I 2025 vil der være behov for pasning af 52.900 flere børn i landets daginstitutioner. Det svarer til en stigning på 14 procent i forhold til 2018, viser en ny analyse, som Arbejderbevægelsens Erhvervsråd har udarbejdet.

Ifølge analysen forventes børnetallet i 2026 at stige yderligere, så det bliver den største årgang af børn, Danmark har haft siden 1980.

Efter i flere år at have talt om en voksende ’ældrebyrde’ er det nu nødvendigt også at se på en voksende ’børnebyrde’, mener Thomas Wilken, der som analytiker i tænketanken har stået bag undersøgelsen.

»Børn er meget pasningskrævende. Hvis vi glemmer børnene, misser vi en gruppe af borgere, som trækker hårdt på de offentlige kasser, og da den offentlige sektor bliver presset i de kommende år, er det vigtigt også at fokusere på dem,« siger han.

Regeringen har en målsætning om at føre en lav realvækst i det offentlige forbrug på 0,3 procent. Finansministeriet forventer i øjeblikket, at væksten frem mod 2025 vil ligge på 0,4 procent i gennemsnit. Den lave vækst vil betyde, at der om syv år vil være 11.000 færre offentligt ansatte. De mange børn risikerer dermed at få en dårligere pasning.

Professor i statskundskab ved Aalborg Universitet, Jørgen Goul Andersen, er bekymret over udviklingen:

»Det kan blive ret katastrofalt. Det stigende børnetal kommer i en situation, hvor det i forvejen ikke står godt til i daginstitutionerne. Hvis væksten i det offentlige forbrug holdes så lav, er der ikke bare risiko for, men en sikkerhed for, at der vil være serviceforringelser.«

Venstre vil ikke sætte præcist mål

Det kræver en vækst på mellem 0,6 og 0,7 procent, eller cirka 22,5 milliarder kroner, hvis det offentlige forbrug skal følge den demografiske udvikling. Da regeringen i øjeblikket kun budgetterer med en vækst på 0,4 procent – eller 12,5 milliarder i kroner og øre – betyder det, at der vil mangle 10 milliarder kroner, hvis det offentlige skal kunne følge med de mange flere ældre og børn.

Og det vækstniveau er tilmed lavt sat.

Hvis det offentlige samtidig skal følge med den ændring i velstandsniveau, der sker frem mod 2025, hvis sundhedsvæsenet skal levere den nyeste medicin, børnehaverne anvende tidens bedste pædagogiske redskaber, skolerne have funktionsdygtige whiteboards og så videre, skal væksten i forbruget helt op på 1,1 procent.

Venstre har formentlig set fremskrivningerne af demografien og erkendt, at den store stigning i børn og ældre kræver flere ressourcer til det offentlige. I hvert fald sagde finansminister Kristian Jensen i søndagens udgave af Jyllands-Posten, at Venstre har droppet sin hidtidige ambition om nulvækst i det offentlige.

»De næste 10 år ud i fremtiden mener jeg, at den offentlige sektor skal have en gradvis vækst,« sagde Kristian Jensen til avisen og pegede på, at væksten skulle følge med befolkningsudviklingen. Han gav dog ikke noget præcist mål for væksten i det offentlige forbrug.

Fungerende politisk ordfører i Venstre, Louise Schack Elholm, siger:

»Der er ikke sat et officielt mål for, hvad væksten i det offentlige skal være på nuværende tidspunkt. Jeg tror, Kristian (Jensen, red.) ville sætte en retning på, hvilken vej han mente, det skulle bevæge sig.«

Samtidig maner hun til besindighed i forhold til udviklingen. Hun mener ikke, at vordende og nybagte forældre fremover skal være bange for at sende deres børn i daginstitution:

»Forældre behøver ikke at være bekymrede. Når vi laver kommuneaftalerne hvert år, kigger vi på behovet for at ændre økonomien i kommunerne, og ud fra det forhandler vi os frem til en aftale. Det vil vi selvfølgelig kigge på de næste år,« siger hun.

Bliver ren ’råpasning’

Knap så rolige er de hos pædagogernes fagforening, Børne- og Ungdomspædagogernes Landsforbund (BUPL). Her holder de skarpt øje med udviklingen i børnetallet, og næstformand Birgitte Conradsen mener, at stigningen i antallet af børn hænger dårligt sammen med, at der bliver færre offentligt ansatte.

»Daginstitutionerne er ikke alle steder gearede til de mange børn. Vi ender med, at det bliver ren ’råpasning’, som vi kalder det. Der vil være børn, der vil tabe på det, hvis der ikke er nok pædagoger. Så er det ikke muligt at yde den indsats, der skal til. Hvis vi skal være sortseere, vil vi få flere børn, der senere i livet får brug for ekstra hjælp.« siger hun.

Hun råder forældre til at stille krav til deres politikere og dagtilbud. Og så håber hun, at politikere tager udviklingen seriøst:

»Vi skal ansætte flere pædagoger og sikre, at de fysiske rammer med for eksempel gode legepladser er der. Normeringerne er i forvejen skrabede. Hvis politikere vil have de kvalitetstilbud, de snakker om, bliver de også nødt til at investere i det.«

Især forældre i bykommuner rammes

Analysen fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd viser også, at det især er i de fire største danske byer samt i en række sjællandske kommuner, at børnetallet vil stige. I 24 kommuner vil børnetallet vokse med over 16,2 procent. Det er tilmed i kommuner, som ikke har set meget til det fald i børnetallet, der har været siden 2009, påpeger Birgitte Conradsen.

»Der har været områder i de mindre by- og landkommuner, hvor børnetallet især har været faldende de senere år, og der vil der formentligt være plads i institutionerne. Men i de store byer bliver det sværere at få nok fysisk plads til de mange flere børn, der kommer,« siger hun.

I blandt andet de sønderjyske kommuner og kommunerne omkring Thy vil stigningen være under 8,6 procent.

Vigtigt med flere børn

Birgitte Conradsen, Jørgen Goul Andersen og Thomas Wilken er alle enige om, at det umiddelbart er positivt, at der bliver født flere børn.

»Næsten alle rige lande har en fertilitetskrise. Hvis vi ikke får knap 2,1 børn i gennemsnit, får vi en stor ældrebyrde, og befolkningen går tilbage. Uden indvandring ville Europa hurtigt uddø. I Japan siger befolkningsprognosen, at to tredjedele af befolkningen og tre fjerdedele af arbejdsstyrken vil forsvinde over de næste 90 år. De nordiske lande ligger også for lavt, men de ligger i den modsatte ende, og der er enighed om, at det skyldes gode børnepasningsfaciliteter. Det skal vi ikke sætte over styr‚« siger han.

Samtidig bør børnene »for guds skyld« ses som en investering og ikke en byrde, påpeger Jørgen Goul Andersen.

»Jo tidligere, vi sætter ind, desto mere får vi ud af de penge, vi bruger på vores børn. Det er der generel enighed om blandt forskere,« siger han.