Först blir han förbannad när telefonen ringer. Det är ju skid-VM på tv och de svenska herrarna försöker kämpa sig till en medalj.

– Hur kan ni ringa mitt i skidorna?

Men när han får chansen att berätta om projektet ”Konst för fåglar, humlor, skalbaggar, maskar och svampar” väljer Mats Caldeborg och hustrun Katrin Zackrisson Caldeborg ändå att ta emot Expressen i köket hemma i byn Järnäskubb i Nordmalings kommun.

Centerledaren Annie Lööf har samma dag besökt kommunen där partiet lyckades bäst i hela landet.

Paret Caldeborg är välkända profiler och konstnärliga eldsjälar i trakten. Förra året firade de femårsjubileum med konsthallen Norra Kvarken – där de varje sommar presenterar utställningar, konstföreställningar, poesi, musik, föreläsningar och kurser.

Paret Mats och Katrin Zackrisson Caldeborg driver konsthallen Norra Kvarken utanför Nordmaling. Foto: ALEX LJUNGDAHL

I kommunens evenemangskalender presenteras deras verksamhet så här:

”Konsthall Norra Kvarken vill vara platsen där det oväntade händer, där man inte riktigt vet vad som väntar en. Men där ett besök alltid ska vara värd en överraskning.”

Möjligen blev också en och annan ledamot i statliga Konstnärsnämndens beslutande organ ”Kulturbryggan” överraskade när de förra året fick projektansökan av paret Caldeborg.

”Konst för fåglar, humlor, skalbaggar, maskar och svampar, är ett projekt som vill vända upp och ned på vårt invanda sätt att se och förstå världen. Här är naturens mindre invånare inte de avbildade utan själva, i egen rätt, mottagare av konsten. Projektet vill bjuda in fyra konstnärer med uppgift att göra konst där dessa livsformer är mottagare och mål för den konstnärliga insatsen. Det är maskarna och fåglarna som ska möta konsten”, stod det i ansökan.

Paret Caldeborgs bidragsansökan till ”Kulturbryggan”.

De fick en miljon i projektbidrag

Det konstaterades samtidigt krasst att människan kanske inte ens kan se den konst som ska visas upp nästa år:

”Det är inte säkert att vi människor alls kommer att kunna se denna konst, och förmodligen om den är synlig inte ha redskapen eller förutsättning att översätta och koda av konsten till begriplighet.”

Men ”Kulturbryggan”, vars ledamöter utses av Konstnärsnämndens styrelse, köpte idén – och beslutade i november förra året att dela ut 1 030 000 kronor i projektbidrag. Skattepengar, förstås.

I beslutet skrev ”Kulturbryggan”:

”Här är naturens mindre invånare – som projekttiteln antyder – inte de avbildade, utan mottagare av konsten. Projektet ska bjuda in fyra konstnärer med uppgift att göra konst där dessa livsformer är mottagare och mål för den konstnärliga insatsen. Fråga sig vad som är stort och vad som är litet, vad som är upp och vad som är ned, vad som är gult eller blått. Här måste man också fråga sig, inte bara vad konst är, utan om konst finns överhuvudtaget.”

Tidsplan för projektet 201811-201901. Planering/upparbetning 201902-201905. Samarbete upparbetas med SLU för inventering av skogsområdet 201905. Bygge av huset påbörjas, planering av tomt. 201906. Konstnärerna besöker platsen, introduceras till idén och tar del av inventering mm. Seminarium med öppen föreläsning. 201906-201909. Konstnärerna fördjupar sig och arbetar fram en skiss. 201910. Seminarium i Konsthall Norra Kvarken. Öppen föreläsning. Skisspresentation 201911-202004. Konstnärerna jobbar vidare med sina förslag 202005-202006. Installation av konst, dokumentation i huset och övrig redovisning. 202007. Invigning/seminarium Visa mer Visa mindre

”En gedigen process”

”Kulturbryggans” verksamhetsledare Mikael Theorin försvarar projektet och miljonbidraget.

