Koululaisilta vaadittu itseohjautuvuus kerää kritiikkiä vanhemmilta ja asiantuntijoilta.

Yle kertoi artikkelissaan nykyaikaisen koulun opetukseen pettyneistä perheistä. Artikkelissa haastatellut koululaiset ja heidän vanhempansa väittivät, ettei lapsille tarjottu koulussa riittävästi opetusta.

Jutun lukijat ottivat erittäin vilkkaasti kantaa siihen, onko nykylasten opetus kouluissa hyvää ja kehitetäänkö kouluja haluttuun suuntaan. Keskustelu toi esiin laajan huolen siitä, onko kaksi vuotta sitten käyttöön otetun uuden opetussuunnitelman tavoitteet oikeansuuntaisia.

Itseohjautuvuus jakaa mielipiteitä

Koulun antamaa opetusta kritisoineet perheet pitivät yhtenä suurimmista ongelmista koulun tavoitetta kannustaa lapsia itseohjautuvaan oppimiseen. Osa kelkasta pudonneista lapsista oli siirtynyt opiskelemaan perinteisempää opetusmenetelmää noudattaviin kouluihin, osa toivoi koulunvaihtoa. Yksi perheistä oli päätynyt vaatimaan lapselleen mahdollisuutta käydä koko 6. vuosiluokka uudelleen toisessa koulussa.

Artikkelia kommentoineet keskustelijat pohtivat erityisesti lasten itseohjautuvuutta. Osa arvosti opetusalan ammattilaisten pyrkimyksiä itseohjautuvuuden tavoittelussa korkealle.

"Ilman itseohjautuvuutta ja omaehtoista luovaa ajattelua emme pysty ratkaisemaan tulevaisuuden megalomaanisia ongelmia."

Itseohjautuvuutta onnistuneesti soveltaneiden koulujen uraauurtava työ herättää myös ihailua ja kannustusta.

"Te haluatte kehittyä, ettekä halua polkea paikallaan. Tsemppiä!"

Osa keskustelun osanottajista puolestaan ilmaisi olevansa huolissaan, surullinen tai todella harmissaan siitä, että itseohjautuvuus on noussut isoon rooliin alakouluikäisten kasvuympäristössä.

"Nykyinen opetussuunnitelma ei toteuta koulun perustehtävää."

"Meillä suomessa on (oli) maailman toimivin koulujärjestelmä. Mitä siis teemme? Luovumme siitä."

Yle on saanut palautetta myös useilta opettajilta, jotka ovat kiitelleet sitä, että uusien opetusmenetelmien ongelmat on tuotu julkisuuteen.

Aikalisä koulu-uudistukseen

Lastenpsykiatri Terhi Aalto-Setälä Terveyden ja hyvinvoinninlaitoksesta pitää erittäin tervetulleena, että kaksi vuotta sitten voimaan tulleen opetussuunnitelman vaikutuksista koululaisten oppimiseen nyt keskustellaan syvällisesti. Aalto-Setälä toivoo, että koulujen kehitystyössä otettaisiin aikalisä ja mietittäisiin huolella, onko suunta varmasti oikea.

Kari Kosonen / Yle

Hän itse sanoo huomaavansa työssään lapsiasiakkaiden parissa, että itseohjautuvuutta todella on alettu korostaa kouluissa kahden viime vuoden aikana. Hänen mielestään itseohjautuvuus on sinänsä positiivinen tavoite, mutta sitä on alettu edellyttää aivan liian pieniltä lapsilta.

– Olen voimakkaasti sitä mieltä, että koululaisten itseohjautuvuudessa on menty liian pitkälle ja siinä pitäisi nyt ottaa kaksi askelta taaksepäin, Aalto-Setälä sanoo.

Hän muistuttaa, että itseohjautuvuus ei ole mikään yksi tietty ominaisuus vaan se liittyy lapsen muuhun kehitykseen. Aalto-Setälän mukaan koulunsa aloittavalle lapselle voi olla jo iso vaatimus, että hän osaa toimia ryhmässä, pystyy keskittymään riittävän pitkän ajan ja osaa sellaiset peruskäytännöt kuin vessassa käymisen ja kärsivällisen odottamisen.

– Olisi ymmärrettävä, että monen alakoululaisten kohdalla itseohjautuvuuden vaatimat taidot ovat valovuoden päässä niistä taidoista, jotka lapsella todellisuudessa sillä hetkellä on hallussa, Aalto-Setälä sanoo.

"En tunne montaa aikuistakaan, jotka olisivat oikeasti itseohjautuvia ja itsensä johtajia."

"Sinänsä pikkukoululaisten elämä jäljittelee tässäkin aikuisten avokonttorielämää, jossa osa joutuu turvautumaan kuulosuojaimiin epätoivotun taustamelun takia."

"Itsenäisyyteen perustuva opetusmenetelmä alakouluikäisille lapsille on todella eriarvoistava."

Ongelmia oman pulpetin puuttumisesta

Yksilölliset erot lasten valmiuksissa itseohjautuvuuteen ovat suuret. Aalto-Setälä arvioi, että keskimäärin lapsen ovat siihen kypsiä yläkouluikäisinä, kaikki eivät vielä silloinkaan.

Hänen mukaansa lukioikäistenkään keskuudessa ei ole tavatonta, että opiskelija uupuu työtaakkansa alle sen vuoksi, ettei hänellä ole riittäviä itseohjautuvuuden taitoja.

Lastenpsykiatri Terhi Aalto-Setälä jakaa muutamien keskustelijoidenkin esiin nostaman mielipiteen lapsen oman pulpetin välttämättömyydestä.

– Käytännön työstä saamani käsityksen mukaan osalle lapsia olisi erittäin tärkeää saada työskennellä hyvin rajatussa omassa tilassa. Käytännössä se tarkoittaa omaa pulpettia.

"Mitä ihmeen vikaa oli tavallisessa pulpetti-luokkahuoneessa, että niistä piti/pitää luopua?"

Suurta huolta alisuoriutumisesta

Keskustelun osanottajat ovat miettineet myös alakoululaisten osaamista suunnitella itse omia opintojaan. Terhi Aalto-Setälä arvioi jälleen asiakastyössään kohtaamiaan koululaisia ja ottaa kuvitteelliseksi esimerkiksi noin kymmenvuotiaan pojan.

– Jos hänelle annetaan mahdollisuus valita tekeekö hän esimerkiksi matematiikassa vaikean, keskivaikean vai helpon tehtävän, on melko todennäköistä, että hän haluaa mennä siitä, missä aita on matalin. Se olisi kehityspsykologian näkökulmasta aivan normaalia.

Aalto-Setälän mukaan valinnanvapauteen kannustava malli johtaa alisuoriutumiseen niilläkin lapsilla, joilla on hyvät edellytykset oppimiseen.

– Puhumattakaan heistä, joiden lähtökohdat ovat jo valmiiksi heikommat. He jäävät ikäänkuin lähtötelineisiin jo alkuvaiheessa, lastenpsykiatri Terhi Aalto-Setälä sanoo.

Lainaukset ovat otteita opetukseen tyytymättömistä perheistä kertovan Ylen artikkelin herättämästä keskustelusta.

Keskustelua aiheesta voi edelleen jatkaa tämänkin jutun keskusteluosiossa.