YEL on lakisääteinen eli pakollinen Yrittäjän tulee ottaa yrittäjän eläkelain eli YEL:n mukainen työeläkevakuutus, mikäli hän täyttää yrittäjäeläkevakuutuksen perusteet. Pelkkä yrityksen omistaminen ei vielä riitä perusteeksi, vaan eläkevakuutus edellyttää myös työntekoa. Työnteon lisäksi edellytyksenä on, että yrittäjä on 18–67-vuotias, yritystoiminta jatkuu yhtäjaksoisesti vähintään neljä kuukautta, ja työtulo ylittää alarajan määrän. Yrittäjien työeläkemaksu lasketaan yrittäjän työtulon perusteella. Yrittäjä arvioi itse työtulonsa määrän, mutta työtulon tulee vastata yrittäjän työpanosta. Lähde: Tela

Yhä useampi yrittäjä on tyytymätön yrittäjien eläkevakuutusjärjestelmään. Suomen Yrittäjät (SY) saa YEL-vakuutuksesta kriittistä palautetta tasaiseen tahtiin. Tuore kysely paljastaa, että yrittäjien epäluottamus on kasvanut viime vuosina.

SY:n työmarkkina-asioiden päällikkö Harri Hellstén kertoo Uudelle Suomelle, että tyytymättömyys YEL-vakuutukseen näkyy järjestölle säännöllisesti sekä yrittäjien palautteena että järjestön toteuttamissa kyselyissä, joista tuorein on heinäkuulta.

–YEL-vakuutusmaksu ja koko YEL-järjestelmä saa aika paljon pyyhkeitä yrittäjiltä, Hellstén kertoo.

–Kyllä siellä on aika vahvat näkemykset siitä, että nykyinen järjestelmä ei ole heille paras mahdollinen.

YEL-järjestelmän haasteet kiinnostavat myös Uuden Suomen sivuilla. Yrittäjä Harri Vuorenpään (ps.) omakohtaiset blogit ja niiden innoittamina tehdyt uutiset aiheesta ovat kestohittejä, jotka lähtevät uudelle lukukierrokselle toistuvasti. Viime viikolla tätä viimevuotista juttua luettiin lähes 100 000 kertaa. Lue myös: 33-vuotias yrittäjä selvitti eläkkeensä ja järkyttyi: ”Maksan nyt 440 €/kk – saan 69-vuotiaana 1269 €/kk”

Hellsténin mukaan moni yrittäjä vertaa YEL-vakuutusmaksua työntekijän eläkevakuutukseen (TyEL) ja erityisesti palkansaajan osuuteen siitä. Lähtökohtaisesti YEL on yhtä suuri kuin TyEL kokonaisuutena, josta palkansaaja maksaa vain pienen osan. Hellsténin mukaan yrittäjät kokevat vääryyttä, kun he tarkastelevat eläkkeinä saamiaan etuuksia verrattuna maksamiinsa kuukausimaksuihin.

–Yrittäjät kokevat suurta epäluottamusta koko työeläkejärjestelmää kohtaan. Sen meidän selvitykset ihan selvästi osoittavat.

Paljon tulee palautetta myös YEL-maksun perusteella määräytyvästä sosiaaliturvasta.

–Siinäkin näyttää siltä, että maksetaan isoja eläkevakuutusmaksuja ja kertyvät sosiaalietuudet ovat hyvinkin matalalla tasolla.

Alle 53-vuotias sekä 63 vuotta täyttänyt yrittäjä maksaa YEL-maksua tänä vuonna 24,1 prosenttia valitusta vuosityötulotasostaan, kun palkansaajan TyEL-osuus on vain 6,15 prosenttia ja työnantaja hoitaa loput. 53–62-vuotias yrittäjä puolestaan maksaa 25,60 prosenttia työtulostaan.

Lisäksi yrittäjät kadehtivat maatalousyrittäjien vakuutusmaksua (MYEL), joka on muita yrittäjiä pienempi suuremman valtionosuuden takia. Tänä vuonna vastaava MYEL on 13,0140 prosenttia työtulosta.

Hellstén ymmärtää yrittäjien antamaa palautetta. Hellsténin mukaan moni yrittäjä arvioi työtulonsa alakanttiin välttääkseen liian suuret YEL-maksut. Tämä pitää yrittäjän koko sosiaaliturvan niukkana.

–Ongelma siinä on myös se, että yrittäjillä vakuutusmaksu ei perustu todelliseen tuloon, vaan vakuutusta varten määritetään kuvitteellinen työtulo.

–Suurimpia huolia täällä meillä on nykyjärjestelmän joustamattomuus erityisesti niissä tilanteissa, kun todelliset tulot ovat jotakin muuta ja on vaikea maksaa eläkevakuutusmaksua. Toinen on sidonnaisuus muuhun sosiaaliturvaan.

Vaihtoehtoinen YEL-malli pohdinnassa

Moni yrittäjä turvautuukin muihin ratkaisuihin vakuutusturvan osalta, mutta muun sosiaaliturvan osalta ei ole helppo löytää vaihtoehtoisia ratkaisuja. Eläkevakuuttajapuolella järjestelmän nähdään myös joustavan, sillä työtuloa voi muuttaa milloin vain – vaikkapa kesken vuoden. Hellsténin mukaan tässä ei kuitenkaan ole koko totuus.

