România Curată a intrat în posesia mai multor documente care prezintă strategia prin care Gabriel Resources, avocații și susținătorii companiei încearcă fie să resusciteze proiectul respins de societatea civilă (dar și de Parlament), fie să dobândească avantaje importante în eventualul arbitraj internațional. În acest sens, eforturile companiei se concentrează pe scoaterea localității de pe lista monumentelor istorice (LMI), așa cum a fost aceasta realizată în 2010. Acțiunile se desfășoară atât în instanțele judecătorești, dar și cu sprijinul unor funcționari publici din direcțiile și instituțiile subordonate Ministerului Culturii. Mai exact, în decembrie 2014, compania a dat în judecată Ministerul Culturii pentru a anula clasificarea ca monument istoric a Roșiei Montane în ansamblul ei, iar avocații companiei au obținut astfel suspendarea procesului de anulare a certificatului de descărcare arheologică pentru Masivul Cârnic, obținut în mod abuziv în 2011. Pentru a avea succes în aceste demersuri, compania are nevoie însă și de sprijinul funcționarilor din instituțiile Ministerului Culturii. Iar documentul în posesia căruia a intrat România Curată (o scrisoare a Direcției Județene pentru Cultură Alba către Institutul Național al Patrimoniului și Ministerul Culturii) dovedește că are acest sprijin!

Simplificată, schema arată așa: Prima fază: RMGC dă în judecată Ministerul Culturii; Faza a 2-a: RMGC se folosește de procesul cu Ministerul Culturii pentru a amâna anularea certificatului de descărcarea de sarcină arheologică pentru Masivul Cârnic; Faza a 3-a: Direcțiile Ministerului Culturii depun eforturi ca RMGC să câștige procesele! Se le luăm pe rând.

***

Prima fază: RMGC dă în judecată Ministerul Culturii

În raportul de activitate referitor la activitatea din ultimele luni ale anului 2014 (dat publicității pe 12 martie), Gabriel Resources își anunță acționarii că a deschis o acțiune la Curtea de Apel București, prin care contestă validitatea Listei Monumentelor Istorice (LMI) elaborată de Ministerul Culturii și Institutul Național al Patrimoniului în anul 2010, pe motiv că aceasta extinde în mod substanțial (fără justificare legală) regimul de protecție aplicabil anumitor monumente în perimetrul proiectului, în comparație cu lista din 2004. Prima înfățișare este programată pentru 24 martie 2015.

”Of particular note is that on December 10, 2014, RMGC initiated a legal action before the Bucharest Court of Appeal challenging the validity of a List of Historical Monuments approved by the Ministry of Culture and National Institute of Patrimony in 2010 („2010 LHM”). RMGC has contested the validity of the 2010 LHM on the basis that it substantially extends (without legal justification) the protection regime applicable to certain monuments within the perimeter of the Project, as compared to a 2004 list. The first hearing of this claim is scheduled for March 24, 2015, and its outcome will have some bearing on a number of other legal challenges to certificates and permits held by the Project.” (aici)

Faza a 2-a: RMGC se folosește de procesul cu Ministerul Culturii pentru a amâna anularea certificatului de descărcarea de sarcină arheologică pentru Cârnic

Ceea ce scrie în raportul de activitate nu reprezintă, însă, o noutate. În luna februarie a acestui an, RMGC a obținut suspendarea judecării procesului care avea loc la Buzău legat de anularea certificatului de sarcină arheologică pentru Masivul Cârnic, eliberat în iulie 2011, după ce precedentul certificat fusese anulat definitiv de către instanțele de judecată. Nu insist asupra modului abuziv în care s-a eliberat noul certificat, ci doar reamintesc că a acesta a fost momentul în care au început mișcările de protest în mai multe orașe din țară (în vara și toamna lui 2011), amplificate în anii care au urmat atât în cazul Roșia Montană (Toamna Românească), dar și ca model și inspirație pentru alte mișcări civice.

