בנימין נתניהו קבע שיא ישראלי חדש לפני חודש - ראש הממשלה שכיהן במצטבר הכי הרבה זמן. הוא גם מכהן בתפקיד 10 שנים ברציפות, והוא מועמד מוביל במערכת בחירות נוספת. אז זו הזדמנות ראויה לתהות על מעשיו ולסכם את מורשתו עד כה. רוב תשומת הלב ניתנת כרגיל לנושאי השחיתות והחקירות הפליליות. אבל אני רוצה להתמקד בשאלה הרבה יותר חשובה ובסיסית: איך הוא בתור ראש ממשלה?

נתניהו הוא דמות מרכזית בחיים הציבוריים כבר המון זמן, אז יש נושאים רבים שאפשר לכסות, ואי אפשר באמת לסכם את הכל. אז בתור תחליף, הנה לקט הפניות לנתונים שהופיעו בטורים שונים מאז תחילת הבלוג, מסודרים לפי נושאים, רובם נוגעים לכלכלה וחברה.

כלכלה

מדדים כלכליים

יש כמה מדדים מרכזיים שמשמשים לבחינת מצב המשק במדינה. הם מצביעים על כך שהכלכלה במצב טוב, וזה אולי החוזק העיקרי של נתניהו.

1. אינפלציה אפסית מאז ראשית המאה. יש שיאמרו שהיא אפילו נמוכה מדי: יעד האינפלציה הוא 3%-1% בשנה, ובחמש השנים האחרונות האינפלציה היתה נמוכה יותר ולעתים אפילו שלילית.

עברו לתצוגת גלריה

2. עם זאת, אמנם עליית המחירים קטנה, אבל יוקר המחיה גבוה. עד 2007 המחירים כאן היו נמוכים מהממוצע במדינות ה-OECD. מאז יש עלייה יחסית של המחירים בישראל, והם הגיעו לכ-18% מעל הממוצע הזה. יוקר המחיה היה אחד הגורמים למחאה החברתית.

3. האבטלה נמוכה ובמגמת ירידה.

4. החוב הממשלתי נמוך ועומד על כ-61% מהתמ"ג – פחות מרוב המדינות המפותחות. נתון זה משקף הצלחה של נתניהו לממש מדיניות של קיצוץ מתמשך במסים ובשירותים. מנגד יש מי שחושבים שכבר צריך לשנות מגמה ולהגדיל את ההשקעה האזרחית, למשל נגידת בנק ישראל לשעבר, קרנית פלוג.

צמיחה

המדד המצוטט ביותר למצב המשק הוא הצמיחה – כמה התמ"ג גדל בכל שנה. רוב הכלכלנים מסכימים שהגדלת הצמיחה היא יעד חשוב, וגם נתניהו מתייחס לצמיחה באופן תדיר. אז מה הנתונים אומרים?

1. הצמיחה בישראל נחשבת לגבוהה יחסית למדינות מערביות מפותחות, ובשנים האחרונות היא באזור 4%-3% לשנה. אבל צריך לזכור שבניגוד לארצות אחרות האוכלוסייה בישראל גדלה בקצב של כ-1.8% בשנה, כך שהגדילה האפקטיבית היא בעצם רק 2%-1%. זה הסבר אפשרי ללמה אנחנו לא סוגרים את הפער בתמ"ג לנפש מול מדינות המערב.

עברו לתצוגת גלריה

2. המעבר לפנסיה צוברת בשוק ההון ב-2003, ביוזמת שר האוצר נתניהו, נועדה גם להגדיל את ההשקעות במגזר העסקי ולהגדיל את הצמיחה. אבל למרות יותר ממאה מיליארד שקל שהושקעו בתוך שנים ספורות, הצמיחה לא גדלה.

3. הצמיחה העתידית עשויה להיות מוגבלת על ידי משבר הדיור המתמשך, כי החוב של משקי הבית למשכנתאות גדל, והחזר החובות האלה בא על חשבון צריכה. פחות צריכה משמעה פחות ביקוש, וכתוצאה החלשה של המנוע העיקרי לצמיחה.

עברו לתצוגת גלריה

משבר הדיור

מחירי הדיור עולים באופן חד מאז 2008, וכל הניסיונות לעצור אותם נכשלו. נתניהו לא ממש התעסק בזה באופן אישי. בפרט, תוכנית מחיר למשתכן נכשלה ואולי בכלל תרמה לעליית המחירים.

1. בתור נקודת השוואה מעניין לראות שממשלות קודמות הצליחו להגדיל את קצב הבנייה תוך זמן קצר כשהיה צורך – למשל כדי לקלוט את גל העלייה ממדינות חבר העמים בראשית שנות ה-90. ממשלות נתניהו נכשלו בכך.

