De minkarna var inte där av naturliga skäl. Skulle deras förfäder inte ha rymt eller släppts ut hade de aldrig skymtats vid Tolken. Från början fanns minken bara i Nordamerika, men när djuret började avlas i Europa spreds arten till denna sida av Atlanten. I Sverige började vi med minkuppfödning 1928.

I dag finns det cirka 70 minkfarmar i Sverige, där det dödas omkring en miljon minkar varje år.

Nästan all minkpäls går på export. Kunderna finns till största del i öst, framför allt i Kina. Nyrika kineser klär sig gärna i päls för att kommunicera sin höga status. Den växande efterfrågan från Mittens rike har gjort att försäljningen ständigt slår nya rekord. Pälsens comeback i modebranschen är också en bidragande orsak.

Innan minken hamnar i ett skyltfönster i Peking eller Shanghai föds den på våren i en bur på minkfarmen. Inte ens den mest förskönande mäklartexten skulle kunna få minkens lilla etta att verka mysig. Buren är 30 gånger 90 centimeter, alltså knappt en tredjedels kvadratmeter. Klyschan om "generös takhöjd" funkar inte i sammanhanget. 45 centimeter får minken nöja sig med. Buren delas dessutom av två minkar.

Som om inte trångboddheten vore nog är golvet gjort av galler. Inte så skönt för minkarna att tassa runt på, men enkelt för uppfödaren när kiss och bajs ska städas undan.

I november är det dags för "pälsning". I klartext betyder det att minkarna långsamt gasas ihjäl. Uppfödarna leder in koldioxid i små lådor, där minken slutar sina dagar. En expertpanel vid EU:s myndighet för livsmedelsäkerhet, EFSA, har konstaterat att gasen är smärtsam att andas in och att metoden skapar kvävningskänslor och ångest. Detta sker när minken är ett halvår. Vilda minkar lever i cirka fyra år, så det handlar om unga djur som avlivas.

Detta djurplågeri kan väl inte vara lagligt? Uppfödarna hävdar att de följer djurskyddslagen, men listan över myndigheternas anmärkningar på svenska minkfarmar är lika lång som otäck. En statlig utredning kom för tio år sedan fram till att situationen var ohållbar och hotade med att stänga minkfarmarna om inte de inte vidtog åtgärder. Den uppsträckningen gav inte någon större effekt.

Lagen föreskriver att djuren ska ha möjlighet att bete sig naturligt. Sveriges Veterinärförbund, SVF, slog så sent som i oktober förra året fast att minkfarmarna inte följer lagen på denna viktiga punkt. En vild mink rör sig på flera kvadratkilometer och gillar att vistas i vatten. Det livet känns ganska långt ifrån tillvaron i en trång gallerbur på torra land.

Enligt SVF uppvisar 60 till 70 procent av minkarna i fångenskap ett "osunt och stressat beteende". Ett exempel på det är att minkarna springer runt i åttor i burarna.

Uppfödarna kan säga vad de vill. En mink som springer runt i åttor mår inte bra. Om en människa betedde sig så skulle vi inte kalla vederbörande för "osund och stressad". Ord som sammanbrott och tvångsvård skulle ligga närmare till hands.

Så här kan det förstås inte fortsätta. Olagliga aktioner är fel, helt fel, väg att gå. I stället kan vi göra som i Storbritannien, Holland, Österrike, Kroatien och Slovenien. Där har man förbjudit pälsuppfödning.

Om vi ska fortsätta att skryta om vilket djurvänligt land Sverige är bör vi följa efter. Allt annat vore ociviliserat.