Det åpne narkotikasalget

Rusmiljøet i Bergen har flyttet seg fra Nygaardsparken til Puddefjordsbroen ved Laksevåg. Foto: HALLGEIR VÅGENES, VG.

7.oktober 2014 er to spanere på plass ved en skole og barnehage i Laksevåg. Naboer har tipset om at en nigeriansk mann jevnlig selger heroin i området.

Ifølge varsler har de bare tillatelse til å pågripe en eventuell kjøper.

Det går ikke lang tid før den mistenkte selgeren dukker opp. Spanerne gjenkjenner ham fra et bilde noen naboer har tatt.

En rusavhengig kommer bort. Noe utveksles. Så går de to hver til sitt.

Spanerne pågriper kjøperen så snart selgeren er ute av syne. Han blir tatt med 11 gram heroin. I avhør forklarer den rusavhengige at han betalte 5000 kroner for stoffet. Han innrømmer også å ha kjøpt fra samme mann tidligere.

«Han påviste også hvilket telefonnummer han kontaktet selgeren på», står det i varselet.

Det er nå en smal sak å stoppe én av de mange som beriker seg på elendigheten ved Strax’en.

Varsleren tar selv kontakt med sjefen på avdelingen.

«Selv om jeg var klar over den etablerte praksisen, foreslo jeg for ham pågripelse av afrikaneren og ransaking på aktuell adresse påfølgende dag, ikke minst ettersom han solgte ut i såpass store kvanta til hver kunde og virksomheten hadde pågått så lenge.”

Dagen etter ble ønsket om å gripe inn drøftet i ledermøtet på avdelingen. Varsleren fikk tommelen ned. Han skulle ikke ta selgeren på Laksevåg.

«Begrunnelsen var at ettersom afrikaneren allerede hadde solgt 11 gram heroin, så fremsto det åpenbart at en sak mot ham ville bli en grov narkotikasak. I så fall ville saken ha havnet hos org. krim. for etterforskning», skriver varsleren.

Frykten for å finne virkelig mye narkotika i leiligheten var altså politiets argument for å holde seg unna.

I varselet tar tjenestemannen et kraftig oppgjør med det han omtaler som en fast praksis med å straffe brukerne, mens selgerne får gå.

«Jeg betviler at publikum har forståelse for at en sliten narkoman blir bøtelagt for besittelse av en brukerdose med 10.000 kroner, mens den som har kontroll på narkotikadepotet, skal «fredes». Politiet gir gjennom en slik diskriminerende praksis et signal om at man utelukkende fokuserer på de narkomane som et ordensproblem, og ikke på bakenforliggende årsaker», skriver han.

For beboerne i Laksevåg er problemet åpenlyst:

– Jeg og andre i husstanden ringte politiet flere ganger, men så aldri at de kom for å gripe inn. Vi ringte minst fire ganger, kanskje så mange som ti. Virksomheten bare fortsatte, sier Jan-Erik Haugsøen, som er nestleder i Damsgård velforening.

På nært hold kunne han følge med på hvordan narkotikapakkene ble overlevert, og hvordan betalingen foregikk.

Jan-Henrik Haugsøen er nestleder i Damsgård vel, og oppgitt over politiet. Foto: Politiet

– Pakkene ble sluppet ned på gaten. Så kom kjøperen like etterpå og plukket det opp. Pengene ble ofte festet i et sidespeil på en bil av kjøperen, for deretter å bli hentet av selger.

– Hva tenker du om at det tilsynelatende ikke skjer noe når folk ringer for å be politiet gripe inn mot åpenlys narkotikahandel?

– Det er horribelt og helt forkastelig. Det er et svik mot publikum. Politiet skal jo være på vår side. De må ha vilje til å gå inn i slike saker, sier Haugsøen.

I et politidokument unntatt offentlighet som VG Helg har fått tilgang til, karakteriseres tilstanden på Laksevåg slik: «Dersom utviklingen får fortsette vil rusmiljøet befeste seg ytterligere og det vil være grunn til å tro at de negative effektene vi så under tiden med Nygårdsparken også vil bli gjeldende for Strax-huset».

Utviklingen beskrives som negativ:

«…spesielt på kveld og nattetid er det blitt en økende grad av ran og voldshendelser […] Dette har resultert i at flere personer fra miljøet har valgt å bære med seg kniv […] informasjon om et økende innslag av utenlandske aktører, spesielt unge nordafrikanere, som oppsøker området ved Strax-huset for å selge narkotika».

Kundene er ifølge politiets eget dokument helt ned i 15-årsalderen. Mange av selgerne har ikke lovlig opphold i Norge.

«Det kan virke som om denne gruppen anser oppdagelsesrisikoen som lav».