Katolisen kirkon sisällä myllertää repivä valtataistelu.

Viime syyskuussa katolisen kirkon johtaja, paavi Franciscus totesi:

– En pidä pöydän alla piilottelevista kriitikoista. He hymyilevät niin, että hampaat näkyvät ja sitten he puukottavat selkään.

Maailmassa on yli 1,3 miljardia katolista. Sillä mitä kirkon sisällä tapahtuu, on valtava merkitys koko maailman kehitykselle.

Paavin istuimen 2000-vuotinen historia on täynnä juonittelua ja rajuja käänteitä. Tämänhetkinen valtataistelu ei jää värikkyydessään paljon jälkeen menneisyydestä.

Paavi Franciscuksen johtamaa messua Caacupessa Paraguaissa, heinäkuussa 2015. Ciro Fusco / EPA

Tämä on kertomus, joka sisältää salaliittoteoreetikkoja, uskonsotureita, bilekuningatteren, ainakin kaksi paavia, pedofiileja, gladiaattorikoulun sekä itsensä Steve Bannonin, trumppilaisen populistimin pääarkkitehdin.

Kuka siis haluaa puukottaa paavia selkään?

Radikaali paavi?

Vuonna 2013 valittu paavi Franciscus on saanut raivokkaita vihamiehiä paitsi USA:sta myös Vatikaanin sisäpiireistä.

Pohjimmiltaan kyse on siitä, että erityisesti Yhdysvalloissa riehuva kulttuurisota, konservatiivien ja liberaalien kamppailu, on noussut myös Vatikaanin käytäville.

Paavi Franciscus väkijoukon keskellä Vatikaanissa 2015. Ettore Ferrari / EPA

Konservatiivisia näkemyksiä esitetään myös katolisten piirissä yhä enemmän oikeistopopulistisessa muodossa.

Paavi Franciscus on asemoinut itsensä aika tukevasti tätä vastaan.

Katolinen kirkko ei tietysti koskaan edusta mitään erityisen liberaalia maailmankuvaa. Myös Paavi Franciscus vastustaa aborttia, eutanasiaa, homoavioliittoja ja naispappeutta.

Silti joillekin kirkon konservatiiveille hän on vaarallinen radikaali.

Franciscus puhuu paljon ja jatkuvasti muun muassa ilmastonmuutoksen uhasta ja taloudellisen eriarvoisuuden kasvusta. Hän kantaa suurta huolta pakolaisista ja siirtolaisista.

Paavi Franciscus tapasi Greta Thunbergin Vatikaanissa huhtikuussa 2019.

Paavi Franciscus on kehunut vuolaasti ilmastoaktivisti Greta Thunbergia.

Varsinkin Yhdysvaltain katolisessa kirkossa on paljon ihmisiä, joita tällaiset puheet ärsyttävät. Kirkon sisällä on paljon vaikutusvaltaisia tahoja, jotka ovat omaksuneet USA:n oikeiston arvomaailmasta pohjimmiltaan poliittisia näkemyksiä.

Franciscus tunnettiin ennen paaviuttaan argentiinalaisena kardinaali Jorge Mario Bergogliona. Hän on Latinalaisen Amerikan kirkkojen tyyliin hyvin voimakkaasti sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja köyhien puolesta puhuja.

Silti hän ei tue esimerkiksi vasemmistoväritteistä, niin sanottua “vapautuksen teologiaa”, jolla on vahva asema Latinalaisessa Amerikassa.

Paavi Franciscuksesta maalattu muraali Mauritiuksella syyskuussa 2019. Dai Kurokawa / EPA

“Sosiaalisissa kysymyksissä puhun samoin kuin paavi Johannes Paavali II. Matkin häntä ja [kriitikot sanovat], että ‘paavi on kommunisti”, Franciscus ihmetteli syyskuussa 2019 puhuessaan toimittajille.

Puolalainen Johannes Paavali II tunnettiin kommunismin voimakkaana vastustajana.

Franciscus on kuitenkin paavi toisenlaisena aikana.

Anteeksiantava vai tuomitseva kirkko?

