Naisvalitus – womansmurmur

Joku naiskirjailija on sanonut: "Helvetissä on erityinen paikka naisille, jotka ovat eri mieltä kuin feministit". Tästä on se seuraus, että helvetissä on enemmän porukkaa kuin taivaassa. Onhan jokainen mies potentiaalinen raiskaaja.

Kun Väestöliiton tutkijan Heli Vaarasen kirjoitus Helsingin Sanomissa nosti esiin feministien vastaiskun, katson asiakseni tuoda miestasa-arvon näkökulmaa asiaan.

Feministien vuoro-palstalla Hesarissa Heli Vaarasen tulkintaa vastaan hyökänneet jyväskyläläisfeministit toivat esiin uuden käsitteen – naisvalitus eli englanniksi womansmurmur (lievästi käännettynä) tai womanswhining. Siihen sisältyy se tyypillinen feministinen idea, etteivät miehet voi mitenkään ymmärtää naisia ja siksi miehet ovat aina väärässä keskustellessaan naisten kanssa. Koska miehet eivät ymmärrä naisia, naisten valitus on aina oikeutettua ja luonnollista.

Myönnän, etten ymmärrä naisia, joten tässä tulee ei-feministinen miesnäkökulma asiaan.

Ensinnäkin, naiset vaativat kotitöiden jakamista tasan. Tutkimukset kuitenkin osoittavat, että parisuhteessa elävät miehet tekevät paljon enemmän yhteenlaskettua ansio- ja kotityötä kuin heidän kumppaninsa. Myös silloin, kun perheen nuorin lapsi on alle 6-vuotias. (Sosiaali- ja terveysministeriön selvityksiä 2006:73, Piekkola H. ja O.-P. Ruuskanen: Työtä eri elämänvaiheissa ja ajankäyttö, löytyy verkosta). Miksi vain kotityöt pitää tasata, eikö miesten suurempi panostus ansiotöissä vaikuta mihinkään? Katso kuvaa yllä!

Miksi feministit haluavat poimia rusinat pullasta? Feministien vuoro – sivulla vedotaan Anneli Miettisen tutkimuksiin, joissa alle 6-vuotiaan lapsen perheissä kyselytutkimuksen mukaan miehet ja naiset tekevät YHTÄ PALJON ansio- ja kotöitä. Mutta suomalaiset ja ulkomaiset ajankäyttötutkijat varoittavat luottamasta puhelinhaastateluina tehtyihin ajankäytön tutkimuksiin. Ihmiset eivät muista luotettavasti, mitä he ovat tehneet edellisellä viikolla. Lisäksi kotityön käsite on keittiöajattelukeskeinen. Joka kolmas Suomessa syöty kalakilo on kotitarvekalastajien pyytämää. Mutta kotitarvekalastus ja siihen liittyvä kalan perkaus eivät ole kotityötä. Se muuttuu kotityöksi vasta kun kala ylittää keittiön kynnyksen. Sen sijaan kalan hakeminen torilta, kauppahallista tai kaupasta on kotityötä matka-aikoineen. Myös eräisiin muihin "miesten" askareisiin liittyy samanlaista vähättelyä, ne ovat miehen vapaa-aikaa. Sukkien, vaatteiden, meikkien ym. tarvikkeiden ostaminen on kotityötä, tietysti.

Suomi on mieselättäjäyhteiskunta. Naiset tekevät alle 80 % miesten ansiotyötunneista. Tämän vuoksi miehet ansaitsevat enemmän, mutta tuntipalkka miehillä ja naisilla on sama. Koska miehet ovat niin paljon ahkerampia, progressiivinen verotus iskee heihin. Henkilökohtaisista veroista miehet maksoivat vuonna 2013 noin 61 % ja naiset vain 39 %, vaikka miehiä ja naisia on työmarkkinoilla yhtä paljon. Tiesittekö, että valtionveroa maksaa noin miljoona miestä ja vain noin puoli miljoonaa naista?

Toiseksi, feministitutkijat ovat kehittäneet metatyön käsitteen. Eli naisilla menee paljon aikaa asioiden vatvomiseen tippaleipäaivoissaan. Sen kyllä uskon. Naisten tippaleipäaivot prosessoivat koko ajan sellaista, mitä miesten putkiaivot eivät pysty tekemään vaikka haluaisivat. Jos lähetetään mies ja nainen kauppaan ostamaan perheen peruselintarvikkeita (leipää, juustoa, maitoa, jugurttia, muroja, perunaa jne), väitän että mies tekee ostokset alle puolessa siitä ajasta kuin nainen. Olen ostanut samaa jugurttia jo viisi vuotta, koska se on riittävän maukasta minulle. Jugurttihyllyssä on satoja vaihtoehtoja ja metatyöläinen saa siinä kulumaan monta minuuttia valitessaan tällä kertaa sopivinta. Kun mies menee ostamaan kengät (mieluiten ilman vaimon apua), hän kertoo myyjälle, mihin käyttötarkoitukseen ne tulevat ja ostaa ensimmäiset mustat, jotka sopivat jalkaan (muun väriset ovat homojen hommaa). Ostosreissu on miehen mielestä ärsyttävästi epäonnistunut, jos ensimmäisestä kaupasta ei löydy tai jos joutuu sovittamaan yli kolme paria.

Kun nainen menee kenkäostoksille, mies ei lähde suin surminkaan mukaan, sillä nainen käy eri liikeissä sovittamassa vähintään sataa paria, ostaa kaksi paria, koska ei osaa päättää kumpi väri kahdesta yhtä kivasta sopii paremmin ja ostaa vielä kolmannetkin, jotka eivät sovi jalkaan, mutta ovat muuten vaan niin ihanat.

Kolmanneksi naiset valittavat, että heillä on vähemmän vapaa-aikaa kuin miehillä. Mietitte varmaan, miten se on mahdollista, jos miehet tekevät enemmän ansio- ja kotityötä kuin naiset. Se loppu aika ei olekaan vapaa-aikaa, vaan se on jaettu kahtia, sillä henkilökohtaisia tarpeita ei tehdä vapaa-ajalla. Henkilökohtaisia tarpeita ovat meikkaus, parran ajaminen, hampaiden pesu, vaatteiden pukeminen, syöminen, suihkussa, saunassa ja ammeessa käynti sekä nukkuminen, jota naiset myös tekevät miehiä enemmän. Vasta näistä yli menevä loppuaika on "vapaa-aikaa" ja kun lukee henkilökohtaisten tarpeiden listan, ymmärtää, että todella, naisilla on vähemmän "vapaa-aikaa".

Feministinen tilastojen tulkinta on varsin valikoivaa. Mutta totuuteen kuuluu myös se, mitä jättää sanomatta.