Pentru că polițiștii nu au folosit forța, un inculpat a fost achitat de acuzația de refuz de la prelevarea de probe biologice

Un bărbat trimis în judecată pentru refuz de la prelevarea de probe biologice a fost achitat definitiv ”față de carențele investigative și de lipsa de fiabilitate a unora dintre probele administrate în susținerea acuzării”. Mai exact, judecătorii arată că polițiștii trebuiau să folosească forța pentru a-l duce pe inculpat la o unitate medicală pentru prelevare.

Inculpatul a fost achitat atât la instanța de fond, Judecătoria Beiuș, cât și la Curtea de Apel Oradea. Doar că instanța de apel a corectat temeiul de drept în baza căruia s-a dispus achitarea.

”Schimbă temeiul de drept în baza căruia s-a dispus achitarea inculpatului A. T [fiul lui T și M, născut la data de….03.1960 în loc. Chișcău, jud. Bihor, domiciliat în com. Pietroasa,….., jud. Bihor, fără antecedente penale] de sub acuzația comiterii infracțiunii de refuz sau sustragerea de la prelevarea de mostre biologice, prevăzute de art. 337 Cod penal din art. 396 alin. (5) Cod procedură penală raportat la art. 16 alin. (1) lit. c) teza I Cod procedură penală, în cel prevăzut de art. 396 alin. (5) Cod procedură penală raportat la art. 16 alin. (1) lit. a) Cod procedură penală , întrucât, față de carențele investigative și de lipsa de fiabilitate a unora dintre probele administrate în susținerea acuzării, în cauză nu este satisfăcut standardul probei dincolo de orice îndoială rezonabilă pentru a se reține existența faptei de refuz sau sustragere de la prelevarea de mostre biologice de care a fost acuzat inculpatul.”

În motivarea deciziei 33/A/2019, judecătorii Curții de Apel Oradea explică carențele investigative:

”Curtea reține că, așa cum s-a arătat mai sus, potrivit art. 17 din Ordinul nr. 1512/2013 al Ministerului Sănătății confirmarea refuzului conducătorului auto de a accepta deplasarea la unitatea sanitară în vederea prelevării de mostre biologice se face de către polițistul rutier prin întocmirea procesului-verbal de constatare a infracțiunii.

De asemenea, în cazul în care conducătorul auto acceptă să se deplaseze la unitatea sanitară, dar refuză să accepte recoltarea mostrelor biologice înainte de desigilarea trusei standard, confirmarea refuzului se face tot de polițistul rutier prin întocmirea procesului-verbal de constatare, iar în situația în care, după desigilarea trusei standard conducătorul auto refuză recoltarea mostrelor biologice, se completează în mod corespunzător rubricile din procesul-verbal de recoltare a mostrelor biologice, aflat în trusa standard, ce va fi semnat de către polițistul rutier și personalul medical, precum și de către persoana respectivă dacă aceasta nu refuză să semneze procesul-verbal.

Este de precizat că, potrivit art. 114 alin. (4) Cod procedură penală, persoanele care au întocmit procesul-verbal de constatare care, potrivit art. 61 alin. (5) Cod procedură penală constituie act de sesizare a organelor de urmărire penală, pot fi audiate ca martor, însă doar în cazul în care nu au efectuat acte de urmărire penală în cauză.

Având în vedere caracterul neutru față de proceduri al martorului, este nelegală audierea în calitate de martor a persoanelor care au avut calitatea de organe de cercetare penală și care au efectuat acte de urmărire penală, în acest sens Curtea constatând prin încheierea din data de 26 iunie 2018 nelegala audiere a agentului șef adjunct de poliție P. I în calitate de martor de instanța de fond, câtă vreme acesta a avut calitate de organ de cercetare penală, dispunând în cauză începerea urmăririi penale in rem și efectuând acte de cercetare penală.

În astfel de situații, în cazul în care organele de constatare care întocmesc procesul-verbal de constatare a infracțiunii flagrante efectuează în cauză acte de urmărire penală, se poate proceda la audierea persoanelor care, la solicitarea organelor de constatare au asistat la constatarea infracțiunii flagrante, aceste persoane putând fi audiate pentru a atesta concordanța consemnărilor din procesul-verbal, or, astfel cum rezultă din probele administrate în cauză niciunul dintre martorii B. D-D, B. M-F și C.G nu au perceput în mod nemijlocit refuzul inculpatulu A.T. de a refuza deplasarea la unitatea spitalicească în vederea recoltării mostrelor biologice.