Pian paaviksi tultuaan Franciscus totesi: ”Jos joku on homo ja etsii Herraa vilpittömin mielin, kuka minä olen hänet tuomitsemaan?”

Paavi on sanonut myös, ettei kirkko voi suhtautua ”pakkomielteisesti” esimerkiksi homoihin tai ehkäisyyn.

Vuonna 2008 mielenosoituksessa Roomassa vaadittiin katolista kirkkoa hyväksymään naispapit. Sellaista mullistusta ei ole odotettavissa nykyisenkään paavin aikana. Claudio Peri / EPA

Kiistassa on siis pitkälti kyse myös siitä, miten kirkko suhtautuu niihin, joiden se katsoo rikkovan sen oppia vastaan, ”syntisiin”.

Länsimaissa yleinen mielipide on etääntynyt monista katolisen kirkon opetuksista koskien esimerkiksi homoseksuaalisuutta, avioeroa, ehkäisyä ja abortin laillisuutta.

Paavi Franciscuksen ja hänen tukijoidensa mielestä kirkko ei voi sulkea oviaan kaikilta, jotka ovat sen opetusten kanssa eri mieltä.

Nämä lausunnot ovat suututtaneet konservatiivit, jotka näkevät paavin loiventavan kirkon oppia.

Vatikaanin toinen kirkolliskokous vuonna 1962. AOP

Katolinen kirkko uudisti oppiaan laajemmin viimeksi Vatikaanin toisessa kirkolliskokouksessa 1960-luvulla. Silloin sallittiin muun muassa muiden kielien kuin latinan käyttö messussa.

Osa niin sanotuista traditionalisteista ei hyväksy edes Vatikaanin II kirkolliskokouksen päätöksiä.

Toisella puolella ovat uudistajat, jotka ovat sitä mieltä, että katolinen kirkko on etääntynyt liian kauaksi muun yhteiskunnan arvomaailmasta.

Kun katolinen kirkko viimeksi uudisti oppiaan, Yhdysvaltain presidenttinä oli John F. Kennedy. Kennedy on edelleen ainoa katolinen USA:n presidentti. AOP

Kardinaali ja populistit samalla asialla

Osa paavin vastustajista on suoraan katolisen kirkon ylimmästä johdosta.

Näihin kuulu erittäin vaikutusvaltainen yhdysvaltalainen kardinaali Raymond Burke.

Burke on syyttänyt paavia katolisen opin vastaisista linjauksista.

Kardinaali Raymond Leo Burke. Pierpaolo Scavuzzo / AOP

Mutta Burke ja monet vaikutusvaltaiset konservatiiviset katoliset mediat Yhdysvalloissa ovat omaksuneet myös samoja teemoja, joita maan populistinen, niin sanottu vaihtoehto-oikeisto (alt-right) ajaa.

Burke on kehunut presidentti Donald Trumpia. Hän tuntee henkilökohtaisesti vaihtoehto-oikeiston supertähden, Steve Bannonin.

Steve Bannon ja Matteo Salvini pyhän "papan" kimpussa

Trumppilaisen populismin eräänlainen päästrategi ja Donald Trumpin entinen kampanjapäällikkö Steve Bannon on ottanut katolisen kirkon erääksi tärkeimmistä taistelutantereistaan.

Huhtikuussa 2016, muutama kuukausi ennen nousuaan Trumpin kampanjan johtoon, Bannon tapasi Italian Lega-puolueen innokkaan uuden johtajan, Matteo Salvinin.

Steve Bannon toukokuussa 2019. Lewis Joly / AOP

Tutkivien toimittajien Source Material -ryhmän haastatteleman Legan sisäpiiriläisen mukaan Bannon antoi Salvinille tapaamisessa tärkeän ohjeen: käy paavin kimppuun.

Näin Salvini on joka tapauksessa tehnyt.

Italialainen populisti käymässä pyhän papan kimppuun? Miten sellaisella kampanjoinnilla voisi menestyä?

Salvinin kannattajissa on hyvin paljon konservatiivisia katolisia. Mutta paavia on nyt aikaisempaa helpompi kritisoida, kun voi sanoa, että ennen paavitkin olivat parempia.

