Kun eduskuntatyöni lähestyy loppuaan, ajattelin eilen pitää vielä yhden puheenvuoron pakkoruotsista. Minulla oli välttämätön meno klo 19, mutta koska olin jonottanut itselleni viidennen puheenvuoron nopeatahtiseen keskusteluun istunnossa, joka alkoi klo 17, laskin ehtiväni hyvin. En ehtinyt. Keskustelussa käytiin yli tuntu räksytystä minuutin puheenvuoroin. Tästäkin olen kirjoittanut kirjassani Jäähyväiset eduskunnalle. Ei auttanut muu kuin perua puheenvuoro. Julkaisen sen siis tässä.

***

Haluan poiketen joistakin edellisistä puheenvuoroista sanoa, että pidän maamme kaksikielisyyttä rikkautena ja pidän oikeutta saada palveluja omalla äidinkielellä perusoikeutena.

Vaikka esitys ruotsinkielen (ja suomenkielen) pakollisen opiskelun poistamisesta kaatuukin huomenna äänestyksessä, on minusta selvää, että on vain ajan kysymys, milloin pakkoruotsi Suomesta poistuu. Niin kielteisiä ovat nousevan nuorison asenteet sitä kohtaan. Uusi poliitikkosukupolvi tulee jossain vaiheessa pakkoruotsin poistamaan.

RKP:n edustajat ovat täällä puhuneet pakkoruotsista ikään kuin ruotsin opiskeleminen loppuisi kokonaan, ellei se olisi kaikille pakollista. Stefan Wallinin kysymykseen miltä kuulostaisi, jos Suomen kieltä pidettäisiin pelkkänä rasitteena ja kustannuksena. Tätä loukkaavammalta kuulostaisi vain, jos joku sanoisi, että se on niin hyödytön, ettei kukaan sitä opettelisi, ellei olisi pakko. Eivätkö kaikki ne puheenvuorot, jotka kertovat, kuinka hyödyllistä ruotsinkielen osaaminen on, saa ihmisiä vakuuttuneeksi siitä, että sitä kannattaa opiskella? Moni alan ihminen sanoo, että ruotsinkielen taito maassa paranisi, jos opetukseen osallistuisivat vain ne, jotka tekevät sen omasta halustaan.

Miksi muuten kukaan ei ole tehnyt kyselytutkimusta siitä, kuinka paljon ruotsia peruskoulussa opiskelleet ovat katsoneet tästä kielitaidostaan hyötyneensä ja kuinka usein he ruotsia puhuvat, lukevat tai kuuntelevat. Tulisi jotain kättä pidempää tähänkin väittelyyn.

Ruotsinkielisiin palveluihin tarvitaan ruotsintaitoisia. On todella kustannustehoton asia, että tämän takia jokaisen suomalaisen pitäisi käyttää puoli vuotta elämästään ruotsin opiskeluun. Viisikymmentä vuotta sitten vain oppikoulussa opiskeltiin ruotsia. Ei se tarkoittanut, ettei ruotsinkielellä olisi palveluja saanut.

Eikä se pakkoruotsi kuitenkaan riitä niihin palveluihin. Muutama vuosi sitten oli esillä hanke, jossa kokkolalaiset olisivat joutuneet hakemaan joitain palvelujaan Vaasan sijasta Oulusta. Tämä ei kelvannut, koska Oulussa ei kuulemma osata ruotsia.

On aika arveluttava asia ryhtyä perustelemaan jonkin aineen opiskelua muilla argumenteilla kuin sillä, että opiskelusta on hyötyä oppilaalle itselleen.

Me arvostelemme Yhdysvaltoja siitä, että maassa ei vaivauduta opiskelemaan muita kieliä. Kansainvälisessä kanssakäymisessä me olemme yhtä kielitaidottomia. Mekin osaamme vain englantia. Kyllä, Stefan Wallin: kansainvälisessä kanssakäymisessä Suomi on hyödytön kieli, mutta ruotsi on lähes yhtä hyödytön.

En ymmärrä väitettä, ettei ruotsin opiskelu olisi pois jostain toisesta kielestä. Yhden kielen opiskelu varmaankin helpottaa muiden kielten opiskelua, mutta tällä on merkitystä vain, jos haluaa opiskella jotain kieltä omaehtoisesti koulun ulkopuolella. Oppilaan lukujärjestykseen mahtuu vain tietty määrä tunteja. Ruotsin opiskelu on suoraan pois muista opinnoista. Tätä ei voi kiistää mitenkään.

On totta, että ruotsinkielen osaamattomuus sulkee pois joitakin ammatteja. Niin tekee myös se, että ei ole lukenut pitkää matematiikkaa.

Yksi vaihtoehto olisi, että ruotsin kieli olisi pakollinen lukiossa, mutta ei peruskoulussa. Silloin ruotsia opiskeli suunnilleen sama määrä ikäluokasta kuin aikana ennen peruskoulua.

Näitä kokeiluponsia en oikein ymmärrä. Kielivalinnan lopullisista vaikutuksista saa selvää joskus kolmenkymmenen vuoden jälkeen.

Tulen huomenna äänestämään perussuomalaisten ponsiesityksen puolesta.