El 2015 es van matar un 6% més de porcs i un 14% més de vedella que el 2014 a les comarques de Girona. És un increment que marxa, gairebé tot, fora de les nostres fronteres i, en concret, cap a Xina. Des de la Federació d’Indústries de la Carn (FECIC) diuen que la demanda de carn del sudest asiàtic seguirà arrossegant les exportacions però és difícil que sigui a un ritme tan fort com el de l’últim any.

Segons l’estadística anual de sacrifici de bestiar en escorxadors, a les comarques de Girona es van matar 8.457.452 porcs el 2015, mig milió més que el 2014.

Aquests animals van subministrar 661.095 tones de carns en canal i altres productes com pernils o embotits, 43.000 tones més que ara fa un any. Gairebé tot va anar destinat a consum industrial perquè és una carn de la que se’n fan molts derivats.

També es van matar 140.174 vedells, un 14% més que l’any anterior. En termes absoluts, són més de 17.000 animals i 4.000 tones de carn més que el que deia l’estadística de l’any anterior. Aquí, la major part del consum va ser directe a consumidor final.

Aquestes xifres van convertir la demarcació en la que més va créixer de tot Catalunya. El secretari general de la Federació d’Indústries de la Carn (FECiC), Josep Collado, diu que només hi ha una explicació, l’exportació, i que aquest fort augment va lligat a les necessitats de porcí que ha tingut la Xina.

Segons Collado, empreses de les comarques de Girona “com Friselva o Costa Brava estan autoritzades pel mercat del sudest asiàtic” i això es nota. També és l’exportació la que hi ha darrera de l’augment –superior- que ha experimentat la carn de vedella, un cop Europa ha deixat de tenir l’amenaça de les vaques boges. I Girona, també està ben posicionada.

Per Collado, aquest escenari no canviarà a curt termini encara que els pròxims anys, l’augment de l’exportació no serà tan espectacular com els últims.

A part del sector porcí i el vaquí, també s’han matat més xais (+7.000), cabrits (+500), poltres (+19) i pollastres. L’únic sector que no ha crescut ha estat el del conill, que s’ha mantingut.