Paavi Benedictus XVI helmikuussa 2013 muutama viikko ennen eroaan. Ettore Ferrari / EPA

Kaksi paavia

Katolisella kirkolla on outo tilanne, jollaista ei ole nähty vuosisatoihin. Hengissä on yhtä aikaa kaksi paavia.

Paavi Benedictus XVI päätti vuonna 2013 erota. Paavin eroa ei ollut tapahtunut 600 vuoteen. Uudeksi paaviksi valittiin argentiinalainen kardinaali, joka otti nimekseen paavi Franciscus.

Jonathan Pryce ja Anthony Hopkins näyttelevät Kaksi paavia -elokuvassa. Elokuvassa paavit katsovat yhdessä jalkapallon MM-kisojen ottelua Saksa-Argentiina. Tiettävästi näin ei koskaan tapahtunut. Sen sijaan paavi Franciscuksen jalkapallohulluus on yleisesti tunnettua. Peter Mountain / Netflix

Viime aikoina erikoinen tilanne on näkynyt uutisissa. Näytelmäelokuva Kaksi paavia keräsi juuri Oscar-ehdokkuuksia. Netflixin tuottamassa elokuvassa kaksi miestä, paavi Benedictus ja tuleva paavi Franciscus väittelevät kirkon suunnasta.

Elokuva on fiktio, mutta on selvää, että entinen paavi Benedictus oli huomattavasti konservatiivisempi kuin seuraajansa.

Benedictus oli ennen paaviksi nousuaan saksalainen kardinaali Joseph Ratzinger, joka tunnettiin vuosia kirkon opin tarkkana vartijana ja konservatiivisena johtohahmona.

Paavi Benedictuksen eroa edelsi ns. Vatileaks-vuoto. Italian lehdistölle vuodettiin dokumentteja, jotka paljastivat korruptiota ja valtataistelua Vatikaanin sisällä. Massimo Percossi / EPA

Benedictuksen eron syyt eivät ole vieläkään täysin selvät.

Ajatus siitä, että paavi voi oikeasti erota, sekä se, että elossa on toinenkin paavi, antaa Franciscuksen vastustajille selvästi erilaisen aseman arvostella kirkon päätä kuin aikaisemmin.

.

Matteo Salvini pitelee t-paitaa, jossa lukee: "Minun paavini on Benedictus”. @matteosalvinimi

Bannonin ”gladiaattorikoulu”

Sen jälkeen kun Steve Bannon joutui lähtemään presidentti Donald Trumpin päästrategin tehtävästä elokuussa 2018, hän on keskittynyt kansallismielisen oikeistopopulismin levittämiseen Euroopassa.

Bannonin tarkoitus on perustaa akatemia, jossa koulutetaan tulevia ”populistisia ja kansallismielisiä” johtajia.

Bannonin koulun sijoittaminen luostarirakennukseen Trisultissa on kohdannut vastustusta paikallisilta asukkailta ja Italian viranomaisilta. Saverio Maria Gallotti / AOP

Bannonin ”gladiaattorikouluksi” kutsuma instituutti on tarkoitus perustaa Rooman lähellä sijaitsevaan entiseen luostariin.

Lapsena yksityistä katolista sotilaskoulua käynyt Bannon käyttää koulustaan nimeä ”Juutalaiskristillisen lännen akatemia” (Academy of Judeo-Christian West).

Steve Bannon puhumassa Roomassa maaliskussa 2019. Ettore Ferrari / EPA

Paavi Franciscus on voimakkaasti eri mieltä oikeistopopulistien kanssa ”länsimaiden kristillisistä juurista” etnisenä asiana.

Toukokuussa 2017 hän totesi: ”Kyllä, Euroopalla on kristilliset juuret. Kristityillä on velvollisuus kastella niitä, mutta palvelun hengessä, kuin jalkoja pesten. Kristinuskon vaikutus kulttuuriin on Kristus pesemässä jalkoja, palvelun ja elämän lahja. Kolonialismilla ei ole siinä sijaa.”

