Bara de senaste veckorna har partiet krävt att polis och andra myndigheter måste skärpa sig för att verkställa avvisningar av flyktingar som fått nej på sina asylansökningar. Dessa måste sökas upp, vill M.

I dag kom nästa utspel, också den här gången presenterat av Elisabeth Svantesson, som sitter i partiets presidium. De som i högsta instans fått nej ska inte kunna söka ny asyl förrän efter åtta år. Inte fyra år som i dag.

Moderaterna har successivt under 2015 gjort sin flyktingpolitik restriktivare. Så restriktiv att det nu bara är SD som är mer flyktingavvisande. Och tillfälligt är det inte stor skillnad mellan partiernas politik.

Moderaterna vill ha en paus i flyktingmottagandet. De som tagit sig till Sverige via något annat EU-land ska skickas tillbaka dit. Däremot har partiet inte samma ideologiska motstånd mot invandring som SD har.

Det är uppenbart att M:s omsvängning inte bara beror på höstens flyktingkris. Redan före den ville partiet under sin nya partiledare, den före detta nyliberala Anna Kinberg Batra, göra Sverige mindre attraktivt för flyktingar. Då var det rätt uppenbart att det också handlade om att försöka stoppa SD:s frammarsch.

Men inte ens de fortsatta skärpningarna under hösten har M fått någon belöning för opinionsmässigt. I januari, samma månad som Kinberg Batra tillträdde hade M 23,8 procent i Svensk Väljaropinions sammanvägda undersökning. I december i år 22,3 procent.

Hittills tycks alltså de gamla M-väljare som flytt till SD ha tyckt att originalet är bättre än kopian i flyktingpolitiken. Trots att SD borde kännas mindre rumsrent.

Möjligen bidrar ett historiskt maktskifte i Gävle till att göra Sverigedemokraterna mer rumsrena. Där har S efter 96 års styre tappat makten till alliansen, sen SD röstat på alliansens budgetförslag. Ungefär som ifjol i svenska riksdagen. Något organiserat samarbete mellan alliansen och SD i Gävle tycks det inte röra sig om. Men signalen kan ändå indikera något nytt.

Efter Decemberöverenskommelsens fall har den borgerliga oppositionen fortsatt som om DÖ inte fallit. Den rödgröna budgeten gick igenom med hull och hår.

Men det kan ha berott på det stämningsläge som rådde i höstas med tydliga krav på samförstånd för att klara flyktingkrisen. Det räcker med att alliansen under 2016 eller 2017 lägger fram en gemensam budgetmotion för att utlösa en ny parlamentarisk kris. Man kan vara övertygad om att SD skulle rösta med de borgerliga.

I det läget, mycket närmare ordinarie val, vore ett nyvalshot från Stefan Löfven inte lika verksamt.

Men då skulle alliansen å andra sidan kunna hamna ur askan i elden. För som eventuell regering skulle de borgerliga tvingas enas om flyktingpolitiken, samtidigt som de vore beroende av SD:s stöd.