Internet on tehnyt itselleen valehtelusta huomattavasti aikaisempaa haastavamman projektin. 1970–1980-luvuilla oli vielä mahdollista jotenkuten uskotella itselleen, että Neuvostoliitto oli mahtava paikka, Yhdysvallat aina mätä ja Israel saatanasta.

Tavallinen suomalainen sai uutisensa poliittisesti ohjatusta Ylestä, Hesarista ja/tai paikallisesta sanomalehdestä. Ne olivat yleensä täynnä hyviä ihmisiä, jotka tekivät työnsä pyrkien parhaaseen mahdolliseen objektiivisuuteen. Mutta he olivat silti usein kansainvälisten uutistoimistojen fiidien, nopeiden ja joskus pintapuolisten työkeikkojen sekä taitavien manipuloijien armoilla.

Tänään keskiverto läntisen maailman asukas saa enemmän, tarkempaa ja nopeampaa informaatiota kuin kukaan koskaan aikaisemmin, missään ja mistään. Yritykset tiedon manipulointiin kaatuvat yleensä nopeasti, sillä kentällä on kommentoijia iPhoneineen ja webbiyhteyksineen.

Itselleen ja muille valehtelemisesta on tullut todella haastava tehtävä, joka vaatii totaalista omistautumista ideologialle ja/tai näkökulmalle.

Itsesuggerointi on toistaiseksi ollut todella vakuuttavaa.

On uskomatonta nähdä, kuinka tehokkaasti miljoonat eurooppalaiset ja amerikkalaiset ovat onnistuneet kertomaan itselleen, että kontrolloimaton maahanmuutto ei muodosta minkäänlaisia vakavia haasteita mutta muutama kadulla löntystävä skini on puskemassa Suomea fasismiin. Mikä Kölnin uusivuosi?

Ideologisen kuilun toisella reunalla peräkammarin keskiolutta kittaavat pojat uskovat itse levittämiään huhuja ja valheita useista joukkoraiskauksista ympäri idyllisiä suomalaiskyliä. Suomi 1970-luvulla oli vielä valtavan upea paikka ennen kun raiskaajavarkaat saapuivat (rikostilastot hiljaa!).

Venäjän toimien puolustaminen ja selittäminen on puskenut jotkut ihmiset, joiden periaatteessa pitäisi tietää paremmin, liki psykoosiin satuineen ukrainalaisen fasismin mittakaavasta, Suomessa huostaanotetuista venäläislapsista ja Venäjän sävyisästä ulkopolitiikasta.

Vaatii joko uskomatonta tietämättömyyttä – tai salaista omistautumista murhanhimoiselle ja rasistis-fundamentalistiselle ideologialle – esitellä Gaza yksipuolisena uhrina ja Hamas jonkin sortin vapaustaistelijana tai demokratian ja ihmisoikeuksien airueena. Silti sekin onnistuu miljoonille, jotka kuvittelevat olevansa hyviä ihmisiä.

Internetin aikakausi ei ole lempeä tosiuskoville. Oikeisiin faktoihin, dataan ja tietoon törmääminen tekee ideologisen turvallisuusalueen puolustamisesta vaikeaa. Informaation keskipakoisvoima on aina vaarassa tuhota sosiaalisen median epistomologisen baletin askelkuviot.

Miten omien, hartaasti varjeltujen ideologisten totuuksien puolustaminen onnistuu? Vanha kunnon huono argumentaatio on aika paikallaan, mutta somen hengessä se on vaatinut tuekseen enemmän kiljumista.

Pahoin pelkään, että tässä on meidän kansankynttilöiden – leikkikoulusta yliopistoihin – vakavin ammatillinen haasteemme seuraavien vuosikymmenten ajan.

Soundtrack: Pink Floyd, See Emily Play