–Sillä perusteella, että yritystoiminnasta ei ole tuloa, sitä ei saa muuttaa, vaan se pitäisi muuttaa sillä perusteella, että toiminta pienenee ja yrittäjä käyttää vähemmän aikaa yritystoimintaan.

Hellsténin mukaan yrityksiltä tulee viestiä, jonka mukaan eläkevakuutusyhtiöt suostuvat muuttamaan työtuloa vain työmäärän perusteella. Työllä ansaittu tulo ei riitä perusteeksi. Lisäksi muutos astuu voimaan vasta ilmoitushetkestä eteenpäin, eikä vaikuta koko vuoden YEL-maksuihin, vaikka maksu määritellään vuositulon perusteella. Hellsténin mielestä tämä on epäreilua verrattuna palkansaajien verotukseen, joka tasataan mahdollisten muutosten sattuessa.

YEL-lain muutostarpeet nähdään laajemminkin. Työeläkevakuutusyhtiö Ilmarisesta myönnettiin aiemmin Uudelle Suomelle, että järjestelmässä on ongelmansa. Eläketurvakeskuksen (ETK) toimitusjohtaja Jukka Rantala puolestaan vaati kesäkuussa blogissaan lakiuudistusta ja huomautti, että YEL-laki tuli voimaan jo vuonna 1970, eikä sen perusperiaatteisiin ole sittemmin tehty olennaisia muutoksia. Hän ehdotti, että YEL-työtulo määräytyisi tulevaisuudessa kullekin yrittämisen muodolle sopivalla tavalla.

Hellsténin mukaan ETK:n näkemykset eroavat SY:n toiveista siinä, että ”tavoitteena tuntuu pikemminkin olevan pakollisen YEL-maksun alarajan laskeminen”, mikä SY:n mielestä nostaisi kynnystä ryhtyä yrittäjäksi. SY peräänkuuluttaa päinvastoin vapaaehtoisuuden lisäämistä. SY pohtiikin nyt omaa YEL-malliaan, joka ei Hellsténin mukaan romuttaisi koko nykyjärjestelmää.

–Se, että ihminen kerryttää itse vanhuuden turvansa, on ihan kestävä ajattelutapa, Hellstén sanoo ja lisää, että siitä on hyvä pitää kiinni, mutta reilusti.

–Kyllä se meidän keskeinen johtoajatus meidän tulevassa mallissa on vapaaehtoisuuden lisääminen.

Lisäksi SY haluaa YEL-järjestelmään mukaan todellisen työtulon vakuuttamisen arvioidun työtulon sijaan. Hellsténin mielestä kyseeseen voisi tulla esimerkiksi rinnakkainen, vaihtoehtoinen järjestelmä. Myös YEL-maksun ja sosiaaliturvan sidonnaisuus pitäisi Hellsténin mielestä purkaa tai mahdollistaa rinnalle vaihtoehtoinen malli.

Tuore kysely paljastaa epäluottamuksen

YEL-vakuutusmaksu on pakollinen 18–67-vuotiaalle yrittäjälle, jonka yritystoiminta on jatkunut yhtäjaksoisesti vähintään 4 kuukautta ja ylittää työtulollaan alarajan. Hellsténin arvion mukaan keskimäärin kaikki toimialat huomioon ottaen alarajan tienoille pääsee, jos yritystoimintaa kertyy noin 10 tuntia viikossa. Todellinen työtuntimäärä vaihtelee suuresti toimialan mukaan, ja esimerkiksi siivoja saattaa pystyä työskentelemään jopa 20 tuntia viikossa, ennen kuin alaraja ylittyy.

SY kysyi heinäkuussa YEL-vakuutuksesta jäseniltään, jotka ovat käytännössä päätoimisia yrittäjiä ja siten YEL-vakuutusvelvollisia. Kyselyä ei ole vielä julkaistu, mutta Hellstén kertoo tuloksista osittain.

Hänen mukaansa 19 prosenttia vastaajista ilmoitti, että on varautunut eläkepäiviinsä pelkästään YEL-järjestelmällä. Peräti 81 % ilmoitti tehneensä myös muita eläkepäiviä turvaavia toimia, kuten ottaneensa lisäeläkevakuutuksen. 31 prosenttia kertoi yksinkertaisesti vain säästävänsä mieluummin. Monelle vanhuuden turva on itse yritys, joka pidetään myyntikunnossa eläkepäiviä varten.

Vastaajista peräti 49 prosenttia kertoi ilmoittavansa työtulonsa todellisia tuloja pienemmiksi, kun vuonna 2010 tehdyssä kyselyssä vastaava luku oli 35 %. Hellstén huomauttaa, että kyseessä on iso ja selvä muutos, joka näkyy vahvimmin alle 35-vuotiaissa ikäluokissa.

–Näyttää, että luottamus järjestelmään on laskenut ihan dramaattisesti, Hellstén sanoo.

SY ei ole keksinyt muutokselle muuta selitystä kuin työeläkeuudistuksen, joka nosti eläkeikiä.

Lisää aiheesta:

35-vuotias yrittäjä järkyttyi: Jos maksaa 76 000 €, saa työkyvyttömän takuueläkkeen

Yrittäjä vastaa Suvi-Anne Siimekselle: ”Pitäisikö Suomessa vuonna 2017 sittenkin antaa ihmisen valita?”

33-vuotiaan järkytys 1269 €:n eläkkeestä – ”Yli puolella yrittäjistä liian matala työtulo”