"Geert Wilders får oväntat stöd" löd en rubrik på Svenska Dagbladets förstasida på tisdagen. Artikeln handlade om hur högerpopulisten och islamkritikern Wilders backas upp av hbtq-aktivister inför parlamentsvalet i Nederländerna i dag.

På ett plan kan det förstås ses som oväntat att homosexuella aktivister väljer att hålla högerpopulistiska och rent främlingsfientliga grupper i handen. Detta är ju politiska krafter som tidigare högljutt har motarbetat kraven på rättigheter för homosexuella.

Samtidigt är det inte ett dugg förvånande att högerpopulistiska grupper försöker utnyttja de värderingskonfliker som kan uppstå vid invandring. Det är heller ingenting nytt. Redan politikern Pim Fortuyn, som mördades i Hilversum 2002, använde sin egen homosexualitet som ett bräckjärn i kampen för mindre invandring till Nederländerna.

Homonationalism har medvind

Denna så kallade homonationalism har vuxit över hela västvärlden de senaste åren. Islamfientliga English Defense League har startat en hbt-avdelning, alt right-stjärnan Milo Yiannopoulos har turnerat USA runt med sin "Dangerous faggot tour" och Avpixlat-skribenten Jan Sjunnesson har anordnat en alternativ pridedemonstration på Järva-fältet.

Syftet är oftast att utmåla invandring – speciellt från muslimska länder – som oförenlig med västerländska liberala värden, som rättigheter för homosexuella.

Det är förstås en världsbild som måste bemötas. Men i sin iver att motarbeta främlingsfientlighet tycks många aktivister vilja skyla över alla kulturkrockar. Det räcker med en snabb titt på värderingsmätningar som World Values Survey för att se att attityden till homosexualitet i de länder varifrån invandringen varit hög de senaste åren är väsenskilda från den i Sverige.

Efter Åke Greens predikan om homosexuella som "en cancersvulst på samhället" 2003 gick det alldeles utmärkt att enbart diskutera homofobin inom pingströrelsen. Få kände något större behov av att relativisera frikyrkopastorns hat genom att påpeka att de faktiskt såg ganska illa ut även inom idrottsrörelsen. Men när det i stället handlar om värderingskonflikter gentemot utländska kulturer och religioner väljer många aktivister att relativisera.

När en föreläsare vittnade om homofobi på skolor med en hög andel elever med utländsk bakgrund, och när Expressen gjorde reportage om HBTQ-hat i utanförskapsområden, var företrädare för Rädda Barnen och RFSL snabbt ute och påpekade att det faktiskt finns problem i hela samhället.

Förnekar homofobi

Och när frilansjournalisten Anna-Maria Sörberg, som har skrivit en reportagebok om homonationalism, nyligen fick frågan i Studio Ett om det inte finns ett verkligt hot från radikal islamism mot gayrörelsen, svarade hon häpnadsväckande nog nej. Som om alla avslöjanden om homofoba föreläsare på bidragsförsörjda muslimska föreningar runtom i Sverige aldrig hade ägt rum.

Det är förstås ett enormt hyckleri att grupper som alldeles nyligen ägnade sig åt att knacka bög nu försöker framställa sig som gayrörelsens bästa vänner. Men när man hör hur homofobin inom islamismen förnekas blir det mindre förvånande att de grupperna faktiskt har framgång.

Rättelse: I en tidigare version av den här texten påstods felaktigt att Pim Fortuyn mördades i Rotterdam.

Läs också:

Relativisera inte hatet mot muslimska bögar

Följ Expressen Ledare på Facebook för tips om fler ledare och krönikor.