עברו לתצוגת גלריה

2. כדי להראות פעילות לפתרון המשבר הממשלה הקימה את הוועדה למתחמים מועדפים לדיור (ותמ"ל), אבל התוצאה היתה רק עודף תכנון שלא בא לידי ביצוע. ואלה תוכניות גרועות שישפיעו עלינו לרעה עוד שנות דור.

מתווה הגז

תגליות גז טבעי בכמויות גדולות ב-20 השנים האחרונות הבטיחו אפשרות לעצמאות אנרגטית וירידת יוקר המחיה (כי לא יהיה יותר צורך לייבא אנרגיה). זה גם הנושא הכלכלי היחיד שנתניהו התערב בו אישית באופן אינטנסיבי בעשור האחרון.

1. הפעולה המשמעותית ביותר שהתוותה את היחסים בין חברות הגז למדינה היא החתימה על מתווה הגז ב-2015. המתווה ממסד את מעמדו של מונופול חזק, וסותר את השאיפה לתחרות. הוא הועבר על ידי נתניהו תוך רמיסת כל הנהלים ושומרי הסף.

2. במקביל לחתימת המתווה, מחיר הגז לחברת החשמל גבוה עד כדי כך שעדיף לה לעתים לייבא גז נוזלי במקום להשתמש בגז מקומי. המחיר הזה משקף רווחי עתק למונופול הגז.

עברו לתצוגת גלריה

פעולות הממשלה

סביבה וקיימות

המתח בין פיתוח עכשווי לבין שימור הזדמנויות למען הדורות הבאים קיים בכל מקום, אבל חשוב במיוחד במדינה קטנה וצפופה כמו ישראל. במסגרת חיפוש פתרונות למשבר הדיור יש תנופה אדירה של תכנון יתר, שיפגע בפיתוח בעתיד. ויש עוד כמה דברים שצריך להביא בחשבון:

1. ישראל היא מדינה שטופת שמש ומתקדמת טכנולוגית. זה צירוף שהיה אמור לשים אותנו בחזית מבחינת השימוש באנרגיה סולרית. המצב האמיתי הוא שאנחנו משתרכים הרחק מאחור.

עברו לתצוגת גלריה

2. הקרן לניקיון הוקמה כדי לעודד מיחזור ולהקטין את הטמנת הזבל במזבלות. אבל הכסף מצטבר ולא עושים בו שימוש (חוץ מחלק שמשמש לסתימת חורים בתקציב; משרד האוצר טוען שזה יוחזר).

3. כתוצאה מצורת ניהול משק המים מפלס ים המלח יורד בכ-1.3 מטר בשנה, וכיום אין אפילו תוכנית לייצוב המצב. אחת התוצאות היא תופעת הבולענים, ויש גם השפעות קשות על התיירות ומפעלי ים המלח.

4. לא הכל שלילי: לאחר שנים רבות של הזרמת בוצה ממכוני טיהור ביוב לים, הנוהל הזה הופסק בשנתיים האחרונות, והבוצה נהפכת לדשן.

חינוך

במדינה שההון האנושי שלה הוא הבסיס להצלחתה, מערכת החינוך משקפת אולי יותר מכל דבר אחר את ההשקעה בעתיד – ואת הבעיות הכרוכות בכך.

1. נמשך המצב בו מעמד המורים נמוך. עדות למצב הבעיתי ניתן למצוא בכך שרבים מהם פורשים מהמקצוע לפני שהגיעו לגיל הפנסיה.

2. בהשוואה בינלאומית, הישגי תלמידי ישראל במבחני פיזה מעמידים אותם בתחתית המדינות המפותחות. מעבר לכך, מבחן ב"פתרון בעיות" מראה שלרבים חסרים הכישורים הדרושים להצלחה בעולם המודרני.

3. המגזר החרדי מתאפיין בהסתגרות גוברת ובהפסקה כמעט מוחלטת של לימודי ליבה. תוך 40 שנה שיעור הבנים החרדים שמוציאים תעודת בגרות ירד מ-40% ל-5% בלבד.

עברו לתצוגת גלריה

4. בשנים האחרונות יש פוליטיזציה גוברת של המועצה להשכלה גבוהה, והתייחסות לא עניינית שכוללת העדפה של מדדים מספריים על חשבון איכות המערכת. דוגמה אחת היא בנושא הפנייה עודפת ללימודי הוראה של חרדים.

