Også på nasjonalt nivå er folk i Høyre forundret og misfornøyd med det som har skjedd i Bergen, kanskje partiets fremste utstillingsvindu.

– Det finnes ikke noe enkeltforklaring. Situasjonen som har oppstått skyldes heller en serie uheldige hendelser over tid. Resultatet er uansett at Høyre har fått svekket sitt maktgrunnlag. Det er en pris å betale, skrev leder i Bergen Høyre Kenneth Stien til BA i en e-post allerede i juni.

SLITASJE

BA har vært i kontakt med titalls sentrale kilder i partiet for å høre deres tanker om hva som egentlig har skjedd i Høyre. Her følger noen teorier med mest støtte.

Høyre har styrt i Bergen siden 2003. Først i mindretall, deretter har partiet vokst og vunnet valgene i 2007 og 2011. I starten var lagånden og kampånden i Høyre svært høy. De var kringsatt av fiender og samholdet var deretter. I bystyret og i byrådet var de enige om hva som måtte til, og hva som ble forventet av hverandre. Lojaliteten var ekstrem.

Men etter hvert som årene gikk og Høyres makt vokste, forvitret den indre justisen. I 2011 fikk Høyre en rekordstor gruppe med mange nye og uerfarne representanter. Flere av disse representantene har også hatt personlige ambisjoner som ikke står i stil med evnene, påpekes det.

EGENRÅDIG RÅDHUS

Samtidig, ute i bydelsorganisasjonene, er det i disse senere årene opparbeidet seg en rådende oppfatning i Høyre at byrådet ikke lytter til partiet, at byrådet og klakørene i bystyret er egenrådige og arrogante.

Mye av forklaringen på dette er at byrådet, ledet av Monica Mæland fra 2003 til 2013, særlig i de siste årene av hennes regjeringstid uten tvil styrte Bergen uten å være åpen for særlig innblanding verken fra bystyret eller organisasjonen. Høyre i Bergen som politisk verksted manglet verken folk eller verktøy, men noe å reparere.

Den lojale og lukkede organisasjonen i rådhuset begynner å bli sett på med kritiske blikk av sine egne.

Disse kritiske blikkene ble ikke mindre skarpe i etterkant av da skolebyråden Harald Hove ble valgt til leder i Bergen Høyre, og samtidig var leder i nominasjonskomiteen som la frem stortingslisten.

Monica Mælands popularitet og ubestridte autoritet klarte å viske ut de største tegnene på slitasje.

Hun var i nesten ti år Bergen Høyres ubestridte stjerne, og hadde gjennom alle årene opparbeidet seg en voldsom tillitskonto.

Men under henne ulmet det. Og hun skulle selv kaste bensin på glørne.

Byrådsleder Mæland visste at det ville bli delte meninger om Bybanen til Åsane. I 2011 hadde Peter Frølich og Erik Skutle gått ut i BA og frontet Unge Høyres syn, at Bybanen skulle gå i tunnel ut av sentrum for å skjerme Bryggen.

I 2012 går Mæland ut i BA. Byrådslederen vil ha Bybanen langs Bryggen og argumenterer heftig for det.

Dagen etter sier Peter Frølich at flertallet i partiet vil ha Bybanen i tunnel, og sier at det er fint at byrådslederen ønsker seg debatt.

– For det kommer det garantert til å bli, sier han.

MURRING I BYRÅDET

Utover høsten 2012 murres det i Høyre, og spesielt i byrådspartiet Frp.

Fagetaten har ennå ikke kommet med noen anbefaling om hvor det er best å legge Bybanen og offentlig tar ikke debatten «av» før senvinteren 2013.

Da legger fagfolkene i kommunen anbefalingen som er helt sammenfallende med byrådslederens mening.

Byrådet, ved byutviklingsbyråd Filip Rygg, varsler at de vil ta stilling til saken på et senere tidspunkt, og legger frem saken uten en anbefaling.

I etterkant varsler Frp at de aldri kan stemme for Bybanen langs Bryggen, uavhengig om det skulle ramme posisjonen deres i byrådet.

Tillitskontoen som Mæland hadde bygget opp i over et tiår tappes i løpet av året, men egentlig er det ikke noe offentlig bybaneraseri i Høyre.