Verksamhetsledaren på ”Kulturbryggan”, Mikael Theorin, försvarar projektet. Foto: Privat

– Det är en ganska gedigen process vi arbetar med för att få till våra bedömningar och beslut , förklarar han – och fortsätter:

– Tanken är inte att det är småkryp som ska vara mottagare av det här i slutändan. Det handlar ju om att hitta på nya sätt att tillgängliggöra konst på – för människor. Det är ett väldigt utforskande projekt.

Men i ansökan stod det ju faktiskt att ”här är naturens mindre invånare inte de avbildade utan själva, i egen rätt, mottagare av konsten”.

– Det är ju deras sammanfattning.

Och den stämmer inte – eller?

– Jo, den stämmer. På ett sätt så gör den ju det. Men i slutändan så är det ju inte så att det är de här som ska vara… Man prövar ju det här för att ta fram nya sätt att göra konst och kultur på för människor.

Men i ansökan står det också: ”Det är maskarna och fåglarna som ska möta konsten”.

– Ja, det är det som sker i den här forskningsstationen.

Du kallar det för en ”forskningsstation”, men i ansökan söker man bidrag för ett konstprojekt som riktar sig till daggmaskar och fåglar och svampar?

– I Nordmaling har de byggt upp en ny forskningsstation för att undersöka hur man kan tillgängliggöra konst och kultur på nya sätt för människor. Man använder de här andra arterna som ett slags undersökningsobjekt, så kan man uttrycka det.

Frågan: Finns konst överhuvudtaget?

Ni skriver i beslutet att här ”måste man fråga sig inte bara vad konst är, utan om konst finns överhuvudtaget”. Vad tänker du om den formuleringen?

– Ja, det är ju deras egen.

Ni skriver det i beslutet – på er hemsida.

– Ja, det vi gör och alltid gör, är att vi ber dem själva sammanfatta hur de vill förmedla sitt projekt.

Men vad är ditt svar på frågan: Finns konst överhuvudtaget?

– Det är en väldigt intressant frågeställning. Det finns ju någonstans i gränslandet där kulturen ska kunna komma in och försöka hitta de här projekten som på ett ofta annorlunda sätt försöker angripa de här frågeställningarna. Det är därför Kulturbryggan existerar. Man ska komma ihåg vad Kulturbryggan är i det ekosammanhang som utgör bidrag till konst och kultur över hela landet. Vi fyller en väldigt specifik roll.

Kan du förstå om en del människor undrar hur man kan betala ut pengar till något sådant här?

– Absolut. Du är inte den första som frågar det.

Vad svarar du den som ifrågasätter och undrar hur det är möjligt att ge en miljon kronor till det här projektet?

– Jag försöker förklara vad projektet går ut på, och i de dialoger som jag har haft har de förstått till slut att det är rimligt.

Och vad går projektet ut på?

– Projektet går ut på att undersöka… alltså frågeställningen ytterst är: finns konst och kultur överhuvudtaget? Hur kan man undersöka nya sätt att tillgängliggöra konst och kultur på för människor, genom att hitta en annan mottagarskara. Det är ett väldigt undersökande, utforskande projekt.

Och mottagarskaran i det här fallet är just fåglar, humlor, skalbaggar, maskar och svampar?

– Ja, i undersökningsfasen, ja.

Men då måste jag ställa frågan: Tror man på riktigt i det här projektet att svampar kan tillgodogöra sig ett konstprojekt?

– Det kan jag inte svara på. Det måste du nästan fråga konstnärerna själva.

Men vad tror du, kan svampar tillgodogöra sig ett konstprojekt?

– Jag har ingen kommentar kring det. Jag tycker inte att jag i egenskap av kulturbyråkrat ska gå in och svara på det. Det är upp till konstnärerna själva.

