în loc şi căsuţa a rămas neatinsă de trend-ul modernizării. Povestea nu ar fi continuat dacă Emil, nepotul bunicuţei, şi Andrada, soţia lui nu ar iubit natura, satul şi tradiţiile. Astfel, Emil a ţinut neapărat că această casă să rămână în familie şi a comunităţii satului aşa cum a fost ea încă de la început. O casă autentic ţărănească. În timp, cu răbdare casa a renăscut din natură, adică din apă, pământ, lemn şi piatră. Casa mai avea nevoie de suflet, şi aşa începe povestea familiei.

“În poarta casei ne-am luat de mâna şi nu ne-am mai lăsat. În scurt timp ne-am mutat în casă, moment în care această a început să aibă şi personalitate. În schimb noi, ne-am întors în urmă cu 100 de ani. Şi pot spune că e greu să faci asta, mai ales când agitaţia cotidiană şi tehnologia îţi fură toată energia de a mai construi ceva pentru sufletul tău. E şi mai greu când oraşele ne cuprind în braţe şi ne oferă atâta confort încât fizic corpul nostru refuză să mai descopere natură. Chiar dacă oamenii de la sat şi-au schimbat stilul de viaţă, noi reconstituim încet încet simplitatea unei glii pierdute şi uitate. De ce? Nu ştiu, pentru că pur şi simplu suntem fericiţi să facem asta, mai ales împreună,” povesteşte Andrada.

Cei doi sunt din oraşul bihorean Beiuş. Emil lucrează la o companie care produce cablaje auto în oraş, că şef de schimb, iar Andrada a terminat la Cluj masterul în Publicitate şi a lucrat în domeniu 4 ani, ultima dată la o companie unde crea jocuri pentru copii pentru tablete şi telefoane mobile pentru anumite pieţe din lume. În momentul în care au renunţat la tot şi s-au mutat la Drăgoteni a continuat să lucreze de la distanţă până când a intrat în concediul de îngrijire a fetiţei Nadia, o minune de 11 luni.

“Suntem amândoi iubitori de natură şi munte, şi ne place să explorăm Ţara Beiuşului pe biciclete. Suntem curioşi şi interesaţi de bătrânii satelor şi oriunde mergem încercăm să povestim cu ei şi să îi întrebăm cum trăiau în tinereţe, cum fac pâinea şi ce ştiu ei să ne înveţe. Dincolo de hobbiuri ceva ancestral ne atrage pe amândoi tocmai de aceea ne luptăm să conservăm obiceiurile şi tradiţia şi să o şi promovăm,” povesteşte Andrada.

Au pus pe picioare două razboie de ţesut, au învăţat să le monteze şi să ţesasă la ele împreună cu femei care mânuiesc iţele războiului ca tinerii tastele la laptop. Andrada susţine că investiţia în casă nu pot să o cumuleze şi să o exprime în cifre mai ales că fac asta din dragoste şi cu plăcere. Obiectele care împodobesc locuinţa sunt autentice, nimic nou, totul este ori de la bunicii lor, ori salvate din podurile oamenilor care au vrut să scape de ele, sau de la vecinii care le-au dat cu drag ce nu mai foloseau. Au ales stilul rustic şi autentic pentru că altul nu s-ar fi potrivit nici pentru căsuţă, nici pentru ei.

“ Am zis de ce să nu guste şi alţi oameni ca noi din această experienţă. De exemplu, s-a organizat petrecerea restrânsă a unei nunţi în care bucătarul a gătit acolo tot felul de specialităţi. Sau, printr-o recomandare făcută de nişte prieteni veniţi la noi în vizită la copt de pâine şi cozonac în cuptorul tarditional, am avut şi primii turişti. O familie din Germaina cu două fetiţe mici de 2 şi 4 ani care au stat la noi în casă o lună. Au fost foarte fericiţi să experimenteze ce micuţa Heidi, fata munţilor, ştiau ei că face în aventurile ei. Dar cu toul diferit, din discuţiile cu ei, mi-au spus că a fost prima dată în viaţă lor când au auzit privighetoarea, au văzut cum berzele din capătul uliţei zburau deasupra casei sau cum în fiecare dimineaţă la ora 6 ieşeau pe uliţă să vadă puii de gâste, măcăind pe uliţă în jos în drumul lor spre iaz. Nu spun de experienţă cu vecinii care veneau la ei cu brânză, ouă şi vorbe bune (însă ei nu înţelegeau nimic) fără să le ceară nimic în schimb. Iar noi ca şi gazde am organizat o seară în care am frământat pâinea în covată împreună, am făcut mămăligă şi bineînţeles ne-am împrietenit. Din prima noastră experienţă că şi gazde pot spune că această casă este perfectă pentru familii cu copii şi oricine iubitor de natură şi de simplitate,” ne-a mărturisit Andrada.

