Părinții mei sunt înmormântați într-un cimitir din periferia Capitalei, în religia ortodoxă, așa cum au dorit. Ceea ce n-are nicio legătură cu ideile subsemnatului despre religie, biserică și reprezentanții ei.

Azi am fost acolo să aprind o lumânare. Nu mi-a venit secunde bune să-mi cred ochilor când am văzut crucea turnată în beton făcută bucăți în jumătatea de sus, partea tatălui meu, a cărui poză am reușit s-o recuperez, nefiind distrusă în întregime.

Partea de jos, cu poza mamei, a fost probabil prea compactă ca să poată fi spartă.

Niciun alt mormânt din cimitir nu a fost atins. O asemenea risipă de energie, lovituri de baros sau alte scule, presupune multă determinare. Alt motiv decât pozițiile frecvent exprimate public de către subsemnatul față de faptele și atitudinile viciate până la revoltător ale unor înalte fețe bisericești nu văd pentru acest act de vandalism țintit.

Voi reclama cazul la Poliție, fără mari speranțe că va fi găsit vreun făptaș.

Sentimentul că ura crește mereu, de la o zi la alta, e tot mai puternic...