Sipilän hallituksen maakunta- ja sote-uudistuksesta on laadittu loppuraportti. Sen tarkoitus on vetää yhteen historiallisen suuren hallinnollisen uudistuksen kipukohdat.

Raportin kirjoittamiseen osallistui peräti 69 virkamiestä, ja tekstiä kertyi 176 sivua.

Raportista käy ilmi, että maakunta- ja sote-valmisteluun on kulunut huhtikuuhun 2019 mennessä noin 210 miljoonaa euroa. Loppusumma ei ole vieläkään täsmällinen, sillä maakuntien liitoille maksettuja avustuksia palautuu todennäköisesti jonkin verran takaisin valtiovarainministeriöön.

Yli 200 miljoonan euron laskua voi pitää epäonnistumisena, sillä tavoitteena oli toteuttaa nykyistä yhdenvertaisempia palveluja, vähentää hyvinvointi- ja terveyseroja sekä hillitä kustannusten kasvua kolmella miljardilla eurolla.

Sote-uudistus kaatui perustuslaillisiin ongelmiin ja se johti 8. maaliskuuta 2019 Juha Sipilän (kesk) hallituksen eroon.

Loppuraportissa ruoditaan suhteellisen avoimesti, mistä epäonnistuminen lopulta johtui. Samalle se avaa, kuinka jättiläismäisestä hankkeesta oli lopulta kyse.

Esimerkiksi lakipaketin sivumäärä oli 4 000 sivua ja valmistelutyöhön osallistuivat kahdeksan eri ministeriön lainvalmistelijat.

Työryhmiä oli yli 40, lisäksi oli kuusi muutosohjelmaa, 15 valmisteluverkostoa sekä tilannekeskuskonsepti, jossa oli mukana yli sata asiantuntijaa. Maakunnalliseen valmistelutyöhön osallistui noin 750 palkattua asiantuntijaa. Eri valmistelu- ja työryhmien työhön osallistui lisäksi tuhansia eri alojen asiantuntijoita.

Raportissa todetaan, että laajojen uudistusten valmisteluun pitää varata riittävästi aikaa. Lainvalmistelua leimasi kiire ja kokonaisuuden organisoinnissa oli puutteita. Uudistuksen johtamista hankaloittivat myös muutokset poliittisissa linjauksissa.

Raportin johtopäätöksissä todetaankin, että valmistelussa mukana olleiden asiantuntijoiden mukaan yksi hallituskausi olisi riittänyt prosessin läpivientiin, jos uudistus olisi vaiheistettu kuten alun perin esitettiin.

Raportti viittaa Sipilän hallitusohjelman sote-kirjauksiin. Ensin piti tehdä sosiaali- ja terveyspalveluiden integraatio- ja rakenneuudistus. Sitten oli tarkoitus siirtyä yksikanavaiseen rahoitukseen. Vasta lopuksi oli tarkoitus lisätä sosiaali- ja terveyspalveluiden valinnanvapautta.

Näin ei kuitenkaan tehty, vaan marraskuussa 2015 kokoomukselle leivottiin laajempi valinnanvapaus ja keskusta sai maakuntamallin perussuomalaisten tuella.

Politikointi johti siihen, että kokoomus yritti laajentaa valinnanvapautta erikoissairaanhoidon piiriin, mikä kuitenkin torpattiin erittäin kriittisen lausuntopalautteen jälkeen.

Maakuntien määrä ja valinnanvapausmalli saivat jo lainvalmistelun alkumetreillä valtavasti kriittistä palautetta.

Asiantuntijat kannattivat 9–12 maakuntaa, ja valinnanvapauden perustuslaillisia asioita epäiltiin, kuten myös kolmen miljardin säästötavoitteita.

Myöskään suuri osa kuntapäättäjistä ei uskonut siihen, että sote-uudistus kaventaisi terveyseroja. Leimallista oli myös se, että suuret kaupungit kuten Helsinki, Espoo, Vantaa, Tampere, Oulu ja Turku suhtautuivat epäilevästi uudistukseen.

Raportin mukaan maakunta- ja sote-uudistus ei saanut koskaan täyttä hyväksyntää kansalaisten ja eri organisaatioiden keskuudessa. Uudistuksella oli vastavoimia, jotka vaikuttivat koko prosessiin.

Uusi hallitus on kirjannut hallitusohjelmaansa, että uudessa sote-valmistelussa otetaan huomioon edellisillä vaalikausilla ilmitulleet perustuslailliset reunaehdot. Antti Rinteen (sd) hallitus aikoo tehdä uudistuksen vaiheittain.

Sosiaali- ja terveydenhuollon painopistettä siirretään jatkossa perustason palveluihin ja ennaltaehkäisyyn.

Maakuntia tulee 18, ja valmistelu tehdään parlamentaarisesti.