Avskaffa kriminalisering av eget bruk, men låt innehav, tillverkning och försäljning av narkotika vara olagligt även i fortsättningen. Det skriver Karin Rågsjö, vårdpolitisk talesperson för Vänsterpartiet.

Detta är ett debattinlägg. Skribenterna svarar för åsikterna.

Att göra det tillåtet att använda cannabis och annan narkotika är att gå fel väg, hävdar Sven Olof Carlsson, tidigare internationell president för World Federation Against Drugs ( Aktuella frågor 19/1 ). Självklart ska vi inte legalisera narkotika. Men till skillnad från honom anser Vänsterpartiet, forskare, myndigheter och SKR (Sveriges kommuner och Regioner) att det är dags att vända på varje sten för att rädda människoliv och få en narkotikapolitik som gör att de som är beroende av narkotika kan få ett bättre liv.

Den narkotikarelaterade dödligheten i Sverige ligger nu på cirka 600 fall per år och har ökat sedan början av 1970-talet, enligt Folkhälsomyndigheten.

Sverige hör till de länder i Europa som har den högsta narkotikarelaterade dödligheten. Det är svårt att se det som ett mått på en lyckad narkotikapolitik. Varje död som beror på narkotikaberoende är ett misslyckande för samhället.

Att som Sven Olof Carlsson blanda ihop legalisering med avskaffande av kriminalisering av eget bruk är ett fult knep.

Vänsterpartiet vill avskaffa kriminalisering av eget bruk men är tydligt med att ta avstånd från alla förslag om legalisering av idag illegala droger. Blir drogerna lagliga skulle allt fler människor riskera att fastna i beroende. Innehav, tillverkning och försäljning av narkotika ska därför vara olagligt även i fortsättningen.

Vänsterpartiet vill att polisen ska kunna fokusera på att få stopp på langning och försäljning av narkotika. Tänk om polisen skulle kunna göra 36 000 tillslag vid försäljning av narkotika istället för att som nu varje år ta omkring 36 000 blod- och urinprov vid misstanke om narkotikakonsumtion. Och tänk om de 36 miljoner kronor dessa prov kostar skulle kunna läggas på insatser för att hjälpa missbrukare ut ur sitt missbruk och därmed minska efterfrågan på narkotika.

Det skulle vara intressant att se vad som händer om polisen vänder strålkastarljuset mot de stora hajarna. Många blir dömda eller hamnar i polisens register för eget bruk, men av dem som langar och smugglar klaras bara några få procent av fallen upp.

Den politik som landets styrande politiker för när det gäller narkotikaberoende motsvarar inte hur kunskap och behov har utvecklats. Att lagstiftningen inte är anpassad till dagens behov leder till bristande resurser och betydande ojämlikhet mellan olika landsändar.

Allt fler beroende far illa och de metoder som används inom socialtjänst och beroendevård är inte alltid på topp. Dessutom har stora nedskärningar i decennier i både kommuner och regioner inneburit att många har nekats vård och stöd.

Grundstenen för att möta beroende är en väl utbyggd välfärd, solidariskt finansierad utan privata vinstintressen. Självfallet ska vård och behandling utgå från forskning, beprövad erfarenhet och ett synsätt där jämlik hälsa ska gälla även för de mest utsatta.

I dagens samhälle utsätts de som är beroende av narkotika för en enorm stigmatisering. De stämplas som brottslingar som ska straffas istället för att rätteligen få vård på sjukhus eller behandling. FN har uppmuntrat den svenska staten att se över landets narkotikalagstiftning. FN, som tidigare också har kritiserat den svenska narkotikapolitiken, uppmanar medlemsstaterna att avkriminalisera narkotikabruk och innehav för eget bruk. En bestraffande narkotikapolitik minskar varken införsel, tillgång eller ickemedicinskt narkotikabruk och underminerar hälsa och mänskliga rättigheter bland beroende och deras familjer.

Norge har tagit fram en reform för att avkriminalisera eget bruk och istället erbjuda vård. De som använder droger eller har på sig små mängder narkotika för eget bruk begår inte något brott och kan därför mötas med andra åtgärder. Till exempel ett obligatoriskt samtal med en så kallad ”avrådningsnämnd” där en advokat, läkare och socialarbetare ingår.

SKR, Sveriges Kommuner och Regioner, har begärt en utvärdering av narkotikastrafflagen för att ”se om det finns skäl att ändra i lagstiftningen i syfte att underlätta för personer med missbruk/beroende att söka hjälp”. Tänk om även Nykterhetsrörelsen kunde hänga på det förslaget. Den svenska narkotikapolitiken måste ha beroende i fokus och utgå från att även missbrukare har rätt till vård, hälsa och överlevnad. Jämlik vård, helt enkelt.

Karin Rågsjö är vårdpolitisk talesperson för Vänsterpartiet och riksdagsledamot.