Det finnes lite litteratur om hvordan en får kjønnsbekreftende behandling i Norge. Derfor lager jeg nå en rekke artikler basert på det jeg selv har lært, som forhåpentligvis kan være til hjelp for andre. Frem til nå har jeg ikke startet noen behandling, men jeg har navigert en del ressurser, litteratur og hatt en samtale med en psykolog som kjenner systemet, og her er det jeg har lært så langt.





Rikshospitalet

I Norge er det kun én instans som har autoritet på kjønnsbekreftende behandling, og det er Rikshospitalet. Dessverre er de kritisert for sin gammeldagse praksis og unødvendige krav. Veldig mange blir nektet behandling, men det finnes likevel alternativer.





Diagnose

transseksualisme, som i seg selv er svært utdatert. seksualisme å gjøre. Kjønn er en del av hvem du er, ikke hvem du ligger med. For å få behandling ved Rikshospitalet er det et krav å ha diagnosen, som i seg selv er svært utdatert. WHO har fastslått at det å være trans ikke er en lidelse , derfor er det feil å sykeliggjøre det ved å gi det en diagnose. Navnet i seg selv er også feilledende, da kjønn ikke har noe medå gjøre. Kjønn er en del av hvem du er, ikke hvem du ligger med.





Stereotyper

Flere har meldt at de ble nektet behandling ved Riksen fordi de ikke oppfylte gammeldagse stereotyper om kjønn. Trans kvinner har blitt sendt bort for å ikke være feminine nok, og trans menn sendt bort for å være for feminine.





Ikke-binære mennesker har større vanskeligheter for å bli tatt på alvor. I tillegg kan de bli nektet behandling dersom de kun ønsker deler av den normale behandlingen, for eksempel kun brystkirurgi uten hormoner, eller kun hormoner uten noen kirurgi.





Mental helse

Slik jeg forstår det er mental helse den største hindringen for å få behandling. De krever at du har god mental helse og er fullstendig frisk, noe som er svært vanskelig å oppnå dersom kjønnsdysfori trekker deg under.





Transkjønnede har svært skremmende selvmordsrate, hvor over halvparten av alle trans menn, en tredjedel av alle trans kvinner og 41% av ikke-binære som svarte på en spørreundersøkelse har forsøkt å ta sitt eget liv, hvor majoriteten har forsøkt mer enn en gang. Her har vi også store mørketall, da de som svarte på spørreundersøkelsen kun består av de som er ute av skapet og som fremdeles er i live etter selvmordsforsøk. Resten får vi aldri vite om.





Det er viser seg at kjønnsbekreftende behandling reduserer denne raten betraktelig . Derfor er det helt snudd på hodet at transpersoner må være mentalt friske for å få hjelpen de trenger for å ha det bra. Det er å sette vogna foran hesten.





Real-life-experience (RLE)

Et av kravene for å starte hormonbehandling er at du lever som ditt kjønn et helt år etter at du ble diagnostisert hos Rikshospitalet. Det vil si at fra du bestemmer deg for å starte hormoner må du kanskje vente 6-10 måneder for å starte utredningen, og etter utredningen må du vente et helt år til. Dersom du starter på egenhånd ved hjelp av en privat lege i mellomtiden blir du sannsynligvis nektet behandling.





2 års venting høres kanskje ikke allverden ut for personer som ikke selv trenger behandling. Men dersom du er ung kan kroppen forandre seg mye på 2 år, og ventetiden kan være avgjørende på hvor godt du passerer etter behandling. 2 år kan ha livsvarige konsekvenser.





I tillegg er det svært mentalt krevende å leve som sitt kjønn uten å engang være på hormoner, siden de aller fleste ikke passerer uten. Det innebærer et helt år hvor du må rette på mennesker som bruker feil navn og pronomen, og i tillegg møte dårlige holdninger og diskriminering dersom du er uheldig. Alt dette samtidig som du sliter nok med kjønnsdysfori, som i seg selv driver mange til selvmord.









Alternativer til Riksen

Det finnes alternativer til Rikshospitalet, men jeg anbefaler å hvert fall forsøke Riksen først da private helsetjenester kan være svært dyre.





Privatpraktiserende allmennlege/endokrinolog

Det finnes en håndfull private leger som gir kjønnsbekreftende hormonbehandling, men disse er vanskelig å finne siden det ikke er helt godkjent. Dersom Riksen ikke tar deg inn vil jeg anbefale å ta kontakt med Harry Benjamin Ressurssenter , da de kan hjelpe deg å kontakte de du trenger. Ha i bakhodet at de jobber tett med Riksen og kan ha en del av de samme holdningene som de har, men de er likevel et alternativ dersom du får nei fra Riksen.





Helsestasjon for kjønn og seksualitet