Suomessa on jo lähes sata uskonnollista yhdyskuntaa. Ensimmäisenä uuspakanallisena yhteisönä virallisen aseman on nyt saanut suomenuskoinen Karhun kansa -yhteisö. Karhun kansalaiset pitävät koko maailmaa ja luontoa pyhänä ja karhua ihmisen kantaisänä.

Karhun kansan uskontunnustus Iro-neito, impi neito,

kaunis neito kaunokainen

ikänsä piti pyhyyttä,

ajan kaiken oikeutta. Marjanen mäellä huusi,

puolukkainen kankahalla:

"Tule, neito, poimimahan,

tinarinta riipimähän

kultasehen kuppihisi,

Vaskisehen vakkaseesi!" Meni neito poimimahan,

sormussormi suoltamahan,

tinarinta, riipimähän,

vaskivyö valitsemahan.

Pani marjan huulillensa,

huulillensa, kielellensä. Tuosta tyyty, tuosta täytty,

tuosta kohtu kohdustuipi,

paksuksi panettelipa,

lihavaksi liittelipä.

Saipa kolme poikalasta.

Yhden kohdun on väkeä. Virkkoi vanhin synnynnältä:

"Olen vanhin Väinämöinen",

Virkkoi keskin synnynnältä:

"Olen seppo Ilmarinen."

Virkkoi nuorin synnynnältä:

"Olen nuori Joukahainen." Suosotka, soria lintu

läksi mertä luutimahan,

lainetta lakasemahan.

Lentelööpi, liitelööpi,

selvällä meren selällä,

lakijalla lainehella. Yöt lentää lepyttelööpi,

päivät ilman istumatta,

etsivi pesän tilaista.

Kuhun kuoli Väinämöinen,

nosti polvensa merestä,

lapaluunsa lainehesta. Tuopa sotka, suuri lintu

luuli heinämättähäksi,

pajupehkon pantavaksi.

Valoi vaskisen pesäsen,

muni kultasen munasen

Väinämöisen polven päähän. Hauteleepi, käänteleepi,

niinkun sotka poikiansa,

tavi taimenuisiansa.

Vaka vanha Väinämöinen,

tietäjä iänikuinen

tunsi hiiltyvän hipiän,

katsoi polvensa palavan. Lapaluuta liikahutti,

järähytti jalkojansa,

sydäntänsä syrjähytti.

Muna kuueksi mureni,

seitsemäksi sirpaloitui,

kahdeksaksi katkieli. Mi munan ylistä kuorta,

yliseksi taivoseksi.

Mi munan alista kuorta,

alisiksi maailmoiksi. Mi munassa valkiaista,

taivosehen päiväseksi.

Mi munassa ruskiaista,

taivoselle kuutamoksi.

Mi on pieniä muruja,

taivoselle tähtösiksi.

Karhun kansa on ensimmäinen uuspakanallinen yhteisö, joka on saanut virallisen aseman uskonnollisena yhdyskuntana.

Yhdyskunnan jäsenet pitävät taivaallista alkuperää olevaa karhua ihmissuvun kantavanhempana. Karhujuhlassa karhulle annetaan lahjoja ja juhlan aikana toimitetaan rituaaleja. Karhun lisäksi muita uskonnollisia symboleja ovat ukonkirves, tursaansydän ja hannunvaakuna.

Pyhinä kirjoituksinaan karhunkansalaiset pitävät Suomen Kansan Vanhoja Runoja. Uskontunnukseksi on valittu maailman syntyä kuvaava runo, jossa Iro-neito tulee puolukasta raskaaksi ja synnyttää kolme luojajumalaa: Väinämöisen, Ilmarisen ja Joukahaisen.

Karhun kansa on muutaman kymmenen ihmisen yhteisö. Se sai virallisen uskonnollisen yhdyskunnan aseman, kun se sai opetus- ja kulttuuriministeriön kolmihenkiseltä asiantuntijalautakunnalta hyväksynnän sille, että se on uskonnonvapauslain mukainen uskonnollinen yhdyskunta.

"Uskontunnustusta ei tarvitse lasketella ulkoa"

Hakemus ei aluksi kelvannut lautakunnalle, vaan se pyysi yhteisöltä lisäselvityksiä muun muassa siitä, mitä yhteisö pitää pyhinä kirjoituksinaan ja mikä on yhteisön uskontunnustus. Nämä kohdat lisättiin hakemukseen.

– Mitään ei keksitty hakemusta varten, sanoo Karhun kansan hallituksen puheenjohtaja Oskari Ratinen.

– Kysymys oli yksinkertaisesti siitä, että asiantuntijautakunta vaati tarkempia tietoja, mikä onkin ymmärrettävää, koska vertailupohjaa ei ole.

