Tidigare i sommar kritiserade den 17 åriga popartisten Zara Larsson genustänket på Bråvallafestivalen, och reaktionerna lät inte vänta på sig. Artisten Mats "Günther" Söderlund, som onsdagen 15 juli uppträdde på Allstar här i Gävle, avfärdade irriterat hennes åsikt och kallade henne "en av många fjortisbrudar" i ett inlägg på Facebook. En programledare i Bandit Rock uppmanade i sändning en kollega att "ge Zara en lavett". Och då var dessa offentliga personers utspel milda i jämförelse med hatstormen som uppstod mot Zara på nätet.

Till följd av sitt engagemang för feminism och jämställdhet har Zara blivit utsatt för både hatiska kommentarer och hot om misshandel, våldtäkt och mord.

– Högst upp på deras önskelista vill de helst att någon ska våldta mig, misshandla mig och oftast till och med mörda mig. Jag blockar minst tio personer som skriver grova hot, till eller om mig, varje dag. De flesta är vuxna män. Det värsta de vet är nämligen när unga tjejer tar plats, skriver hon på Instagram i ett inlägg för att möta hatet.

Min första tanke var att i samband med Gävlespelningen kontakta Günther för en kommentar, men sedan tänkte jag om. För det här handlar inte om Günther. Det handlar inte om skämtsamma lavetter, eller ens om Zara Larsson som person. Det här handlar om strukturer som är så mycket större än den enskilda situationen.

Det krävs inte några vassare Google-skills för att märka att könsfördelningen inom festivalscenen är snedvriden - det är inget som Zara Larsson har hittat på själv. Bråvallafestivalen i Norrköping, där hela cirkusen började, hade i år 78% mansdominerade bokningar - Gävles egen Getaway Rock Festival ligger på 95% mansdominerat. Och ändå brakar hela helvetet loss när en ung kvinnlig artist har mage att påpeka detta.

Men det allra skevaste i denna skeva situation är inte att stora festivaler med budget inte lyckas rekrytera de icke-manliga akter som mig veterligen definitivt finns. Nej, det som gör mig förbannad - och mörkrädd - är den ilska och frustration som blossar upp så fort en kvinna tar plats med sin åsikt. Ofta räcker det bevisligen med att bara vara av icke-manligt kön i ett offentligt sammanhang, och det spelar tydligen ingen roll hur gammal man är; Zara fick sitt första mordhot när hon var tio år, när hon deltog i TV4:s "Talang". Och om åsikterna som uttrycks sedan är av feministisk karaktär, då kommer hatet som ett brev på posten. De patriarkala tendenserna försvaras ursinnigt med näbbar och klor.

Det är tur att det ändå finns röster som vågar göra sig hörda, för det finns otroligt många områden som behöver belysas. Festivalernas genustänk är ett av dem, men destruktiva strukturer finns inom de flesta sammanhang. Bara det faktum att hatiska röster försöker tysta den här typen av kritik med hot är ju ett direkt bevis på detta. Och när en sjuttonåring behöver nätblocka tio (ofta vuxna) personer om dagen på grund av grova hot komna av hennes fräckhet att påpeka ett uppenbart faktum, då har vi ett problem. Ett stort problem, som vi inte kan blunda för. Speciellt inte om vi på sikt vill ha en musikbransch och en offentlighet där alla kön kan, vill och vågar ta plats på lika villkor, och där det inte längre ska vara så förbannat svårt att hitta stoff till en jämställd festival-lineup. Nu återstår det att se hur min egen mailbox ser ut i morgon.