Lukiolainen: Koulujen digiloikka saanut absurdeja piirteitä

Ajatushautomo Innokampuksen vetäjä, 18-vuotias Sami Aho ampuu alas liiallisen digipöhinän.

Tatu Kuukkanen

18-vuotias oululainen lukiolainen, Sami Aho, ottaa blogauksessaan painokkaasti kantaa digitalisaatioon ja ampuu alas tarpeettoman ja liiallisen "digipöhinän". 15-vuotiaasta lähtien Oulun alueen ajatushautomon, Innokampuksen vetäjänä toimineen Ahon mukaan tietotekniikan hyödyntyäminen ei saa olla itsearvo. Digitalisaatio on kuin hyvä renki, mutta huono isäntä.

– Kaikki nuoret eivät halua kaikkea sisältöä digitaaliseksi ja ostaa jokaista tuotetta nettikaupasta, ei jokainen opiskelija halua koko oppimateriaalia kannettavan tietokoneen muistiin, Aho kirjoittaa.

Ahon mukaan digitalisoituminen on saanut kouluopetuksessa absurdeja piirteitä. Tabletteja raahataan kouluihin, mutta harvalla on näkemystä siitä, miten niitä voidaan hyödyntää fiksusti.

– Jo pienimpiä ikäluokkia totutetaan digisisältöön aina vain turhemmilla sovelluksilla. Ketä se hyödyttää, että kuvaamataidossa opetetaan piirtämään tabletin näytölle paperin sijaan?

Ahon mukaan tabletit lojuvat monissa kouluissa käyttämättöminä, ja usein niillä tehdään samoja asioita, joita oppilaat voisit tehdä omilla älypuhelimillaan. Tarkkanäköinen nuori vihjaakin rivien välissä, että monille rehtoreille tabletit saattavat olla lähinnä keino nostaa koulun brändiä tai kiillottaa julkisuuskuvaa, vaikka todellisuudessa ne pölyttyisivät komeroissa, tai kukaan opettajista ei osaisi hyödyntää teknologiaa opetuksessa järkevällä tavalla.

Ahon mukaan harva nykynuorista osaa käyttää edes Exceliä ja Wordia, vaikka ne ovat työ- ja opiskeluelämässä täysin perusasioita. Koulujen digipöhinälliset mielikuvat ja lasten todelliset atk-taidot eivät siis vastaa toisiaan. Kirjoittajan mukaan ajatus nuorista diginatiiveina on virheellinen tai jonkinlainen väärinymmärrys. – Omasta kokemuksestani voin sanoa, että tällä hetkellä pieni vähemmistö yhdeksäsluokkalaisista osaisi luoda oman kuukausibudjettinsa Excelillä. Hälyttävän pieni osa, Aho kirjoittaa.

Parjattuun digiloikkaan on syntynyt Ahon mukaan jo vastarintaliike. Perinteisiä kirjoja ja sanomalehtiä arvostetaan nuorten keskuudessa enemmän kuin vanhempi ikäpolvi uskoisikaan.

– Suurin osa opiskelukavereistani ovat olleet tyytyväisiä, kun heidän ei tarvitse suorittaa ylioppilaskirjoituksiaan sähköisesti, koska me ehdimme kirjoittaa lukiosta ulos ennen kaikkien oppiaineiden sähköistymistä.

Yllättävää puhetta digitaalisiin innovaatioihin keskittyneeltä toimijalta. Aho korostaa ettei vastusta digitalisaatiota, mutta kaipaa kriittisyyttä ja malttia sitä kohtaan

– Digitalisaatiolla on vain välinearvoa, mutta se on muuttunut liikaa itseisarvoksi. Tabletti tai sovellus ilman käyttötarkoitusta on resurssien tuhlaamista. Digiloikkaan valmistautuvan yrityksen tai opetusjohdon on asetettava askelmerkkinsä uudelleen, tai digiloikasta tulee yliastuttu ja hylätty, Aho linjaa.