בריאות

1. מאז 1977 מספר המיטות לאשפוז כללי לנפש ירד ב-45%, והוא בין הנמוכים במדינות המפותחות. במקביל התפוסה הממוצעת היא 94%, מה שמצביע על חוסר אפשרות להכיל שינויים עונתיים או אקראיים וצורך ביותר מיטות.

עברו לתצוגת גלריה

2. לספור מיטות זה פשטני מדי. הבעיה היותר עמוקה היא בתקנים של רופאים ובעיקר של אחיות. מספר האחיות לנפש כיום נמוך משהיה ב-2002.

3. למרות זאת מערכת הבריאות מצוינת. תוחלת החיים בישראל היא בין הגבוהות בעולם, ותמותת התינוקות בין הנמוכות.

תחבורה

תחום שמתחיל לקבל יותר תשומת לב ציבורית, בפרט בהקשר של שיפור התחבורה הציבורית.

1. למרות ההשקעה בכבישים ומחלפים, כמות הכבישים שנסללים פחות מחצי ממה שהיה בשיא בשנות ה-90. מחסור בתשתיות הוא אחד הדברים שמעכבים בניית דירות.

2. שיעור ההרוגים והפצועים מתאונות דרכים ירד במשך מעל 20 שנים, אבל הירידה הזו נבלמה בשנים האחרונות.

המצב הביטחוני והמדיני

טרור

1. בתקופת נתניהו היו יחסית מעט הרוגים מטרור – בדומה לשנות ה-80 והאינתיפאדה הראשונה.

2. בתקופת נתניהו היו כמה שנים כמעט בלי שום ירי רקטות מעזה, אבל בשנתיים האחרונות חזרנו ל"טפטוף" לסירוגין. השיא היה ב-2014 (כולל מבצע צוק איתן): 3205 רקטות ו-1740 פצצות מרגמה. בנוסף יש את עפיפוני התבערה.

עברו לתצוגת גלריה

הסכסוך הישראלי פלסטיני

לא במוקד מערכת הבחירות, אבל תמיד נמצא ברקע הדברים.

1. הרוב היהודי בין הירדן לים נשחק, וכיום יש בקירוב מספר שווה של יהודים וערבים. למרות זאת יש בממשלה הקוראים לסיפוח כל השטחים.

2. הנשיא הפלסטיני אבו מאזן הפעיל מתקפה דיפלומטית באו"ם בשנים האחרונות, ומספר המדינות שתומכות בפלסטינים גדל באופן ניכר. ישראל לא הצליחה למנוע את ההכרה בפלסטין כמדינה משקיפה באו"ם.

3. תופעת המאחזים התחילה בתקופת ממשלת נתניהו הראשונה, וחודשה אחרי הפסקה של כמה שנים ב-2012.

ירושלים

במקביל להצהרות על חשיבותה של ירושלים ומעמדה כבירת הנצח של ישראל, מצבה של העיר מידרדר.

1. העיר תמיד היתה באשכול חברתי-כלכלי נמוך מערים גדולות אחרות, אבל בעשור האחרון היא חוותה הידרדרות משמעותית נוספת. כיום היא באשכול 2 מתוך 10. תל-אביב באשכול 8.

עברו לתצוגת גלריה

2. ירושלים היא כבר היום העיר הערבית הגדולה במדינה וגם העיר החרדית הגדולה במדינה, ושני המגזרים האלה במגמת גדילה משמעותית (הערבים עוד יותר מהחרדים).

פוליטיקה

משילות ודמוקרטיה

נתניהו (וגם גורמים אחרים בימין) מרבה להאשים את המערכת הפוליטית בחוסר משילות, ומתלונן שהגבלות שונות מונעות ממנו לממש את רצון העם שבחר בו. אבל יש סיבות לנהלי השלטון, ולניסיון למנוע מגורם יחיד כלשהו להגיע לכוח מוחלט. בינתיים נתניהו הוא גורם מרכזי בהחלשת מוסדות המדינה ושומרי הסף.

1. חוק ההסדרים הומצא לצורך תוכנית הייצוב הכלכלי של 1985. אבל מי שהפך אותו לכלי מרכזי בעבודת הממשלה ובהכנעת הכנסת לרצונה היה נתניהו. כיום שיעור גבוה מההחלטות על רפורמות מתקבלות בחוק ההסדרים, תחת איום שאם לא יאושר במהירות תיפול הממשלה. במקביל הפעלה של חוקים שהתקבלו לאחר דיון יסודי נדחית בחוק ההסדרים.

