Under dække af sin slagter har Uffe Ellemann-Jensen stillet spørgsmålet, om danskerne er blevet bindegale. Efter valgresultatet ligger Ellemann-Jensens konklusion helt klar. Danskerne er bindegale.

Hvis man var i tvivl om sin stemmeafgivning, inden man læste Uffe Ellemann-Jensens kronik, var det ikke tilfældet efter læsningen.

Danskerne vil ikke piskes rundt af en sur gammel mand med mølædte EU-sokker.

Det er ikke kampagnerne, der er noget galt med. Det er det spørgsmål, danskerne er blevet stillet over for.

Hvis en erhvervsleder har et ønske om at gennemføre en disposition for virksomheden, vil lederen altid foretage en tilbundsgående analyse af enhver tænkelig situation, der kan få indflydelse på, om dispositionen er fornuftig. Det kaldes rettidig omhu.

Hvis dispositionen gennemføres, står lederen på mål for resultatet.

Det gælder åbenbart ikke for politikere. Hvis de efter at have tænkt sig om i årevis og efter at have vejret vindretningen træffer en beslutning, for at nå til et ønsket resultat, er det ikke deres vurderingsevne, der er noget galt med, når forløbet falder negativt ud. Nej, så er det det danske folk som stemmekvæg, der er bindegale.

Jeg stemmer ikke på Dansk Folkeparti eller Enhedslisten, og jeg har været en stor fortaler for EU. Det er jeg ikke mere. Det skyldes politikernes uduelighed. Schengen-samarbejdet var et af de positive forhold i EU-samarbejdet. Det ødelagde politikerne ved ikke at kunne forudse og træffe beslutning om de flygtningeproblemer, Europa blev udsat for.

Jeg kan fuldt ud tilslutte mig Asger Aamunds kommentar under titlen »Det store Svigt« om, at »folkevandringen er et resultat af et fuldstændigt fravær af ansvarlighed og ledelseskompetencer hos EUs nationale og føderale ledere, som tilsammen udgør den mest inkompetente, dilettantiske politiske ledergeneration i demokratiets historie«.

Det er de politikere, som danskerne skal deponere deres stemme hos. Og vil de ikke det, er de blevet bindegale.

Hvis afstemningen var blevet tilrettelagt på en overskuelig måde, der kun drejede sig om Europol, kunne vi formentlig have undgået et kedeligt og dumt forløb.

Jeg opfordrer politikerne til at være mere på forkant med udviklingen, hvis Storbritannien træder ud af EU. Herefter er der ikke mange lande med muskler tilbage i EU. Det er ikke usandsynligt, at det danske folk vil foretrække at deltage i alliancer, der er handlekraftige.