Palkkio vai palkka?

Iso joukko media-alan freelancereita kuuluu siihen puolikkaaseen itsensä työllistäjistä, jolle jää kokopäiväisestä työstä käteen vähemmän kuin 18 600 euroa vuodessa.

Vaikka yrittäjän eläkelaki kiemurtaa irti tessistä sanamuodolla ’tai se korvaus, jonka muutoin voidaan katsoa keskimäärin vastaavan sovittua työtä’, monessa mediatalossa on aika katsoa peiliin.

Asia on ajankohtainen myös sähköisellä puolella. Sielläkin halutaan yhä enemmän ohjelmia, jotka tehdään yrittäjätyönä ja joista maksetaan palkkio, ei palkkaa.

Journalistiliitto on linjannut freelancestrategiassaan, että työn teettämisen on oltava työnantajalle saman hintaista työn teettämisen muodosta huolimatta.

Journalistiliiton ja Viestinnän keskusliiton välillä on solmittu alan kauppatapasopimus, joka koskee printtimedian freelancer-tehtävien toimitus- ja myyntiehtoja. Soveltamisalaa koskevassa kohdassa todetaan, että tekijä on itsenäinen yrittäjä tai ammatinharjoittaja, joka vastaa eläke- ja sosiaaliturvansa sekä lomiensa järjestämisestä.

”Ne sisällytetään tekijän ja ostajan välillä sovittuun kokonaispalkkioon”, sanotaan kaikkien osapuolten hyväksymässä tekstissä. Ovatko ne oikeasti siellä?

Aune Waronen



Isokin yrittäjä alivakuuttaa

Alivakuuttaminen on yleinen YEL-velvollisten ongelma. Siihen syyllistyvät kaikenkokoiset yrittäjät.

Eläketurvakeskus valvoo vakuuttamista seuraamalla eri rekistereitä, esimerkiksi alv- ja työnantajarekisteriä sekä ammatinharjoittajien verotustietoja.

Jos eläkevakuutus puuttuu, virastosta otetaan yhteyttä ja kehotetaan hoitamaan vakuutus kuntoon. Suomessa on 260 000 yritystä, mutta YEL-vakuutettuja vain noin 205 000.

Alivakuuttamista on vaikeampi osoittaa. Koska vakuuttamisen kohteena on työpanos eikä liikevaihto tai yrittäjän verotettava tulo, hyväkään toimeentulo ei pakota yrittäjää maksamaan todellisten tulojensa mukaista YEL-maksua.

Toisaalta pienituloinen itsensä työllistäjä esimerkiksi media-alalla, josta löytyy palkkatietoa, on periaatteessa velvoitettu maksamaan todellisiin tuloihinsa nähden ison YEL-maksun.

Alivakuuttamisen ongelma heijastuu nyt maksettaviin eläkkeisiin, sillä kuten muidenkin eläkkeiden kohdalla, sisään tulevilla YEL-maksuilla katetaan nykyiset eläkkeet.

Valtio tarvitsee jokaisen YEL-euron. Esimerkiksi vuonna 2013 valtion osuus YEL-eläkemenosta oli seitsemän prosenttia.

Eläketurvakeskus on selvittänyt alivakuuttamisen syitä. Yhtenä syynä mainitaan yrittäjän pienituloisuus.

Eläketurvakeskuksen kehityspäällikkö Markus Palomurto suosittelee silti yrittäjälle rehellisyyttä, kun tämä arvioi työpanostaan eli työtuloaan.

Jos teloo jalkansa liukkaalla kadulla, saa syövän tai masentuu ja joutuu sairauslomalle, YELin minimityötuloon eli 7 502,14 euroon perustuva, Kelan maksama sairauspäiväraha on 17,50 euroa päivässä. Kuukaudessa tulo on noin 400 euroa miinus verot.

Parin kuukauden yhtäjaksoisen työkyvyttömyyden jälkeen päiväraha nousee 24,02 euroon päivässä, joka on Kelan sairauspäivärahan vähimmäismäärä.

Minimityötulolla eläkettä kertyy 30 vuodessa nykylaskureiden mukaan 343,90 euroa. Se ei vaikuta lopulliseen eläkkeeseen senttiäkään, sillä takuueläke on joka tapauksessa 746 euroa. Sen saa, vaikka olisi koko ikänsä työttömänä.

Vuoden 2017 eläkeuudistus muuttaa summia, mutta pienimpien eläkkeiden kohdalla tuskin merkittävästi.

Aune Waronen