Paavi Franciscus pesee pakolaisten jalkoja Roomassa osana kiirastorstain rituaalia vuonna 2016. AOP

Paavi vastustaa jyrkkiä raja-aitoja ja puhuu paljon pakolaisten auttamisesta. Se saattaa olla pääsyy siihen, miksi häntä vastustetaan tietyissä piireissä niin paljon.

Bannon taas on saanut kouluhankkeelleen erikoisen tukijan.

Äärikatolisen prisessan hovi

Prinsessa Gloria von Thurn und Taxis kuuluu Saksan rikkaimpiin aatelissukuihin. Nykyisin kuusikymppinen prinsessa tunnettiin 1980-luvulla New Yorkin suihkuseurapiireissä viihtyvänä rankkana juhlijana, mutta nyt hän on konservatiivisten katolisten arvojen ankara puolustaja.

Prinsessa Gloria von Thurn und Taxis naamiasjuhlassa vuonna 1986. AOP

Bannon on kaavaillut, että hänen ”gladiaattorikoulunsa” jonkinlainen ”kesäakatemia” voisi toimia prinsessan Regensburgin linnassa Saksassa.

New York Timesin mukaan prinsessa Gloriasta on tullut ”aurinkokuningatar, jonka ympärillä paavi Franciscusta vastustavat traditionalistikatoliset pyörivät”.

Prinsessa Gloria von Thurn und Taxis vuonna 2009. Oikealla paavi Benedictus XVI:n henkilökohtainen sihteeri Georg Gaenswein.

Tähän lähipiiriin kuuluu tiettävästi myös italialainen arkkipiispa Carlo Maria Viganò, joka on toiminut muun muassa Vatikaanin lähettiläänä Yhdysvalloissa

Elokuussa 2018 arkkipiispa Viganò teki toistaiseksi suoraviivaisimman hyökkäyksen paavi Franciscusta vastaan.

Pedofiiliskandaalin jäljet

Mikään ei ole horjuttanut viime vuosina katolista kirkkoa yhtä rajusti kuin lasten hyväksikäyttöskandaali.

Mielenosoitus Australian Melbournessa liittyen seksuaalisesta hyväksikäytöstä syytettyä kardinaali Georg Pelliä vastaan nostettuun oikeusjuttuun. AOP

Kirkon piiristä on paljastunut suuri määrä tapauksia, jossa katoliset papit ovat vuosikymmeniä käyttäneet seksuaalisesti hyväksi lapsia. Lähes yhtä pahalta on näyttänyt se, että kirkko näyttää vuosia painaneen tapaukset villaisella ja on pyrkinyt estämään niiden julkitulon.

Skandaali on kolhinut kirkon mainetta ennen näkemättömällä tavalla.

Arkkipiispa Viganò väitti elokuussa 2018 julkaisemassaan kirjoituksessa, että paavi Franciscus olisi tietoisesti suojellut pedofiiliksi tietämäänsä amerikkalaiskardinaalia.

Arkkipiista Carlo Maria Viganò. Giuseppe Giglia / EPA

Kirjoituksessaan Viganò vaati paavin eroa ja piti koko hyväksikäyttöskandaalia kirkon sisälle pesiytyneiden ”homoseksuaalien verkostojen” syynä.

Amerikkalaislehti New York Times pitää kirjettä osana taistelua kirkon suunnasta. Lehden mukaan kirjeen kovia väitteitä ei ole todistettu lainkaan.

Erää katoliset konservatiivimediat ovat leimanneet koko pedofiiliskandaalin ”homopappien salaliitoksi”. Sen avulla ne ovat käyneet vapaamielisempien katolisten kimppuun kutsumalla näitä pedofiilien suojelijoiksi.

Hyväksikäyttöskandaali puhkesi kuitenkin jo paljon ennen Franciscuksen aikaa ja tärkeimmät salailuun liittyvät paljastukset koskevat tapahtumia vuosia aiemmin, edellisten paavien aikana.

Se ei tunnu hetkauttavan paavin vastustajia.

