Den irske journalist og forfatter Angela Nagle er ikke pessimist.

Men når hun går ind på 4chan, et internetforum, som blev etableret i 2003 og hver dag besøges af flere tusind primært unge mænd, som bruger forummet til at praktisere ytringsfriheden i sin mest radikale form og til at dele alle former for jokes, alle former for porno og alle former for tilsvininger, så kan hun blive lidt pessimistisk.

På 4chans vegne – og på internettets.

»Det er stadig ret nyt,« siger Angela Nagle.

»Men jeg er ret pessimistisk og skeptisk. Det har vist os nogle meget, meget mørke sider af folk. Og før vi overhovedet begynder at tale om 4chan, så kig på Twitter. Det har skabt en flokmentalitet, der fremmer det fragmentariske og det nasty, som får folk til at gå efter hinanden,« siger hun.

Og Angela Nagle har noget at have sin pessimisme i. Hun har brugt en stor del af de sidste otte år på 4chan og lignende internetfora og udgav i juni i år bogen Kill All Normies – Online Culture Wars From 4chan and Tumblr to Trump and the Alt-Right, hvor hun beskriver de seneste års »kulturkamp« på internettet.

I weekenden var hun i København for at holde foredrag om bogen, hvor hun blandt andet beskriver, hvordan brugerne på 4chan deler adresser og telefonnumre på tilfældige mobbeofre med opfordringer til andre om at deltage i chikanen.

De skriver vittigheder på mindesider for afdøde på Facebook med det eneste formål at såre de pårørende, deler fotomanipulerede billeder med mordtrusler og opfordringer til tilfældige ofre om at begå selvmord, og hun beskriver, hvordan dette retningsløse had på 4chan og lignende internetfora siden 2003 har fundet retning og udviklet sig til at være en politisk mobiliserende faktor under den amerikanske valgkamp.

»Man har ofte brugt som argument, at sider som 4chan og lignende har været en ventil for nogle grupper i samfundet. Det er måske rigtigt i ganske få tilfælde, at hvis man kan komme ud med de holdninger online, så er det mindre sandsynligt, at man vil udleve de idéer i virkeligheden. Men jeg bliver mere og mere skeptisk over for den teori og mere og mere tilbøjelig til at sige, at det er en mobiliserende faktor.«

– Hvad har fået dig til at tro det?

»Når de bruger meget tid sammen med folk, som taler på den samme måde og siger de her meget kyniske ting, så ender de med at normalisere den måde at tale på. De taler om normies og glemmer, at de skal leve sammen med mennesker, som ikke tænker lige som dem.«

– Men hvad får dig til at sige, at det er mobiliserende?

»At det er blevet en politisk bevægelse. Det var engang bare et chatforum, som altid har været politisk ukorrekt, men det har ikke været politisk. Det er det blevet.«

Anonym og antifeministisk

Kill All Normies startede som et forskningsprojekt.

Angela Nagle påbegyndte for otte år siden en ph.d. om antifeministiske grupper på nettet, som ifølge hende på det tidspunkt var »de mest interessante og reaktionære online-subkulturer.«

»De var meget hadefulde og grænseoverskridende, men samtidig var de meget vedholdende, og det fik mig til at tænke, at de med tiden ville blive indflydelsesrige. At de ville vokse.«

Fra at studere antifeministiske grupper som Red Pill på Reddit begyndte hun at brede sine studier ud til at omfatte andre sider.

»De begyndte at blive politiske i bredere forstand. De blev mere højreorienterede og mere og mere interesserede i immigration og afmaskuliniseringen af Vesten. Der var en masse nedsættende vittigheder og en masse diskussioner om, hvordan feminiseringen havde ødelagt de vestlige samfund. Fælles var, at der var en normaliseret ondskabsfuldhed.«

– En normaliseret ondskabsfuldhed?

»De talte om kvinder på en måde, som ville blive betragtet som ekstrem alle andre steder end på internettet. Helt åbent. De er bevidst stødende og langt mere eksplicitte end nogen andre steder. På en måde er hele meningen med sider som 4chan, at brugerne kan sige ting, de ikke føler, de kan sige i virkeligheden, og få en nydelse ud af at støde andre, uden at det får nogen konsekvenser.«

un-PC

Brugerne på 4Chan og lignende internetfora har en ting til fælles.