Ratinen kertoo, että uuteen yhdyskuntajärjestykseen piti kirjoittaa tarkka sisältö siitä, mitä tehdään missäkin toimituksessa.

– Meidän piti esimerkiksi kirjoittaa siihen, mikä loitsu lausutaan silloin, kun pyhitämme jonkun paikan, hän sanoo.

Uskontunnustus löytyi Suomen Kansan Vanhoista Runoista.

– Me löysimme runon, joka tiivistää olennaisen Karhun kansan uskomusperinteestä.

– Meidän uskontunnustuksemme ei ole sellainen, joka jokaisen jäsenen pitäisi osata ulkoa lasketella. Siinä tiivistyy se, mihin me uskomme ja sen takia se on sinne laitettu.

Karhun kansalaiset saavat omat häät ja hautajaiset

Karhun kansa saa nyt virallisena uskonnollisena yhdyskuntana samanlaisia juridisia oikeuksia kuin muillakin rekisteröidyillä uskonnollisilla yhdyskunnilla on.

– Meillä on vihkimisoikeus, nimenanto- ja hautajaisrituaalien toimittamisoikeudet. Me olemme nyt myös uskonrauhan piirissä.

– Itse aion hakea vihkimisoikeutta. Meillä ei ole ehdotonta vaatimusta sille, että vihittyjen täytysi olla Karhun kansan jäseniä, mutta ihan ketä tahansa me emme aio vihkiä, vaan vihkimiselle täyty olla hengellinen motiivi, Ratinen kertoo.

Mitään ei keksitty hakemusta varten. Oskari Ratinen

Hänen mukaansa esimerkiksi erikoisuutta tavoittelevia, sokkiarvoa tai eksotiikkaa hakevia pareja ei vihitä; parin täytyy tunnustaa suomalaista uskomusperinnettä, vaikka ei Karhun kansan jäsen olisikaan.

Karhun kansa olisi valmis vihkimään myös samaa sukupuolta olevia avioliittoon.

– Sikäli kuin laki sen sallii. Sinä päivänä, kun uskonnollisen yhdyskunnan on juridisesti mahdollista vihkiä mies- ja naispareja, niin me teemme sen.

Karhun kansa voisi estää pyhien paikkojen tuhoamisen vetoamalla uskonrauhaan

– Uskonrauha tarkoittaa käytännössä sitä, että meidän pyhinä pitämämme paikat ovat uskonrauhan piirissä, Ratinen sanoo.

Hän mainitsee esimerkin muutaman vuoden takaa.

– Esimerkiksi Hämeenlinnassa vuonna 2010 Suomen suurin kuppikivi siirrettiin autoliikkeen laajennusosan tieltä muualle. Muinaismuistolaki jo sinänäsä suojelee kaikkia kiinteitä muinaisjäännöksiä, joita myös meidän pyhät paikkamme ovat. Muinaismuistolain ongelma on se, että sen mukaan ison kuppikiven saa siirtää, kunhan ei riko itse kiviä.

– Me näemme asian niin, että se kivi ja paikka muodostavat kokonaisuuden, joka on pyhä: jos kivi siirretään, niin pyhä paikka on tuhottu.

Ratisen mukaan jos vastaava tilanne sattuisi nyt, eli jos joku Karhun kansan pyhänä pitämä paikka olisi uhan alla, saatettaisiin harkita vetoamista uskonrauhalakiin, jotta paikkaa ei tuhottaisi.

Sinä päivänä, kun uskonnollisen yhdyskunnan on juridisesti mahdollista vihkiä mies- ja naispareja, niin me teemme sen. Oskari Ratinen

– Uskon, että kaikilla Karhun kansan jäsenillä on halu siihen, että suomalaisten omalla uskomusperinteellä on nyt samat lailliset ja hengelliset oikeudet kuin Suomen ulkopuolelta tulleilla uskonnollisilla perinteillä on.

– Symbolinen merkitys on ainakin minulle tärkeämpi. Nyt ensimmäistä kertaa satoihin vuosiin meillä on esivallan virallinen tunnustus tälle uskomusperinteelle, Ratinen tiivistää.

Kolmihenkinen lautakunta päättää onko kyseessä uskonto

Karhun kansan lisäksi virallisiksi uskonnollisiksi yhdyskunniksi kirjattiin viime vuonna kymmenen muuta yhteisöä. Niiden joukossa on muun muassa Vantaan Islamilainen yhdyskunta, Brahma Kumaris Finland, Suomen Hindut, Suomen Koptiortodoksit ja Suomen Vietnamilaisten Buddhalaisuus -yhdyskunta.

