Perussuomalaisten suosio pelastaa epäsuositun pääministerin: Muut puolueet eivät halua ja uskalla lähteä mittauttamaan vaalisuosiotaan perussuomalaisia vastaan

Politiikan journalismin suosikkiurheilulajeja on toisaalta ja toisaalta -kirjoittelu. Ja tämä sunnuntai on siihen lähes parhain mahdollinen, sillä pääministeri Antti Rinteen (sd.) ja hänen johtamansa hallituksen ympärillä velloo tällä hetkellä niin paljon erilaisia toisaalta ja toisaalta -skenaarioita. Joutuuko Rinne jättämään paikkansa vain kuuden kuukauden jälkeen? Kaatuuko hallitus? Tuleeko uudet eduskuntavaalit? Ainakin osa noista selviää viimeistään keskiviikkona, jolloin eduskunta äänestää edellispäivän välikysymyskeskustelun jälkeen hallituksen luottamuksesta. Jos luottamusta ei kansanedustajilta tule – mikä vaatii myös hallituspuolueiden kansanedustajilla peukaloiden kääntymistä alas – vaihtoon ei välttämättä mene ainoastaan pääministeri, vaan koko hallitus. Ennen tiistain varsin railakkaaksi todennäköisesti kääntyvää eduskunnan istuntosalin välikysymyskeskustelua hallituspuolueet ja erityisesti niiden puheenjohtajat käyvät keskenään läpi tilannetta, eli mitä on oikeasti tapahtunut ja miten siitä päästään eteenpäin. Se keskustelu käydään myöhemmin tänään sunnuntaina pääministerin virka-asunnossa Kesärannassa jahka puolueiden puheenjohtajat ehtivät maakuntamatkoiltaan takaisin pääkaupunkiseudulle. Esimerkiksi Rinne itse on Pohjois-Suomessa ja keskustan puheenjohtaja Katri Kulmuni Päijät-Hämeessä. Muiden hallituspuolueiden puheenjohtajien ilmeet olivat perjantaina ja lauantaina sen verran vakavat ja kommentit lyhyet, että sunnuntai-illan keskinäisestä keskustelusta ei tule helppo. Ja Rinteen on parempi saada kollegansa vakuuttuneeksi puheittensa ja toimiensa rehellisyydestä. Virallisesti ja julkisesti Rinteeltä ovat lisätietoja pyytäneet keskusta ja vihreät, mutta varmasti vasemmistoliitto ja rkp:kin mielellään kuuntelevat Rinteen kootut selitykset. Rinteen kannalta onkin ongelmallista se, että hänet on nyt koko kansan silmissä leimattu valehtelijaksi tai ainakin epäselväksi selittelijäksi. Ja Rinteen kannalta kaikkein pahinta on se, että omatkin – ja jopa ihan ylhäälläkin sdp:n vaikuttajaporukoissa – uskovat Rinteen puhuneen ns. muunneltua totuutta, kuten politiikassa on tapana kauniisti asiaa kuvailla. Nämä epäilevät demarit kuuluvat lähtökohtaisesti ns. urpilaislaisiin, jotka eivät vieläkään ole antaneet Rinteelle anteeksi Jutta Urpilaisen haastamista ja kaatamista, ja siksi heitä ei haittaisi, vaikka Rinne joutuisi jättämään pääministerin paikan ja sen myötä ennemmin tai myöhemmin myös SDP:n puheenjohtajan paikan. Mitkä sitten ovat Rinteen vaihtoehdot – joko itse tehtynä tai muiden hänen puolestaan päättämänä? Mietitään ensin Rinteen hallituskumppaneita. Vaikka hallituksessa on viisi puoluetta, tärkeimmässä roolissa on keskusta, jonka kanssa demareilla on ollut vaikeaa hallituksessa tähänkin saakka. Tai paremminkin keskustalla on ollut vaikeaa tässä hallituksessa demareiden kanssa. Lännen Median tuoreen kyselyn mukaan peräti kaksi kolmasosaa keskustan kannattajista (kaikista vastaajista tyytymättömiä oli 52 %) on tyytymättömiä Rinteen hallitukseen – jossa on viisi keskustalaista ministeriä. Yksi ministereistä on keskustan tuore puheenjohtaja Kulmuni, joka ei voi ohittaa omiensa mielipidettä – varsinkin kun hän ei ole vielä saanut vankkumatonta asemaa puolueensa johdossa. Ja vankkumaton tarkoittaa tässä tapauksessa sitä, että Kulmunin puheenjohtajakausi voi olla katkolla jo ensi kesän puoluekokouksessa. Kulmunin kannattaakin käyttää Rinteen kompurointi hyväkseen vahvistaakseen roiman vaalitappion viime keväänä kokeneen puolueen asemaa hallituksessa ja siten omaa asemaansa keskustan johdossa. Keskustan haluihin heiluttaa hallitusta sen kaatumiseen saakka saattaa vaikuttaa puolueen umpisurkea kannatus ( Helsingin Sanomien tuoreessa gallupissa 11,7 %) ja siihen