Tidningar skriver ofta ledare om opinionsmätningar. En tidning jag studerade för drygt 20 år sedan skrev efter valet 1988 ledare om Sifos mätning varje månad. Då var mätningarna färre. Nu är de fler. En är Demoskops, publicerade av Expressen.

Det institutet kom med en mätning på lördagen. I den hade S ett lågt stöd: 28,3 procent. Det var inte en statistisk signifikant förändring sedan oktober, men tydligen sedan valets 31,0 procent för S.

SVTs Rapport på lördagen toppade sin nyhetssändning 19.30 med Demoskops mätning. Rapports inrikespolitiske kommentator Mats Knutson kommenterade och sa dels att regeringen är historiskt svag, dels att Stefan Löfven är oerfaren.

Gällande det senare får man anta att det avser i rollen som statsminister. Men är han det?

Alla som vinner ett val och bildar regering är väl oerfarna som statsminister. Det har gällt Thorbjörn Fälldin 1976, Carl Bildt 1991 och Fredrik Reinfeldt 2006.

Ingen av dessa ledare av det borgerliga blocket hade varit minister innan de blev statsminister. Stefan Löfven har alltså mycket gemensamt med dessa före detta statsministrar.

Den enda borgerliga partiledare sedan 30-talet som varit minister innan han blev statsminister var Ola Ullsten 1978.

Stefan Löfven har snart varit partiledare i tre år. Han har varit partiledare ungefär lika lång tid som Reinfeldt hade varit då han blev statsminister 2006.

Om regeringen är svag eller inte är det för tidigt att uttala sig om. Den har relativt få mandat, 39,5 procent av platserna i riksdagen. Men det är inte unikt lite. S-regeringen mellan 1998 och 2002 hade färre mandat.

I statsvetenskapen görs skillnad mellan om en regering är mandatmässigt svag och om den är svag i handlingskraft. En regering kan förstås vara båda.

Men en mandatmässigt svag regering kan åstadkomma mycket. Fler mandat är heller inte givet bättre än färre.

S-regeringen 1988-91 genomförde många saker. Den hade färre mandat än Reinfeldtregeringen 2010-14 hade. S-regeringen träffade runt 1990 stora uppgörelser med flera andra partier.

Knutson och borgerliga kommentatorer uppvisar otålighet och är snabba att stämpla regeringen som varandes på ett visst sätt, alltså svag och oerfaren.

1991 gav S och Ingvar Carlsson den nya borgerliga minoritetsregeringen hundra dagars arbetsro. Sådant är uppenbarligen totalt främmande inte bara för dagens opposition utan även för kommentatorer i medierna.

Även TV-nyhetsprogram fokuserar numera på opinionsmätningar, också andra mätningar än de från Sifo. Och de drar långtgående slutsatser av dem, ungefär som ledarskribenter gör.