Twitterkontot @RealPeerReview listar en massa nonsensstudier från bland annat genusteoretikernas galna värld. Ett litet axplock i det postmodernistiska flödet kan illustrera hur illa det är ställt med vetenskapligheten inom området. Man kan bland annat läsa att det är sociokulturella barriärer som gör att män inte ammar. Man får också veta att det oomtvistliga faktum att honor per definition är kvinnor inte alls är självklart utan tvärtom sannolikt är helt fel och att Wikipedia är antifeministiskt eftersom det inte tillåter att man helt enkelt hittar på alternativa fakta. Vidare kan man i äkta artiklar läsa om hur de stackars kvinnor som går till spermabanker är tvingade att skaffa sig så kallad maskuliniserad sperma – vilket är en del av det påtvingat patriarkala samhället.

Så där håller det på. Det är en fullkomligt outsinlig källa att ösa ur om man vill få sig lite mänsklig dumhet till livs. Den ena granskade artikeln efter den andra spottar ur sig rent nonsens förklätt till något som påstås vara vetenskap. Kanske är det då inte så konstigt att filosofen Peter Boghossian och matematikern James Lindsay lyckades publicera den fullkomligt påhittade och osammanhängande nonsensartikeln ”The Conceptual Penis as a social construct” i en granskad vetenskaplig tidskrift. Hela syftet med artikeln var att skriva gallimatias i postmodernistisk skrud. De hade inga förväntningar på att någon skulle begripa något av den, eftersom de inte ens begrep texten själva.

Ändå sticker deras artikel inte ens ut som särskilt anmärkningsvärd när man jämför den med all annan förvirrad genussmörja som publiceras på riktigt. Människor disputerar på genusperspektiv på kärnkraftsavfall och i tidskrifter som anses seriösa kan man läsa rasistiska intersektionalistiska studier om hur vita människor är normativa eftersom såväl vita antirasister som rasister tänker som vita. Allt går an så länge det anses slå ur underläge. Därför kan man också utan minsta mothugg kräva att en viss andel av alla som arbetar på vissa arbetsplatser ska kvoteras in på grund av sitt kön eller sin hudfärg. Klassisk sexism och rasism om det inte vore för att de som ska kvoteras in anser sig vara offer.

Man måste alltid akta sig för charlataner inom alla discipliner. Vi har bara helt nyligen börjat exponera de lurendrejare som på nittiotalet lyckades dupera stora delar av befolkningen med en massa låtsasteorier om bortträngda minnen. Det ovetenskapliga spektaklet lyckades då genomsyra till och med rättsväsendet, men tiden hinner i kapp. Vi har sett det i resningen i Quickdomarna och nyligen i fallet med den mördade fyraårige Kevin. Vi väntar fortfarande på att fler fall ska belysas.

Den nuvarande ovetenskapen står dock inte den gamla efter. Hur många felaktiga domar i familjerättstvister och orättvisa tjänstetillsättningar beror på ett genusteoretiskt paradigm som löpt faktaresistent amok? Hur många politiska beslut? Och hur många fler fullkomligt galna låtsasvetenskapliga avhandlingar ska skrivas och generera akademiska titlar innan någon sätter stopp? Det kommer ta decennier att rensa upp i dårskapen. Låt oss börja nu.