Suspendarea a fost justificată de casa de avocatură Țucă, Zbârcea și Asociații (care reprezintă RMGC) exact prin deschiderea procesului de la Curtea de Apel București. ”Prezumția de legalitate de care se bucură în acest moment prevederile Listei 2010 în privința regimului juridic aplicabil galeriilor din Masivul Cârnic poate avea un rol hotărâtor în rezultatul judecății asupra efectelor cererii de anulare a efectelor Certificatului nr. 9/2011”, se arată în întâmpinarea celor de la Țucă, Zbârcea și Asociații (întâmpinarea, integral aici).

Legat de întâmpinarea avocaților RMGC sunt de menționat două aspecte:

– precedentul certificat de descărcare de sarcină arheologică pentru Masivul Cârnic a fost anulat definitiv în 2008, când era valabilă LMI din 2004 (așadar nu modul în care monumentele din Roșia Montană sunt clasificate în LMI a fost argumentul pentru anularea certificatului);

– în toamna lui 2013, aceeași casă de avocatură a obținut strămutarea proceselor pe care RMGC le avea la Tribunalul Cluj la Tribunalul Buzău pe motiv că, citez din întâmpinarea avocaților: ”temeiurile formulării prezentei cereri de strămutare au drept premisă amplele mişcări de protest ce se desfăşoară în prezent la adresa proiectului de exploatare minieră al subscrisei în cadrul comunităţii oraşului Cluj Napoca. Presiunea masivă pe care o exercită aceste mişcări de protest asupra conştiinţei unui judecător chemat să se pronunţe”. Așadar, în toamna lui 2013, Țucă, Zbarcea și Asociații considerau că imparțialitatea judecătorilor clujeni ar putea fi afectată de amploarea protestelor de stradă. Cel puțin o amploare similară au avut, însă, și protestele din București, unde RMGC a deschis noul proces, în decembrie 2014, la Curtea de Apel. O ipocrizie totală sau o o nouă stratagemă prin care, la nevoie, vor trage de timp solicitând o nouă strămutare?

De altfel, șansele ca RMGC să câștige procesul deschis în decembrie 2014 la Curtea de Apel București sunt minime. Pentru că ceea ce nu menționează avocații în întâmpinarea de la Buzău e faptul că LMI 2004, pe care o apreciază ca fiindu-le favroabilă (deși, după cum am arătat, precedentul certificat de descărcare de sarcină ilegal le-a fost anulat cu tot cu acel LMI în vigoare), e faptul că lista din 2010 nu a făcut decât să se revină la lista elaborată în anii 1991-1992, care a fost modificată în 2004 în mandatul lui Răzvan Theodorescu, unul dintre susținătorii notorii ai proiectului de la Roșia Montană, membru în GIPCRM, organism finanțat, de altfel, de companie. Iar aspectele procedurale pe care le invocă pentru a se reveni la lista din 2004 nu reprezintă altceva decât dovada neîndeplinirii obligațiilor pe care le aveau chiar instituțiile Ministerului.

Faza a 3-a: Direcția Ministerului Culturii depune eforturi ca RMGC să câștige procesele!

De fapt, ceea ce speră avocații RMGC-ului e să câștige timp până când Lista Monumentelor Istorice va fi modificată într-un mod care să le fie favorabil nu de către instanțele de judecată, ci de către funcționarii publici din instituțiile subordonate Ministerului Culturii. Astfel, România Curată a intrat în posesia unei scrisori adresată, pe 22 decembrie 2014, de către Direcția Județeană pentru Cultură Alba, Institutului Național al Patrimoniului și Ministerului Culturii prin care solicită modificări în LMI exact în sensul celor solicitate de RMGC și avocații săi.

