Hangon Tulliniemessä sijaitsi jatkosodan aikana suuri saksalaisleiri, jonka läpi kulki jopa tuhansia saksalaisia päivittäin pohjoisen rintamille tai kotiinsa lomille. Meneillään olevilla kaivauksilla yritetään selvittää esimerkiksi se, mitä tapahtui leirin ukrainalaisvangeille.

Mistä on kyse? Hangossa sijaitsi toisen maailmansodan aikana saksalaisten läpikulkuleiri.

Leirin läpi kulki jopa tuhansia saksalaisia päivittäin pohjoisen rintamille tai kotiinsa lomalle.

Leiri tarjosi myös runsaasti viihdettä: siellä oli esimerkiksi elokuvateatteri ja valtava kanttiini.

Leirin vaiheita selvitetään nyt arkeologisilla kaivauksilla.

Arkeologi Jan Fast kääntelee ja rapsuttelee sudilla maan alta löytynyttä, katkennutta veistä.

– Tämä on erittäin massiivinen ruokailuväline, varmasti saksalaisen upseerin veitsi. Sen perästä löytyy varmaankin leimoja, kenties monogrammi, hän arvioi.

Seuraavaksi veitsi pääsee öljykylpyyn, joka toivottavasti liuottaa perään ympäröivästä maaperästä tarttuneen ruosteen pois. Sen jälkeen veitsestä tehdään tarkemmat analyysit. Joka tapauksessa veitsi kertoo omaa tarinaansa siitä, millaisin välinein Saksa lähti sotiinsa. Mukana oli posliiniastioita ja parasta terästä.

– Solingenin terästehtaan huipputuote, kuittaa Fast.

Hangon leiri läpikulkupaikkana

Kun Neuvostoliitto ajettiin Hangosta pois, saapuivat tilalle nopeasti saksalaiset. Saksa tarvitsi pohjoista sotasuuntaansa varten turvallisen merireitin, ja lyhyt ylitys Baltiasta Hankoon oli paljon parempi vaihtoehto kuljetuksille kuin jatkaa matkaa Vaasaan tai Ouluun. Niinpä Hankoon muodostui nopeasti erittäin merkittävä kasarmi.

– Täällä Tulliniemessä on ollut yli neljän tuhannen saksalaissotilaan kauttakulkuleiri. Tämän leirin kautta kuljettiin rintamalle ja lomille vuosien 1942 ja 1944 välillä, kertoo Fast.

Sotilaita liikkui molempiin suuntiin jopa tuhansia päivittäin, joten liikenne oli Suomen ja tuon ajan mittakaavassa merkittävää. Leiri paisuikin nopeasti todella suureksi, esimerkiksi miehistökasarmeja oli parhaillaan pitkästi yli sata.

Meneillään olevissa arkeologisissa kaivauksissa on selvinnyt, että tupakka ja viina näyttelivät leirin arjessa merkittävää osaa.

Jan Fast seuraa kaivauksia ukrainalaisen vankileirin tunkion reunalla. Olli-Pekka Kursi / Yle

– Leiri oli paitsi yöpymispaikka, myös viihdekeskus saksalaisille sotilaille. Täällä oli valtava, saksalainen sotilaskoti, elokuvateatteri sekä paljon mahdollisuuksia viihtyä ja oleskella.

Maan alta paljastuneet Genever-pullot, Mosel- ja Riesling-valkoviinipullot sekä olutpulloröykkiöt kertovat, että hauskaa oli.

– Itse asiassa osa saksalaissotilaista ei koskaan mennyt Saksaan, vaan he jäivät leiriin viettämään lomaansa.

Suomalaisvaimo laivalta mereen?

Vilkkaasta toiminnastaan johtuen leiri paketoi valtavasti ihmiskohtaloita. Kaivauksilla vapaaehtoisena olevan Armi Honkasen äiti ja mummo asuivat Hangossa saksalaisleirin aikaan.

– Mummoni alun alkaen tuli siivoamaan venäläisten jälkiä, kun hän tuli tänne. He jäivät muutamaksi vuodeksi asumaan ja olivat tekemisissä saksalaisten kanssa.

Suuri saksalaisleiri vaikutti Hangon elämään. Saksalaisia näkyi katukuvassa ja kanssakäymistäkin oli ainakin leirin kantahenkilökunnan kanssa. Esimerkiksi lapset saivat mennä syömään saksalaisten ruokalaan yksi kouluryhmä kerrallaan. Saksalaisten ruoka oli erikoista ja kauhean hyvää. Kerran Armin äiti tunki väkisin joukkoon, vaikka ei ollut hänen vuoronsa.

– Eikä heitä ajettu pois. Suomalaiset olivat tyytyväisiä kun leiristä saatiin ruokaa, koska ruokaa ei muuten ollut.

