Som jobsøgende med et handicap er man allerede fra start bagud på point i jobkapløbet, mener hun.

- Jeg skal ikke blot sælge mig selv og overbevise arbejdsgiveren om, at jeg har kompetencerne til at varetage jobbet. Jeg skal også overbevise dem om, at handicappet ikke er en hindring for, at jeg kan løse opgaverne tilfredsstillende.

Men Tina oplever slet ikke, at de anerkender hendes kompetencer.

Når hun har været i praktik eller i et vikariat, bliver hun oftest sat til at lave manuelt arbejde, såsom at journalisere. Men det er ikke det, hun har taget sin kandidat i statskundskab for.

- Det er, som om de ikke tror, jeg kan mere end det. Jeg ville jo ikke kunne tage sådan en uddannelse, hvis ikke jeg kan noget mere.

Tina har ikke søgt job som kassemedarbejder i et supermarked, men kun fordi hun frygter, at det vil blive for hårdt for kroppen. Hun har dog søgt andre ufaglærte stillinger ved vikarbureauer og stillinger som kontorelev.

Hun er helt holdt op med at skrive, at hun har et handicap, når hun sender jobansøgninger ud. Også selvom hun er blevet anbefalet at gøre det.

- Hvis jeg skriver det, er der mindre sandsynlighed for at komme til jobsamtale. Jeg kan ikke forstå, hvorfor det er relevant, hvis jeg rent faktisk godt kan udføre de opgaver, der stilles. Hvorfor er det så vigtigt?

De to-tre gange hun har skrevet det i ansøgningen, er hun ikke blevet kaldt til samtale.