Nije u Europskoj uniji, štoviše nije joj ni blizu, a opet postiže sjajne rezultate na području ulaganja u jedan od značajnih sektora svoje industrije. Riječ je o našoj neEU susjedi Srbiji koja zadnjih mjeseci ruši sve rekorde kad su u pitanju investicije u njezinu automobilsku industriju.

Tom prigodom organizirana velika fešta u Priboj je dovela i premijera Aleksandra Vučića koji je radnicima iznio zanimljive podatke, brojke što ulijevaju optimizam. Najvažnije od svega je to da će posao odmah dobiti 200 radnika, a da se u konačnici očekuje po prilici 700 novih radnih mjesta. Sam početak proizvodnje je zakazan za rujan, a Vučića posebno veseli da će Priboj od grada kojem su bile neophodne stalne dotacije države, postati sredina koja će, zahvaljujući FAP-u snažno pomoći punjenju državnog proračuna.

U slučaju Priboja riječ je o istina vrlo živopisnom gradu na tromeđi Srbije, BiH i Crne Gore, ali i središtu koje je od 1991. godine do danas praktično prepolovilo stanovništvo. Trenutno broji manje od 20 tisuća stanovnika, a razlog egzodosu istina jest uvelike rat koji je značajno reducirao broj Muslimana, no i ekonomska depresija.

Sve je do prije nekoliko godina u slučaju Priboja djelovalo kao kraj jedne, nekad uspješne, socijalističke industrijske priče. Kako se ipak iznašlo snage za očuvanje jezgre proizvodnje, zainteresiran je moćni finski koncern što će, sasvim sigurno, preporoditi taj živopisni, mada bi nemali broj ljudi prije upotrijebio kovanicu »Bogu iza nogu«, kutak Srbije.

Slovačka nam je po mnogo čemu bliska i nekako poznata država. Dijelovi zajedničke povijesti, 5,5 milijuna stanovnika, prelazak iz socijalizma u kapitalizam. Zajedno smo i u EU. No, za razliku od nas Slovačka ima uspješne Vlade. Neovisno o političkim bojama one su od Slovačke napravile zemlju u koju strani investitori naprosto šprintaju. Prije recesije privredni rast im je bio dvoznamenkast, tako da su zaslužili titulu najbrže rastućeg gospodarstva u EU. A na čemu su taj rast ostvarili? Na proizvodnji automobila. Sustavnim, vrlo poticajnim državnim mjerama Slovačka je ostvarila podlogu na koju su se kasnije investicijama referirali strani investitori tako da je danas najveći svjetski proizvođač automobila s obzirom na broj stanovnika. U Slovačkoj je danas niz tvornica – Vokswagen u Bratislavi, Peugeot i Citroen su u Trnavi, a KIA ima tvornicu u Žilini. Ukupna slovačka proizvodnja automobila, u socijalizmu skoro nepostojeća kategorija, je oko 600 tisuća komada godišnje. Broj zaposlenih u njoj je 2007. godine bio nešto manji od 77 tisuća, danas je zbog recesije pao na 74 tisuće. Pametnom dovoljno.



Sporazum Ikarbusa i Mercedesa

Ono što je proljetnih mjeseci prethodilo FAP-ovom ugovoru, bilo je potpisivanje sporazuma poduzeća Ikarbus i jednog od najmoćnijih proizvođača vozila na svijetu, njemačkog Mercedesa. Kako je u ovom slučaju riječ o proizvodnji što se u pravilu obraća »poznatom« kupcu, riječ je o nešto manjem volumenu posla.

Mada, s obzirom da je Ikarbus jedan od lidera u proizvodnji autobusa u ovom dijelu Europe, da mu proizvodni program, predstavljan i na specijaliziranim hrvatskim sajmovima, prepoznaje cjelokupnu gamu gradskih, međugradskih i turističkih autobusa, ne treba sumnjati u uspješan razvoj posla i u toj zemunskoj firmi.

Proizvodni kapacitet Ikarbusa je 250 vozila godišnje, a posao s Mercedesom ne samo da će taj broj značajno povećati, već će sasvim sigurno otvoriti i nova radna mjesta. Ikarbus se k tome može pohvaliti s već 90 godina neprekidne proizvodnje, a, zanimljivo, osnovan je kao prva balkanska tvornica za proizvodnju zrakoplova pod nazivom – Ikarus.

I za kraj »trisa« srbijanskih uspješnika – kragujevačka Zastava. Ne, nećemo ovog puta o sve većoj produkciji automobila Fiat, nećemo ni o tome da putem pruge Beograd – Bar pa brodovima za SAD odlaze tisuće automobila, ovog ćemo puta o poslu koji je Zastavin ogranak »Kamioni« potpisao s kineskim gigantom JAK.

Riječ je o tvornici što proizvodi pretežito teška vozila i to u godišnjoj produkciji od 700 tisuća komada. JAK proizvodi i automobile, terence, kombije, minibuseve i autobuse – sve do golemih kamiona nosivosti od 40 tona.

Kinezi su se zainteresirali za kragujevačku tvornicu iz čitavog niza razloga, no s obzirom da su se u svim pregovorima mogla vidjeti i lica srbijanskog predsjednika Tomislava Nikolića kao i ministra privrede Igora Mirovića, asocijacija je jasna: posao s JAK-om od najvišeg je državnog interesa. U početku, od jeseni, će se u Kragujevcu sklapati manji kamioni, oni od 3,5 do 8 tona nosivosti, no već su napravljeni brojni institucionalni iskoraci prema širenju proizvodnje kamionskih komponenti.