Aleksei Kudrin, 56, on harvinainen ihminen. Hän on vaikutusvaltainen venäläinen liberaali, joka linjastaan huolimatta kuuluu presidentti Vladimir Putinin lähipiiriin.

Kudrin toimi Venäjän valtiovarainministerinä vuosina 2000–2011. Hänen kaudellaan Venäjän valtio maksoi suurimman osan ulkomaanvelastaan. Viennistä saatavia verotuloja alettiin kerätä valtion vakautusrahastoon. Toimistaan hän sai kansainvälistä tunnustusta.

Muutamia viikkoja sitten Kudrin julkisti raportin Venäjän talousuudistuksesta. Raportin arvio oli synkkä.

Kudrinin mukaan Venäjän talousongelmat eivät piile esimerkiksi lännen sanktioissa, vaan ne ovat kotoperäisiä, ”rakenteellisia ja institutionaalisia”.

Uudistuksia on tehty lähinnä talouspolitiikassa, mutta talouden varsinaisia rakenteita ei ole uudistettu. Joillakin aloilla on tehty pikemminkin päinvastoin.

Ydinongelma on valtion tehottomuus.

”Maassamme valtio hallitsee kaikkea, joten on aloitettava valtion uudistamisesta”, Kudrin arvioi.

Raportin mukaan yritysten toimintaympäristöä pitää parantaa ja siirtyä uuteen kasvumalliin, joka perustuu teknologiaan ja osaamiseen.

Oikeuslaitosta pitää vahvistaa, jotta tuomioistuimet kykenevät tekemään tarpeen tullen myös valtion vastaisia päätöksiä.

Ellei uudistuksia tehdä, Venäjän kasvu on tuomittu jäämään parin prosentin tienoille aina vuoteen 2035.

Jos taas reformit toteutuvat, kasvu voi Kudrinin mielestä nousta jopa neljään prosenttiin. Se riittäisi kuromaan vähitellen umpeen lännen taloudellisen etumatkan.

Suuri rakenteellinen ongelma liittyy väestörakenteeseen.

Liike-elämän valistunut eliitti on Kudrinin kanssa samaa mieltä. ”Venäjä on nyt tuotantokapasiteettinsa ylärajalla”, sanoi Alfa-Bankin pääekonomisti Natalia Orlova tammikuun lopussa Moskovassa vierailleille suomalaisille taloustoimittajille.

Suuri rakenteellinen ongelma liittyy väestörakenteeseen. Nuoret ikäluokat ovat pieniä, joten työvoiman tarjonta alittaa joillakin aloilla selvästi kysynnän.

Tulos on se, että palkat nousevat nyt kahdeksan prosentin vuosivauhtia, kun keskuspankin inflaatiotavoite on neljä prosenttia.

Orlovan mukaan ainoa ratkaisu on pienentää liian suurta valtionsektoria, jotta kasvava yritystoiminta saa helpommin henkilöstöä.

Kudrinin mukaan keskeinen uudistamisen este on Venäjän poliittinen ja hallinnollinen järjestelmä, jossa on vain yksi valtakeskus: presidentti. Ei ole mahdollista uudistaa suurta maata pelkästään presidentinhallinnon toimin. Sitä paitsi Venäjällä on vahvoja intressiryhmiä, jotka puolustavat sinnikkäästi etujaan.

Milloin uudistuksia sitten on odotettavissa? Asiantuntijat ovat Moskovassa sitä mieltä, että näin ei tule tapahtumaan ennen presidentinvaaleja. Kudrin ehdotti viime vuonna presidentinvaalien aikaistamista, mutta niin ei todennäköisesti tapahdu.

Putin siis järjestää vaalit vasta vuonna 2018, ja talousuudistukset alkavat vasta vaalien jälkeen – mikäli alkavat.

Talouden uudistaminen, siis liberalisointi, edellyttäisi nimittäin päätösten hajauttamista keskuksesta yrityksille ja alueille, eikä presidentti Putin välttämättä ryhdy siihen.

Talous kituuttaa, mutta kansan ylivoimainen enemmistö kannattaa presidenttiä. Niin kauan kuin tilanne jatkuu tällä tavoin, ei ratkaisevaa muutosta ehkä tulekaan.

Öljyn hinta elvyttää taloutta hienoisesti.

Venäjä joutui talouskurimukseen, kun Kreml aloitti operaationsa Krimillä ja Itä-Ukrainassa. Venäläiset saivat vastaansa lännen sanktiot, mutta paljon olennaisempaa oli se, että öljyn hinta laski ja rupla heikkeni.

Vuonna 2015 maan bruttokansantuote laski kolme prosenttia ja viime vuonna prosentin. IMF ennustaa täksi ja ensi vuodeksi hiukan yli prosentin talouskasvua. Vertailun vuoksi: maailmantalous kasvaa 3,6 prosenttia.

Kansa köyhtyi. Yksityinen kulutus laski vuonna 2015 yhdeksän prosenttia ja 2016 neljä prosenttia.

Nyt öljyn ja teollisuustuotteiden tuotanto on taas hiukan elpynyt ja öljyn hinta on vakiintunut siedettävästi noin 55 dollariin tynnyriltä.

Työttömyysaste on vain noin viisi prosenttia. Luku on lohdullinen, mutta se kertoo heikosta kilpailukyvystä. Työpaikoilla roikkuu liikaa väkeä, kun taas robotteja on liian vähän.