Uskonnolliseksi yhdyskunnaksi haluavassa yhteisössä pitää olla vähintään kaksikymmentä jäsentä. Hakemus lähetetään Patentti- ja rekisteririhallitukseen, josta se toimitetaan opetus- ja kulttuuriministeriön asiantuntijalautakunnan arvioitavaksi. Lopullisen päätöksen tekee Patentti- ja rekisterihallitus.

Kolmihenkinen lautakunta arvioi täyttääkö yhteisö uskonnonvapauslain mukaiset vaatimukset uskonnollisesta yhdyskunnasta.

Se arvioi, onko hakemuksen lähettäjän yhteisön toiminta uskonnonvapauslain tarkoittamaa uskonnollista toimintaa ja mikä toiminnan tarkoitus on. Yhteisöllä pitää olla myös esittää pyhät kirjoitukset ja uskontunnustus.

Lautakunnalla on ollut viime aikoina kiire hakemusten käsittelyssä. Eniten hakemuksia on viime vuosina tullut islamilaisilta yhteisöiltä, mutta joukossa on muun muassa sekä kristillisiä, hindulaisia että budhhalaisia yhteisöjä.

– Viime vuonna on käsitelty noin kolmeakymmentä hakemusta. Vuonna 2011 käsiteltiin 15 hakemusta, mutta vuonna 2012 hakemuksia tuli vain kolme kappaletta, lautakunnan sihteeri Sini Lahdenperä laskee valtavaa mapillista pöytäkirjoja selatessaan.

Karhun kansa on ensimmäinen uskonnollinen yhdyskunta, joka sijoittuu uuspakanallisten yhteisöjen kenttään. Jussi Sohlberg

Eräässä kokouksessa käsiteltiin esimerkiksi seuraavanlaisten yhteisöjen hakemuksia: Deeper Life Bible Church, World of Faith Church Finland, Assemblies of God Finland, Suomen hindut, Suomen Vietnamilaisten Buddhalaisten yhdyskunta. Joukossa oli myös joitakin islamilaisten yhteisöjen hakemuksia.

Mandainuskonnon yhdistyksen hakemukseen pyydettiin samaisessa kokouksessa lisäselvityksiä: toiminnan tarkoitus, pyhinä pidetyt kirjoitukset ja uskontunnustus puuttuivat hakemuksesta.

Asiantuntijalautakuntaan kuuluu lainoppinut, hallintoneuvos Pirkko Ignatius, Kirkon tuitkimuskeskuksen johtaja Hanna Salomäki sekä dosentti Raimo Savolainen, joka on myös Luther-säätiön hallituksen puheenjohtaja. Lautakunnan nimittää sisäasiainministeri Päivi Räsänen (kd.) neljäksi vuodeksi kerrallaan. Lautakunta on toiminut uskonnonvapauslain voimaantulosta, vuodesta 2003 lähtien.

Wiccalaiset ja asatrut eivät ole innokkaita virallistamaan uskontoaan – ainakaan tällä hetkellä

Rekisteröityjä yhdyskuntia on nyt jo satakunta, evankelis-luterilaisten jälkeen suurimpia ovat muun muassa ortodoksit, katoliset, Jehovan todistajat ja helluntalaiset. Islaminuskoisia yhteisöjä on rekisteröity viime vuosina eniten: erilaisia islamilaisia yhdyskuntia on jo kolmisenkymmentä.

Karhun kansa harjoittaa suomenuskoa. Vaikka Karhun kansan jäseniä on vain muutama kymmenen, suomenuskoisia sekä muita luonnonuskontoja harjottavia yhdistyksiä on Suomessa tusinan verran.

Karhun kansalaiset toivovat, että muutkin uuspakanalliset yhteisöt hakevat ja saisivat virallisen aseman.

Suomen Pakanaverkko ry:stä kerrotaan, että ainakaan tällä hetkellä muilla yhteisöillä ei ole halua tai kiinnostusta hakea virallisen yhdyskunnan asemaa: ainakaan wiccalaiset tai aasainuskoiset eivät edustajiensa mukaan harkitse tällä hetkellä uskontonsa virallistamista, vaikka joissain muissa Pohjoismaissa heidän asemansa on virallinen. Wiccalaiset hakivat reilut kymmenen vuotta sitten virallisen uskonnollisen yhdyskunnan asemaa Suomessa, muttei onnistunut sitä silloin saamaan.

Tutkija: Karhun kansan virallistaminen kertoo uskonnollisen kirjon kasvusta

Asiantuntija pitää Karhun kansan virallistamista merkittävänä.

– Se on sillä tavalla merkittävää, että Karhun kansa -yhteisö on ensimmäinen uskonnollinen yhdyskunta, joka sijoittuu uuspakanallisten yhteisöjen kenttään. Siinä mielessä se omalta osaltaan kuvastaa sitä uskonnollisuuden kirjon kasvua, mikä on viime vuosina selvästi lisääntynyt, arvioi tutkimuskoordinaattori Jussi Sohlberg Kirkon tutkimuskeskuksesta.

