Yksi perheyritysten ominaispiirteistä on, että toimitusjohtajan pesti usein periytyy isältä pojalle. Monet kyvyt ovat osaksi periytyviä, mutta harvalla alalla on sukulaisuudella yhtä suuri merkitys. Eikä ihme: jos vaikka Suomen olympiajoukkueeseen valittaisiin vain aiempien olympia-urheilijoiden lapsia, niin menestys olisi varmasti nykyistäkin heikompaa. Toisaalta on tekijöitä, jotka voivat puoltaa johtotehtävien periytymistä juuri perheyrityksissä. Ehkä omistajaperheen lapsen on helppo vähitellen oppia juuri sen oman yrityksen asiat, jotka ulkopuolisen täytyy opetella kerralla alusta asti.

Mikä sitten on “vallan periytymisen” vaikutus yritysten menestymiseen? Tilanne tuskin on yhtä paha kuin entisaikojen kuningashuoneissa. Niissä valta pidettiin suvussa silloinkin kun perijä oli ilmeisen vähälahjainen, koska toimivallan siirtäminen perillisille oli ainoa tapa pitää kuningaskunta suvussa–omistamista ja toimivaltaa ei ollut mahdollista eriyttää. Perheyrityksen omistajat voivat sen sijaan rekrytoida toimitusjohtajan ulkopuolelta, jos vaihtoehdot omasta takaa eivät näytä tarpeeksi hyviltä. Ei siis ole itsestään selvää, onko vallanperiytymisestä haittaa perheyritysten toiminnalle. Asian selvittäminen parhaastakaan datasta ei kuitenkaan ole helppoa.

Äkkiseltään voisi kuvitella, että vallan periytymisen vaikutuksia voisi tutkia vertailemalla tapauksia, joissa toimitusjohtajan pesti periytyy perheen sisäisesti tapauksiin, joissa uusi toimari tulee ulkopuolelta. Mutta toimitusjohtajan vaihtuminen ja valinta ovat päätöksiä, jotka luultavasti riippuvat yrityksen tulevaisuuden näkymistä, sekä monista tapauskohtaisista tekijöistä, jotka vaikuttavat yrityksen tulevaan menestykseen (ja joita ei voi lukea tilinpäätöksestä). Yritykset, joissa toimitusjohtaja valittiin perheen sisältä tai sen ulkopuolelta, olisivat luultavasti menestyneet systemaattisesti eri tavoin, syistä jotka eivät riipu toimitusjohtajasta, joten niiden vertailu ei olisi “reilu.”

Erilaisista korrelaatioista voisi väitellä loputtomiin, mutta parhaan A-luokan estimaatin vaikutuksille saisi vain kunnon satunnaiskokeella. Arvotaan osalle perheyrityksistä käsky palkata ulkopuolinen toimari, ja toiselle osalle sukulainen. Arvonnan ansioista yritysten tutkijoille näkymättömistä piirteistä ei tarvitse murhetia: kunhan arvottujen lukumäärä on tarpeeksi suuri, niin erityyppisiä firmoja sattuu melkein samalla tavalla vertailun molemmille puolille. Tällainen perheyrityksiä käskyttävä satunnaiskoe ei tietenkään ole käytännössä mahdollinen, mutta pienempikin annos satunnaisuutta vallanperiytymisessä auttaa. Tanskalaisella perheyritysdatalla on tehty mainio tutkimus (Bennedsen ym, 2007), jossa vallanperiytymisen syy-seurausvaikutus pystyttiin mittaamaan ns instrumenttimuuttujan ansiosta.

Ekonometriassa “instrumentti” tarkoittaa satunnaista tekijää, joka vaikuttaa “syyhyn” mutta ei “seuraukseen,” paitsi juuri tuon kiinnostuksen kohteena olevan syy-seuraus-suhteen kautta. Se on ehkä yleisin apuväline syy-seuraus-vaikutuksen mittaamiseen, silloin kun varsinaisen satunnaiskokeen tekeminen on mahdotonta. Karkeasti yksinkertaistaen, etsitään jokin satunnainen tekijä, joka vaikuttaa yritysten “syyhyn” (toimitusjohtajan rekrytointi perheen sisältä/ulkoa), mutta joka ei itse suoraan vaikuta “seuraukseen” (yrityksen menestys uuden toimitusjohtajan aikana). Sattuman eri tavalla kohtelemien yritysten välillä voidaan sitten toteuttaa “reilu” tilastollinen analyysi, josta saadaan laskettua syyn vaikutus seuraukseen.

Kyseisen tutkimuksen instrumentti on toimitusjohtajan esikoisen sukupuoli. Sen voima perustuu siihen, että Tanskassa(kin) naisista tulee, syystä tai toisesta, toimitusjohtajia selvästi harvemmin kuin miehistä. Tämä näkyy datassa siten, että jos perheyrityksen toimitusjohtajan vanhin lapsi on tyttö, niin todennäköisyys sille, että hänen seuraajansa palkataan suvun ulkopuolelta on kolmanneksen suurempi, kuin jos esikoinen on poika. (Data kattaa 5300 perheyritystä, joissa toimitusjohtaja vaihtui vuoden 1994 jälkeen.) Toisin sanoen satunnainen tekijä—toimitusjohtajan esikoisen sukupuoli–vaikuttaa siihen valitseeko perheyritys toimarin perheen sisältä vai ulkopuolelta. Instrumentti on uskottava, koska esikoisen sukupuoli ei suoraan vaikuta yrityksen menestykseen—muuta kuin sitä kautta, että se osaltaan vaikuttaa vallan periytymiseen.

Tulosten mukaan toimitusjohtajan rekrytoiminen perheen sisältä vaikuttaa yrityksen taloudelliseen menestykseen keskimäärin negatiivisesti: vaikutus esimerkiksi pääoman tuottoon on miinus neljä prosenttiyksikköä. Eli, kun luonto näpäyttää perheyrityksiä kohti ulkoisen toimitusjohtajan palkkaamista, se tulee samalla keskimäärin näpäyttäneeksi niitä kohti parempaa taloudellista tulosta. Artikkelissa näytetään samansuuntaisia vaikutuksia useille eri mittareille. Samalla siinä tullaan näyttäneeksi (jos se jollekin oli epäselvää) että toimitusjohtalla on väliä yrityksen menestykselle.

Tulokset eivät tarkoita, että omistajasuvut välttämättä käyttäytyisivät hölmösti — omatoimisuus voi olla päämäärä sinänsä, josta ollaan valmiit maksamaan. Se on siis eräänlaista kulutusta. Verotuloista ja kasvusta huolta kantavan valtiovallan kannalta olisi tietty parempi, jos yritykset toimivat taloudellisessa mielessä tehokkaammin. Tämä kannattaa pitää mielessä, silloin kuin perheyritykset ja niiden perijät lobbaavat itselleen etuja, joita ei muille yrityksille suoda. Perheyritysten suosimista voi perustella niiden yleisellä sympaattisuudella, mutta ei millään “kovien arvojen” Suomi-nousuun höpinällä.

Lähde.

Bennedsen, M., Nielsen, K. M., Pérez-González, F., & Wolfenzon, D. “Inside the family firm: The role of families in succession decisions and performance.“ Quarterly Journal of Economics (2007), 647-691.

Avainsanat: instrumenttimuuttujat

Aihealueet: Menetelmät, Rahoitus, Työmarkkinat