Oricine doreşte să experimenteze dormitul în paturi cu paie de ovăz, ţesutul la război, coptul pâinii şi bineînţeles de ce nu speologia şi muntele, pentru că în zona se pot face o grămadă de activităţi legat de aceste pasiuni, pot opta pentru Casa Ţara Beiuşului. Condiţia este să preţuiască aceste valori şi comori. Sunt lucruri simple, naturale pe care oamenii le pot experimenta, lucruri şi oameni care crează amintiri frumoase turiştilor care la finalul aventurii vor pleca de pe meleagurile ţării Beiuşului cu un bagaj care se numeşte poftă de viaţă şi energie.

Casa are două camere disponibilie şi o bucătărie. Camerele sunt simple, au puritatea satului bihorean. În curte, turiştii pot sta pe târnaţ, în sură la şezătoare, la vatra focului, în filigoria acoperită de viţă de vie unde este cuptorul şi bucătăria de vara amenajată şi de ce nu în lanul de lavandă din teleac (grădina). Baia şi cămară sunt amenajate separat de casă, tocmai pentru a păstra autenticitatea casei.

Casă se închiriază integral şi tariful variază în funcţie de zilele petrecute la casă. Astfel, preţul porneşte de la 100 de lei până la 500 de lei.

“Avem diverse pachete şi oferte cum ar fi stai 7 zile şi plăteşti 5. Turiştii au la dispoziţie bucătăriile tradiţionale bine utilate şi avem posibilitatea să facem împreună cu ei o pită pe vatră în cuptorul de la bunica unde odinioară toată uliţa se strângea la casă pentru coacerea cozonacilor şi a pâinii de sărbători. Începând de la obârşia satului şi minunatele dealurile de unde se poate admira Ţara Beiuşului, turiştii pot vizită peşterile amenajate din zona cum e Peştera Meziad, Peştera cu Cristale de la mina Farcu, Cheile Cuţilor de la Roşia, Podul natural de la Căbeşti, Moara de apă încă funcţională de la Roşia, cuptoarele de var de la Meziad şi nenumărate obiective turistice. Totodată, turiştii se pot bucura de trasee frumoase de bicicletă şi trail running sau alergare montană, dar şi de obiceiuri tradiţionale cum ar fi ţesutul la război, încondeiatul ouălor sau realizarea de zgărdane, ” explică Andrada.

Pe viitor cei doi tineri îşi doresc să se apuce de olărit şi de tot felul de meşteşuguri care se mai practică în zona şi pe care pot să le înveţe de la cineva, cum ar fi împletitul de cosheri. Emil sculptează linguri din lemn de esenţă tare, iar Andrada le pictează cu motive tradiţionale.

“Eu simt că ne hrănim sufletul prin aceste activităţi şi cel mai important e să ştim, să le cunoaştem pentru a le putea da mai departe fetiţei noastre Nadia şi copiilor noştri. Mediul în care ne place să facem toate acestea este la Casa Ţară Beiuşului. Este exact că un pământ pe care îl fertilizezi pentru a aruncă sămânţa şi a culege mai apoi rodul bun. Aşteptăm cu mare drag pe oricine dispus să savureze viaţa la ţară,” spune Andrada.

Va mai recomandam:

Afacerea cu „strop de viu“, ideea genială a doi orădeni. Produc în subsolul casei peste zece tipuri de suc natural cu efecte spectaculoase pentru organism