Som vi tidligere har nevnt er ideen om at etnisk mangfold er en styrke en historisk sett ny ide som raskt har blitt dominant i vår kultur. Tanken var ikke basert på historie, og som vi skal se i dette innlegget var den ikke basert på forskning heller.

De første studiene om temaet ble utført tidlig på 2000-tallet. Den mest innflytelsesrike av dem ble utført i 2001 av Robert Putnam. Resultatet var sjokkerende: Så sjokkerende at forskeren dobbelt- og trippelt-sjekket alle tall og data i seks år før han endelig publiserte studien i 2007. Hva han fant var:

Etnisk mangfold i et nabolag forårsaket mindre tillit mellom individene, mindre tillit til staten og mediene, færre donerte til veldedige organisasjoner, beboerne hadde færre venner (selv av sin egen rase) og var generelt sett mindre glade og tilfreds med livene sine. De brukte mer tid på å se på TV og sa i høyere grad at «TV er min viktigste form for underholdning».

Putnam er en liberal (i amerikansk kontekst) forsker og hverken ønsket eller trodde at dette kom til å bli resultatet av undersøkelsen. Men etter at han publiserte den, begynte flere forskere å undersøke temaet. Funnene ble replisert i Nederland og England basert på data tilgjengelig der. I Danmark fant de at etnisk mangfold i 80 meters radius fra individets bolig senket individets tillit til samfunnet rundt seg, mens derimot det etniske mangfoldet totalt sett ikke hadde innvirkning på tillit. Med andre ord: Dersom to etnisiteter segregerer seg i to nabolag med 80m avstand blir den sosiale tilliten uforandret, men dersom de blandes 50/50 i ett nabolag synker den.

I dagens ideologiske miljø er det sterkt press for å ha korrekte konklusjoner i forskningen sin, særlig i sosiologi. At disse forskerne likevel kommer med disse funnene er prisverdig og sier også noe om hvor sterke funnene er. Legg også merke til enda en gang hvor nylig disse studiene ble laget. Ideen om at mangfold er et gode har blitt drillet inn i oss fra barnsben av og spres helt opp på universitetsnivå, men først nylig var det noen som forsøkte å gi noe vitenskapelig belegg for påstanden. Påstanden var med andre ord ren ideologi, aldri noe mer enn en trosbekjennelse; og de som prediket den var for å si det på godt norsk full of shit.

Å undertrykke virkeligheten har imidlertid alltid konsekvenser og før eller senere frontkolliderer man med den. Den utviklingen vi ser i Sverige i dag, i Molenbeek, i Banlieu-ene og i Rotherham burde ikke vært noen overraskelse, de er tvert imot det resultatet som forskningen og historien kunne forutsett. Om vi hadde lagt dette til grunn før vi startet det multikulturelle prosjektet kunne vi spart oss mye.

Dette er andre innlegg i en serie om mangfold. Følg oss på twitter og bli oppdatert om det neste.