Kesällä 2016 OP:n pääjohtaja Reijo Karhinen oli tyytyväinen.

Hän oli ylpeä siitä, että OP oli saanut aikaan uuden strategian. Se oli ryhmän omaa tekoa, satojen kokousten, tuhansien työtuntien tulos.

”Digitalisaatio” oli sen avainsana, mikä oli odotettua, sillä pääjohtaja oli puhunut jo pitkään tietotekniikan ja mobiilipalveluiden ”tiikerinloikasta”. Muutenkin strategiassa näkyi vuorineuvos Karhisen tuttu käsiala.

Varsinainen uutinen sisältyi siihen, että OP halusi muuttua finanssitalosta ”monialaiseksi palveluyritykseksi”.

Tavoitteena oli tarjota asiakkaille yhä enemmän, yhä parempaa. Siksi piti harpata entistä syvemmälle esimerkiksi terveysbisnekseen. Se tarkoitti lääkäriasemien perustamista Pohjola-sairaaloiden rinnalle.

OP tahtoi laajentua myös autonvuokraukseen.

Ensin se lanseerasi OP Kulku -palvelun, joka tarjoaa Tesloja ja muita sähköautoja pitkäaikaiseen käyttöön. Seuraavaksi se toi Helsingin seudulle yhteiskäyttöautot BMW:n DriveNow-brändin alla.

Kehittämisinvestoinnit piti nostaa 400 miljoonaan euroon vuodessa. Muodikas lohkoketjuteknologia oli yksi tulevaisuudessa kangastelevista visioista.

OP:n hallintoneuvosto hyväksyi linjaukset muodollisen yksimielisyyden vallitessa kokouksessaan 9. ja 10. kesäkuuta. Joku saattoi vieroksua uusia avauksia ja digiliturgiaa, mutta kukaan ei noussut oppositioon. Jäsenet jopa varmensivat asiakirjan allekirjoituksillaan.

OP:n rakenne on monimutkainen. Ryhmä muodostuu 156 paikallisesta osuuspankista ja niiden keskusyhteisöstä, OP Osuuskunnasta.

Helsingin Vallilassa toimiva keskus on komentosilta, jolta suurta laivaa ohjataan.

Samalla se on konserni, jonka tytäryhtiöitä ovat muun muassa OP Varainhoito ja OP Yrityspankki.

Osuuspankit – tai periaatteessa niiden 1,9 miljoonaa omistaja-asiakasta – omistavat tämän konsernin.

Sana ”hallintoneuvosto” voi tuoda mieleen kumileimasimen. Kuitenkin OP:n 36-jäsenisellä hallintoneuvostolla on todellista valtaa. Sen keskeisiä vaikuttajia ovat vakavaraisimpien osuuspankkien edustajat.

Hallintoneuvosto tahtoi syksyllä 2017, että eläkkeelle siirtyvän Karhisen seuraajaksi tulee eläkeyhtiö Ilmarisen toimitusjohtaja Timo Ritakallio. Valintaprosessia johti hallintoneuvoston puheenjohtaja, Jyväskylän yliopiston taloustieteen professori Jaakko Pehkonen.

Valitsijoille nimitys oli helppo tehtävä. Ritakalliota luonnehditaan päteväksi, monipuoliseksi ja kunnianhimoiseksi finanssijohtajaksi. Hän on toisen polven osuuspankkilainen, Vampulan OP:n johtajan poika.

Ritakallio väitteli tohtoriksi pankkien strategioista vuonna 2016. Hänen väitöskirjansa varoittaa strategisesta poukkoilusta ja painottaa johdonmukaisuuden merkitystä.

Ritakallion mukaan ei ole viisasta muuttua nopeammin kuin asiakas.

Samalla hän korostaa joustavuutta: pitää tehdä jatkuvasti uusia valintoja, jotta selviytyy kiivaasti muuttuvassa ympäristössä.

Karhinen jakoi twitterissä ”pieni ihminen johtajana” -tviitin. Se paljasti jotain hänen tunteistaan.

Reijo Karhinen jäi eläkkeelle 63-vuotiaana tammikuun lopussa 2018. Hän työskenteli OP-ryhmässä yli 37 vuotta, pääjohtajana 11 vuotta.

Karhisen kauden viiden vuoden loppusuoralla ryhmä teki lähes viiden miljardin euron tuloksen.

OP:n vuosikertomuksessa varapääjohtaja Tony Vepsäläinen kiitti häntä ”ainutlaatuisesta elämäntyöstä”.

”Reijo Karhisen ura OP Ryhmässä hakee vertaistaan. Hänen pääjohtajakaudellaan OP nousi Suomen johtavaksi finanssiryhmäksi, palasi täysin asiakkaidensa omistamaksi sekä uudistui rohkeasti ja vastuullisesti”, Vepsäläinen kirjoitti.

