Kissaliiton mukaan rotukissojen jalostus ei ole Suomessa ongelma. Eläinlääkärit ja osa kissakasvattajista ovat eri mieltä.

Joukko kissakasvattajia on erittäin huolissaan liian pitkälle menneestä rotukissojen jalostuksesta Suomessa. Heidän mielestään tiettyjen rotujen terveys ei enää sitä kestä.

Kasvattajat kertovat, että jalostus on aiheuttanut jopa riitoja kissapiireissä, koska asiasta on kaksi vastakkaista mielipidettä. Aihe on kasvattajien mukaan täysin tabu, koska monet näyttelytuomarit ja myös Kissaliitto suosivat pitkälle jalostettuja rotuja. Kasvattajat kommentoivat ilmiötä näin:

Rotuja yritetään harkitusti muuttaa jonkin toisen rodun näköiseksi.

Asiasta vaietaan ja se lakaistaan maton alle, vaikka toiminta on vahvaa ja järjestelmällistä.

Ihmiset eivät uskalla puhua siitä julkisesti, koska pelkäävät lentävänsä ulos Kissaliitosta.

Kasvattajat näkevät ongelmallisena etenkin sen, että monet rotukissapäättäjät kasvattavat persialaiskissoja. Kyseessä on pitkälle jalostettu rotu.

30 vuotta sitten persialaisella oli kuono. Nyt sen nenä on jo syvemmällä päässä kuin silmät.

Ei tunnusteta eikä tunnisteta, että rotu kärsii pahoista hengitysvaikeuksista.

Huolestuneita kasvattajia on kymmeniä. Kukaan heistä ei halua puhua asiasta omalla nimellään, koska he pelkäävät menettävänsä maineensa ja suhteensa kasvatuspiireissä. Jalostuksen rajoista on kuitenkin erilaisia näkemyksiä jopa rotujen sisällä.

Tietoa niukasti tarjolla

Eläinlääkärien tiedossa ongelmat ovat olleet jo pitkään, sillä niistä puhuttiin jo 1990-luvun lopulla. Aihe nousi esiin myös viime vuoden lopulla järjestyillä eläinlääkäripäivillä, joilla etenkin lyhytkuonoiset rodut herättivät huolta.

Eläinlääkäriliiton mukaan ulkonäköön keskittyvä jalostus ei ota riittävällä tavalla huomioon kissojen terveyttä, eikä asiasta myöskään puhuta yhtä avoimesti kuin koirajalostuksen ongelmista.

– Koirien rotujärjestöt mainitsevat terveysongelmat nettisivuillaan. Kissapuolella keskustelu ei vaikuta olevan yhtä avointa. Nettisivujen perusteella on vaikea saada selville, että tietyillä roduilla on jalostuksesta johtuvia ongelmia. Kissan hankintaa miettivän olisi tärkeää saada niistä tietoa, sanoo Eläinlääkäriliiton puheenjohtaja Päivi Lahti.

Liitto näkee ongelmallisena myös sen, että jalostuksen aiheuttama terveyshaitta esitetään rotukuvauksissa rodulle tyypillisenä.

– Samalla peittyy se tosiasia, että terveyshaittaa aiheuttava piirre kuten lyhytnenäisyys on luotu jalostamalla.

Näin jalostus on muokannut persialaiskissan ulkonäköä. AOP

Yksi ääripiirteitä korostavaa jalostusta vastaan taistelevista on nuori eläinlääkäri Julia Gustafsson, joka on kiinnostunut erityisesti kissalääketieteestä. Hän ottanut asiaan voimakkaasti kantaa Facebookissa (siirryt toiseen palveluun).

– Persialaisten muotovalioilla on entistä vähemmän nenää. On huolestuttavaa, että halutaan pyrkiä sitä kohti. Eläin ei ole terve, jos se ei pysty hengittämään vapaasti, sanoo kesällä valmistuva, vuoden verran eläinlääkärin töitä tehnyt Gustafsson.

Jalostus on alkanut näkyä entistä enemmän myös muissa kissaroduissa.

Ne eivät ehkä rasita itseään, koska eivät saa kunnolla henkeä. Julia Gustafsson

Gustafssonin mukaan esimerkiksi itämaisilla roduilla on astmaa ja hammasongelmia ja isoilla, raskasrakenteisilla roduilla kuten maine coonilla ja norjalaisella metsäkissalla on yhä enemmän lonkkavikoja. Erikoiset korvat omaavilla roduilla saattaa olla vaikeita kipuja.

Gustafsson sanoo, että suuri osa rotukissojen omistajista tai edes kasvattajista ei tunnista ääripiirteiden aiheuttamia terveyshaittoja.

