Baneheia-boka blir politimat som følge av lekkasjer av hemmelige dokumenter til forfatter Bjørn Olav Jahr.

Han mener Viggo Kristiansen er uskyldig dømt for barnedrapene. Hans hovedkilde er alle dokumentene i saken.

– Det har vært ekstremt viktig å få opplysninger om saken. Uten dokumentene hadde jeg ikke kunnet skrive boken, sier Jahr.

Sensitive opplysninger

Torsdag kveld kom Berit Andersen til biblioteket i Kristiansand, for å høre om den nye boka der konklusjonen er at sønnen Jan Helge Andersen var alene om drapene på to små jenter i Baneheia.

– Hvor har han fått det ifra?

– Hva er det dere anmelder?

– Blant annet brudd på taushetsplikten. Dommene er offentlige, dokumentene bak har mange sensitive opplysninger, sier Berit Andersen til NRK.

Derfor blir saken politianmeldt. Det bekrefter advokat Sverre Nordmo, som hadde et møte med familien Andersen onsdag.

– Det er en anmeldelse mot dem som har brutt taushetsplikten ved å gi forfatteren dokumentene, sier Nordmo.

Forfatter Bjørn Olav Jahr sier det har vært avgjørende for boka å ha full tilgang til alle dokumenter. Foto: Thomas Sommerset / NRK

Jan Helge Andersen avviser

Berit Andersen stiller seg totalt uforstående til at Jahr kan klare å komme til en konklusjon om at sønnen voldtok og drepte begge jentene alene.

Jan Helge Andersen fastholder også sin 17 år gamle forklaring, og sier i dag til VG:

– Uansett om Viggo av en eller annen grunn får saken sin gjenopptatt, så vet jeg hva som skjedde – og at Viggo er skyldig. Jeg var der!

Han reagerer ifølge VG sterkt på at forfatteren aldri kontaktet han om boka.

Jahr sier til NRK at han bevisst ikke har kontaktet alle kildene i saken, men bygger på forklaringer de avga den gangen saken var fersk.

Advokat Arvid Sjødin fulgte lanseringen av den nye Baneheia-boken i Kristiansand. Han innrømmer å ha gitt forfatteren innsyn i saken. Foto: Morten Krogstad / NRK

– Hva er de redde for?

Det er advokat Arvid Sjødin som har gitt fra seg dokumentene fra politiets etterforskning.

– Ja, det er riktig. Alt kommer ikke fra meg, men en god del kommer fra meg. Det mener jeg å ha full rett til. Man kan også kalle det for nødrett, sier Sjødin og understreker at han tar anmeldelsen med den største ro.

– Men det sier litt om de som ikke vil at vi skal se på det. De nekter for at dokumentene skal være offentlige. Hva er de redde for? spør Sjødin.