Eihän ketään ole edes teloitettu!

Nyt toivoisi täältä aikuisperspektiivistä suhteellisuudentajua keskusteluun opiskelijoiden pahoinvoinnista.

Ei ole kuskattu leireille, vaiennettu, vainottu, kaasutettu, tapettu, kidutettu, myyty orjiksi.

Suhteellisuudentajua! Suomalaisella opiskelijalla menee hyvin!

Sunnuntaina virtsanäyteputkilossa alkoi taas myrskytä. Joku yritti olla jotain mieltä jostain, muut heräilivät kesäkrapuloissaan ja sitten kaikki huusivat niin kuin Twitter olisi Ingmar Bergmanin välityöelokuva.

HS:n toimittaja Annamari Sipilä oli kolumniaihetta etsiessään nähnyt SYL:n kampanjan opiskelijoiden loman puolesta ja päätti kirjoituttaa siitä itsellään kolumnin. Sipilä oli kiillotetuissa muistoissaan kärsinyt oman opiskeluaikansa arvokkaasti, raataen ja valittamatta, ja nyt näytti ikävästi siltä, etteivät vinkuvat nykyopiskelijat ole Sipilän uhrausten arvoisia.

Siitä syntyi ylhäältä alas naureskeleva kolumni, jonka mukana nauroivat ylhäällä makoilevat, ja ne, jotka olivat alhaalla, raivostuivat.

Saahan sitä olla jotain mieltä, naureskella ylhäältä ja alhaalta, valita asenne ja katsoa, mitä syntyy niin kuin Sipilä teki. Ei kaikkia näkökulmia täydy ottaa huomioon, jos haluaa kirjoittaa muutenkin kuin tylsästi.

Sipilän kolumnin ainoa ongelma ei ollut sen sisällössä. Se myös epäonnistui yrityksessään olla hauska ja päätyi ankeaksi ylimielisyydeksi, mutta tyylillinen surkeus ohitettiin, kun kaikilla oli taas mielipide, jota ylpeänä rakastella.

” Kun katsoo maailmaa yhdestä suunnasta, näkymä on aina vajavainen.

Opiskelijat ovat viipaloitavia syöttöporsaita, turhaan valittavat, kun itse olin nuori, olin sokeana rampana töissä 1920-luvun suolakaivoksilla enkä valittanut!

Meillä opiskelijoilla menee huonosti, pää hajoaa paineisiin, tässä tekemäni tutkimus herkkyydestäni!

Mitä te siellä meluatte?

Opiskelijoilla on erilaisia tilanteita. Yksi herää muuntohuumeissa aamupäivään vanhempiensa ostamassa Katajanokan kolmiossaan, toinen vuokrasi kesäksi asuntonsa ja muutti telttaan hengissä pysyäkseen.

SYL on etujärjestö. Sen tehtävä on ajaa opiskelijoiden asioita. Kampanja oli kömpelösti muotoiltu, mutta niin ovat muidenkin etujärjestöjen kampanjat. Kun katsoo maailmaa yhdestä suunnasta, näkymä on aina vajavainen.

Kun yhtäällä wannabe-vanhukset ilakoivat väheksymällä nuoria toisilleen, toisaalla sisäministeri Maria Ohisalon 24-vuotias avustaja Petra Laiti ilmoitti, että hän ei kuuntele 60–70-vuotiaita.

Laiti poisti nopeasti twiittinsä, koska siitä sai Laitin mukaan ”päinvastaisen kuvan mielipiteistäni”.

Tällaiseksi maailma on mennyt. Ensin joku sanoo kömpelösti jotain, sitten kaikki huutavat toisilleen, pian olemme pelokkaina eri mieltä itsemmekin kanssa, ja lopulta sohviltaan huutelevan mielipide-eliitin melu saa meidät kaikki hiljaisiksi.

Kirjoittaja on kirjailija ja käsikirjoittaja.