Kulttuuriministerin salkkua ollaan siis antamassa perussuomalaisille.

Persujen Pentti Oinonen jo kuittailee, että tästä valittavat taiteilijat ”syövät omaa leipäänsä”. Tämän jännän kielikuvan (kenen leipää sitten pitäisi syödä??) takana on ajatus, että parempi olla mussuttamatta, jos haluaa tukia jatkossa.

Sopii kysyä, miten paljon kultturiministeri loppupeleissä voi vaikuttaa yksittäisten kulttuurihankkeiden rahoitukseen, etenkin kun (tässä tapauksessa onneksi) suuri osa apurahoilta tulee yksityisiltä säätiöiltä. Mutta ennen kaikkea tästä seuraa molemminpuolista haistattelua ja nokittelua kulttuuriväen enemmistön ja perussuomalaisten välille.

Toivoisin, että tässä skeidamyrskyssä otettaisiin huomioon muut hallituspuolueet. Taas kerran perussuomalaiset keräävät huomion ja haistatuksen ratkaisusta, jonka ovat iloisesti hyväksyneet myös keskusta ja kokoomus.

Kepulle ja kokoomukselle passaa, että kulttuuriministeri tulee puolueesta, joka on ehdottanut taiteilija-apurahojen lakkauttamista ja jonka edustaja julkaisi mustan listan homomyönteisistä ja rasisminvastaisista toimijoista.

Etenkin kokoomuksen maine Guggenheim-tyyppisiä rohkeita projekteja ajavana kulttuuripuolueena tuskin kärsii taaskaan, kun persut toimivat hallituksen kakkamagneettina. Heidän valtaansa hyödynnetään mielellään, kun sitä vielä on.