Päättötodistukseen voi ehkä liittää myös Euroopan pankkiviranomaisen EBA:n stressitestin tulokset marraskuun 2018 alussa. Testitulos oli hyvä: EBA:n kriisiskenaariossa OP:n vakavaraisuus säilyi vahvana.

Karhista pidetään ahkerana, älykkäänä ja tavoitteellisena johtajana, joka oli äärimmäisen sitoutunut OP-liikkeen asiaan.

Kaikki eivät kuitenkaan surreet hänen lähtöään. Häntä pidettiin autoritaarisena, pikkutarkkana ja herkkähipiäisenä johtajana, joka keräsi ympärilleen samanmielisten joukon.

Ongelmalliseksi koettiin myös hänen tapansa rakentaa julkista kuvaansa erityisesti Twitterin kautta.

Timo Ritakallion kausi alkoi maaliskuussa 2018. Pian hän lähetti OP:n hallinnolle luottamuksellisen kirjeen ”Kurkistus uuden pääjohtajan työlistaan”.

Joku vuoti tekstin Maaseudun Tulevaisuuteen, ja kohta koko media lainasi sitä.

”Vaikka olemme iso yritys, meilläkin on rajoituksemme, emmekä voi laajentua loputtomiin.”

”Emme voi tehdä kaikkea kaikkien kanssa.”

”Suurin virheemme olisi ihastua liikaa uuteen ja unohtaa kaikki vanha ja vahva.”

Ritakallio arvioi, että OP:n tulos tulee vielä pitkään pankkipalveluista, vahinkovakuutuksista ja varainhoidosta.

Media tulkitsi, että Ritakallio arvosteli edeltäjäänsä. Maaseudun Tulevaisuus kirjoitti, että hän oli heittämässä Karhisen strategian ”roskakoriin”.

”Se on väärä käsitys”, Ritakallio sanoo Suomen Kuvalehden haastattelussa.

”Moni asia strategiassa on edelleen validi. Ydin on painotuksissa.”

Ritakallion ja edeltäjän yhteisiin ajatuksiin kuuluu esimerkiksi vaatimus, että OP:n on oltava valmis kilpailuun ”digihaastajien” kanssa.

Jo nyt kilpaan ovat tulleet fintech-startupit ja teknologiajätit kuten Apple ja Google. Viimeistään syyskuussa 2019 EU-direktiivi pakottaa avaamaan pankkitilit ulkopuolisille maksupalveluyrityksille, jos asiakas sen sallii.

”Kaikki strategiset päätökset ovat aikansa lapsia. Ne perustuvat tietyn hetken arvioon, ja on jälkiviisautta arvostella myöhemmin, miksei tehty näin tai miksi tehtiin noin”, Ritakallio sanoo.

Lehdissä on vihjattu, että Ritakallion ja Karhisen välit olivat huonot, mutta Ritakallio kiistää käsityksen.

”Meidän välimme ovat ihan normaalit, meillä ei ole ollut koskaan kaunaa eikä riitaa.”

Karhinen kieltäytyi Suomen Kuvalehden haastattelusta.

Jotain hän on kuitenkin paljastanut tunteistaan – Twitterissä.

Karhinen on some-ajan yritysjohtaja, jolla on Twitterissä 18 400 seuraajaa. 14. marraskuuta hän jakoi Marimekon pääomistajan Mika Ihamuotilan tviitin suurista ja pienistä johtajista.

Se päättyi näin: ”Pieni ihminen johtajana keskittyy edeltäjänsä heikkouksiin tehdäkseen itsestään suuren. Mutta näin hän pienentää itsensä – lopulta myös muiden silmissä.”

Kesäkuussa 2018 OP tiedotti paluustaan Finanssiala ry:n jäseneksi.

Vain pari vuotta aiemmin se oli lähtenyt etujärjestöstä kireissä tunnelmissa.

Eron syy oli finanssikonserni Sammon If-tytäryhtiön selvityspyyntö Kilpailu- ja kuluttajavirastolle (KKV). Sampo halusi selvittää, käyttikö OP mahdollisesti väärin määräävää markkina-asemaansa.

Juridinen pääkysymys koski OP:n asiakasbonusten laillisuutta. Karhisen kaudella bonukset siivittivät OP:n vahinkovakuutusmarkkinoiden ylivoimaiseksi ykköseksi.

Karhisen johdolla OP jättäytyi ensin Finanssialan toiminnasta ja luopui lopulta myös jäsenyydestä.

Julkisuudessa arveltiin, että Karhisen temperamentti oli kuohahtanut, mutta eron takana oli myös OP:n kenttä, joka piti Sammon toimia iskuna osuustoimintaa vastaan.

