Kanske blir de senaste veckornas upptrappning av våldet en vändpunkt. Det tycks till slut finnas krisinsikt om kriminaliteten, också i de läger där man in i det sista försökt relativisera och diskutera brottsutvecklingen och misstänkliggöra varningar som något slags alarmism.

Ändå tog det bara några dagar innan debatten hamnade i frågan om hur övriga partier ska positionera sig i förhållande till Sverigedemokraterna, och huruvida SD ska bjudas in till krissamtalen eller inte. Det är egentligen inte särskilt överraskande – detta är välbekant terräng för de svenska riksdagspartierna, och den enda fråga i sammanhanget där det är enkelt att positionera sig och omedelbart göra sig god. Bara genom att låta bli att beblanda sig med företrädare för ett annat riksdagsparti, kan man påstå att man stått på rätt sida om historien.

Betrakta det som ett mått på politisk vanmakt.

Under tiden har barnet till den unga mamma som mördades på öppen gata i Malmö gått under jorden, enligt Expressen. Skyddade personuppgifter, ingen information om föräldrarnas identitet i offentliga register, flytt till hemlig ort.

Läs också Peter Santesson: Så här kan vi slå ut flottan av falskskrivna bilar

I Sydsvenskan intervjuades nyligen en åttaårig flicka efter en av sprängningarna i Malmö. Hon suckade och sa till tidningens reporter att det alltid är så här i området. ”Jag vill inte ha det så här, jag vill att det ska vara lugnt. Jag vill inte några bomber här.”

I Biskopsgården har dagisbarn gått ut och demonstrerat mot skjutningar utanför sin förskola. Efter barnens demonstration detonerade en handgranat som dödade en åttaåring i en lägenhet som ligger vägg i vägg med förskolan, vilket ytterligare skrämde upp barnen på dagis.

Det är något för riksdagspartierna att reflektera över under krissamtalen utan Åkesson: Hur god är man om man såg på när detta blev normalitet för svenska barn? Vilken sida av historien stod man på?

Medan riksdagspartierna, med eller utan SD, samlas till samtal kan man konstatera att inget tycks ha förändrats i Sveriges kommunikationsstrategi gentemot utlandet avseende våldet. Besöker man sweden.se eller regeringens hemsida, är budskapet fortfarande att bilden av att Sverige skulle ha stora problem med brottsligheten är kraftigt överdriven, och att Sverige i själva verket har gängen och utanförskapet under kontroll. Så sent som för två år sedan skrev justitieminister Morgan Johansson i Wall Street Journal:

”Som alla länder har Sverige problem med våldsbrottslighet. Regeringen vidtar åtgärder för att bekämpa sådan brottslighet och dess orsaker. Men tanken att situationen skulle vara värre i vårt land är helt felaktig.”

Läs också Malcom Kyeyune: Invandringen är en gravitationskraft i svensk politik

Jag tror inte att vi ska vänta oss nya kampanjsajter och nya debattartiklar i ansedda internationella tidningar med ett uppdaterat budskap.

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten för.