עברו לתצוגת גלריה

2. אחת השיטות של נתניהו להגברת כוחו היא להימנע ממינויים לתפקידים בכירים, והחלפת בעלי תפקיד עצמאיים בממלאי מקום התלויים בו. כך למשל, כבר מאז דצמבר 2018 אין למשטרה מפכ"ל, וזה בא לידי ביטוי בטיפול הלקוי בהריגתו של סלומון טקה בידי שוטר ובהפגנות האלימות שבאו בעקבותיו.

3. חלק מהמינויים שכן מתבצעים מעלים תהיות אם הם מבינים את המשמעות המילולית של צירוף המילים "השירות הציבורי". כך למשל, היועץ המשפטי לממשלה לא חושב שבחירות הן סיבה לזרז את החקירות וההחלטות בנוגע למועמד הראשי, אלא להיפך, אפשר לדחות הכל לאחרי הבחירות. ורק לאחרונה מונה מבקר שכנראה חושב שהתפקיד שלו קשור לביקורים, לא לביקורת.

4. במקביל נתניהו אכן מפגין חוסר יכולת להעביר רפורמות חשובות. דוגמה אחת היא הצורך בהעלאת גיל הפנסיה והשוואת גיל הפרישה של נשים וגברים. משבר הפנסיה מתקרב והולך, ומאז 2004 לא נעשה כלום בנדון.

5. העיתון "ישראל היום" תומך בנתניהו במידה כזו והסיקור בו עד כדי כך מוטה לטובתו שזכה לכינוי "ביביתון". יש גם עדויות נסיבתיות לכך שנתניהו אפילו התערב בעריכת העיתון. במקביל העיתון הפסיד מאות מיליוני שקלים (יש הערכות שיותר ממיליארד שקל עד היום), וככל הנראה אין לו מודל עסקי בר-קיימא. ההפסדים מומנו מכיסו של שלדון אדלסון, מה שמעלה חשד לתרומה אסורה.

רוח המקום

המורשת המשמעותית ביותר של נתניהו תהייה אולי הפגיעה בלכידות החברתית והגברת השנאה בין מגזרים שונים, והחלשת האמון והכבוד למוסדות המדינה. על זה קשה למצוא נתונים כמותיים אמינים, כי מדובר ברגשות ותחושות. אבל זה כן בא לידי ביטוי בסקרים.

1. נתונים מדו"ח השנאה מראים ששליש מכל שיח השנאה במדיה הדיגיטלית מופנה לערבים. השמאל, להט"ב, ופליטים מקבלים ביחד בערך עוד שליש. במקביל יש שנאה ניכרת מימין כלפי מוסדות השלטון, בעיקר מערכת המשפט אבל גם הצבא.

עברו לתצוגת גלריה

2. נתונים ממדד הדמוקרטיה מראים על אי קבלת ערבים: 15% מהיהודים לא רוצים את הערבים בתור אזרחים במדינה.

3. נתונים ממדד הדמוקרטיה מראים גם על עלייה בקיטוב בעם: בעבר הרוב אמר שהמאפיינים היהודי והדמוקרטי של המדינה שניהם חשובים באותה מידה. תוך מספר שנים רבים החליטו לבחור צד, ומי שתומכים בשילוב נותרו במיעוט.

סיכום

התפישה הרווחת היא שההצבעה בבחירות נקבעת לפי תחושות בטן יותר מאשר לפי שיקולים מושכלים. רשימת הנקודות לעיל יכולה לשמש נקודת מוצא למי שבכל זאת רוצה להתבסס על נתונים. אבל היא ממש לא מקיפה. לא הזכרנו את נושא הגיוס – מה שעל פניו גרם לכישלון בהרכבת הקואליציה ולפיזור הכנסת הנוכחית, את העוני ואי-השוויון, את הפרדת הדת מהמדינה, את הריכוזיות והתחרות, את המחסור בעיתונות ביקורתית ועצמאית, את אפליית מיעוטים שונים – ערבים, אתיופים, מזרחים, או חרדים, את משבר הביטוח הלאומי המתקרב, את התנהגות המשטרה מול האזרחים, ועוד ועוד.

הבחירות הן הזדמנות ללמוד על כל הנושאים האלה ולגבש דעה, אבל אין סיבה להגביל את הדיון לתקופת הבחירות, עדיף לשמור על מעורבות רציפה. ואפשר גם להשפיע, על ידי תמיכה בארגונים שונים שפועלים לטובת הציבור, ועל ידי פעילות התנדבותית. ככה מייצרים שינוי לטובה.

חלק מהנתונים בטור מופיעים בהרחבה בספר "עידן הימין" שכתב דרור פייטלסון, בהוצאת כרמל, 2019