Normalt brukar det finnas ungefär 2 miljoner barn, alltså individer upp till 18 år, i Sverige. Så har det sett ut sedan 1990. Men befolkningen växer snabbt och om fem år, 2021, kan det finnas 2,5 miljoner barn, enligt SCB. Majoriteten av tillskottet kommer att bestå av utrikes födda barn.

När barnaskarorna växer, ökar förstås behovet av lärare. I juni spådde Skolverket att 70 000 nya heltidslärare måste rekryteras fram till 2019. I dag tror utbildningsdepartementet att det snarare krävs bortåt 90 000 heltidslärare. Det främsta skälet är förstås den stora flyktingvågen.

Tidningen Skolvärlden har räknat ut att 90 000 heltidstjänster, i sin tur, innebär att 107 000 lärare måste examineras under de kommande fem åren. Varför? Därför att alla som utbildar sig inte börjar jobba som lärare. Och alla vill inte heller arbeta heltid.

107 000 nybakade lärare på fem år, det är mer än dubbelt så många som har utexaminerats under den senaste femårsperioden.

Helt uppenbart kommer ingen naturlig tillströmning av nykläckta lärare att täcka behoven. Det behövs åtminstone 60 000 lärare från annat håll.

Regeringen har en rad förslag, bland annat lärarlönelyft, snabbutbildning av nyanlända lärare, utbildningsbidrag till forskare som vill sadla om och bli lektorer och anställning för dem som vill utbilda sig i ämnen där det råder brist.

Frågan är varför man inte gör en större satsning för att locka tillbaka de färdigutbildade lärare som har valt att lämna skolan. Varför enbart gå över ån efter vatten?

För samtidigt som 8 000 nya lärare utbildas varje år, lämnar 4 000 lärare sitt klassrum, enligt Lärarnas nyheter och SCB. De flesta blir kvar i kommunens tjänst, som chefer eller administratörer. En, Gustav Fridolin, blev utbildningsminister.

Det är ett väldigt tapp. Men en väldig reserv. Dessa pedagoger borde man förstås försöka locka tillbaka. Allra minst borde stat och kommuner ta mycket noga reda på varför de sa upp sig och vad som teoretiskt skulle kunna få dem att återvända.

Säkerligen skulle man få en del svar i stil med; "Jag valde fel utbildning, lärare var inget för mig". Men av dem som slutat med blandade känslor borde man kunna få viktiga ledtrådar om hur en skola skulle se ut som lärare inte flyr ifrån.

En del vet vi redan: lärarna vill ha mindre administration och bättre lön; inte nödvändigtvis högre ingångslön utan framför allt en anständig löneutveckling. Arbetet för att skapa karriärvägar måste utvecklas. Men det kan vara mer som behöver göras. Om lärare exempelvis känner sig maktlösa i förhållande till elever och föräldrar, måste maktbalansen förändras.

Om arbetsmiljön är för stökig måste verkningsfulla åtgärder vidtas. Kanske måste skollagen skrivas om en del.

Regeringen har parollen "fler vägar till läraryrket". Man borde börja med att göra vägen från läraryrket mindre lockande.