Ritakallio ei halua enää käydä läpi eron syitä.

Paluuta hän perustelee sillä, että toimialan etua valvotaan Brysselissä ja Frankfurtissa. Ala tarvitsee yhteistyötä, jos se haluaa vaikuttaa esimerkiksi pankkiunionin sääntelyyn.

KKV on käsitellyt kiistaa yli kolme vuotta. Ritakallio sanoo, että OP löytää ratkaisun, olipa tulos mikä tahansa.

”Toivomme, että päätös tulisi mahdollisimman pian.”

OP:n hallintoneuvosto oli taas koolla 26. syyskuuta 2018. Tällä kertaa aiheena olivat strategian painopisteet vuoden 2019 loppuun asti.

Ritakallion paimenkirjeen jälkeen ei ollut yllätys, että nyt päättäjät korostivat keskittymistä ydintoimintaan. OP:n piti nostaa omistaja-asiakkaiden määrä yli kahden miljoonan. Kehittämisinvestoinneista oli saatava maksimihyöty. Tuottojen oli alettava kasvaa kuluja nopeammin.

Hallintoneuvosto päätti myös keskusyhteisön sadan miljoonan euron säästöohjelmasta.

Ritakallio perustelee linjauksia sillä, että OP:ssä kulut ovat kasvaneet nopeammin kuin kilpailijoilla.

Vuonna 2017 kulujen kasvu oli 13 prosenttia, ja tammi–syyskuussa 2018 se jatkui 9 prosentin vauhtia pääosin juuri kehittämismenojen takia.

Ritakallio käyttää ilmaisua strategian ”fokusointi”, tarkentaminen. OP:n on mietittävä, voidaanko panostuksia vähentää joiltakin alueilta.

OP säästää myös vähentämällä ulkoisten konsulttipalvelujen ostoja.

OP:n keskusyhteisö kävi syksyllä yt-neuvottelut, jotka koskivat sen 6 000:ta työntekijää. Tulos oli se, että 700 tehtävää päättyy, mutta samalla syntyy yli tuhat uutta tehtävää.

Ritakallion mukaan neuvottelujen tavoite oli vahvistaa OP:n ketteryyttä esimerkiksi niin, että yksittäisen työntekijän valtuuksia lisätään.

Yt-prosessi johtaa kymmenen miljoonan euron vuosisäästöihin. Mahdollinen irtisanomistarve tiedetään vasta sitten, kun vanhojen työntekijöiden sopivuus uusiin tehtäviin on selvitetty.

Osuuspankkien verkostoa neuvottelut eivät koskeneet. Hallintoneuvosto kuitenkin asetti syyskuussa tavoitteeksi, että koko ryhmä säästäisi vuoteen 2020 mennessä 260 miljoonaa euroa 1 760 miljoonan euron kuluistaan.

Kentän kontolle jää 160 miljoonaa euroa.

On jännittävää nähdä, saavuttavatko osuuspankit tämän tavoitteen. Myös syksyllä 2016 hallintoneuvosto oli liittänyt strategiaan säästötavoitteita: keskuksen piti säästää sata ja osuuspankkien kaksisataa miljoonaa euroa.

Kumpaankaan maaliin ei päästy, vaikka Karhinen oli kaikkea muuta kuin heikko johtaja.

Säästöjä on vaikea viedä läpi, kun ryhmä tekee vuosikaupalla miljardin euron tulosta.

Ritakallio teki huomiota herättäviä muutoksia myös OP:n keskusjohdossa. Johtokunnassa on nyt enää kahdeksan jäsentä, kun Karhisen ajan päättyessä heitä oli yksitoista.

Viisi jäsentä vaihdettiin, muun muassa talousjohtaja ja riskienhallintajohtaja.

Johtokuntaan palkattiin neljä uutta ihmistä. Katja Keitaanniemi vastaa yrityspankkitoiminnasta, Juho Malmberg kehittämisestä, Tiia Tuovinen lakiasioista ja Vesa Aho talousjohtajan tehtävästä.

Avainhenkilöitä on vaihtunut myös johtokunnan ulkopuolella.

Ritakallio torjuu ajatuksen siitä, että kyse olisi jostakin erityisestä.

”Missä tahansa yrityksessä on normaalia, että muutostilanteissa johdossa tapahtuu vaihdoksia.”

Hän muistuttaa, että osa vaihdoksista edusti omaehtoista urakiertoa.

Pankkitoiminnan johtaja Jouko Pölönen lähti Ilmarisen toimitusjohtajaksi ja viestintäjohtaja Carina Geber-Teir siirtyi hoitamaan Cargotecin viestintää ja yhteiskuntasuhteita.

