Den radioaktive elefanten i rommet | Andreas Slettholm

26. apr. 2019 10:25 Sist oppdatert 26. april 2019

Cattenom kjernekraftverk i Thionville i Frankrike produserer rundt 35 terawatt timer i året. Det er omtrent like mye som kreves for en helelektrifisering av Norge. Stein Bjørge

Vindmøllemotstanden øker. Det samme gjør energibehovet. Tenk om det fantes en annen løsning.

Kommentar

Dette er en kommentar. Den gir uttrykk for skribentens analyser og meninger.

Det finnes ingen gratis lunsj, sier engelskmennene. Det er heller ikke sant at luften er for alle.

Når det blåser, er luften i stadig større grad for vindmøller. Vindmøller som skal være med på å forsyne Europa med energi.

Men så var det dette med gratislunsjen. De ser jo ikke særlig pene ut. Uberørt natur må vike når vinden skal bli strøm.

Derfor er det enkelt å være for vindmøller når mastodontene ikke settes opp i ditt eget turområde.

Det er også lettere å ivre for vindmøller når lokalsamfunnet trenger arbeidsplasser og har trang økonomi, enn når laksemilliardærer har fått på plass storskala oppdrett i kommunen.

Vårens opprør på Frøya blir neppe siste eksempel på sterk lokal vindmøllemotstand fremover. Tross alt er det en relativt storstilt vindkraftutbygging NVE nylig har lagt rammene for.

Trenger mer energi

Hovedbegrunnelsen er behovet for mer energi. Vind- og vannrike Norge kan ikke bli en nettoimportør av elektrisitet i en tid der klimautslippene må drastisk ned.

Selv den argeste vindmøllemotstander må erkjenne at både Norge og Europa trenger mer strøm når fremtiden skal være elektrisk.

Havvind seiler opp, selvsagt. Naturinngrepene oppleves langt mindre til havs. Men det ligger fortsatt et stykke frem i tid før kapasiteten monner, norske havområder er dype, og det har allerede vært snakket om i ti år.

Det som fortsatt ikke snakkes om, er kjernekraft.

I motsetning til offshore vindparker kunne vi i prinsippet hatt storskala kjernekraftproduksjon på plass for lenge siden. Det er ikke teknologien det har stått på.

Tysk avvikling

Men atomkraft sliter i motvind, i motsetning til vindmøller.

Til tross for at verdens energibehov øker og at fossilt brennstoff må fases ut, er flere land er i gang med en avvikling eller nedskalering av atomaktiviteten.

Torsdag kom nyheten om at også Norges siste atomreaktor i drift stenges, etter at anlegget i Halden ble vedtatt nedlagt i fjor. Disse har ikke vært brukt til strømproduksjon, men føyer seg likevel inn i bildet.

Tyskland skal avvikle alle sine anlegg innen 2022, en beslutning Angela Merkel tok nærmest spontant etter Fukushima-ulykken i 2011.

Anleggene produserte rundt 150 terawatt timer i året – omtrent det tidobbelte av hva norske vindmøller har kapasitet til, og mer enn samlet norsk kraftproduksjon i fjor.

Det er altså ikke små energiressurser som går tapt når slike anlegg avvikles.

En tragedie

I et klimaperspektiv er atomkraftens dårlige rykte en tragedie.

Likevel er så å si hele miljøbevegelsen i Norge er sterkt imot. MDGs Une Aina Bastholm har kalt «atomkraft verre enn gass», til tross for at klimautslippene pr. produserte kilowattime er omtrent en førtiendedel, på linje med vindmøller.

Selvsagt er det en risiko for ulykker, men atomanleggene blir sikrere og sikrere. Atomavfall blir håndtert.

Målt i antall dødsfall er kjernekraft minst like trygt som fornybar energi.

En enslig politisk svale

Likevel er det liten grunn til å tro på noen atomkraftrenessanse. Tiår med skremsler har satt sine spor.

I Norge er det omtrent bare noen atomfysikere, småirriterende venstrevelger-fjernsyn som NRKs Folkeopplysningen og virkelighetsfjerne kommentatorer i Aftenposten som ivrer for saken.

Ketil Solvik-Olsen (Frp) har vært en enslig politisk svale, og ble omtalt som en «utrettelig aktivist for atomkraft» av Arbeiderpartiet for noen år siden. Det var ikke ment som en kompliment.

Det kanskje beste argumentet mot kjernekraft er at det vil være dyrt, i en tid der fornybare energikilder er i ferd med å utkonkurrere fossil energi.

I 2008 ble det anslått at det ville koste 24 milliarder kroner å bygge kjernekraftverk i Norge. Det ville sikkert blitt mye mer i dag. Til gjengjeld er driftskostnadene lave, og energiforsyningen svært stabil.

Men om det vil kunne lønne seg å bygge kjernekraft i Norge, er strengt tatt et spørsmål for markedsaktører, heller enn politikere og miljøorganisasjoner.

Vind kan erstatte kjernekraft

Så sent som i 2013 brukte ledende politikere at «Norge ikke trenger mer elektrisitet» som et argument mot atomkraftverk.

Drøyt fem år senere demonstrerer NVEs utbyggingsplan at de tok feil. Dessuten er det nasjonale perspektivet for snevert.

Ettersom Norge er del av europeisk kraftutveksling og stadig strekker kabler til utlandet, er ikke avveiningen mellom atomkraft og vindmøller noen ren skrivebordsøvelse.

Kjernekraften Tyskland kvitter seg med, må for eksempel erstattes. Det kan skje blant annet ved hjelp av norske vindmøller.

Det er jo noe å tenke over når du ser utsikten fra egen hytte ødelegges av hundre meter høye installasjoner.

Skal man la seg irritere litt ekstra, kan man tenke på at skiftet, fra spalting av uranatomer til vindmøller, heller ikke har noen positiv effekt på klimaet.