– Tämä on iso ongelma. Kuvataan, että rotu on luonnostaan rauhallinen, nukkuu paljon eikä juuri leiki. Taustalla voi olla se, että ne eivät rasita itseään koska eivät saa kunnolla henkeä. Terve kissa ei ole mikään sohvatyyny.

Koira korisee, kissa pihisee

Lyhyen kuonon aiheuttamista hengitysvaikeuksista kärsivä kissa ei Gustafssonin mukaan pidä yhtä kovaa ääntä kuin samanlaisista ongelmista kärsivä koira.

– Koirat korisevat ja kuorsaavat. Kissa voi pihistä ja niiskuttaa, mutta se ei rohise samaan tapaan kuin bulldogit, äänet eivät ole niin raakoja. Siksi hengitysongelmaa ei välttämättä tunnista.

Gustafsson sanoo, että jalostus herättää suuria tunteita ja sitä ohjaavat pitkälti näyttelymenestys ja raha. Siksi hän haluaa levittää tietoa liian pitkälle viedyn jalostuksen ongelmista.

– En usko, että kaikki tahallisesti tai ilkeyttään jalostavat kärsiviä eläimiä. Ihmiset eivät tiedä, ja siksi tästä pitää puhua.

Mielestäni tämä on hieman sensaatiohakuista. Veikko Saarela

Kissaliiton mukaan rotukissojen ylijalostus ei ole Suomessa ongelma.

– Mielestäni tämä on hieman sensaatiohakuista. Olemme tehneet paljon töitä kaikkien rotujen terveyden eteen ja määritelleet rajat. Kissaliitto ei esimerkiksi hyväksy rotuja, joissa on tiettyjä vakavia sairauksia, sanoo Kissaliiton puheenjohtaja Veikko Saarela.

Kissalle luppakorvaisuutta aiheuttava geeni saa aikaan kivuliaita muutoksia myös muissa rustoissa. Kuvan kissan rotu on scottish fold, jota Suomen Kissaliitto ei hyväksy. AOP

Yksi näistä roduista on luppakorvainen scottish fold, jolla on kivuliaita nivel- ja rusto-ongelmia. Kissaliitto ei hyväksy myöskään lyhytjalkaista munchkinia, uusia villikissarotuja eikä uusia karvattomia rotuja. Lisäksi liitolla on yksityiskohtaisempia, rotukohtaisia määritelmiä.

– Karvattomilla kissoilla on tietyissä paikoissa ihoryppyjä, mutta niissä ei saa mennä äärimmäisyyksiin. Lyhytnenäisillä kiinnitetään huomiota siihen, että sieraimet ovat riittävän suuret. Näin turvataan esteetön hengitys.

"Helppo maalitaulu"

Veikko Saarela kasvattaa itse persialaiskissoja. Hän sanoo, että lyhyestä nenästään huolimatta kyseessä on erittäin terve ja pitkäikäinen rotu. Hän huomauttaa, että persialaisen ja sen lyhytkarvaisen muunnoksen exoticin lisäksi on paljon muitakin lyhytnenäisiä rotuja kuten devon rex ja singapura sekä brittiläinen lyhytkarva ja pitkäkarva.

– Persialainen on helpoin maalitaulu. Me kasvattajat olemme kuitenkin tehneet vuosia töitä, ettei lyhyt nenä aiheuttaisi kissoille ongelmia. Persialaisten hengittämiseen liittyvät ongelmat ovat hyvin harvinaisia verrattuna lyhytnenäisiin koirarotuihin.

Molempien rotujen jalostus on maltillista ja tähtää terveisiin kissoihin. Anita Leppänen

Saarela viittaa tutkimukseen, joka tehtiin viime vuonna Ruotsissa. Eläinlääkärit tutkivat kissanäyttelyissä, missä määrin lyhyt kuono ja pyöreä pään muoto liittyivät terveysongelmiin.

– Alustavien tulosten mukaan joillakin kissoilla kuului ylemmistä hengitysteistä hengähdysääniä, mutta vakavia ongelmia ei löytynyt yhdeltäkään kissalta.

Myös Persialaiskissat ry kertoo tekevänsä aktiivisesti työtä sekä persialaisten että exoticin terveyden edistämiseksi. Yhdistys tekee myös yhteistyötä kissojen geenitutkimusryhmän (siirryt toiseen palveluun) kanssa.

– Järjestämme jäsentemme kissoille silmätutkimuksia joukkotarkastuksina. Molempien rotujen jalostus on maltillista ja tähtää terveisiin kissoihin, kertoo yhdistyksen puheenjohtaja Anita Leppänen.

Näyttelytuomarien valta

Eri rotujen kasvattajilla on kuitenkin erilaisia näkemyksiä oman rotunsa tilanteesta, ja ne voivat poiketa toisistaan myös rodun sisällä. Suomen Ragdoll-kissayhdistys selvitti kasvattajien ajatuksia rodun jalostuksesta syksyllä 2016. Ragdoll on Suomen suosituin kissarotu, ja yhdistykseen kuuluu 70 kasvattajaa.