Mai este de precizat că în cazul în care, astfel cum s-a consemnat în procesul-verbal de constatare a infracțiunii flagrante, precum și în procesul-verbal de contravenție seria… nr. .., conducătorul auto are o atitudine recalcitrantă și nu respectă dispozițiile date de polițist, potrivit art. 31 alin. (1) lit. b) din Legea nr. 218/2002, acesta este îndreptățit să folosească forța.

În acest sens, potrivit Dispoziției nr. 643 din 05.12.2005 a Inspectorului General al Poliției Române, polițistul poate să imobilizeze o persoană pentru a o pune în imposibilitatea de a fugi sau de a se manifesta agresiv față de polițist sau față de alte persoane, iar imobilizarea se poate realiza inclusiv prin încătușare.

Încătușarea este o măsură polițienească de prevedere și siguranță care constă în aplicarea cătușelor pe încheietura mâinilor unei persoane, în scopul limitării mobilității fizice a acesteia, putând fi luată inclusiv împotriva unor persoane care se opun măsurilor polițienești.

Or, astfel cum rezultă din probele administrate în cauză, deși, afirmativ, inculpatul a avut un comportament recalcitrant și nu s-a supus dispozițiilor date de polițist, nu s-a procedat la folosirea forței, respectiv la imobilizarea acestuia și la deplasarea în aceste condiții la unitatea sanitară.

În consecință, având în vedere aceste carențe investigative, precum lipsa de fiabilitate a declarațiilor date de martorii ….. în faza de urmărire penală, Curtea constată că în cauză nu este satisfăcut standardul probei dincolo de orice îndoială rezonabilă pentru a se reține existența faptei de refuz sau sustragere de la prelevarea de mostre biologice de care a fost acuzat inculpatul A.T. .

Curtea reține că instanța de fond prin sentința atacată a constatat, la rândul său, că în cauză nu s-a dovedit dincolo de orice îndoială rezonabilă că inculpatul a comis fapta sub acuzația căreia a fost trimis în judecată însă, cu toate acestea, a dispus achitarea inculpatului în temeiul dispozițiilor art. 16 lit. c) Cod procedură penală, deși acest temei operează in personam și este incident în cazul în care din probele administrate rezultă că fapta există, constituie infracțiune, însă nu a fost comisă de inculpat, ci de o altă persoană (determinată sau nedeterminată).

În speță nu s-a pus niciun moment în discuție posibilitatea ca o altă persoană să fi comis infracțiunea reținută în sarcina inculpatului, condiții în care, în urma admiterii apelului declarat de parchet, se va dispune schimbarea temeiului de drept în baza căruia s-a dispus achitarea inculpatului din cel prevăzut de art. 16 lit. c) Cod procedură penală în cel prevăzut de art. 16 alin. (1) lit. a) Cod procedură penală.

Față de cele ce preced, în baza art. 421 pct. (2) lit. a) Cod procedură penală, se va admite apelul declarat de Parchetul de pe lângă Judecătoria Beiuș împotriva sentinței penale nr. 104 din 29 martie 2018 pronunțate de Judecătoria Beiuș în dosarul nr. ….. care va fi desființează în parte și rejudecând se va schimba temeiul de drept în baza căruia s-a dispus achitarea inculpatului A.T de sub acuzația comiterii infracțiunii de refuz sau sustragerea de la prelevarea de mostre biologice, prevăzute de art. 337 Cod penal din art. 396 alin. (5) Cod procedură penală raportat la art. 16 alin. (1) lit. c) teza I Cod procedură penală, în cel prevăzut de art. 396 alin. (5) Cod procedură penală raportat la art. 16 alin. (1) lit. a) Cod procedură penală, întrucât, față de carențele investigative și de lipsa de fiabilitate a unora dintre probele administrate în susținerea acuzării, în cauză nu este satisfăcut standardul probei dincolo de orice îndoială rezonabilă pentru a se reține existența faptei de refuz sau sustragere de la prelevarea de mostre biologice de care a fost acuzat inculpatul.”, se arată în motivarea deciziei definitive.





Comments

comentarii