Vasemmalla prinsessa Gloria von Thurn und Taxis ja keskellä paavin kriitikko kardinaali Gerhard Ludwig Müller. Vaikutusvaltainen Müller tunnettiin aiemmin eräänlaisena Vatikaanin kakkosmiehenä. AOP

Salaliittoteorioita ja “soluttautujia”

Vatikaani on yksi salaliittoteorioiden lempiaiheista, sillä katolisen kirkon sisäisistä asioista ei ole ollut tapana huudella julkisuuteen.

Nyt salaliittoteorioista on tullut olennainen osa julkisuudessa käytävää valtataistelua. Niitä esittelevät erityisesti paavia vastustavat konservativiimediat.

Jotkut katoliset traditionalistit uskovat, että katoliseen kirkkoon on 1800-luvulta alkaen salaa soluttautunut “modernisteja”, feministejä, kommunisteja ja vapaamuurareita.

Taylor R. Marshallin Infiltration-kirjan kansi. Teksasilaisen tohtori Marshallin viime vuonna ilmestynyt kirja väittää, että "saatanalliset" voimat, kuten "vapaamuurarit, kommunistit ja modernistit" ovat soluttautuneet katoliseen kirkkoon 1800-luvulta alkaen. Jyrki Lyytikkä/Yle

Joidenkin mielestä taas nimenomaan Benedictuksen ero, ja siten nykyisin paavi Franciscuksen valinta on kanonisen lain vastainen.

Erään teorian mukaan kirkossa vaikuttaa “Sankt Gallenin mafia”, joka tukee homoseksuaalisuutta, suojelee pedofiileja ja ajoi läpi kardinaali Bergoglion (Franciscuksen) valinnan paaviksi.

Monet kirkon vaikutusvaltaiset traditionalistit ja konservatiivit, kuten kardinaali Burke ja arkkipiispa Viganò vähintäänkin vihjailevat samansuuntaisia näkemyksiä.

Giuseppi Lami / EPA

Näillä salaliittoteoreetikoilla ei välttämättä olisi aiemmin ollut suurtakaan merkitystä. Mutta presidentti Trumpin aikana monenlaiset muutkin, täysin marginaalissa olleet salaliittoteoreetikot ovat saaneet enemmän julkisuutta ja kaikupohjaa.

Hämmentävästi konservatiiviset katoliset Yhdysvalloissa nojaavat usein pohjimmiltaan protestanttisten herätyskristittyjen agendaan.

Kristityt soturit

Vaikutusvaltaisista vastustajista huolimatta paavi Franciscus on erittäin suosittu. Kriitikot ovat äänekäs, mutta pieni vähemmistö.

Paavi Franciscus vierailee Nairobin slummissa Keniassa 2015. Cyril Villemain / AOP

Yksi tukijoista, pappi Antonio Spadaro on huolissaan ”vihan ekumeniaksi” kutsumastaan ilmiöstä. Sillä Spadaro tarkoittaa sitä, että äärikatoliset ovat omaksuneet vastakkainasettelua tukevia näkemyksiä fundementalistiprotestanteilta.

Vuonna 2017 hän analysoi päätoimittamassaan lehdessä paavin vastustajia.

Spadaro kiinnitti huomiota siihen, että varsinkin paavin amerikkalaisten katolisten vastustajien puheissa korostuu ”uskonsota” sekä ajatus ”lopullisesta taistelusta” ja maailmanlopusta.

Paavi Franciscus ja Antonio Spadaro. Andreas Solaro / AFP

Näissä ajatuksissa on hänen mielestään sisäänrakennettuna pelko ”amerikkalaiseen elämäntapaan” kohdistuvista uhista. Näitä uhkia ovat yhtä lailla mustien kansalaisoikeustaistelu ja feminismi.

Spadaron mukaan teologinen oikeutus näille ajatuksille haetaan yleensä vanhasta testamentista, sen sijaan, että ”ohjaava ajatus olisi Jeesuksen evankeliumi, täynnä rakkautta”.