Stortingsvalgkampen tar mye av oppmerksomheten til partiet, og det ender som kjent med at partiet vinner valget. Oppslutningen i Bergen var på 33,6 prosent.

Erna Solberg utpeker sin nære venn Monica Mæland til næringsminister. Mæland utpeker Ragnhild Stolt-Nielsen til byrådsleder i Bergen, etter å ha vurdert Martin Smith-Sivertsen til samme posisjon.

Det store problemet for Ragnhild Stolt-Nielsen i starten av byrådskarrieren, sier flere, er at hun ikke arvet tillitskontoen fra Monica Mæland, men at hun oppførte seg som om hun hadde gjort det.

Ethvert forsøk på å diskutere bybanesaken i partiet ble forsøkt dempet ned. Byrådet håper at tiden jobber for dem.

Men snart begynner en rekke med «uheldige hendelser», som Bergen Høyres Kenneth Stien kaller det.

Desember 2013: Bystyregruppen til Høyre er i møte på Hotell Norge. De skal diskutere Bybanen til Åsane. Gruppeleder i Høyre, Dag Skansen, hadde ikke kontroll på temperaturen i gruppen.

Et stort flertall er mot Bybanen langs Bryggen.

Byrådsleder Ragnhild Stolt-Nielsen forlater møtet i raseri, og skjeller ut en BT-journalist på veien. Han har ikke peiling på politikk, hevder hun.

Og byrådet, som er for Bybanen langs Bryggen, utsetter nok en gang å ta stilling til Bybanen.

TRUSSELMØTER

Det er jul, det er nyttårsaften, og vi kommer til januar. Denne måneden har Asle Wingsternes, som nyslått leder av komite for miljø- og byutvikling og gruppeleder Dag Skansen, en rekke en-til-en samtaler med utvalgte bybaneopponenter i Høyres bystyregruppe.

Wingsternes og Skansen sier mellom linjene at dersom de fremdeles står hardt på at Bybanen ikke skal gå langs Bryggen, så kan det ende med at byrådet går av.

Samtalene oppleves som skjellsettende langt oppe i rådhuset. For representantene trekker på skuldrene.

De lar seg ikke true. De gir mer eller mindre blaffen i om byrådet må gå av. Bybanen skal ikke gå langs Bryggen.

«Gi blaffen i byrådet»-holdningen tar representantene med seg inn i bystyremøtet nesten et halvt år senere. Her stemmer flere representanter i Høyre for et punkt som mer eller mindre garanterer at Bybanen aldri skal gå langs Bryggen, vel vitende om at det kan ende med byrådskrise.

Det gjør det. Hele KrF, ikke bare Filip Rygg, forlater byrådet.

Byrådet bommet med sine trusler og fagetaten med sine rent faglige betraktninger. De undervurderte at Bryggen er et ikon og symbol, og de skjønte ikke før det var altfor sent hvor dypt saken stakk i Høyre.

SJANSELØS BYRÅDSLEDER

Ragnhild Stolt-Nielsen var sjanseløs fra starten av. Hun fikk aldri tid til å bygge opp verken autoritet eller lojalitet.

Hun kjempet knallhardt for å beholde byrådet samlet, men tapte.

Flere i Høyre synes synd på Stolt-Nielsen, selv om de ønsker en ny byrådsleder. Hun har måttet ta en rekke kamper som følge av at partiet aldri fikk ta stilling til om hun var den rette byrådslederen, den gang da, i fjor høst.

Omtrent samtidig som byrådet raknet meldte Høyres ordførerkandidat fra 1999, Martin Smith-Sivertsen, at han godt kunne tenke seg å stille til valg for partiet igjen. Etter sommerferien går han ut med sine reelle intensjoner: Han vil bli byrådsleder. Et år etter at Monica Mæland forlot byrådet kan det fort ende med at Ragnhild Stolt-Nielsen går av som byrådsleder. Hun trekker seg om nominasjonskomiteen innstiller på en annen kandidat enn henne.

Og om Bybanen skal gå i tunnel ved Kjøttbasaren, det får vi trolig ikke vite før etter valget i 2015.