nähden loistava mahdollisuus saada heikon Rinteen hallituksessa entistä enemmän läpi puolueelle tärkeitä asioita. Vaan kuten tässä yhteydessä pitää lakisääteisesti muistaa muistuttaa, että varsinkin pitemmän linjan kepulaisilla on edelleen jollei nyt hampaankolossa niin ainakin muistikuvissa sdp:n toiminta, kun puolue yhden pienen viestilapun muodossa erotutti vuonna 2003 silloisen keskustalaisen pääministerin Anneli Jäätteenmäen paikaltaan. Vihreät on puolestaan aina osoittanut olevansa epäluotettava ja tempoileva hallituskumppani. Ja se on tämänhetkisten puoluekannatuslukujen perusteella ainoa hallituspuolue, joka saattaisi hyötyä uusista vaaleista. Mutta sitten taas, jep, toisaalta; vihreät on saanut vasemmistoliiton kanssa hallitusohjelmaan ainakin omasta mielestään merkittäviä linjauksia koulutuksesta ja ympäristöstä, ja niitä ei saataisi seuraavaan hallitukseen perussuomalaisten ja/tai kokoomuksen kanssa. Samasta syystä vasemmistoliitto ei lähde heikentämään oman hallituksen toimintakykyä. Hallituspuolue rkp:lle riittää, että se on hallituspuolue. Muuten saa ja voi tapahtua ihan mitä tahansa. Perussuomalaiset ei osallistu muiden oppositiopuolueiden viime viikolla jättämään yhteiseen välikysymykseen hallituksen postisotkusta. Se ei kuitenkaan tarkoita sitä, että puolue ei haluaisi kaataa Rinteen hallitusta – päinvastoin. – Kyse ei ole ainoastaan Rinteen epärehellisyydestä. Kyse on myös palkkojen polkemisesta ja halpatyömarkkinoiden luomisesta, jota kokoomus ajaa vähintään samalla innolla kuin sdp (ja muu hallitus). Siksi ps toimii epäluottamusasiassa itsenäisesti, puheenjohtaja Jussi Halla-aho perusteli puolueen toimintaa lauantaina Twitterissä . Kuten näissä kirjoituksissa on tapana ilahduttavan yleistävästi todeta, suomalaista päivänpolitiikkaa hallitsee tällä hetkellä pelko perussuomalaisista. Puolue on noussut Jussi Halla-ahon johdolla ylivoimaisesti suosituimmaksi ja siten seuraavissa eduskuntavaaleissa – varsinkin jo ne pidettäisiin nyt Rinteen hallituksen kaatumisen vuoksi – suurimmaksi puolueeksi. Ja vaikka politiikka on useammankin aikalaiskuvauksen mukaan mahdollisuuksien taidetta, harva puolue kristillisdemokraatteja lukuun ottamatta lähtisi ilomielin yrittämään hallituksen muodostamista perussuomalaisten kanssa. Siksi hallituksen kaatamiseen tähtäävä perussuomalaiset voi huikean kansansuosionsa vuoksi pelastaa epäsuositun hallituksen kaatumiselta ja Suomen mahdollisilta ennenaikaisilta eduskuntavaaleilta – ja siten pelastaa myös pääministeri Rinteen – sillä muut puolueet eivät halua ja uskalla lähteä tällä hetkellä mittauttamaan vaalisuosiotaan perussuomalaisia vastaan. Siksi Rinne laitetaan - jos laitetaan - ”sopuisasti” hallituspuolueiden keskinäisellä sopimuksella vaihtoon, jotta uusiin vaaleihin ei tarvitse mennä. Ja vaikka oppositiopuolue kokoomuksen puheenjohtaja Petteri Orpo lauantaina Iltalehdelle vakuutteli puolueensa olevan valmis uusiin vaaleihin vaikka huomenna, niin toiseksi suurimman oppositiopuolueen kannatusero kurimuksessa olevaan pääministeripuolueeseen on tällä hetkellä vain pari prosenttiyksikköä. Ja ero edellä olevaan perussuomalaisiin yli viisi prosenttiyksikköä. Siksi Orpo uhonsa jälkeen toppuuttelikin enempiä puheita ylimääräisistä eduskuntavaaleista ja erityisesti sen jälkeisistä tapahtumista - ei kokoomuksessakaan uusista vaaleista pelkästään riemastuttaisi. Mutta jos uusiin vaaleihin päädytään, ne järjestetään aikaisintaan 50 päivän kuluttua ja viimeistään 75 päivän kuluttua siitä, kun päätös uusista vaaleista on tehty. Uusista vaaleista määrää tasavallan presidentti. Tosin useimmiten ennen sitä puolueet pyrkivät sopimaan keskenään pystyykö hallitus jatkamaan nykyisellä pohjalla, vaikka pääministeri eroaisi. Ja Rinteen perjantaisen itsepuolustushengen ja Postin johdon kovasanaisen moittimisen perusteella pääministeri ei ainakaan itse tätä opposition toivomaa johtopäätöstä tee.