Kommentar

Et alvorlig varsel: Rust opp!

Av Hanne Skartveit

Russland opptrer stadig mer aggressivt overfor Norge. Sover Erna Solberg?

Oppdatert 26. januar 2019

Dette er en kommentar. Kommentaren gir uttrykk for skribentens holdning

Artikkelen er over ett år gammel

Forsvarssjef Haakon Bruun-Hanssen kom med en klar advarsel i sin årstale denne uken: Dagens forsvar er for lite til at vi over tid kan klare våre forpliktelser nasjonalt og internasjonalt.

Stabiliteten vi kjente på 1990-tallet er borte, den internasjonale orden er under press. Stormaktene tar seg til rette. Vi nærmer oss kald krig-tilstander. Russerne jammer GPS-signaler under våre militære øvelser. De øver uten å varsle i vår nærhet. De flyr svært nær våre områder, demonstrer at de kan hvis de vil.

Gråsoner

Og russerne bryter nedrustningsavtaler. De tester og utplasserer atomvåpen. Deres atomraketter kan nå europeiske storbyer, og hele Norge, både til lands og til sjøs. Varslingstiden er redusert til omtrent ingenting. Misforståelser kan lede til katastrofer.

Forsvarssjef Haakon Bruun-Hanssen advarer om at det norske forsvaret over tid er for lite til å klare alle sine oppgaver hjemme og ute. Det er alvorlig Foto: Frode Hansen

les også USA: Her flyr et russisk jagerfly like over amerikansk skip

I dag er det flere gråsoner enn før mellom krig og fred. Vi ser innblandinger i valg, forsøk på undergraving av våre demokratier. Propaganda og fake news. Likvideringer av russiske avhoppere i Storbritannia. Handlinger drevet av ønsket om å skape kaos i vår del av verden. Forsvarssjefen kaller det «en bevisst strategi for å utfordre vårt styre- og levesett». Intet mindre. Det er svært alvorlig.

Enkelte snakker om å være mykere overfor russerne. At vi ikke må provosere dem. De ser ut til å ha glemt at det er Russland som har brutt folkeretten, at det er Russland som la Krim under seg og krenket både grenser og suverenitet.

En for alle – alle for en

Vi må forholde oss til Russland som nabo. Men vi kan ikke smiske med russerne, på bekostning av solidariteten med allierte som har grunn til å være redde. Tidligere Sovjetstater frykter dagens Russland, naturlig nok.

les også Hva hvis russerne kommer?

Vi må huske kjernen i Nato, artikkel fem, som sier at et angrep på en, er et angrep på alle. En for alle, alle for en. Derfor må vi følge opp forpliktelsene vårt Nato-medlemskap fører med seg. I 2014 ble medlemslandene enige om å øke sine forsvarsbudsjetter til to prosent av sine lands verdiskapning frem mot 2024. Flertallet av landene har laget planer for hvordan de skal nå dette målet. I motsetning til Norge.

Andre land har økt sin andel, Norge har blitt liggende rundt drøye 1,5 prosent. Nå viser det seg at denne andelen ligger an til å falle ytterligere frem mot 2024. Det er knapt til å tro. På toppen av det hele er Norge det eneste Nato-landet med grense til Russland som ikke allerede i dag bruker to prosent av verdiskapningen på forsvar. Vi bruker en mindre andel enn land som har langt dårligere råd enn oss. Det er uholdbart.

les også Det er varm krig i Europa

Da Natos generalsekretær Jens Stoltenberg nylig talte på NHOs årskonferanse, tegnet han et dystert bilde:

De norske bidragene til Nato er for små. Vi har gode soldater, men de er for få. Vi har moderne utstyr, men det er for lite. Den nye langtidsplanen legger opp til at Norge skal ha ti kampfartøy i 2025. I 1990 hadde vi over femti. Det er for lite helikopterstøtte, og for få moderne panservogner. Vi trenger flere militære fartøy, og flere soldater.

Stoltenberg er bekymret. Også fordi USAs president Donald Trump truer med å snu ryggen til USAs allierte dersom vi ikke tar en større del av utgiftene til vårt felles forsvar. Tidligere presidenter har vært opptatt av det samme. Det er et rimelig krav. Men Trump er den første som kommer med rene trusler – og som er troende til å gjøre det han sier.

les også Forsvarsbudsjettet må opp

I dagens situasjon er det urovekkende at forsvarsministeren er en av de mest anonyme statsrådene i Erna Solbergs regjering. At Solberg ikke setter en tyngre politiker på en så viktig jobb, kan tyde på at hennes engasjement på feltet er labert. Hun har også ved flere anledninger uttalt seg lunkent om Natos omforente toprosentmål. Det er uklokt av henne, særlig i dagens klima.

Alle vet at det opp gjennom årene ofte har vært ineffektiv og urasjonell pengebruk i forsvaret. Slikt irriterer statsministeren. Men det holder ikke som unnskyldning. Hun må sette av det som trengs, både til nødvendig materiell og nok soldater på bakken. Og – hun må sørge for å lage en troverdig plan for hvordan vi kan nå Natos toprosentmål innen 2024.

Politikk handler om å prioritere. Statens viktigste oppgave er å beskytte landets grenser – og landets innbyggere. Alt annet må vike for dette. Slik er det ikke i Norge i dag.

Nå har vi nettopp fått en ny firepartiregjering der alle skal ha sitt. Det blir dyrt. Men det hjelper ikke med gode velferdsordninger og et velfungerende næringsliv hvis landet ikke er trygt. Forsvar av landet er det aller viktigste. Tenk tilbake til 9. april 1940. Den gangen, da tyskerne invaderte Norge, var vi helt uforberedt. Ettertiden har felt en hard dom over datidens politikere. Ønsker virkelig dagens norske politikere å komme i den situasjonen?

Publisert: 26.01.19 kl. 08:24 Oppdatert: 26.01.19 kl. 08:52