Foto: Guliver Getty Images



Când ai rude la sute de kilometri depărtare, perspectiva revederii aduce sentimente contradictorii: bucuria de ieși din bula locului care te-a înfiat, dar și groaza de a supraviețui rafalei de iscodeli ce vor urma, țintind atât viața privată, cât și cea profesională. Între vizite și mese copioase, care se întind magic ca în Sala Mare de la Hogwarts, descoperi că oamenilor pe care îi vezi în sincope de timp îți vine mai ușor să le percepi schimbările și să le analizezi evoluția. Distanța în timp și spațiu romanțează amintirile despre cei dragi cu nostalgie și dor; revederea însă aduce de multe ori realitatea unor oameni mai singuri, cu părul mai alb și câteva riduri de blazare în plus.



La ultima escapadă în celălalt capăt de țară, am poposit la o mătușă unde știam că vom avea niște subiecte tabu: protestele și Guvernul. Este genul de mătușă pe care îl avem cu toții: bună ca pita caldă, dar captivă în cuptorul încins la nesfârșit de Antena 3. Genul care ți-ai dori să cânte „pierdut buletin” la toate alegerile. Credincioasă până în măduva oaselor, pentru ea domnul Gâdea era Alain Delon coborât pe Pământ, combinat cu Bobby din Dalas și Ion Dichiseanu. Îi sorbea fiecare cuvânt și îi asculta predicile cu evlavie și statornicie.

De fiecare dată când o vizitam, mă conducea în „studioul” din camera ei, cu speranța că mă voi alătura publicului de aplaudaci. Aș fi preferat discuții intime despre hemoroizi, menopauză, varice, colon, orice, numai să scap! Dar pentru câteva momente, cu ochii la icoanele de pe pereți, ascultam și eu ce zice „Sfântul” de la Antena 3.

De data aceasta, după ce ne-a gătit jumătate de piață și am aflat ultimele vești, părea mai nerăbdătoare ca niciodată să urcăm spre vastele dormitoare. Am dat paharul de vin pe gât și m-am îndreptat cu pași resemnați spre camera ei. Liniște, ecranul negru, televizorul închis! M-am panicat puțin, ca și cum una dintre marile certitudini ale vieții îmi fusese spulberată.

- Am ceva să-ți arăt!, mi-a spus mândră nevoie mare, cu o privire ștrengărească în ochi.

Într-adevăr, pe comodă trona un smart tv nou. Am oftat gândindu-mă ce inepție poate urma: uite ce mi-am luat în rate datorită Guvernului care mi-a dat 30 de lei în plus la pensie! În schimb, a continuat și mai bucuroasă:

- Dar stai să vezi ce știe să facă!

Cu telecomanda fixată spre tv ca o sabie Jedi, mătușa a deschis aplicația de Netflix, sub ochii mei cât două mingi de bowling.

- Și uite cum aleg ce vreau să văd! Și aici sunt preferatele mele și dau stop când vreau! Ieri, de exemplu, am început să mă uit la Recompensă cu bucluc.

Sincer vă spun, niciodată nu l-am iubit mai mult pe Gerard Butler!

- Păi, și cum rămâne cu Știm-Noi-Cine?!, am întrebat abia reușind să nu izbucnesc în râs.

- Aceeași telenovelă!, a răspuns mătușa dând din mână a deșertăciune.

Dintr-o dată, n-am mai fost supărată nici măcar pe CNA, pentru toții anii în care acest garant al interesului public nu și-a asumat responsabilitatea față de informarea corectă și demnitatea umană, cum e prevăzut în atribuțiile lui. Dar l-am iubit pe unchiul meu cu care împarte frățește contul de Netflix!

La viitoarele alegeri, opoziția are la îndemână cea mai tare armă electorală: Netflix, frate! În timp ce unii vor umple plasele cu ulei, orez și făină, preacuvioasele din autocarele care duc electoratul la Sfânta Paraschiva vor zâmbi cu păcat: la întoarcere, le așteaptă frumușelul Gerard cu accentul lui scoțian.

Nu credeam că voi ajunge să trăiesc un astfel de upgrade vreodată! Mătușa 2.0 a început procesul devirusării.