Johtokunnassa jatkoivat varapuheenjohtaja Tony Vepsäläinen ja vakuutusjohtaja Olli Lehtilä.

Myös Harri Nummela säilytti asemansa, mutta hänen tonttinsa vaihtui. Aikaisemmin hän johti digitaalista liiketoimintaa ja uusia toimintoja, mutta nyt hän vastaa pankkitoiminnan henkilöasiakkaista ja pk-yritysasiakkaista. Sekä Lehtilän että Nummelan kerrotaan kilpailleen pääjohtajan paikasta.

OP-ryhmässä oli vuosikymmenet voimakas sisäinen jännite Helsingin teknokraattien ja maakuntien osuuspankkiväen välillä.

Osuuspankkien 100-vuotishistoriassa historioitsija Antti Kuusterä kuvasi ”aatteen ja rahan” taistelua keskusyhteisössä (Lähellä ihmistä, Otava 2002).

Raha eli ryhmän keskuspankki OKO oli pitkään voitolla, kunnes aate eli osuuspankit saivat siitä yliotteen vuonna 1997.

Karhinen oli kentän mies, joka nousi keskuksen johtajistoon Juvan, Varkauden, Savonlinnan ja Kuopion osuuspankkien kautta.

Hänen pääjohtajakaudellaan OKO ja sen seuraajayhtiö Pohjola Pankki pantiin lopullisesti ruotuun. Rippeetkin Pohjola Pankin autonomiasta menivät, kun OP osti sen pois pörssistä 2014.

Ritakallion nimitykset vahvistavat teknokraattien vaikutusvaltaa OP-keskuksessa.

Ritakallio toimi Pohjola Pankin varatoimitusjohtajana ennen siirtymistään Ilmariseen. Keskeisistä OP-johtajista Pohjola Pankin kasvatteja ovat myös talousjohtaja Aho ja OP Helsingin toimitusjohtaja Jarmo Viitanen.

Ryhmän kotimaiset yhtiöt siirrettiin yhtenäisen OP-brändin alle Karhisen ajan lopulla huhtikuussa 2016.

Pohjolan brändi haluttiin työntää taka-alalle, mutta sitä ei voitu hylätä kokonaan, koska silloin tuotemerkin pitkälle yli sadan miljoonan euron tasearvo olisi jouduttu kirjaamaan alas. Näin Pohjolan nimi säilytettiin OP:n sairaaloiden nimikylteissä.

Ensi vuonna ryhmä palauttaa Pohjolan brändin arvoonsa, kun vahinkovakuuttaja OP Vakuutus muuttuu taas Pohjola Vakuutukseksi.

Ritakallion selitys on yksinkertainen: Pohjola on erittäin tunnettu brändi.

”Moni asiakas puhuu edelleen Pohjolasta.”

Pohjolan brändi on vanhempi kuin OP:n. Fennomaanit perustivat Pohjolan vuonna 1891, osuuspankkien taival alkoi vasta 1902.

EKP:n pankkivalvonta oli nihkeä OP:n terveysbisnekselle. Idea lääkärikeskusketjusta hylättiin.

Kun Ritakallio alkoi korostaa keskittymistä ytimeen, arvailtiin, että se tarkoittaisi paitsi kulujen karsintaa myös uusien palvelurönsyjen pikaista katkomista.

Näin kävikin Pohjola Terveyden lääkärikeskushankkeelle.

Vielä vuoden 2018 alkupuolella Pohjola Terveys kertoi perustavansa lähivuosina parikymmentä lääkäriasemaa, mutta syksyllä se jo perui puheensa.

Sen sijaan hyvin menestyneet sairaalat jatkavat toimintaansa.

Lääkärikeskusidean hylkäämiseen on Suomen Kuvalehden tietojen mukaan vaikuttanut Euroopan keskuspankin (EKP) pankkivalvonnan nihkeys OP:n terveysbisnestä kohtaan.

OP:n johtajille oli kulttuurisokki, kun EKP:n pankkivalvonta otti EU:n isot pankit komentoonsa neljä vuotta sitten.

”Yhteinen pankkivalvontamekanismi” kyseenalaisti uudentyyppisen riskinoton. Lopulta Frankfurtin valvojat hyväksyivät OP:n sairaalat sillä ehdolla, että ne pysyvät osana vahinkovakuutustoimintaa.

Ritakallion mukaan vetäytyminen lääkärikeskushankkeesta on osa terveysliiketoiminnan fokusointia.

Hän ei kommentoi pankkivalvonnan roolia tässä yhteydessä.

”Pankkeja ja vakuutusyhtiötä koskeva lainsäädäntö asettaa rajoitteita toiminnalle, jota OP voi harjoittaa – ja tällä on luonnollisesti vaikutus strategisiin valintoihimme.”