Urheilijat eivät pahoita mieltään haastattelusta kovan pettymyksen jälkeen, joten sinunkaan ei kannata tehdä niin. Myös pettymyksen tunteet kuuluvat urheiluun, kirjoittaa Yle Urheilun Teemu Tammilehto.

RIO DE JANEIRO. Petra Ollin ja Mira Potkosen kummankin taival päättyi olympialaisissa pettymykseen. Painija Olli hävisi toisen ottelunsa, eikä päässyt tavoittelemaan olympiakultaa, jota varten oli tehnyt vuosia määrätietoisesti töitä. Nyrkkeilijä Potkonen hävisi välierän ja finaalipaikka jäi haaveeksi, eikä pronssimitali juuri pettymystä lieventänyt.

Kumpikin urheilija osoitti tunteensa karun tappion hetkellä, eikä silloin kyyneliltä vältytty. Kumpikin urheilija oli myös Yle Urheilun, eli minun ja kollegani Petri Sjöblomin haastattelussa heti taistojen tauottua. Monet teistä ihmettelivät, miksi ihmeessä urheilijoita haastatellaan tuollaisessa tilanteessa.

Heitä haastatellaan, koska urheilu ei ole vain ilon ja voiton tunteita, jotka useimmiten näkyvät ja kuuluvat. Urheilu on hyvin usein myös pettymystä, kiukkua ja surua. Eikä niissä tunteissa ole mitään väärää tai hävettävää. Tunneskaalan ääripäät, niin ilot kuin surut, ovat matka lähelle urheilun syvintä olemusta.

Eikä kukaan haastattelija halua kiusata kysymyksillään urheilijaa vaan välittää hänen tuntemuksensa katsojille. Olympialaisissa urheilijoilla on velvollisuus kävellä haastattelualueen läpi, muttei pakkoa antaa yhtäkään haastattelua. He kertovat omia tuntemuksiaan teille oman päätöksensä jälkeen.

Päätökseen totta kai vaikuttaa julkinen paine tulla haastatteluun, mutta mahdollisuus kieltäytyä on. Kuten myös mahdollisuus ottaa oma aikansa ennen haastattelun aloittamista. Petra Olli analysoi hyvin sanavalmiina omaa suoritustaan ja teki kyllä selväksi, kun oli aika lopettaa. Potkonen ei halunnut jutella yhtä pitkään, joten haastattelu oli lyhyempi.

Urheilija ei mene rikki, jos häntä haastatellaan pettymyksen hetkellä. Urheilija tietää sen kuuluvan asiaan, eikä hän siitä pahoita mieltään. Siksi muidenkaan ei kannata sitä heidän puolestaan tehdä.

Jos pelkää epäonnistumista, ei voi onnistua. Siksi pettymyksen tunteet kuuluvat urheiluun, ja elämään.