Men förslagen på skärpta vapenlagar är välkomna oavsett tidigare synder. En förutsättning för att polisen ska kunna klara av att minska antalet vapen från gatorna är att gränskontrollerna permanentas och att både gränspolisen och Tullverket förstärks. Många av vapnen som används av kriminella kommer från Balkan, vilket troligen var fallet med de Kalasjnikovs som användes vid dödsskjutningen på Vårväderstorget i Göteborg i mars.

Ygeman och Johansson föreslår även att ett förbud mot kläder som kopplar till gängtillhörighet i rättssalar utreds. Givetvis bra, men problemen med svenska rättssalar är mer långtgående. Det förekommer inte bara dålig ordning, även regelrätta trakasserier kan ske under rättegångarna. Och om inte ordningen kan garanteras ens i en domstol, vad sänder det för signaler till övriga samhället?

Ännu värre är att övergrepp i rättssak ökar konstant. År 2014 anmäldes omkring 5 000 fall av övergrepp i rättssak, vilket var en ökning med två procent jämfört med 2013 (BRÅ, 2015). Vad sker med tilliten till rättsstaten om man inte kan garantera säkerheten för vittnen och brottsoffer?

Häktningsförhandling för de misstänkta för den kastade handgranaten mot polisbussen i Tumba. Ger kameran långfingret. Foto: TT / TT NYHETSBYRÅN

Regeringen nämner inte heller med ett ord hur det framväxande klansamhället i Sverige anknyter till den organiserade brottsligheten. Eftersom de nämner polisarbetet mot maffian i Södertälje som en förebild för vidare insatser borde de även ha tagit med klanaspekten. Den organiserade brottsligheten göds av en klanmentalitet. Man håller ihop. I Södertälje var även politiker involverade. Och lojaliteten mot de egna gör även att färre vill vittna. Risken för repressalier är för stor. Rättskipningen flyttas från staten till ett parallellt system. Regeringen borde därför ha presenterat utökade vittnesskyddsprogram och möjlighet för vittnen till grova brott att vara anonyma. Det löser inte alla problem, och det finns risker med det, men det är ett nödvändigt steg.