Rippikoululeireillä väkeä riittää, vaikka muutoin seurakuntien toiminta ei enää houkuttele entiseen malliin edes pikkuväkeä. Tilanne ei tule äkkiä muuttumaan, kirkossa uskotaan.

Rippikoulu ja rippikoululeirit pitävät pintansa, sitkeästi ja vankkumattomasti. Näin siitäkin huolimatta, että kirkon jäsenmäärä laskee ja lapsiakin kastetaan entistä harvemmin.

Kyse on lähes ihmeestä. Vuonna 2016 rippikoulun kävi Tilastokeskuksen mukaan lähes 86 prosenttia 15-vuotiaista. Joissakin seurakunnissa päästään jopa yli 100 prosentin.

Kovat luvut selittyvät muun muassa sillä, että rippikoulu saatetaan käydä eri seurakuntien leireillä.

Samaan aikaan kirkon jäsenmäärä on pudonnut jo lähelle 70:ää prosenttia eivätkä edes päiväkerhot vedä enää entistä määrää lapsia.

Lähestulkoon kaikkeen muuhun seurakuntatoimintaan osallistuu ihmisiä yhä laiskemmin. Messuissa, sanajumalanpalveluksissa, pyhäkouluissa, kuoroissa ja partioissa käy prosentuaalinen kato, miinusta miinuksien perään.

Rippikoulun kävijämäärissä oli kuitenkin jopa "hämmästyttävä muutos" ja kasvua oli lähes 2,5 prosenttia edellisvuodesta. Miten kauan tilanne voi jatkua näin hyvänä?

– En usko nopeaan muutokseen tai nuorisokulttuurin murentumiseen, sanoo vs. johtaja Jarmo Kokkonen Kirkkohallituksen kasvatus- ja perheasiain yksiköstä.

– Mutta on selvää, että jos mennään pidempiä jaksoja eteenpäin, on haasteellista ajatella, että rippikoulu tavoittaisi yli 80 prosenttia nuorista, jos lapsista kastetaan puolet.

Yhdessäolon liima pitää

Kirkko itse selittää rippikoulun kovaa suosiota muun muassa sillä, että se on Suomessa osa nuorisokulttuuria, jolla on hyvä maine.

– Rippikoulu tuntuu vastaavan nuorison tarpeisiin ja kysymyksiin. Se on tyyliltään ja otteeltaan sellainen, että nuoret kokevat sen omakseen – siis riittävän rennoksi, elämänläheiseksi ja sosiaalisesti tärkeäksi, Kokkonen sanoo.

Suurimmaksi osaksi rippikoulun suosio tuntuu perustuvan muuhun kuin kristinuskon sanomaan. 15-vuotiaita leireille vetää etenkin yhdessäolon liima.

Nuoren seurakunnan veisukirja tulee rippileirillä tutuksi. Anne Elhaimer / Yle

Tämä on tullut myös esiin kyselytutkimuksissa, joita on tehty parin vuoden ajan. Vuosi sitten vastausten keskiarvo oli 8,9, tänä vuonna hieman huonompi. Huippupistemäärät tulivat juuri yhdessäolosta:

– Rippikoulussa on hyvä olla, turvallista ja hauskaa, listaa tilastoasiantuntija Tuomo Halmeenmäki Kirkkohallituksesta.

Suuri osa nuorista tulee leirille, koska he haluavat uusia ystäviä ja haluavat viiettää leirielämää yhdessä.

– Tämä sosiaalinen odotusarvo tuntuu täyttyvän, ja viesti menee eteenpäin toisille nuorille, Jarmo Kokkonen vakuuttaa.

Oulu ja Lapua kärjessä

Oulun ja Lapuan hiippakunnissa rippikoulun asema on Suomen vahvinta: Riparin käy keskimäärin yli 90 prosenttia 15-vuotiaista. Kaupungeissa rippikoulun kannatus on kuitenkin selvästi vähäisempää kuin maaseudulla.

Siksi esimerkiksi Seinäjoen kaupungin lähes 97 prosentin kävijämäärä on poikkeuksellisen vahvaa, samoin Oulun lähes 92 prosenttia. Vertailun vuoksi Helsingin seurakuntayhtymän riparin kävi vain noin 65 prosenttia ja Turussa ja Tampereella jäätiin molemmissa alle 80 prosentin.

Lippu nousee salkoon Ahonniemen rippikoululeirillä Peräseinäjoella. Anne Elhaimer / Yle

Rippikoulun vetovoimaisuus ja hyväksi kokeminen ei ole kuitenkaan Jarmo Kokkosen mukaan pelkästään seurakuntien itsensä tai hyvien isosten ansiota.

– Se on kyllä myös nuorten itsensä ansiota. Nuoret tekevät rippikoulusta itsensä näköisen, hän kiittelee.

Nuoret muuttuneet vähän

Seinäjoen seurakunnan nuorisotyönohjaaja Sami Nortunen on ollut tähän asti mukana noin 60 rippileirillä. Mukaan on mahtunut etupäässä musiikkileirejä, mutta myös laskettelua Rukalla ja veneilyä Ahvenanmaalla. Ihan tavallinen rippileiri on kuitenkin suosituin, ja myös halvin.

Tänä kesänä Nortunen on leireillyt useampaankin kertaan Peräseinäjoen Ahonniemessä, perinteisellä rippileirillä järvimaisemassa. Leriikeskus sijaitsee kauana kaupungin melskeestä, mikä ei ole kuitenkaan yllyttänyt leiriläisiä koiruuksiin tai houkutellut alueelle ylimääräisiä vierailijoita.

– Rippikoulu on aika paljon siistiytynyt, kun on siirrytty 90-luvulta 2000-luvulle. – Mopon ääni kuuluu jo kolme kilometriä ennen kuin se ehtii tuohon tienpäähän, Nortunen vinoilee.

Hänen mielestään leireille tuleva nuoret eivät ole sinänsä aikojen kuluessa suuresti muuttuneet. Ääripäät ovat kuitenkin vahvistuneet:

– Enää nuoret eivät välttämättä ole olleet kotoa pois niin monta kertaa ennen riparia. Joillekin tämä saattaa olla eka kerta, kun on viikon pois kotoa. Sitten on taas nuoria, jotka harrastavat paljon ja ovat olleet kotoa pois tosi paljon.

Nykyisin nuoret ovat kuitenkin tietoisempia asioista kuin ennen. Kaiken näkee Youtubesta ja netistä.

– Ennen kaikki oli toisten kertomusten varassa, mitä siellä tehdään ja mitä siellä tapahtuu, Nortunen vertaa.

Rippileirille tullaan kuitenkin yhä hyvillä mielin, ei haastamaan eikä ränkkäämään vastaan.

– Asenne on se, että tämä on ainutkertainen kokemus ja sinne saa lähteä yhdessä kavereiden kanssa.