Kuntaliiton ja maakuntien liittojen tilaama selvitys piirtää ankaran kuvan kunta-Suomesta vuonna 2030.

Kyse ei ole vain niin sanottujen taantuvien kuntien ja maakuntien ongelmista.

Myös suuret kaupunkiseudut kohtaavat vanhusväestön lisääntymisen aiheuttamat palvelupaineet.

Selvityksen laati kuntatalouden ja -palvelujen konsultointiin erikoistunut Perlacon Oy.

Vuonna 2030 alakouluikäisiä on yli 81 000 vähemmän.

Tähän asti julkisuudessa on keskitytty pääasiassa muuttoliikkeen aiheuttamiin alueellisiin eroihin. Nyt selvitys nostaa tarkasteluun väestön muuttuvat palvelutarpeet, henkilöstöresurssit ja kuntien rahoituspohjaan liittyvät vaikeudet.

Mitä tarkemmin väestötilastoja ja kuntatalouden arvioita avataan, sitä hankalammalta näyttää pääministeri Sanna Marinin (sd) hallituksen lupaus hoitajamitoituksesta, jonka mukaan vanhusta kohden olisi 0,7 hoitajaa. Vaikka mitoitus saataisiin päätettyä eduskunnassa, todennäköisesti sitä ei kyetä toteuttamaan vuonna 2030.

Alhainen syntyvyys ei ole pelkkä hokema. Vuonna 2030 Suomessa on tilastoennusteiden mukaan 0–15-vuotiaita lähes 162 000 vähemmän kuin vuonna 2018. Suurinta pudotuksen ennakoidaan olevan 7–12-vuotiaiden ikäryhmässä: vuoteen 2018 verrattuna alakouluikäisiä on yli 81 000 vähemmän.

Samanaikaisesti työelämässä on yli 70 000 työikäistä vähemmän. Yli 74-vuotiaiden määrä kasvaa lähes 280 000:lla. Ikääntyvä väestö tarvitsee 15 000 hoitajaa lisää vuoteen 2030 mennessä. Se maksaa 550 miljoonaa euroa vuodessa.

Näin sote-palveluiden järjestämisestä vastaavat tahot pakotetaan – olivat ne sitten kuntia tai maakuntia – alueiden väliseen kilpailuun.

Vuodesta 2018 vuoteen 2030 mennessä väestö kasvaa enää kolmessa maakunnassa: Uudellamaalla 9,3 prosenttia, Pirkanmaalla 4,0 prosenttia ja Varsinais-Suomessa 1,6 prosenttia. Kaikissa muissa maakunnissa väestömuutokset ovat miinusmerkkisiä: Etelä-Savossa väestötappio on 11,8 prosenttia, Kainuussa 11,5 ja Kymenlaaksossa 10,1 prosenttia.

Jatkuvasti väestöään menettäneet alueet ovat kuitenkin jo kohdanneet ison aallon. Suurilla kaupunkiseduilla vasta opetellaan tulevaan. Selvityksessä suurten kaupunkien ja kehyskuntien luvut hoivan ja hoitajien tarpeesta ovat omaa luokkaansa.

Kasvualueilla palveluinvestointien ennakoidaan kasvavan vuodesta 2018 vuoteen 2030 noin 2,8 miljardilla eurolla eli 980 eurolla asukasta kohden. Samanaikaisesti taantuvilla alueilla on tarpeettomaksi jäävää käyttöomaisuutta, kuten kiinteistöjä 1,5 miljardin euron edestä, eli 560 euron verran asukasta kohden.

”Näillä väestöään menettävillä alueilla kyse ei ole pelkästä synkistelystä. Jos kunnissa osataan sopeuttaa toimintoja varhaiskasvatus- ja kouluikäisten vähentyessä, kuntatalouteen voidaan saada liikkumavaraa”, sanoo kuntakonsultti, hallintotieteiden tohtori Eero Laesterä Perlacon Oy:stä.

Perlaconin aineisto kertoo, että vuosina 2009–2018 kaikkiaan 221 kuntaa menetti väestöään.

Kunnan toimintakate kertoo, paljonko käyttötalouden kuluista jää katettavaksi verotuloilla ja valtionosuuksilla. Vaikka palveluntarve väheni väestöään menettävissä kunnissa, vain 31 kunnan kohdalla toimintakate parani.

Sen sijaan vuosina 2009–2018 noin kolmannes eli 110 kuntaa nosti tuloveroprosenttiaan yli kahdella veroprosenttiyksiköllä.

Laesterän mukaan väestöään menettävillä alueilla enemmistö kunnista ei ole kyennyt riittävästi sopeuttamaan palvelurakenteitaan. Päätökset pienten koulujen ja päiväkotien sulkemisista on jätetty odottamaan. Näin alenevan väestökehityksen kunnat eivät ole saavuttaneet hyötyjä, joita sopeuttamistoimilla olisi voitu saada.

Jos muuttotappiokunnat olisivat 2016–2018 sopeuttaneet menojaan muuttoliikkeen tahdissa, Laesterän mukaan muuttotappio olisi kääntynyt 100 miljoonan euron voitoksi.

Laesterä korostaa, että kuntapäättäjien kannattaa lukea nyt julkaistua aineistoa päätöksentekokyvyn vahvistamiseksi, ei sen latistamiseksi. Tutkija uskoo, että kipeätkin päätökset kuntatalouden ja palveluiden puolesta kirpaisevat vähemmän kuin päätyminen valtiovarainministeriön kriisikuntamenettelyyn päätöksenteon puutteen vuoksi.

Vuosina 2018–2030 Suomen asukasluku kasvaa vain 46 000 asukkaalla, kun se vielä vuosina 2006–2018 se kasvoi 280 000 asukkaalla.

Työperäisestä maahanmuutosta on odotettu pelastusta henkilöstövajeeseen.

Selvityksen mukaan on ilmeistä, että vuoteen 2030 mennessä hoiva-alan henkilöstövajeeseen ei kyetä vastaamaan maahanmuuttajatyövoimallakaan. Aikaa on liian vähän.

Suurin riski Laesterän mukaan on alueiden välinen kilpailu sote-alan henkilöstöstä.

Suurten kaupunkiseutujen resurssit kilpailla henkilöstöstä palkalla ja muilla eduilla ovat taantuvia alueita paremmat. Huoli liittyy siihen, että Helsingin ja Uudenmaan kaltaiset toimijat ostaisivat hoitajat Kainuun kaltaisista maakunnista pois.

Perlaconin aineisto perustuu muun muassa Tilastokeskuksen syksyllä 2019 julkistamiin väestöennusteisiin sekä kuntien tilinpäätöstietoihin. Muutoksia tarkastellaan vuodesta 2018 vuoteen 2030. Euromääräiset summat on laskettu vuoden 2020 rahassa tulevia palkankorotuksia ja inflaatiota arvioimatta.