Eräs Yhdysvalloissa vaikuttava ultrakonservatiivinen, katoliseksi itsensä luokitteleva digimedia kutsuu itseään nimellä ”Church militant” eli kirkon soturit.

Church Militant -sivusto.

Verkkosivulla esitetään näkemyksiä, että Trumpin valinta on vastaus amerikkalaisten rukouksiin.

Verkkosivun päätoimittajan mukaan edessä on taistelu uskovien ja ei-uskovien välillä. Vastustajia ovat vapaamieliset globaalit eliitit.

Paavia tukevan Spadaron mukaan paavi Franciscus ei hyväksy tällaista sisäisiä ja ulkoisia vihollisia korostavaa teologiaa. Paavi alleviivaa armoa Jumalan tärkeimpänä ominaisuutena.

Kirkko ei enää ole valkoinen eurooppalainen kirkko

Katolisen kirkon valtataistelussa on kyse myös maantieteestä.

Suurimmat kansalliset katoliset kirkot ovat nykyään Brasiliassa, Meksikossa ja Filippiineillä.

Paavi Franciscus osallistuu Amazonin alueen piispainkokoukseen lokakuussa 2019. Maurizio Brambatti / EPA

Katoliset ovat yhä vahvemmin etelässä, mutta kirkon valta on edelleen pohjoisessa. Kirkon kardinaaleista yli puolet on kotoisin Euroopasta ja Yhdysvalloista, vaikka näillä alueilla asuu enää alle kolmannes maailman katolisista.

Paavi Franciscus on argentiinalainen, ensimmäinen Latinalaisesta Amerikasta noussut paavi.

Kun katolisen kirkon jäsenistä valtaosa asuu Latinalaisessa Amerikassa ja kasvu on suurinta Afrikassa, paavia selvästi ahdistavat puheet muureista ja aidoista, puhumattakaan ”juutalais-kristillisen lännen etnisestä suojelemisesta”.

Viime syksynä Vatikaanissa järjestetyssä Amazonin alueen piispainkokouksessa eli synodissa esillä olivat myös luonnosuojeluun liittyvät kysymykset. Pierpaolo Scavuzzo / AOP

Lokakuussa 2019 Amazonin alueen piispat päätyivät pyytämään paavilta suostumusta siihen, että Amazoniassa poikkeuksellisesti myös naimisissa olevat miehet voitaisiin vihkiä papeiksi. Alueella on suuri pula papeista, jotka voivat suorittaa katolisille tärkeitä sakramentteja.

Paavi ei ole vielä ratkaissut asiaa. Kirkon konservatiivit syyttävät silti paavia jo siitä, että tämä on vesittämässä kirkon oppia.

Amazonin piispainkokous suututti monet konservatiivit perusteellisesti. Grzegorz Galazka / AOP

Pari viikkoa sitten katolinen maailma kohahti, kun emerituspaavi Benedictus varoitti julkisesti seuraajaansa höllentämästä katolisten pappien selibaattisäädöstä.

Vai varoittiko?

Tieto tuli esiin kirjasta, jonka toiseksi kirjoittajaksi on nimetty Benedictus. Sittemmin kirjan pääasiallinen kirjoittaja, konservatiivinen kardinaali Robert Sarah on ilmoittanut, että tulevissa painoksissa Benedictuksen nimi tekijänä jätetään pois.

Kaksi paavia -elokuvan seinämainos Roomassa Vatikaanin lähellä joulukuussa 2019. Massimo Percossi / EPA

Kardinaali on kiistänyt, että hän olisi käyttänyt 92-vuotiasta emerituspaavia hyväksi omien näkemystensä ajamiseksi.

Kun on kaksi paavia, jokainen voi valita omansa.

Juttua päivitetty klo 19.20. Korjattu kuvatekstissä Mauritius, aiemmin luki virheellisesti Mauritania.

Kuuntele myös: Tiedeykkönen: Onnistuuko paavi Franciscus katolisen kirkon uudistamisessa?

Lähteet: Mm. New York Times, FT, Guardian, BBC, Economist, Kirkko ja Kaupunki sekä useat katoliset, eri näkökulmia edustavat julkaisut ja kirjat.