Azt gondolom, Magyarországon mindenki, de legalábbis majdnem mindenki egyetért, hogy a kormányzásnak vannak hibái. Azon lehet vitatkozni, hogy mi hiba, és mi nem. Lehet hibásnak nevezni a menekülthelyzet kezelését, az oktatás és az egészségügy cserbenhagyását, a túlzásba vitt stadionépítéséket és az elcseszett közvilágítást, de ezek vagy hibák, vagy nem, és ha azok is, a hibák megbocsáthatóak, hiszen senki sem tökéletes. De van valami, amit nem lehet megbocsátani.

Az ipari szinten űzött gyűlölet- és félelemkeltés nem hiba, hanem bűn, méghozzá hatalmas. Nemcsak azokkal szemben bűn ez, akik a futószalagon gyártott konspirációs teóriák és nevetséges hazugságok áldozatai. Ennek a bűnnek áldozata az egész ország, sőt, valószínűleg generációkra beleégeti gyűlöletet a nemzetbe, miközben ezzel is rombolja Magyarország nemzetközi hírét.

Lehet jelentéktelen dolognak tartani a folyamatos propagandát, én is sokáig annak tartottam, vagy maximum nevetségesnek, főleg, amíg megrekedt a ,,Magyarország jobban teljesít!', ,,Rezsicsökkentés" és ehhez hasonló kampányfogások szintjén. Sokakat ez is zavart már, főleg, hogy erre is súlyos milliárdok mentek, de ez legalább még talán egy XXI. századi demokráciában vállalható. De az az állami gyűlöletáradat, ami elől nem lehet menekülni, amivel teleplakátolják az utcákat, televágják a híradásokat, és kismillió fideszes újságból és portálról nyomatják megállás nélkül, az már közvetlen, negatív hatással van a hétköznapokra. Az egyszeri emberi indulatok olyan szintű felhasználása ez, ami az 50-es évek Magyarországát vagy a II. világháború előtti Németországot idézi. Sokkoló látni, hogy amikor egy nyugdíjas meghallja Soros György nevét, a fején kidudorodnak az erek, elvörösödik, ökölbe rándul a keze, és majd szívinfarktust kap. Tulajdonképpen meg vagyok győződve, hogy az emberek nonstop hergelése miatti stressz már több számjegyű halálesetet okozott közvetve vagy közvetlenül, amikor az egyszeri szívbeteg kisnyugdíjas túlhúzta magát a Híradó aznapi huszonharmadik migránsozása hallatán.

A cél szentesítheti az eszközt, de nincs olyan magasztos cél, amiért vállalható lenne az emberi ösztönök és érzelmek ilyen szintű kihasználása. És ez a szánalmas propaganda már nem csak a vélt vagy képzelt politikai ellenfeleket veszi célkeresztbe, ezt a saját bőrömön is tapasztaltam. Amikor a januári diáktüntetés után a (beismerten) fideszes lakájmédia teljes erővel kezdte bemocskolni a 17-18 éves gyerekeket (többek között engem), szó szerint a tények ellenkezőjét állítva, tehát nevetséges hazugságokkal, hirtelen számomra az egész politika megszűnt vicc témája lenni. Az egy dolog, hogy megpróbálták a diákok által szervezett tüntetésre ráhúzni az ellenzéki jelzőt(persze már ezért is a kurva anyátok, tisztelt pestisrácok, origó, nyócnyócnyóc meg magyaridők), de hogy a nyilvánvaló tények szöges ellentétét is képesek voltak állítani csak azért, hogy rosszabb színben tüntessék(haha) fel a diákokat, az egészen átfestette a sajtóról alkotott véleményemet. Kint voltam a tüntetésen, és nem mondom, hogy vállalhatatlan volt az időjárás, de volt egy legalább 15 perces időszak, amikor szakadt a nyakunkba az eső, és egyébként meg meglepő módon januári hideg volt. Ehhez képest a 888.hu-n az alábbi mondat alkot egy önálló bekezdést a tüntetésről beszámoló cikkben:

Pedig az időjárás kegyes volt, hiszen melegfront van.

Az Origó pedig egy, a tüntetés kezdete előtt egy órával, ráadásul nem is a tüntetés helyszínén készült fotóval illusztrálta a tüntetést. És ezek az apró, szánalmas, aljas hazugságok még akár tolerálhatóak is lennének, ha nem arról lenne szó, hogy 17-18 éves gyerekeket tolnak céltáblának a felhergelt olvasóközönségük elé.



Itt külön szeretném kiemelni, hogy akármilyen felfoghatatlanul agresszív és sértő kommenteket láttam ezeken az oldalakon, a legkevésbé sem az olvasókat szeretném hibáztatni a mértéktelen, hányingerkeltő gyűlöletkeltésért. Ha az embereket felhergelik, hergeltek lesznek, és a nyilvános céltáblaként kiakasztott személyeken fogják levezetni a feszültséget. A felelősség 100%-ig a propagandát és a médiát terheli, akik lenyomják az emberek torkán ezt az egészet. Azok az olvasók, akiknek a napi tájékozódást Bayer Zsolt két idegrángás között klaviatúrára hányt vergődése jelenti, meg géfodor Gábor dühödt migránsozása, amiért nem érte el a felső polcon a befőttesüveget, csupán áldozatai az egész médiát behálózó gépezetnek.

Persze a diáktüntetés csak a saját bőrömön tapasztalt példa. Magyarországon, 2017-ben(és minden bizonnyal 2018-ban is) egy főellenségnek kikiáltott öregember képével ragasztják tele az utcákat, minden kritikát párhuzamba állítanak vele, mindenhova odaképzelik és odaképzeltetik. Magyarországon, az Európai Unióban 2017-ben többször előfordult, hogy emberekre rendőrt hívtak pusztán azért, mert pár tónussal sötétebb volt a bőrük a megszokottnál. Magyarországon 2018-ra szitokszavakat csináltak a migráns, migráció, bevándorlás szavakból, miközben ironikus módon százezrek menekülnek nyugatra a kormány munkáját ezzel is értékelve.

És nem, nem kifogás az hogy a többség, a relatív többség támogatja őket, mert mint már följebb leírtam, ők ugyanúgy áldozatok, ahogyan áldozatok azok is, akik ebben a környezetben kénytelenek felnőni, és a magyar társadalmat fogják jelenteni az egész XXI. században. Nem kifogás az ország meg az értékek védelme, hiába sikítozik a világ legkevésbé keresztény és legkevésbé demokrata kereszténydemokrata néppártja keresztény kultúráról és értékekről. A minden csapból folyó gyűlöletkampány egyházi módszer lehet(volt), de keresztény érték sosem. Lehet, hogy még évtizedekbe telik az embereknek realizálni a folyamatos manipulációt, lehet hogy sosem fog elérni a köztudatba, hogy mekkora bűn az, amit a gyűlöletkeltés jelent. De bűn. És nincs rá mentség.