În contextul elaborării proiectului Lista Monumentelor Istorice, varianta 2015, scrisoarea subliniază: ”Așa cum arătam și în adresa noastră nr. 546/29.06.2012 (semn că demersurile Direcției Județene de Cultură Alba favorabile companiei sunt mai vechi – n.a.), nu există pe teren un sit de sine stătător ”situl arheologic Alburnus Maior – Roșia Montană”, așa încât nu există nici un temei pentru asocierea la rubrica ”Adresă” a localizării ”Întreaga localitate, pe o rază de 2 km”. De altfel, precizăm că instituția noastră nu cunoaște să se fi întocmit vreo documentație din care să rezulte o asemenea localizare” (…) ”Prin urmare, nu se justifică asocierea unei ”adrese” denumirii generice AB-I-s-00065 – Situl arheologic Alburnus MAior – Roșia Montană și, de aceea, se impune eliminarea sintagmei ”Întreaga localitate, pe o rază de 2 km” (sublinierea DJC Alba). O asemenea localizare nu corespunde realității și ar crea numeroase probleme pentru locuitorii din zonă.” ”Pentru toate aceste motive, considerăm că descrierea corectă și delimitarea precisă privind monumentul istoric de sub codul AB-I-s-A-20329 – Galeriile din Masivul Cârnic sunt, în lipsa unor acte procedurale de clasare, cele cuprinse în LMI 2014 și ar trebui reflectate ca atare în Proiectul LMI 2015” (documentul integral la final).

Ce nu e în regulă cu ce susține directorul DJC Alba, Matei Drâmbărean

1. Minciuna – ”instituția noastră nu cunoaște să se fi întocmit vreo documentație din care să rezulte o asemenea localizare”.

Contrar celor afirmate de directorul DJC Alba, în fapt, există mai multe documentații. Cele mai cunoscute sunt: a) cele realizate de către arhitecții care au lucrat la elaborarea studiului care este cuprins în documentația prezentată de RMGC la Ministerul Mediului, dar ale căror concluzii au fost falsificate sau preluate trunchiat în proiectul RMGC; b) cele realizate de arheologii de la Universitățile Oxford și Leicester, Andrew Wilson, David Mattingley şi Mike Dawson, în celebrul studiu realizat chiar pentru Ministerul Culturii, și despre care Kelemen Hunor spunea în toamna lui 2013 că ”nu poate fi găsit la minister pentru că l-a luat cu el acasă”(!!!), c) rezultatele (și concluziile finale) conferințelor naționale și internaționale pe această temă organizate de ICOMOS, ICOMOS România, Academia Română, UBB, Europa Nostra, Pro Patrimonio, ARA, Asociația Heritage etc. În toate acestea studii și documentații (unele dintre ele depuse și la Ministerul Culturii) se arată, dincolo de orice dubiu, valoarea universală a patrimoniului de la Roșia Montană ÎN ANSAMBLUL acestuia, nu doar a galeriilor romane din Cârnic, respectiv Piatra Corbului.

Fragmente din rezumatul studiului realizat de Andrew Wilson, David Mattingley şi Mike Dawson:

”Inspectarea sitului, atât la suprafață, cât și în subteran, a reliefat imediat faptul că Roșia Montană reprezintă un peisaj de o complexitate, cel mai probabil, inegalabilă, de o mare importanță istorică și pentru alte perioade. În văile Corna și Roșia Montană, precum și în munții de la Cârnic, Cetate, Cârnicel și Jig-Vaidoaia, minele romane, medievale, de secol 18 și 19, precum și galeriile și instalațiile perioadei comuniste, au creat laolaltă un palimpsest unic al exploatării. Mai mult, fazele Daciei pre-romane și post-romane nu au fost studiate deloc. Chiar și la nivelul actual de înțelegere, ele reprezintă o resursă unică de semnificații.

(…)

Confruntată cu setul de criterii pentru stabilirea valorii universale excepționale (dintre care numai unul trebuie satisfăcut pentru ca un sit să fie eligibil pentru statutul de sit al Patrimoniului Mondial), regiunea Roșia Montană întrunește fără îndoială următoarele patru criterii:

(ii) arată o relație importantă de schimb al valorilor umane, de-a lungul unei perioade îndelungate sau într-o zonă culturală a lumii, în ceea ce privește dezvoltarea arhitecturii sau a tehnologiei, a artelor monunentale, planificării urbaniste sau a concepției peisagistice;

(iii) poartă o mărturile unică sau cel puțin excepțională a unei tradiții culturale sau ale unei civilizații, care încă există sau a dispărut;

(iv) este un exemplu deosebit pentru un anume tip de ansamblu sau peisaj arhitectural sau tehnologic, care ilustrează o etapă importantă din istoria umanității;

(v) este un exemplu deosebit pentru o așezare umană tradițională, pentru folosirea pământului sau a mărilor, reprezentativ pentru una sau mai multe culturi, pentru interacțiunea umană cu mediul, mai ales când acesta a devenit vulnerabil sub impactul schimbărilor ireversibile.

