Går det att leva utan en bank? Frågan kan tyckas absurd: man har lust att omedelbart svara både ja och nej. Ja, för har vi inte valfrihet? Nej, för att hur skulle det gå till? Man skulle bli en kuf, en utböling, en ständigt irriterad rättshaverist som ägnar livet åt att gå omvägar.

Kritiken mot bankerna växer.

BRA JOURNALISTIK ÄR INTE GRATIS

Gillar du det vi gör?

Swisha en peng till: 123 148 087 0

Förra året fick hela toppskiktet på Swedbank gå efter att ha gjort olagliga fastighetsaffärer. Kanske det mest upprörande var att när cheferna ville tjäna pengar på sidan av, då valde de inte att investera i bankens egna produkter. Nej, dem prackar de bara på vanligt folk, själva valde de att göra pengar på att köpa dyra lägenheter.

När Panama-papperen läckte ut visade det sig att bland andra Nordea har en omfattande verksamhet där de hjälper rika kunder att smita från skatten. Självklart gäller denna brottsassistans bara de superrika: kommer du in och ber om hjälp att planka på bussen kommer banken knappast att stå till tjänst.

Och nu har Andreas Cervenkas bok Vad gör en bank? lett till en omfattande debatt. I den visar han att vi har gett bort våra pensioner, våra bostäder och vår trygghet till bankerna utan att ens begripa hur de fungerar.

Det allra värsta är att bankerna beter sig fruktansvärt arrogant mot oss, trots att det är vi som avlönar dem. De har knappt några kontor och försöker man gå in på ett får man vänta i timmar. De lurar på en fonder och säger att det inte är någon risk, och sedan när pengarna är borta får man bara kaffe i pappmugg och en beklagande min. De tjänar massor på minusränta men vi betalar fortfarande överpris för att låna av dem. Startade du ett sparkonto i Handelsbanken för några år sedan, ett förmånskonto i Nordea eller ett e-sparkonto i Swedbank, blev du lovad ränta.

Nu har alla dessa banker sänkt räntan till noll procent utan att tala om det för kunderna. I medierna ljuger de och säger att de har berättat det för oss. Swedbanks presschef Anna Sundblad gick ut med: ”Vi kommer att vara noga med att föra en diskussion med våra kunder om det här kontot och erbjuda andra sparkonton i stället.” Nej, de har inte sagt någonting!

I takt med att allt fler affärer tar bort möjligheten att betala med kontanter, ökar bankernas makt över oss. I dag kan man inte ens betala med kontanter på vissa bibliotek, även om det bara gäller att skriva ut ett papper för tre kronor. Således måste alla människor i Sverige ha ett konto hos en storbank och därmed betala pengar till dem.

Ett annat exempel på hur banken ökat sin makt är bank-id. För att sköta sina ärenden på Försäkringskassan eller Skatteverket måste du ha ett elektroniskt id-kort, som bara kan utfärdas av en storbank. I de allra flesta länder är det staten som utfärdar elektronisk legitimering. Så är det i Tyskland, Holland, Belgien, Spanien, Pakistan, Sri Lanka med flera. De enda länder där bankerna har monopol på detta är – gissa? Sverige och Norge. Varför är det bara våra stater som kedjar fast sina medborgare vid bankerna? Ah, vi är sådana får ibland.

Och nu kom siffror som visar att de fyra svenska storbankerna gjorde 92 miljarder i vinst förra året.

92 miljarder!

Nittiotvå tusen miljoner alltså – på ett år!

Det här är framför allt pengar som vi betalar in, genom våra bolån. Det är våra löner som finanserar deras jättevinst. Om man tänker på det, är det precis lika mycket våra pengar som skattepengarna.

De här pengarna gör ingen som helst nytta för samhället.

Tänk om vi bara konfiskerade dem!

Tänk om vi tog denna vinst och använde där den skulle behövas bäst.

Vi skulle kunna lösa bostadsbristen med mindre än hälften av pengarna – 30 miljarder kronor skulle det kosta, enligt en rapport från Boverket.

Även om det gick på dubbelt så mycket skulle vi fortfarande ha råd.

Föreställ er alltså att alla skulle ha någonstans att bo!

Vi skulle dessutom kunna införa gratis tandvård åt alla. Det skulle kosta runt 20 miljarder kronor om året, enligt Dagens Arena.

Tänk hur många som går runt med hål i tänderna helt i onödan och i stället ger bidrag till de superrika!

Och bara att låta BB i Sollefteå vara kvar skulle knappt märkas – 15 miljoner. Att rädda ABF Göteborgs föreläsningsverksamhet – 7 miljoner.

Se till att varje kommun hade en kvinnojour. Mindre barngrupper på förskolan. Snabbare snöröjning, högre lön i offentlig sektor, satsa på glesbygden, ge en bok eller vinterskor till alla barn i hela landet, vad vet jag.

Vi behöver alltså inte plundra bankerna utan det räcker med att ta överskottet från förra året.

Nu säger många: det går inte, man får inte bara göra sådär, det är orealistiskt och vem skulle driva en bank om det inte gick att göra vinst?

Då säger jag: Varför inte? I en demokrati är det folket som bestämmer. Regeringen skulle kunna tala om för bankerna att ni får avstå från vinst just detta år, vi måste fixa landets problem först. Alla företag går inte med vinst jämt, sådant är livet. De fick hundra miljarder förra året, så de lider knappast någon nöd.

Om de går i konkurs, då kan staten ta över dem och driva dem i samhällsintressets tjänst.

Alla människor från höger till vänster tjänar på att vi istället tar dessa pengar till nödvändiga investeringar. Och när vi byggt bort bostadsbrist och arbetslöshet skulle vi undra: vad tänkte vi på innan? Hur kunde vi ge bankernas aktieägare 70 miljarder extra utan att protestera, samtidigt som viktiga samhällsfunktioner gick på knä?

Nej, är det något som är orealistiskt så är det verkligheten.