Det här är en text från SvD Ledare. Ledarredaktionen är partipolitiskt oavhängig med beteckningen obunden moderat.

Hur gör man för att bemöta kritik mot något som man inte har sagt? Det är svårt, men jag ska försöka. En ren dementi låter alldeles för defensiv. Att gå in på vad som har sagts, vem som har sagt det och vid vilken tidpunkt blir lätt en invecklad detektivhistoria som få orkar följa med i. Därför är anklagelseakter så effektiva: Här är det hemska. Där är den förgriplige. Enkel dramaturgi!

Nåväl. Rakel Chukri, Sydsvenskans kulturchef, har skrivit en anklagelseakt. Den handlar om farorna med nätmobbar, medborgargarden, rasistiska teorier, romregistret, vanföreställningar, spekulationer, konspirationsteorier och vägen mot att svenska medier blir som en ond amerikansk tidning som hänger ut ännu icke dömda. En enda skribent nämns i sammanhanget, i den destruktiva kedjan mellan ovan nämnda fenomen, och det är jag:

Även en av Svenska Dagbladets ledarskribenter krönte sig själv till kriminalexpert. På Twitter skrev Ivar Arpi: ”Polisen borde gå ut med vad som har hänt på Ikea. Ge mer info. Det är i allmänhetens intresse att inte ge spekulationer för mycket spelrum.”