Foto: Octav Ganea/Inquam Photos



Susțin cele spuse de Ludovic Orban: „Nu putem guverna, ca liberali, cu 28 de miniştri, cu 100 şi aproape 60 de agenţii, oficii, autorităţi, cu vreo 40 şi ceva de servicii deconcentrate în teritoriu, cu peste un milion de angajaţi în sectorul public. Nu se poate! Noi, ca partid, trebuie să venim cu un Guvern suplu, european, de 14, maximum 15 ministere, cu o reformă profundă a tot ce înseamnă toate celelalte autorităţi ale administraţiei publice centrale care plimbă hârtii și atât, care nu fac altceva decât să reprezinte o frână în calea iniţiativei individuale. Nu putem să mai menţinem acest sistem administrativ ineficient."



***



Sunt 1,2 milioane de bugetari, adică 16% din total salariați. Germania are 10% bugetari. Adică România, o țară relativ săracă, cu o populație în scădere, din care au emigrat 3-4 milioane de oameni, continuă să aibă același număr de bugetari ca în urmă cu un deceniu. Situația este absurdă.

Nu mai puțin adevărat este și faptul că din cauza birocrației infernale, din cauza IT-ului care cade sau funcționează defectuos - dovada corupției unui stat hipertrofiat - mulți bugetari duc o viață profesională dificilă. Părerea mea este că nu se poate rezolva sustenabil problema obezității statului fără o dereglementare care să meargă în paralel și să ușureze viața tuturor, și a cetățenilor și a funcționarilor.

***

Avem 500 000 de salariați în administrația publică centrală și 700 000 de salariați în cea locală, aici intrând câteva sute de mii de profesori și medici.

Să lăsăm la o parte pilele, cunoștințele și relațiile, secretara blondă și șoferul care face cumpărături, am tot vorbit de ele. Să ne referim la educație și la sănătate. După cum știți, școala de stat costă destul de mult, vreo 1.600 de euro anual pe cap de elev. Am spus-o de n ori, o voi repeta până când cineva îmi va arata cum este posibilă această cifră, având în vedere că taxa de școlarizare într-o universitate privată este mult mai mică. Eu zic așa: profesorul este un bugetar artificial. Pentru ce să fie angajatul statului, să opereze pe principiul "Timpul trece, leafa merge, noi muncim cu spor", câtă vreme poate să fie salariat într-o școală privată sau câtă vreme își poate deschide el școală sau presta servicii educaționale? Pentru ce avem proprietate de stat în educație? Pentru ce? Care este motivul, eu nu-l cunosc. Vrem să fim siguri că până și copilul din satul de pe vârful muntelui este educat corespunzător? Atunci hai să-l sprijinim, SĂ-I PUNEM LUI LA DISPOZIȚIE RESURSE, pe care să le cheltuiască așa cum trebuie. Nu e nevoie de proprietate de stat în educație ca să avem școli, așa cum nu este nevoie de proprietate de stat în domeniul băuturilor ca să avem bere. Oriunde mă uit în jurul meu văd că lumea vrea școală, plătește informal meditații, trimite copiii la fel de fel de cursuri; deci există o cerere de educație care depășește oferta de stat. Nu e nici un pericol să dispară școlile sau profesorii. Din contră, eu zic că e cazul să se înmulțească. Dar nu se vor înmulți decât dacă îi lăsăm pe oameni liberi să aleagă și liberi să înființeze școli.

Este nevoie de o reformă în domeniul educației. Eu pot să vorbesc despre asta. Dacă vorbiți și voi o să fim mai mulți. Altfel, ce schimbare profundă vreți în țara asta? Ce schimbare, doar rotație de cadre? Pentru ce mergeți la vot, pentru schimbarea de cadre? Să vină alți incompetenți frustrați care să vă ia banii și să își bată joc de copiii voștri?