– Toisaalta kysymyksessä on yhteisö, joka on asianmukaisesti täyttänyt uskonnonvapauslain vaatimat kriteerit saada asema rekisteriöitynä uskonnollisena yhdyskuntana.

Sohlberg toteaa, että virallisten uskontojen lisäksi Suomessa on noin tuhat yhdistystä, jotka jollain tavoin harjoittavat uskontoa.

– Uskonnollisen tarjonnan määrä on lisääntynyt. Varsinkin kaupunki- ja kasvukeskuksissa uskontojen monimuotoisuus on lisääntynyt, hän sanoo.

Esimerkiksi Helsingissä uskontojen yhteisöjen määrä on kaksinkertaistunut 1980-luvun puolivälistä vuoteen 2008, jolloin tehtiin mittava Helsingin uskonnollisen kentän kartoitus.

Sohlberg uskookin, että vaikka maallistuminen on lisääntynyt, kiinnostus uskontoon ei ole hävinnyt, päin vastoin. Uskonnollisuus on muuttanut muotoaan.

– Suomessa on helppoa perustaa rekisteröity yhdistys. Se osaltaan selittää sitä, että myös uskonnollisuuden kentällä tarjonnan ja kirjon määrä on lisääntynyt.

Hengellisyys ja henkisyys kiehtovat entistä enemmän

Tutkimuskoordinaattori Jussi Sohlberg arvioi, että Suomessa on satoja, ehkä tuhat uuspakanallisten uskontojen harjoittajaa.

– Tarkkaa lukumäärä on mahdotonta sanoa, mutta kun katsotaan tietoja, jotka yhteisöt ovat itse antaneet ja mitä olen tutkijana liikkunut kentällä, niin voidaan sanoa, että heitä on viiden sadan ja tuhannen välillä.

Suomenusko kiinnostaa kuitenkin: suomenuskon Facebook-sivuilla on jo 7 000 tykkääjää.

– Varmasti se ilmentää tietynlaista sympatiaa ylipäätänsä, että on olemassa yhteisö, joka edustaa vaihtoehtohenkisyyttä ja vähän erilaista näkökulmaa uskontoon ja perinteisiin, mutta siitä on tietysti matkaa siihen, käyttävätkö Facebook-tykkääjät itse itsestään termiä suomenuskoinen, pakana tai uuspakana. Yhteisjöjen jäsenmäärät ovat kuitenkin pieniä.

Tutkija kertoo, että uuspakanalliset uskonnot, joissa pyritään elvyttämään ja tulkitsemaan uudelleen esikristillisiä luonnonuskontoja ja perinteisiä uskontoja, ovat rantautuneet Suomeen jo 1970- ja 80-luvun taitteessa. Uuspakanuus sai enemmän julkisuutta 1990-luvun loppupuolelta lähtien, jolloin huomio kiinnittyi wicca-liikkeeseen.

– Nykyään löytyy monenlaista kiinnostusta uskontoa, hengellisyyttä ja henkisyyttä kohtaan. Kysymys on siitä, että uskonnollisuudessa on tapahtunut hyvin paljon muutoksia, Sohlberg sanoo.

Hänen mukaansa uskonnollisuus tai hengelllisyys ei enää jäsenny uskonnolliseen yhteisöön kuulumisen kautta, sillä on iso joukko ihmisiä, jotka eivät kuulu mihinkään uskonnolliseen yhteisöön.

– Jos puhutaan ihmisistä, jotka eivät kuulu kumpaankaan kansankirkkoon tai virallisesti rekisteröityihin yhdyskuntiin, niin he ovat virallisesti uskonnottomia. Mutta se ei tarkoita, että he olisivat vakaumukseltaan esimerkiksi ateisteja, Sohlberg toteaa.

Hän muistuttaa, että Suomessa on myös noin 60 000 muslimia, mutta vain 10 000 heistä kuuluu johonkin viralliseen islamilaiseen yhdyskuntaan.

Samaa aihetta on käsitelty myös Yle Uutisten kulttuuritoimituksen tuottamassa ohjelmassa Neossa 15.1. Ohjelma löytyy Yle Areenasta.

Muokattu 5. helmikuuta klo 14.57: Virke "Karhun kansa saa nyt virallisena uskonnollisena yhdyskuntana samanlaiset juridiset oikeudet kuin on muillakin yhdyskunnilla, vaikkapa luterilaisilla tai ortodokseilla" on muutettu muotoon "Karhun kansa saa nyt virallisena uskonnollisena yhdyskuntana samanlaisia juridisia oikeuksia kuin muillakin rekisteröidyillä uskonnollisilla yhdyskunnilla on".