Masivul Cârnic, în deosebi, conține cele mai extinse complexuri miniere subterane din zona Roșia Montană, iar acestea trebuie conservate ca ansamblu, în totalitate.

Evaluarea făcută de noi asupra semnificației elementelor individuale din peisaj se configurează după cum urmează, însă înainte de toate este esențial să aducem la cunoștință că semnificația totală a peisajului minier ca ansamblu este mai mare decât suma părților sale. Permiterea dezintegrării arheologice a unuia dintre aceste situri ar constitui un prejudiciu ireparabil adus integrității peisajului minier ca ansamblu. (aici)

2. Invocarea propriei culpe. ”În lipsa unor acte procedurale de clasare, cele cuprinse în LMI 2014 și ar trebui reflectate ca atare în Proiectul LMI 2015”.

Acest paragraf ar trebui să intre în atenția directă a corpului de control al ministrului Culturii și/sau al Guvernului, precum și a procurorilor. Practic, directorul DJC Alba invocă în scrisoare neîndeplinirea propriilor atribuții! Pentru că, dacă, întra-adevăr, a constatat ”lipsa actelor procedurale de clasare”, ar fi avut obligația legală să declanșeze chiar el și instituția pe care o conduce procedurile necesare. După cum am arătat mai sus, legat de situl de la Roșia Montană există atâta documentație cum e puțin probabil să mai existe pentru vreun alt sit de patrimoniu din România. Și, în calitate de director al DJC Alba nu poate pretinde că nu a avut cunoștință de aceste documentații și concluziile acestora. În plus, dacă în alte cazuri, în care sunt necesare documentații pentru clasare s-ar putea invoca lipsa banilor pentru realizarea lor, la Roșia Montana nu se pune problema – ele există deja! Sunt cel puțin doi ani (în adresă se face referire la o altă scrisoare, din 2012) de când directorul DJC Alba nu a făcut nimic pentru a îndeplini actele procedurale despre care spune acum că lipsesc, deși putea, avea documentația și avea obligația să realizeze aceste demersuri!

3. Opinii personale care exced atribuțiilor ”O asemenea localizare nu corespunde realității și ar crea numeroase probleme pentru locuitorii din zonă”.

O asemenea afirmație e pur subiectivă și excede atribuțiilor de director al DJC Alba. În fapt, atât pentru localnici din Roșia Montană, cât și pentru alți locuitori ai Apusenilor care obțin venituri din turism, numeroase probleme ridică tocmai refuzul autorităților de a accepta variantele alternative de dezvoltare a zonei bazate pe valorificarea patrimoniului cultural.

***

Concluzii

După cum rezultă și din documentul prezentat mai sus, Institutul Național al Patrimoniului și Ministerul Culturii lucrează la o nouă Listă a Monumentelor Istorice, care ar urma să fie finalizată în acest an. Directorul Direcției Județene de Cultură Alba, cel care are ca atribuții de serviciu conservarea și valorificarea patrimoniului cultural, luptă din greu să scoată de pe această listă unul dintre monumentele despre care studiile naționale și internaționale ale zeci și sute de specialiști în domeniu spun că are valorare universală. Iar dacă i-ar reuși asemenea acțiuni, ar crește șansele (oricum minime) ale companiei să obțină despăgubiri de la statul român într-un eventual (și previzibil) arbitraj internațional. Culmea e că, în aceste demersuri, unul dintre argumentele directorului DJC Alba este neîndeplinirea propriilor obligații de serviciu! Oare nu e acesta un subiect de interes pentru Corpul de Control al Guvernului și/sau pentru procurori? Trebuie să iasă, din nou, zeci de mii de oameni în stradă pentru a el reaminti atribuțiile?

***

VA CONTINUA

***

Adresa nr. 1265/22.12.2014 (foto-facsimil)