Kanske var det så att Malmös stads stiftelse Barnens by aldrig skulle ha skrivit kontrakt med oss om att hyra ut barnkolonin till The JoyRide Experience. Men det var precis vad de gjorde. I mars 2014 hade vi kontraktet i hamn. Där fanns två paragrafer som sade att vi inte fick göra något på platsen som väckte anstöt – ingen som inte deltog i festivalen skulle få se någon nakenhet – och den andra var att vi i vår marknadsföring inte skulle använda ordet Barnens by.Jag minns att jag tyckte att dessa villkor var märkliga och långt nere i mig fanns en oroande magkänsla. Vi planerade, besökte platsen flera gånger, representanter för Barnens by brukade närvara då, vi talade om festivalens innehåll, de kunde läsa våra hemsidor, min magkänsla lugnade ner sig.I början av juni befinner jag mig i Berlin när en journalist från Sveriges Television ringer upp mig. Hon vill göra en uppföljning av Sexsibilityfestivalen vi anordnade på Öland sommaren innan. Jag sa att vi skapar en ny festival, en kärleksfestival, i Skåne i stället. Dagen efter ser jag en rubrik i flera tidningar som löd ungefär ”Sexfestival i Hästveda” och en text fylld med faktafel. Trots att jag lyckades få dem att ändra rubrik och rätta till i texten var skadan redan skedd. Även om Barnens by inte var nämnd i texten, så fick ledningen i stiftelsen stora skälvan.Och så fortsatte det. Artiklar som skrevs väckte rädsla, rädsla för nakenhet, rädsla för sexualitet, rädsla för att ses i dålig dager. Vid samtal med ordföranden för stiftelsen kom det fram att hon inte tyckte vi var rätt hyresgäster.Nu fanns en befogad oro . Flera gånger under sommaren är vi i kontakt med Barnens by, där de hotar att riva kontraktet och de hänvisar till ”väcka anstöt” paragrafen. Detta trots att ingenting har hänt. De kollar hemsidor och vi går med på att göra justeringar i programmet, för att visa vår goda vilja.