Et fynsk menighedsråd har brugt 30.000 kroner på tøj med sølvtråde, en glasskærm og maling, der skal beskytte mod elektromagnetiske stråler.

Organisten i Stenstrup og Lunde Kirke på Sydfyn er eget udsagn overfølsom over for elektromagnetiske stråler fra blandt andet mobiltelefoner, trådløse netværk, antenner, induktionskomfurer og mikrobølgeovne.

Så overfølsom, at hun bliver syg uden ekstraordinære beskyttelsesforanstaltninger. Derfor har sognenes menighedsråd brugt omkring 30.000 kroner på tiltag, der skal beskytte mod stråler.

- Vi er helt enige i menighedsrådet om, at vi skal gøre, hvad vi kan, for at hun kan få en tålelig tilværelse. Det er vores holdning, fastslår Alice Top-Rasmussen, formand for menighedsrådet.

Beskyttes af maling, glaskærme og sølvtråde

Lidelsen kaldes også 'elektro hyper sensitivitet' og forkortes EHS. Den anerkendes ikke af Sundhedsstyrelsen i Danmark.

Det har dog ikke holdt det fynske menighedsråd tilbage. Konkret er de omkring 30.000 kroner gået til:

En skærm af særligt glas, der skal forhindre strålerne fra en mast i Stenstrup i at ramme organisten, når hun sidder ved orglet i kirken.

Organistens kontor og det sammenhængende kontor til kirkens sekretær er blevet malet med en særlig maling, der skulle skærme mod stråler.

Tøj, lavet af særligt stof med sølvtråde, der skal afvise strålingen. Herunder en hat, der er foret med et skærmende klæde.

Sidste år kom der desuden skilte op i kirkerne, der beder kirkegængerne om at slukke deres mobiltelefoner eller at sætte dem på flytilstand.

Fik det bedre, når alt var slukket

Organisten kan mærke en tydelig forskel. Christina Mellgrens overfølsomhed kom "som lyn fra en klar himmel". Hun gik ned med stress og var sygemeldt i et halvt år, fortæller hun.

Hun fornemmede selv, at symptomer som hjertebanken, trykken for brystet og utilpashed tog til, når hun var tæt på en computer. Og hun fik det bedre, når alting blev slukket.

Sygdommen er ikke anerkendt, det ved jeg godt. Men det er ligegyldigt. Hvis folk er syge, skal vi gøre, hvad vi kan, for at de får det godt. Alice Top-Rasmussen, formand for Stenstrup-Lunde Sognes Menighedsråd

- Det var meget udtalt i begyndelsen. Jeg blev følelsesløs der, hvor strålingen kom fra. Jeg blev så syg, at jeg ikke kunne noget. Jeg sad til sidst til en gudstjeneste og kunne simpelthen ikke se, at jeg nogensinde havde set den node før. Det var meget ubehageligt, fortæller Christina Mellgren.

- På sygehuset kunne de ikke hjælpe. Det eneste, de kunne tilbyde, var psykologhjælp. Og det kunne jeg jo ikke bruge til noget.

Med hjælp fra EHS-foreningen, som hun siden er blevet formand for, fik hun målt strålingen i sit hjem. Hun fik malet med beskyttende maling, kablet alle forbindelser og afinstalleret alt trådløst. Og så fik hun det bedre.

Set fra organistens stol havde menighedsrådet valget mellem at bruge penge på hendes sygemelding og senere fyring eller at 'el-sanere' hendes arbejdsplads. Menighedsrådet valgte det sidste.

- Det har betydet alt! Jeg har fået et helt anderledes helbred. Jeg har kun haft fire sygedage de seneste to år, siger Christina Mellgren.

Ligegyldigt, om sygdommen er anerkendt

Det er Weekendavisen, der først bragte historien. Avisen skriver, at Fyens Stift har godkendt udgifterne, og at de i praksis er betalt af det lokale provsti. Det gengiver menighedsrådsformanden også over for TV 2.

Hun afviser dog, at organisten har fået en "sølvpapirshat", som både Weekendavisen og Fyens.dk formulerer det.

- Jeg bliver helt vred. Det lyder som en klovnehat. Det er det altså ikke, siger Alice Top-Rasmussen, der ikke kan se, hvorfor nogen finder historien komisk.

- Vi ville jo også gøre sådan noget her, hvis det drejede sig om fugt. Jeg er sikker på, at menigheden står bag os. Der kan da være nogle få, der synes, det er helt tosset. Men vi kan jo ikke være enige om alting.

Christina Mellgren iført tøj og hat med beskyttende sølvtråde og glasskærmen, menighedsrådet har bevilliget penge til. Alternativet er, at hun ikke kunne passe sit arbejde, mener hun. Foto: Knud Mortensen / Knud Mortensen

Der er måske nogen, der vil se skævt til, at I bruger kirkens penge - skattekroner - på tiltag mod en sygdom, som Sundhedsstyrelsen ikke anerkender. Hvad vil du sige til det?

- Sygdommen er ikke anerkendt, det ved jeg godt. Men det er ligegyldigt. Hvis folk er syge, skal vi gøre, hvad vi kan, for at de får det godt, siger menighedsrådsformanden.

- Jeg har selv set, hvor syg hun var. Så jeg står helt på mål for vores beslutning.

Hvordan ved I, at det er strålerne, der gjorde hende syg?

- Det kan man jo måle. Hun har et måleapparat, der fortæller, hvor strålerne kommer fra. Hun ser rigtig dårlig ud, når det sker. Hendes øjne bliver slørede og flakkende. Når det er værst, kan vi næsten ikke snakke med hende. Det må jo være hjernen, det påvirker. Det kan ikke være anderledes, siger Alice Top-Rasmussen.

Organisten Christina Mellgren "forstår ikke, hvorfor man skal gå efter menighedsrådet".

- Jeg er en elektrohypersensitiv, der er vendt tilbage til arbejdet og bruger mine ressourcer i stedet for at være sygemeldt. Det her er en succeshistorie. Nogen skal jo være foregangsmænd, siger hun.

Dræber joken om sølvpapirshatten

Ifølge menighedsrådsformanden er det organisten, der har fortalt, hvilke tiltag, der kunne afhjælpe hendes symptomer. Tiltag, som menighedsrådet altså med provstiets velsignelse har hjulpet med.

Det giver blandede reaktioner blandt fynboerne. Fyens.dks læsere fordeler sig i dem, der kommenterer "fred være med det", og dem, der kalder det "årets sjoveste nyhed" og "helt skørt".

- Jeg må se, om jeg kan få min arbejdsgiver til at betale for et dørslag. Det er trods alt noget billigere end den omtalte hat, skriver for eksempel Uffe Witt.

På Fyn afliver organisten den gamle joke om sølvpapirshatten:

- Det værste, du kan gøre, er at putte en sølvpapirshat på hovedet. For sølvpapir virker som en antenneforstærker, siger Christina Mellgren.