– Olemme saaneet asiasta useita yhteydenottoja kasvattajilta. Vastaajien huolta lisäsi se, että osa tuomareista on luisunut pois standardin mukaisesta arvostelusta. Ei ole toivottavaa, että tuomarien arvostelu alkaa ohjata kasvatusvalintoja ja -linjoja suuntaan, joka on rodulle haitallista, sanoo Suomen Ragdoll-kissayhdistys ry:n puheenjohtaja Riitta Mättö.

Sinisilmäinen ragdoll on Suomen suosituin kissarotu. Suomen Kissaliitto

Geneetikko Jaana Tähtinen kiertää luennoimassa kissojen ääripiirteitä korostavan jalostuksen haittavaikutuksista. Hän on kiinnittänyt huomiota siihen, että joissakin roduissa osa näyttelytuomareista suosii pyöreämpää päätyyppiä roduilla, joiden pään ei rotumääritelmän mukaan tarvitsisi olla niin pyöreä.

Sen seurauksena joidenkin rotujen, kuten ragdollin ja pyhän birman, päänmuoto on alkanut muuttua.

– Jotkut kasvattajat ovat huolissaan siitä, että muuttuuko rotu persialaiseen suuntaan. Jos tuomari sanoo, että tämä on kaunis kissa, kasvattajat alkavat luonnollisesti jalostaa rotua sitä kohti. Pyöreä pää ja pyöreä otsapenger tekevät kissasta pentumaisen näköisen, jolloin se on söpö. Mutta kuinka pitkälle eläimiä voi jalostaa söpöyden takia?

Yleensä narina tulee siitä, että vanhanmallisen kissan kasvattaja on kateellinen ja osoittelee kilpailijaa. Veikko Saarela

Tähtisen mielestä osa näyttelytuomareista ei tiedosta vastuutaan jalostuksen suunnasta.

– He pesevät kätensä ja ovat sitä mieltä, että kasvattajat päättävät, millaisia kissoja tuovat näytille. Olen kysynyt heiltä, eikö kissan terveys merkitse mitään. He sanovat, että heidän tehtävänsä on arvostella vain sitä, onko kissa kaunis.

"Terveys on ykkösasia"

Suomen Kissaliiton puheenjohtaja Veikko Saarela toimii myös kissanäyttelyissä tuomarina. Saarela sanoo, että kissan terveys on kasvatustoiminnassa aina ykkösasia.

– En tunnista sitä, että näyttelykissoja kasvatettaisiin terveyden kustannuksella. Ei kukaan halua kasvattaa ehdoin tahdoin sairasta eläintä eikä teettää pentuja, jos ne eivät ole terveitä, Saarela sanoo.

Hän muistuttaa, että tuomarit toimivat kansainvälisen kissaliittojen kattojärjestön Fifen määrittelemien vaatimusten mukaan. Ne ovat samantapaiset ympäri maailman. Silloin on pyrittävä valitsemaan niiden mukainen voittaja.

– Yleensä narina tulee siitä, että huonotyyppisen, vanhanmallisen kissan kasvattaja on kateellinen ja osoittelee kilpailijaa, jolla on standardin mukainen kissa.

Saarela kertoo, että rotujärjestöt voivat vaikuttaa vaatimuksiin ehdottamalla niihin muutoksia. Myös yksittäinen jäsenmaa ja kasvattajatkin voivat tehdä ehdotuksia. Leveät, riittävän suuret sieraimet on lisätty vaatimuksiin kasvattajien ja tuomareiden toimesta.

– Me suomalaisetkin olemme olleet mukana ajamassa niitä sinne.

Siamilaiskissa. Yle

Itämaiset rodut vaarassa

Kun geneetikko Jaana Tähtiseltä kysyy, missä roduissa ääripiirteitä korostava jalostus on mennyt liian pitkälle, hän nimeää persialaisen ja sen lyhytkarvaisen version exoticin.

– Kallon rakenne on näillä roduilla muuttunut jo niin paljon, että toivoisin jalostuksen kääntyvän takaisinpäin.

Tähtisen mukaan kissojen nenä on lyhentynyt lähes olemattomaksi, ja myös kasvojen rakenne on litistynyt. Siksi kyynelkanavat ovat suuntautuneet väärin, eikä kyynelneste ei pääse valumaan normaalia reittiä nenästä ulos.

– Kun nenä on lytty, kyynelneste joutuu menemään ylämäkeen. Kun kyynelneste ei pääse nenästä ulos, se valuu silmistä. Siksi joidenkin persialaisten silmänurkat ovat märät. Osa persialaisten omistajista on niin tottuneita kissojensa ulkonäköön, etteivät he näe tai halua tiedostaa ongelmia.

