Politikere, spindoktorer og journalister slås om bundplaceringen i diverse troværdighedsmålinger hos befolkningen.

Et symptom på denne mistillid er udtrykket ’fjumreår’, som rask væk bruges af alle tre grupper, senest til opvarmningen til en kommende SU-reform.



Opfinderen af dette nedladende udtryk befinder sig antagelig i bermudatrekanten af politik, spin og journalistik, og det har i en årrække været brugt af politikerne – og kritikløst adopteret af journalister, når man henholdsvis skal pace de unge direkte fra gymnasiet og til en videregående uddannelse, og piske dem til at gøre en startet videregående uddannelse færdig på normeret tid.





Mange forældre ser sikkert – ligesom jeg selv – med en blanding af vrede og hovedrysten på den manglende indsigt og forståelse for unge menneskers modnings- og læringsproces, som ligger bag udtrykket fjumreår.



Jeg har tre dejlige børn på henholdsvis 20, 24 og 33 år.



De har til dato tilsammen brugt otte år på det, der kaldes fjumreår. Den ældste er i dag læge, den mellemste bachelor i socialvidenskab og den yngste student.