Tästä löytyy muun muassa posliinia. Armi Honkanen seulomassa hiekkaa taustalla. Olli-Pekka Kursi / Yle

Kanssakäyminen herätti myös syvempiä tunteita. Yksi sukulaisnaisista ihastui saksalaiseen sotilaaseen ja lähti lopulta hänen matkaansa. Tiedot hänestä päättyvät siihen.

–Täällä liikkui huhuja, että saksalaiset sitten heittivät laivasta mereen nämä suomalaiset. En tiedä, onko se totta, kertoo Honkanen.

Mitä tapahtui ukrainalaisille vangeille?

Tulliniemessä sijaitsi myös ukrainalaisten sotavankien leiri. Ukrainalaiset olivat tulleet suomalaisten käsien kautta, sillä suomalaiset vaihtoivat saksalaisten kanssa vankeja saadakseen inkeriläisiä, virolaisia ja muita suomensukuisia vankeja.

Ukrainalaisten oloista ja kohtaloista tiedetään varsin vähän, ja meneillään olevista kaivauksista toivotaankin valaistusta historiaan.

Epäilen, säilyikö yksikään hengissä toisen maailmansodan loppukahinoissa. Jan Fast

– Kun saksalaiset vetäytyivät Hangosta vuonna 1944, he ilmeisesti veivät ukrainalaiset mukanaan. Tämän jälkeen heistä ei löydy mitään mainintaa mistään. Epäilen, onko heistä yksikään enää elossa ja epäilen, säilyikö yksikään hengissä toisen maailmansodan loppukahinoissa, pohtii Fast.

Jan Fast epäilee kohtalon olleen kaikkiaan tyly, vaikka varsinaista Tulliniemen joukkosurmaa hän pitää erittäin epätodennäköisenä. Osa ukrainalaisista on saattanut menehtyä leirillä, mutta muuten saksalaiset arvostivat vankeja työvoimana.

– Ongelmia on saattanut tulla siinä vuoden 1944 paikkeilla, kun saksalaisten vetäytyminen alkoi. Tutkimme leirin ympäristön tarkkaan, jos löytyisi viitteitä levottomuuksista. Toistaiseksi ei ole kuitenkaan varmoja merkkejä.

Leirin läheltä on löytynyt paikka, jossa on ammuttu saksalaisilla aseilla. Kyse saattaa olla ampumaradasta, mutta raaempaakaan vaihtoehtoa ei voida sulkea pois.

Tulliniemen sulku onnenpotkuna

Kaivaukset saivat Hangon Tulliniemessä alkunsa vuonna 2014, kun aiemmin kulun alueelle sulkenut Vapaasatama ja Hangon kaupunki pääsivät sopuun niemen virkistyskäytöstä. Arkeologin näkökulmasta onkin melkoinen onnenpotku, että Suomen eteläisin kärki on ollut suljettuna. Niinpä kaivajille löytyy alueita, jotka ovat säilyneet koskemattomina kaikki nämä vuodet.

– Sulkupäätös suojeli osan saksalaisesta leiristä, ja nyt onkin ainutlaatuinen tilaisuus avata leirin historiaa maanalaisista arkistoista, kertoo Fast.

Kaivauspaikkojen valinta on ollut hankalaa. Edellisinä kesinä osa työstä on tehty turhaan, kun kaivauksia ei ole osattu kohdentaa oikeisiin paikkoihin. Apua onkin haettu esimerkiksi laserkeilauksesta, jolla aluetta pystyttiin kartoittamaan kasvillisuuden läpi.

– Parakit antoivat tietysti jotakin viitettä, mutta yllätykseksemme otollisimmat alueet sijaitsivat jossain muualla.

Nyt kaivauksia tehdään vapaaehtois- ja opiskelijavoimin. Kaivaukset ovat myös osa Jan Fastin väitöskirjatutkimusta.

Yli sadasta miehistöparakista pystyssä on enää kolme. Olli-Pekka Kursi / Yle

Loppuleiri rapistuu luonnon helmassa

Sodan jälkeen mittava saksalaisleiri katosi melko nopeasti. Esimerkiksi yli sadasta miehistöparakista oli jäljellä vuonna 1960 enää viisi. Loput oli purettu tai myyty esimerkiksi hankolaisille tai Neuvostoliittoon. Lopuistakin parakeista kaksi on jo romahtanut ja viimeiset kolme on aidattu turvallisuussyistä.

– Niiden on päätetty antaa romahtaa paikoilleen. Muutamassa vuodessa nämä kaikki ovat kaatuneet, arvioi Fast.

Parakkien lisäksi maastossa näkyy kuitenkin edelleen lukuisia jälkiä virkistysalueen polunkin varrella. Tarkka kulkija havaitsee muun muassa kivijalkoja ja tulipesän paikkoja.