Vaarallisella tiellä ovat Tähtisen mielestä myös itämaiset rodut. Esimerkiksi siamilaiset ovat nykyään aivan erinäköisiä kuin 1960-luvulla.

– Itämaisten rotujen päät ovat kaventuneet hirveän paljon. Kun kallo on kovin kapea, kuuloluut eivät välttämättä kehity normaalisti ja ääritapauksissa voi tulla tasapainohäiriöitä. Jalostus näyttää kulkevan myös kohti valtavan suuria korvia. Pennuilla korvarustot eivät jaksa enää pitää korvia pystyssä.

Notre Dame -kellonsoittajia

Kun halutaan jalostaa tietynlainen kissa, aletaan risteyttää yksilöitä, jotka ovat sukua keskenään. Tätä kutsutaan sukusiitokseksi. Kun sukusiitosaste on korkea, todennäköisyys epämuodostumille, tulehduksille ja muille terveysongelmille kasvaa.

Joillakin kissaroduilla sukusiitosaste on peräti 50 prosenttia tai enemmän, kun sukutaulua katsotaan kokonaisuutena. Maine coon -rotua kasvattava Katja Sarkama ei halua kommentoida yksittäisiä rotuja, mutta hänen mielestään ylijalostus vaivaa tiettyjä kissarotuja yhtä pahasti kuin sairaimpia koiria.

– Ylijalostus lisääntyy, koska omistajat haluavat lemmikiltään tiettyjä piirteitä. On rotuja, joiden kasvattamista tulisi vakavasti harkita, mutta kun meillä on näille Notre Dame -kellonsoittajille ostajia. Eihän sairaita eläimiä jalostettaisi, ellei niitä ostettaisi, Sarkama toteaa.

Ei kissaa tai koiraa ole tarkoitettu talon kokoiseksi. Katja Sarkama

Sarkama välttää omassa kasvatuksessaan ääripiirteiden korostamista ja korkeaa sukusiitosta. Ylijalostus kuitenkin vaivaa myös maine coonia. Sarkaman mukaan kissanäyttelyissä pärjäävä maine coon -tyyppi on jotain aivan muuta kuin rotu oli vielä 1990-luvulla, jolloin maine coon muistutti paljon maatiaiskissaa.

Nyt näyttelykissojen korvat nousevat päälaelle, kallo on kaventunut, kissa on pitkä ja korkea.

– Rodun kuuluukin olla suuri ja vahva, mutta jos se menee överiksi, edessä on luusto-ongelmia. Äärimmäinen koko lyhentää myös elinikää. Ei kissaa tai koiraa ole tarkoitettu talon kokoiseksi.

Näin maine coon on muuttunut. AOP

Lisää yhteistyötä

Kissaliitto edellyttää kasvatukseen käytettäviltä kissoilta rotukohtaisia geenitestejä eri sairauksien varalta. Monilla roduilla testataan hypertrofinen kardiomyopatia HCM, joka on kissojen yleisin sydänsairaus. Lisäksi kansainvälinen kissaliittojen kattojärjestö Fife edellyttää tietyiltä roduilta sydänultraa ennen kasvatuskäyttöä HCM:n takia.

HCM:ää on paljon esimerkiksi ragdollilla, sfinxillä ja maine coonilla. Sarkama sanoo teettävänsä kissoillaan laajasti testejä, vaikka maine coonilla ei ole esimerkiksi ultrauspakkoa.

– Vaikka suurin osa kasvattajista onkin erittäin tunnollisia, Suomessa on myös niitä kasvattajia, jotka ottavat kissoilta vain pakollisen geenitestin. Toivon ultrauspakkoa myös maine cooneille, koska se karsii pentutehtailua.

Nyt joutuu usein vain arvailemaan ja toivomaan parasta. Katja Sarkama

Sarkama suosii laajaa geenivalikoimaa ja pyrkii sekoittamaan geenejä niin, että samassa pentueessa voi olla hyvin erinäköisiä kissoja. Hän sanoo, että kissakasvattajat jakautuvat jalostuksen suhteen kahtia.

– Toisille on tärkeää, että kissa pärjää näyttelyissä eikä se, miten se on saatu aikaan. Itse haluan, että kissa on terve, pitkäikäinen ja hyväluonteinen.

Sarkama toivoo, että kasvattajat tekisivät enemmän yhteistyötä keskenään. Siten mahdollisimman moni omistaja saisi mahdollisimman terveen lemmikin.

– Näin tiedettäisiin, jos jossain geeniyhdistelmässä on tyypillisesti jotain sairauksia. Voisimme miettiä, miten sitä pitäisi kehittää tai pitäisikö se kokonaan karsia pois jalostuksesta. Nyt joutuu usein vain arvailemaan ja toivomaan parasta.