Vastaa 12 kysymykseen, ja näet, minkä parlamenttiryhmän politiikka on lähinnä ajatteluasi. Entä mikä ryhmiä erottaa?

Osa artikkelin sisällöstä ei ole välttämättä saavutettavissa esimerkiksi ruudunlukuohjelmalla. Toteutus vaati toimiakseen JavaScriptin.

Mitä suomalaisen äänestäjän on hyvä ymmärtää parlamenttiryhmistä?

Suomalaisten puolueiden europarlamentaarikot toimivat Euroopan parlamentissa poliittisissa ryhmissä, kuten puolueiden riveistä valitut kansanedustajat Suomen eduskunnassa.

Europarlamentin ryhmiä ei silti voi suoraan verrata suomalaisten puolueiden kansanedustajien muodostamiin eduskuntaryhmiin. Osalla ryhmistä yhteinen aate on vahvempi, osalla yhteistä on vähemmän.

Europarlamentissa poliittisten ryhmien rooli on tärkeä. Ne ohjaavat parlamentin toimintaa ja ovat ratkaisevassa roolissa, kun parlamentti muodostaa enemmistöjä. Koska hallitusta tai oppositiota ei ole, parlamentissa päätökset syntyvät enemmistön voimin.

Europarlamentaarikkko saa ryhmältään äänestysohjeistuksia, mutta toisin kuin eduskunnassa ryhmäkuria ei ole. Europarlamentaarikko äänestää siis mielensä mukaan.

Suomalaisen äänestäjän on hyvä muistaa sekin, etteivät europarlamentaarikot lähtökohtaisesti edusta kotimaitaan.

Millä perusteella kansalliset puolueet sijoittuvat näihin ryhmiin?

Kansallisista puolueista moni on jonkin eurooppalaisen puolueen jäsen ja useimmiten europarlamentaarikot päätyvät istumaan eurooppalaisen puolueensa ryhmään.

Suomalaisista puolueista kokoomus, RKP, keskusta, SDP, vihreät, kristillisdemokraatit ja vasemmistoliitto kuuluvat ylikansalliseen, eurooppalaiseen puolueeseen. Niiden riveistä valituksi tulleet europarlamentaarikot ovat siis osa eurooppalaisen puolueen ryhmää.

Poikkeuksiakin on.

Keskustan euroedustajaksi kymmenen vuotta sitten valittu Hannu Takkula esimerkiksi harkitsi pitkään parlamenttiryhmän vaihtamista (siirryt toiseen palveluun), sillä piti keskustan eurooppalaista puoluetta Aldea liian liberaalina.

On myös joukko kansallisia puolueita, jotka eivät kuulu mihinkään eurooppalaiseen puolueeseen. Tämä johtuu siitä, ettei ylikansallista puoluetta ole. Näin on esimerkiksi nykyisellään Euroopan konservatiivien ja reformistien (ERC) riveissä istuvan perussuomalaisten kohdalla.

Kuinka samanmielisiä ryhmät ovat?

Ryhmien muodostamisessa on kyse poliittisesta samanhenkisyydestä.

Toisin kuin kansallisissa puolueissa yleensä, niissä ei ole tiukkaa puoluekuria. Toisaalta, vakiintuneet ryhmät äänestävät varsin yhtenäisesti.

Uusissa ryhmissä äänestystulos usein hajoaa, sillä niissä mukana olevien kansallisten puolueiden kannat poikkeavat toisistaan. Koska ryhmällä on enemmän voimaa kuin toimimisessa yksin, pakkoavioliitto kannattaa.

Lue tästä miten ääriryhmien vaalivoitto vaikeuttaisi EU-parlamentin työtä.

Miten ryhmät mahdollisesti muuttuvat vaalien jälkeen?

Vaikka moni ryhmä pysyy pääosin samanlaisena, myös muutoksia on luvassa. Erityisen kiinnostavia liikehdintöjä on kaksi.

Ensimmäinen on se, mihin sijoittuu Ranskan presidentin Emmanuel Macronin uusi Tasavalta liikkeessä -puolue. Eurovaaleihin puoluenimellä Renesanssi osallistuvilla ehdokkailla ei toistaiseksi ole paikkaa parlamentin poliittisten ryhmien sisällä. Todennäköisintä on, että Renesanssi lähtee tavalla tai toisella mukaan liberaaliin Aldeen.

Toinen kiinnostava seikka on se, millaisia muutoksia parlamentin EU-kriittisessä oikeistossa tapahtuu. Tällä hetkellä kansallismieliset, maahanmuuttovastaiset ja euroskeptiset puolueet ovat kuuluneet parlamentissa kolmeen eri ryhmään.

Italian sisäministeri, oikeistopopulistisen La Legan Matteo Salvini järjestelee uutta parlamenttiryhmää, johon esimerkiksi perussuomalaiset suunnittelevat siirtyvänsä.

Jotta uuden poliittisen ryhmän voi perustaa, pitää koossa olla vähintään 25 parlamentaarikkoa seitsemästä jäsenmaasta.

Ryhmiin vaikuttaa merkittävästi myös Britannian tekeillä oleva EU-ero eli brexit. Kun Britannia irtautuu EU:sta putoaa euroedustajien määrä vaalien jälkeen valituista 751 parlamentaarikosta 705 euroedustajaan.

Miten EU-ryhmäkone tehtiin?

Tiedot perustuvat asiantuntijoiden arvioihin. Euroopan parlamenttia tiiviisti seuraavat Tuomas Iso-Markku (tutkija, Ulkopoliittinen instituutti) ja Pekka Nurminen (yksikön päällikkö, Euroopan parlamentin pääsihteeristö) muodostivat ryhmien vastaukset perustuen menneen kauden käytännön politiikkaan sekä eurooppalaisten puolueiden vaaliohjelmiin.

Juttua korjattu klo 09:11 Toisin kuin jutussa aiemmin luki, Hannu Takkula ei lopulta siirtynyt pois Alden ryhmästä.

Katso puoluejohtajien vaalitentit:

Antti Rinteen vaalitentti: Demarit haluavat vahvan EU:n, eroon veronkierrosta sekä nollatuntisopimuksista

Jussi Halla-ahon eurovaalitentti: Perussuomalaiset hakee EU:sta uusia ystäviä, mutta Venäjä ja maahanmuutto aiheuttavat kitkaa

Petteri Orpon vaalitentti: Kokoomus haluaa vahvan EU:n, mutta kipuilee oman EPP-ryhmänsä hajanaisuuden kanssa

Pekka Haaviston tentti: Vihreät haluaa hiilineutraalin EU:n ja Suomesta yöjunan Berliiniin

Juha Sipilän vaalitentti: Liberaaliryhmän maalaisserkku haluaa markkinakuria ja maataloustukia

Li Anderssonin vaalitentti: Ilmastopäästöt alas, säännöt eurosta eroamiseen

Anna-Maja Henrikssonin vaalitentti: Kielipuolue puolustaa liberaaleja arvoja ja haluaa Ahvenanmaalle oman meppipaikan

Sari Essayahin vaalitentti: Kristillisdemokraatit haluaa EU:sta enemmän irti, ja maataloustuista näpit irti