- Vi har fått en hel del flickor på skolan med slöjor och täckande klädsel ända ner till fötterna, så när de ska lära sig cykla fastnar kläderna i pedalerna. Det fungerar inte.

Det har gått minst tio år sedan en lärare i en mellanstor svensk kommun berättade för mig om nyanlända barn som på grund av klädseln inte kunde röra sig fritt. Skulle hon försöka prata med föräldrarna? Eller gilla läget?

Den här sortens frågor har skolpersonal, och andra som kommer i kontakt med barn, numera brottats med i många år. En kulturrelativist har ett enkelt svar på hur man ska förhålla sig: Äh, svenska barn vill se ”sexiga” ut, och muslimska barn vill täcka sig, 'vi' har ingen rätt att ha synpunkter på 'dem'.

Så låter det däremot inte när man lyssnar på många av de feminister som har verkat eller verkar i invandrartäta förorter. Ett exempel är Parvin Kaboly, ordförande för föreningen Vita nejlikor, som nyligen skrev att feminister i Sverige inte har velat se kvinnoförtrycket i förorterna. Kaboly kom i sin artikel in på frågan om slöjan: ”Gudrun Schyman och andra feminister har försvarat rätten för muslimska kvinnor att beslöja sig själva och sina barn, medan vi som flytt från politisk islam krävt att barn ska få vara barn...”.

Nog stämmer det att många svenska politiker och feminister ställde upp i “hijabuppropet” för att visa stöd till beslöjade kvinnor som råkade ut för islamofobi. Vilket är helt i sin ordning, främlingsfientligheten mot muslimer är ett stort problem.

FÖLJ DEBATTEN: Förortens radikalisering

MER DEBATT: Bara kvinnor och flickor i simhallar

Men det finns också konservativa krafter som i förorterna vill separera pojkar och flickor. Ett exempel på det är när barnslöjan kryper ner i åldrarna. Hur kan denna form av sexualisering av barn inte vara intressant för feminister?

Feministiskt initiativs Gudrun Schyman svarade i en replik till Kaboly att slöjförbud är fel väg att gå. Men Kaboly skrev aldrig om ett generellt slöjförbud, utan tog upp problemet med barn som inte väljer själva.

Nu står som tur är inte jämställdhetsfrågorna och faller med ett parti som har 1,8 procent av väljaropinionen. Men vad får Fi att ducka för frågan?

De som vill vrida tillbaka klockan i svenska förorter möter motstånd av vanliga förortsbor. I svenska skolor är personalen numera medveten om problem som barnäktenskap. Den debattör som i dag förnekar hederskulturen får en välförtjänt dumstrut. Många frågor återstår dock: Hur vänder vi utvecklingen i förorter där religiösa och konservativa värderingar begränsar kvinnors handlingsutrymme? Hur ska skolor hantera en fråga som barnslöjor?

Jag tror inte på generella klädförbud, men det borde vara en självklarhet att barnen ska kunna delta i samtliga skolaktiviteter. När religiös klädsel används för att begränsa flickor finns det inga om och men.

En bekväm deltidsfeminist duckar så fort förövaren inte antas vara en ”vit man”. Lyssna på feministerna i förorterna i stället. De har inte lyxen att kunna blunda när självutnämnda sedlighetspoliser tar över deras bostadsområden.

En bekväm deltidsfeminist duckar så fort förövaren inte antas vara en ”vit man”. Lyssna på feministerna i förorterna i stället. De har inte lyxen att kunna blunda när självutnämnda sedlighetspoliser tar över deras bostadsområden. \

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten för.