I kroniken 3. november står Jacob Mchangama vagt om den akademiske frihed. Det er prisværdigt. Desværre står han et forkert sted. Som en anden Don Quijote løber fantasien af med ham, når han i frihedens navn kæmper mod imaginære danske fjender.

Mchangama varsler, at en ny fintfølende krænkelseskultur vil true vores akademiske frihed. Frygten er heldigvis endnu ubegrundet i dansk sammenhæng. Det er svært at se en reel trussel mod den akademiske frihed i, at dekanatet på Jura i forbindelse med årets studiestart for nye studerende henstillede rusvejledere om ikke at anvende stereotype-udklædningstemaer som fx white trash, ghetto og mexicaner.

De planlagte udklædnings-arrangementer, der blandt andet involverede nedgørende sange, blev af flere oplevet som hånende og latterliggørende.