Igår sänkte Riksbanken räntan till 0% och Ingves passade dessutom på att ge så kallad “forward guidance”, alltså lova att räntan ska hållas på denna nivå till åtminstone 2016. Gott så. Jag har i en rad inlägg argumenterat att detta borde ha skett för ett år sedan, men den viktiga frågan är: vad gör vi nu?

Som vissa kritiker har påpekat så lär den relativt begränsade räntesänkningen inte lyfta inflationen särskilt mycket. Och Riksbanken kan inte gärna sänka räntan mer. Vad är alternativen till extremt låg inflation och en Japan-liknande stagnation?

En möjlighet som ekonomijournalisten Martin Wolf (Financial Times) och ekonomerna Milton Friedman, John Maynard Keynes och Irving Fischer argumenterade för kallas för “helikopterpengar”. Ordet är en metafor för vad Riksbanken kan göra i en situation när inflationen är väldigt låg: trycka en massa pengar och kasta ut från helikoptrar. Keynes hade en liknande metafor: sätta pengar i glasflaskor och begrava i gamla gruvor för att få till en “guldrush”.

Tanken är alltså att minska priset på pengar genom att öka mängden pengar i omlopp. Detta har funkat varje gång det har försökts. Att trycka pengar är ett säkert sätt att öka inflationen. Men två problem återstår:

Vad bör göras med pengarna?

Hur mycket pengar bör tryckas?

Låt mig ge säga något om vad som inte bör göras med pengarna. I USA, Japan och Storbritannien har centralbankerna bland annat använt pengarna för att låna ut billigt till sina respektive banker. Men dessa har i hög utsträckning lånat ut till de stora företagen, eftersom det är alldeles för riskabelt att låna ut till små företag när ekonomin är i så vansklig form. De stora företagen har dock generellt sett inte använt pengarna till sådant som skulle få ekonomin att börja snurra, som investeringar. Istället har de köpt tillbaka sina egna aktier med lånen, och därmed ökat sitt börsvärde, vilket är en förklaring till börsyran 2013. Centralbankens gratispengar har alltså i stor utsträckning hamnat i fickorna på en handfull aktieägare, och fått en begränsad effekt på samhällsekonomin. Jag tror att det är bättre att göra detta än inget alls, men jag tror att Riksbankens gratispengar kan användas bättre.

Mitt förslag är att Riksbanken skapar pengar som den sedan köper statsobligationer för som den lovar att aldrig sälja. Detta blir således ett permanent tillskott av pengar som kan användas till statliga utgifter och som inte behöver betalas tillbaka i framtiden med höjda skatter.

Här är två förslag på vad staten kan göra med dessa pengar.

Staten tar dessa pengar och ger till kommunala fastighetsbolag med direktivet att bygga en kvarts miljon hyreslägenheter i landets storstadsregioner inom fem år. Detta förslag skulle (1) avhjälpa bostadsbristen i storstäderna, (2) hålla ned prisökningar på bostäder (3) omedelbart öka den ekonomiska aktiviteten (4) öka tillväxtpotentialen i framtiden (5) påskynda den ekonomiskt nödvändiga urbaniseringsprocessen.

Om man är av åsikten att statliga megaprojekt är dåliga så ponera följande förslag:

Staten tar dessa pengar och ger en tillfällig, platt skatterabatt till alla som har en inkomst. Alla får alltså samma summa insatta på sitt konto. Detta förslag skulle innebära att den privata konsumtionen fick en boost, särskilt om det gjordes nu lagom till julen. En nackdel med detta förslag är att det inte skulle ge högre tillväxt på sikt, och att en hel del som konsumeras i Sverige importeras. Detta innebär att “läckaget” skulle vara större än det första förslaget.

Hur mycket pengar talar vi om? Detta är en svår fråga, som jag knappast är kvalificerad att besvara. Men för att få upp inflationen till 2% och kanske “skjuta över” med en halv procent skulle det möjligen krävas mellan 1% och 10% av BNP i “gratispengar”. Det här låter som mycket, är knappast det i relation till de summor som japanska och amerikanska centralbanken använt i sina respektive program.