Ud over at de fleste er unge mænd, er de ifølge Angela Nagle fælles om at være i opposition til den politiske korrekthed. De er politisk ukorrekte – eller bare un-PC.

»De er en modkultur til en dominerende liberal diskurs, som er følsom og fastholder nogle tabuer, som regulerer vores måde at tale på. De vil have lov til at sige, hvad de tænker uden konsekvenser.«

– Hvad vil de for eksempel kunne sige?

»De vil kunne bruge n-ordet, tale racistisk, sige ting om kvinder, man ikke kan sige til kvinder i virkeligheden, tale åbent om tabuer eller om det jødiske spørgsmål for eksempel. Det siger de åbent, »det jødiske spørgsmål«, og de taler om, at jøder styrer verden og underminerer den europæiske civilisation gennem bankvæsenet og deres intellektuelle,« siger Angela Nagle.

– Du beskriver i bogen den venstreorienterede ultrapuritanisme som en del af årsagen til, at grupper som 4chan er opstået. Det samme siger mange af brugerne. Men er det ikke bare en dårlig undskyldning for at skrive eller sige noget grænseoverskridende på nettet?

»Det er problemet. I nogle tilfælde er det en undskyldning for alle mulige former for grænseoverskridende opførsel. Men der er også mange eksempler på, at vi nogle steder i samfundet har nået et niveau af overfølsomhed, som mange finder fremmed.«

Skolegårdsdynamik

Danmark har ikke et 4Chan.

Men vi har dog teenageforummet Offensimentum (som tidligere var en gruppe på Facebook og i dag er et selvstændigt forum) og Ekstra Bladets Nationen!, og i Danmark som i resten af verden har 4chan dannet skole for en hel generation af vrede mænd med adgang til internettet, som bruger deres forbindelse til verden til at skrive nedsættende om indvandrere, nedsættende om kvinder, nedsættende om kolleger og nedsættende om klassekammerater og til at dele misogyni og had. Og porno.

Men vi har ikke set det i samme omfang på 4chan, og vi har ikke set en politisk overbygning som i USA (alt-right).

Skulle vi alligevel være nervøse?

»Det burde I nok,« siger Angela Nagle.

»Internetfora, som handler om at bryde tabuer og være ondskabsfulde, er præcis formlen for 4Chan. Det er en form for skolegårdsdynamik, hvor det handler om at sige det mest grove og mest tabubelagte, du kan sige, eller dele det mest grusomme porno, du kan finde. I lang tid inden, der var nogen politiske tendenser, var det, at de mobbede, en af de ting, som foregik.«

– Hvordan skal vi reagere?

»En effektiv måde er at lukke dem ned og blive ved med at lukke dem ned. Jeg ville ønske, der var en anden måde, og jeg er helt sikkert åben over for alternativer, for hvis du lukker en side som 4chan, så gør du dem til en form for martyrer. Hele deres selvfortælling er, at de bliver forhindret i at sige det, de mener, og at de derfor er en form for ofre.«

Ifølge Angela Nagle har opfattelsen af kulturen på 4chan været præget af flere misforståelser. For det første har der i mange år været en udbredt opfattelse af kulturen som progressiv, fordi den med sin grænseløshed og uindskrænkede frihed mindede om progressive kulturelle bevægelser fra 1960erne. For det andet er den blevet opfattet som en ikke-hierarkisk kultur, hvor alle har haft mulighed for at komme til orde.

Men selv om de gamle hierarkier bliver brudt ned, så ser man nye opstå, siger Angela Nagle.

»Bare se på 4chan. Det er store grupper af personer, som mobber enkeltpersoner. De gamle medier har stadig hierarkier i form af ejerskab, og hvem der har adgang til at skrive, og det er der grund til at kritisere, men når man fjerner officielle hierarkier, ser man ofte et mere personligt hierarki.«

– Hvad definerer de nye hierarkier?

»Det er mere et Fluernes Herre-hierarki. Det er ikke kun på højrefløjen, måske er det et menneskeligt træk, men under nogle omstændigheder kan en gruppe mennesker angribe – og måske endda nyde at angribe – andre.«