Metoden var enkel men genial. Genom att envist bara prata om en annan händelse än den faktiska ubåtskränkningen framstår det som att den första händelsen inte har hänt. Den försvinner ur medvetandet och ur det offentliga samtalet. Till sist har ingen kränkning skett i det allmänna medvetandet.

Låter det för enkelt och inget som någon borde gå på? Jo, det kan man tycka. Men SVT, Aftonbladet Kulturchef Åsa Linderborg och Danska journalistförbundet har det gemensamt att man gått på den ryska desinformationssjunkbomben i exempel som jag har sett (har du fler, mejla patrik.oksanen@mittmedia.se)

Låt oss ta händelserna i tur och ordning.

14 november hålls en presskonferens i Rosenbad. Närvarar gör statsminister Stefan Löfven (S), försvarsminister Peter Hultqvist (S) och överbefälhavare Sverker Göranson. Budskapet kan inte missförstås. Konungariket Sverige konstaterar att med hundraprocentig säkerhet har svenskt territorialvatten kränkts av främmande undervattensverksamhet i Stockholms skärgård under oktober.

Någon nationalitet uppges inte, eftersom en ubåt måste upp till ytan innan den kan nationalitetsbestämmas. Men det råder ingen tvekan om hos statsledningen att det är en militär ubåt som fångats upp av Försvarsmaktens sensorer.

Om man ska snacka bort det som sades på presskonferensen 14:e november så behövs det något att blanda ihop det med. Det finns en annan uppmärksammad händelse som kortfattat kan beskrivas som en dragkamp mellan DN:s Mikael Holmström och Försvarsmakten om en påstådd ubåtsobservation som Försvarsmakten avfärdar som en arbetsbåt. Denna händelse och "svensk ubåtshallucination" har tröskats i ett antal olika varv av den ryska propagandan och den tas okritiskt och oreflekterat upp även av medier i väst eftersom det faller in i ett välbekant innött narrativ “jaja, svenskarna och deras ubåtsjakter, det är väl bara minkar”.

Danska Journalistförbundets tidning gjorde ett reportage om Sputnik under rubriken “Larisa er Putins øjne i Danmark” och i artikeln ironiserade Sputnikredaktören Natalia Novikova över svenska och västliga medier som spekulerat i en rysk ubåt under hösten och där svenska Försvaret ett halvår senare slog fast att det inte var en ubåt. Alltså först ta den första händelsen men sedan trolla bort den med händelse två.

Trots att det handlade om ett reportage om den ryska statens informationskrigare (nej, de ryska statliga medierna är inte fria och oberoende medier som styrs av journalistiska principer) och att Danska Journalistförbundet fick det påtalat både i kommentatorsfält och av mig på twitter dröjde rättelsen. Eftersom förbundet hade gått på semester så låg de felaktiga uppgifterna kvar i över en månad innan en korrigering lagts till längst ned i artikeln:

“I artiklen kritiserer Sputniks redaktør Natalia Novikova vestlige medier for at give masser af opmærksomhed til spekulationer om, hvorvidt det var en russisk ubåd, som i efteråret 2014 blev set i svensk farvand – imens medierne stort set ikke dækkede, at det svenske forsvar et halvt år senere slog fast, at det ikke var en ubåd.

Men her skulle Journalisten have tjekket Natalia Novikovas oplysninger bedre. Som svenske læsere har gjort opmærksom på – blandt andet på Twitter – blander Natalia Novikova tilsyneladende to forskellige episoder med mulige ubåde sammen.

Begge episoder skete i efteråret 2014. I det ene tilfælde slog svensk forsvar fast, at der alligevel ikke var tale om en ubåd. Men forsvaret understregede samtidig, at man var sikker på, at svensk territorium var blevet krænket i det andet tilfælde.”

Ett annat exempel på hur den ryska propagandan går genom svenska redaktioner och sedan vidare ut till allmänheten är när Åsa Linderborg på Aftonbladet Kultur i en uppmärksammad krönika sågade Expressens reporter Niklas Svensson. Själv fastnar jag på en helt annan formulering än det som debatten i augusti handlade om, men en mening som har samma innebörd som Novikovas i den danska intervjun: “Senast jagade han fantasiubåtar i Stockholms skärgård”.

Nu är inte Niklas Svensson ubåtsjägare utan nyhetsjägare, men ubåten i Stockholms skärgård var inte fantasi. Men formuleringen faller väl in i det ryska narrativet som Aftonbladet Kultur har en viss förkärlek för.

Och SVT då. Jo, i en artikel om Rysk upprustning dyker formuleringen ”Och om det var en ubåtskränkning förra hösten” medan man samtidigt länkar till presskonferensen den 14 november där Konungariket Sverige slog fast att det var en kränkning.

Att släppa igenom en sådan formulering till en konstaterad händelse är ännu ett exempel på hur osäkerheten som de ryska medierna sprider äter sig in i Sverige. Tillsammans med en postmodern och relativistisk syn på verkligheten går man rakt i fällan.

Om bilden av verkligheten förvrängs kommer Sverige ha svårt att fatta viktiga beslut i kritiska ögonblick. Därför undergräver det här nötande svensk säkerhet. Informationskampanjer tar lång tid, men sker med låg risk och relativt låg kostnad men effekten kan bli stor.

Kamraterna i Kreml kan ta upp fredagsvodkan tidigt och fira ännu en framgång. Det är inte utan anledning Svea på sin julklappslista till Peter Hultqvist har förstärkt psykologiskt försvar.

Läs mer om Säkerhetspolitik & Försvarspolitik från Patrik Oksanen:

Här är utmaningarna för söderhamnsflygaren från Gnarp som blir ÖB

Sverige snackar medan Finland agerar

Vad säger Ryssland egentligen?

Så kan försvarsbudgeten finansieras

Ryska Påsken - uppvaknandet som kom av sig