Researchgruppen är inte en seriös aktör

Publicerad: 13 februari 2015 kl. 06.00

Uppdaterad: 12 februari 2015 kl. 16.28

Detta är en debattartikel. Det är skribenten som står för åsikterna som förs fram i texten, inte Aftonbladet.

Anna Troberg: Hat kan aldrig stävjas med mer hat

2013 hoppade Expressen i säng med Researchgruppen. Nu har Aftonbladet gjort detsamma för att outa skribenter på Flashback. Det är anmärkningsvärt att etablerade medier inte väljer sängkamrater med större omsorg. Researchgruppen är ett glorifierat medborgargarde som låter ändamålet helga medlen. Hat och hot på nätet är ett problem och Researchgruppen är en del av det problemet.

Flashback kallas ibland för ”pissrännan” på grund av det diskussionsklimat som råder i vissa underforum. Jag var en av mycket få politiker som vågade mig dit under eget namn. Jag är dessutom kvinna och homosexuell och kan intyga att Flashback inte är en picknick. Det finns goda skäl att diskutera hur människor behandlar varandra där. Men, Flashback är mer än så.

Genom åren har tusentals människor anonymt delat med sig av viktiga berättelser. De har berättat om psykisk sjukdom, mobbning, sexuell läggning, ensamhet, övergrepp och arbetslöshet. Privata berättelser som samhället behöver höra för att bli bättre. Privata berättelser de aldrig skulle ha delat med sig av om de anat att deras anonymitet skulle vara hotad och att deras allra mest privata nu riskerar att kavlas ut på nätet tillsammans med deras namn och bild.

Medier har ett ansvar att granska folkvalda och andra i uppenbar maktposition, men det tog bara ett dygn innan Expressen valde att även hänga ut helt vanliga människor med ovanligt gräsliga åsikter.

Några dagar senare stod det också klart att Researchgruppen undlåtit att skydda sitt källmaterial ordentligt. Listan över människor som kommenterat på Avpixlat läckte snabbt ut på nätet.

Det innebar att anonymiteten röjts för ett stort antal människor som inte satt på vare sig förtroendeuppdrag eller en imponerande portfolie av vidriga kommentarer på nätet.

Researchgruppen skyddar inte sitt källmaterial. De struntar i hur deras verksamhet drabbar privatpersoner. De tycks tidvis vara höga på sin makt. När magasinet Neos vd Andreas Ericson frågade varför de ville ha Flashbacks databas svarade de: ”För att vi kan.” Det inger inte förtroende och borde få varje ansvarskännande chefredaktör att dra öronen åt sig. Tyvärr verkar det ha motsatt effekt.

Researchgruppens arbetsmetoder är under all kritik. Seriösa aktörer skyddar sitt källmaterial bättre. De gör vad som står i deras makt för att undvika att skada oskyldiga. De bemöter relevant kritik på ett sansat sätt. Researchgruppen fallerar på alla dessa punkter.

När jag valde att säga detta högt möttes jag av exakt samma sorts homofobi, kvinnohat och hot som jag mött på Flashback. Jag har blivit kallad ”idiot”, ”fascist” och ”fitta” fler gånger än jag kan räkna. Någon skrev att jag ”borde få något nedkört i halsen med våld så att du blir tyst”. Avsändaren är en annan, men hatet är detsamma.

Här har Researchgruppen ett ansvar att stämma i bäcken. Det gör man inte. Istället väljer man att besvara all kritik genom att aktivt hetsa fram en allt annat än trevlig stämning bland sina egna anhängare i sociala medier. Det får samma konsekvenser som allt annat hat. Det finns nämligen inte fult och fint hat. Det går inte heller att stävja hat med hat. Hat bekämpas med kunskap.

■ Ta reda på varför människor hatar på nätet. Ett bra sätt är att fråga dem. Det finns mycket att lära av svaren, till exempel att människor mår dåligt och är ensamma. Det kan vi göra något åt.

■ Lär ut digitalt självförsvar. Många kränkningar på nätet är de facto inte olagliga, även om de kan vara ack så obehagliga. Dessa måste vi själva ha verktyg för att hantera.

■ Fråga ansvariga varför 96 procent (enligt Brå) av alla anmälda kränkningar på nätet läggs ned. Människor som utsätts för brott förtjänar att tas på allvar även om brotten sker på nätet.

Om tidningarna med sina artiklar om kränkningar på nätet har ett högre syfte än att bara sälja fler lösnummer, så måste man välja en mer seriös samarbetspartner än Researchgruppen, söka kunskap och sprida den vidare.

Anna Troberg

Författare och debattör

SVAR DIREKT från Resarchgruppen

KOPIERA LÄNK