Det blev Brexit. Det som gör situationen särskilt besvärlig är att det kan ta två år, kanske mer, innan britterna har förhandlat färdigt med EU om utträdet. Två år med osäkra förhållanden, såväl för EU som för Storbritannien. EU kommer inte att behandla britterna med silkesvantar bedömer Bo Inge Andersson på SVT.

Det finns de som förväntar sig hårda krav från EU för landets framtida relationer med EU. Unionen vill avskräcka andra länder att följa britterna samtidigt som det brittiska pundet nu rasar. Att det brittiska pundet nu rasar öppnar för lysande investeringsmöjligheter för utländskt kapital i Storbritannien på kort sikt. Det har helt enkelt blivit billigare att investera i Storbritannien för andra länder. Redan på ett par timmar. Det har uppstått ett så kallat “köpläge”.

Samtidigt så viftar nu många med flaggor som ropar på hämnd på Storbritannien för att de nu lämnar EU, en dålig förlorares reaktion som kan visa sig bli dyrköpt för EU om den genomförs. De brittiska relationerna med ”the Commonwealth” är både längre och djupare än vad EU har med länder som Indien, Australien, Canada eller frizoner som Hongkong och därmed hela det bakomliggande Kina. Marknader som definierats som tillväxtmarknader för länder som Sverige som nu står utan sin viktigaste allierade som agerat som en isbrytare. Den svenska vapenindustrin, för att ta ett exempel, domineras av brittiska intressen genom BAE Systems.

De politiker som nu vill straffa Storbritannien hårt för dess beslut bör istället besinna sig och kanske framför allt de svenska företrädarna bör fundera på varför, i ett sällsynt ögonblick av spelad ödmjukhet, de hela tiden måste säga

”Vi har varit dåliga på att föra ut fördelarna”.

Storbritannien kommer nu, likt Norge, förhandla fram separata avtal vilket kommer ta ett par år men samtidigt som pundet sjunker, och gör utländska investeringar billigare i Storbritannien så kan dom nu frikoppla sig från delar av harmoniseringen inom företagsbeskattningen och regleringen av kapitalmarknaden. En harmonisering som infördes i samband med Maastricht-fördraget. De kan helt enkelt genomföra en ”Irland”. Erbjuda företag lägre beskattning och frikostigare regelverk än inom EU. Jag tror vi underskattar den innovativa kraften i Storbritannien.

För Sveriges del, när sådana som EU-minister Ann Linde försöker spela ödmjuk i nederlagets stund genom att bortförklara förlusten med att hon inte kunnat föra ut fördelarna så startar hon i uppförsbacke. Det svenska jordbruket och den svenska livsmedelsproduktionen lider svårt av kombinationen hårda nationella regelverk för produktionen samtidigt som vi inte kan skyddas mot dansk, polsk, fransk eller portugisiskt livsmedelsproduktion med väsentligt högre halter av bekämpningsmedel och antibiotika till lägre priser för konsumenten. Linde kan fråga sig vilken fläskfilé hon anser en fattigpensionär skall köpa. Den svenska för 169 kronor per kilo eller den danska på extrapris för 49 kronor kilot. Prisskillnaden är helt och hållet produktionsorienterad och ett resultat av att ha den naturliga samarbetspartern Miljöpartiet med sig.

Hur Linde kommer förklara fördelarna för Sverige och svenska bönder med denna genialiska lösning kommer bli milt sagt intressant att följa. Framför allt om det blir begripligt eller om hon kommer prata så kallad “politiska”, det språk som bara Bommersviksskolade kommunikatörer kan prata. Sverige är idag beroende av import. Vi producerar idag knappt hälften av vad vi konsumerar, övriga livsmedel transporteras på bland annat långtradare från södra Europa som drivs med diesel som i delar av Europa håller en högre svavelhalt än den svenska dieseln. Även detta en briljant lösning som bakats fram av miljöpartisterna i surdegsbältet på Södermalm i Stockholm.

Vidare så ställer sig Storbritannien utanför den fria rörligheten på arbetskraft med utträdet. Detta öppnar för särlagstiftning för gästarbetare och öppnar för att Trade Union, det största fackförbundet, kan skydda sina medlemmars löner lättare.

Underskatta inte ett nej. Det är långt ifrån säkert att de som idag spår en brittisk ökenvandring vet hur stor öknen är. Den kan visa sig vara en medelstor svensk kommunal sandlåda. Och då, om inte förr, så har EU problem.