Kulturministern: ”Inte politiker som styr”

Ansvarig kulturminister i höstas, när beslutet om miljonbidraget fattades, var Alice Bah Kuhnke (MP) som nu kandiderar till Europaparlamentet.

Förra kulturministern Alice Bah Kuhnke vill inte kommentera krypdjursprojektet. Foto: NORA LOREK

När Expressen når henne per telefon hänvisar hon till sin efterträdare:

– Jag ska inte tycka något, och jag vill inte intervjuas som kulturminister. Jag hänvisar till Amanda Lind.

Den nuvarande kulturministern skriver i ett sms:

”Som minister varken kan eller får jag kommentera eller försöka påverka myndigheters enskilda beslut. Det är också viktigt att det inte är vi politiker som styr över kulturens innehåll.”

I köket hemma i Järnäskubb, några stenkast från Bottenviken, förklarar Mats Caldeborg:

– I alla tider har konsten stått framför naturen, som en kolonisatör. Man har tagit vad man har velat, och man har ställt sig och målat av landskapet och så vidare.

Kristendomen har också en skuld i detta, menar han.

– Kristendomen har givit människan överhöghet gentemot den övriga skapelsen. Kapitalismen och samhällsutvecklingen har som självklarhet tagit vad man behövt från naturen.

Nu har han och hustrun bestämt sig för att ändra på detta. De vill sätta naturens mindre varelser i första rummet.

Mats Caldeborg och Katrin Zackrisson Caldeborg kom på idén till konstprojektet. Foto: ALEX LJUNGDAHL

– Projektet heter konst för fåglar, humlor, skalbaggar, maskar och svampar. Det inbegriper ju en hel del av det där mindre. Vi vet ju nu att den största massutrotningen som sker på vår jord just nu är insekterna. Men vi har aldrig brytt oss om dem. Nu vänder vi på perspektivet och säger att det är de som är huvudpersonerna. Vi bjuder in konstnärerna för att göra konst åt dem.

Kan du förstå att en del människor tycker att det här verkar helt snurrigt?

– Det är helt snurrigt. Det är helt galet. Det är ett sätt att tänka, att vända på perspektivet.

”En eftergift åt oss människor”

De människor som är intresserade av projektet är efter premiären välkomna till ett litet hus där processerna, tankarna och visst forskningsmaterial ska presenteras – men själva utställningen är för djuren.

– Huset ska finnas som en eftergift åt oss människor, säger Mats Caldeborg.

Vilka konstnärer som ska delta i projektet är inte klart än. Men det går bra, hävdar Katrin Zackrisson Caldeborg.

– Vi är på god gång. Vi har tre klara, en är liten osäker.

– En författare ska också vara med, säger Mats Caldeborg.

Hur tror ni att det här kommer att uppfattas av människor som inte kan konst och som inte har tänkt de här tankarna som ni har tänkt?

– Det beror väl på vad som kommer ut av projektet. Det kan väl uppfattas som vad som helst, fortsätter Mats Caldeborg.

Mats Caldeborg tror att konstprojektets besökare kommer att äta upp varandra. Foto: ALEX LJUNGDAHL

”Best case scenario” då, vad kommer ut av projektet?

– Det vet vi ju inte. Vi gör ju inget projekt för att få svar på en fråga, utan vi ställer frågor. Det är det som är grejen. Vi vill åt en tankeprocess hos människor, vi vet ju inte vad som kommer att hända. Så den frågan är obesvarbar.

Jag antar att ni inte kommer att få så mycket reaktioner från de ”små åskådarna”?

– De kommer att äta upp varandra.

De kommer äta upp varandra?!

– Det var en kritik som jag fick av en vän.

Men Mats Caldeborg hoppas i alla fall att projektet ska leda till att vi ser ”våra mindre vänner” i naturen.

– Förhoppningen är att vi vänder på ett perspektiv och tittar på naturen på ett helt annat sätt, att vi ser dom som bofasta och oss som migranter.

Är det så vi ska se det?

– Jag tror det. Dom har bott här mycket längre än vi.