Puolet Suomessa syötävästä silakasta tulee Kaskisten satamasta. Anders Granfors kalastaa siitä valtaosan yhdessä isänsä ja veljensä kanssa. Silakat tuodaan satamaan, jossa ne kannetaan sadan metrin päässä sijaitsevaan jalostamoon. Sieltä niiden matka jatkuu kalatukkuihin ja edelleen kauppoihin ja kotien ruokapöytiin.

Tuo ketju on kuitenkin katkeamassa tänä vuonna ennen aikojaan. Granforsit valmistautuvat aikaiseen kesälomaan, joka tulee kestämään vuoden loppuun saakka. EU:n asettamat pyyntikiintiöt ovat tulleet täyteen.

– Kiintiö on vähintään 3 000 tonnia liian pieni meille, se on täynnä kuukauden päästä. Sitten saamme keskittyä lomailemaan ja kaluston huoltamiseen, Anders Granfors huokaa.

Tilanne on ennennäkemätön. Normaalisti troolarit laitetaan tauolle parin kuukauden kesäloman ajaksi. Aiemmin valtio on laittanut kalastajat tauolle kalastuskielloilla, jotta silakkaa riittäisi ympäri vuoden.

Kalaa tullut ennustettua enemmän

Kiintiöjärjestelmää muutettiin viime vuoden alusta. Kalastuskiintiöistä tuli aluskohtaisia ja kalastajille määrättiin kiintiöt aiempien kalasaaliiden perusteella. Tämä pienensi silakkaa elintarvikkeeksi kalastavien osuutta, sillä heidän saalinsa on aina ollut pienempi kuin silakkaa rehuksi kalastavilla.

– Me ei olla koskaan kalastettu suuria määriä, vaan laatua. Vain suuret silakat kelpaavat fileiksi. Me lajittelemme kalat aluksella, kun taas rehukalastajat voivat rohmuta suuria saaliita, joissa kaikki on käypää tavaraa, Granfors toteaa.

Ruoaksi kalastavat antavat kilpailussa rehukalastajille tasoitusta myös ajassa. Elintarvikesilakkaa kalastetaan keskellä Selkämerta, noin 6–8 tunnin ajomatkan päässä rannasta. Saalis on vietävä rantaan kolmesti viikossa, jotta se ei mene huonoksi.

Olen yrittänyt vuokrata kalastuslupaa muiden kalastajien kiintiöistä, mutta ei niitä löydy enää keltään. Anders Granfors

Kalastajien ahdinkoa lisäsi EU:n päätös laskea silakan Pohjanlahden pyyntikiintiötä tälle vuodelle 40 prosentilla viime vuodesta. Kansainvälinen meritutkimusneuvosto ennusti, ettei silakkaa olisi meressä tarpeeksi. Kalastajien kokemus on ollut täysin päinvastainen. Osan mielestä vuosi on ollut historiallisen hyvä.

– Jo viime vuosi oli yksi parhaistamme. Tänä vuonna kalaa tuli todella hyvin jo talvella, vaikka olosuhteet olivat vaativat paksun ja runsaan jään takia.

– Olen yrittänyt vuokrata kalastuslupaa muiden kalastajien kiintiöistä, mutta ei niitä löydy enää keltään, Granfors kertoo.

Jalostajilta loppuvat työt

Yle

Silakan loppuminen on kova isku sen jalostajille. Kuivaniemen Kala tekee silakkafileitä Kaskisten satamassa. Yhtiö on täysin riippuvainen Granforsin kaloista, joten kesäloma on edessä myös kymmenhenkiselle jalostamolle.

– Silakka loppuu Suomesta toukokuun aikana. Me lopetamme hommat ja lomautamme porukan loppuvuodeksi, tuskailee Kuivaniemen Kalan toimitusjohtaja Reijo Suutari.

Maa- ja metsätalousministeriöstä kerrotaan, että kiintiöjärjestelmää muutettaessa tehtiin tietoinen valinta. Koettiin, ettei ollut valtion tehtävä rajoittaa silakan kalastamista. Vastuu siitä tulisi olla kalastajilla ja jalostajilla itsellään.

– Halusimme, että markkinat ratkaisevat kysymykset. Jokainen kalastusyritys saa oman kiintiönsä ja optimoi toimintaansa sen mukaan, sanoo maa- ja metsätalousministeriön kalatalousneuvos Risto Lampinen.

Hänen mukaansa vanha järjestelmä, jossa ministeriö rajoitti kalastusta määräaikaisilla kalastuskielloilla, oli kankea ja epätarkka.

– Vuodet olivat hyvin erilaisia. Joskus pyynnin rajoituksiin jouduttiin jo tammikuun alusta alkaen, jotta silakkaa riittäisi ympäri vuoden. Siihen ei enää palata.

"Enemmän töitä yhteistyön eteen"

Lampinen uskoo, että kalastajien ja jalostajien ongelmat tänä vuonna johtuvat alkukankeudesta ja EU:n laskemasta kiintiöstä.

– Uuden järjestelmän aikana tämä on ensimmäinen vuosi, jolloin silakan kiintiöt eivät riitä tyydyttämään markkinoiden tarpeita, koska EU:n päätöksellä kiintiötä leikattiin 40 prosentilla.

– Uudessa tilanteessa yrittäjien väliset ratkaisut vielä hakevat muotoaan. Heidän täytyy tehdä enemmän töitä yhteistyön eteen. Uskon, että kalastus- ja jalostusyritykset löytävät yhdessä keinot varmistaa jalostusteollisuuden silakan saanti ja toiminnan jatkuvuus. Toivottavasti he löytävät toisensa, ja kalaa saataisiin jatkossa tasaisemmin. Nyt vain odotetaan, että markkinat ohjaa toimintaa.

Seppo Sarkkinen / Yle

Silakan loppumiseen Lampinen ei usko.

– Pulaa silakasta on, mutta ei se ole kokonaan loppumassa. Varsinais-Suomessa tilanne ei näytä yhtä vaikealta kuin Kaskisissa.

Lampinen viittaa Turussa toimivaan Martin Kalaan. Martin Kala on yhtä suuri silakanjalostaja kuin Kuivaniemen kala Kaskisissa. Yhdessä he jalostavat kotimaisesta ruokasilakasta noin 95 prosenttia. Martin Kalassa ihmetellään ministeriön puheita. Heidän tilanteensa on täysin sama kuin Kaskisissa.

– Kaikkien sopimustroolareiden koko vuoden kiintiöt ovat täynnä. Silakka loppuu kaupoista viimeistään touko-kesäkuussa ja meillä on edessä lomautuksia, kertoo Martin Kalan tehdaspäällikkö Jari Multanen.

Silakka palaa jouluksi

EU päätti tämän vuoden kalastuskiintiöistä lokakuussa. Uusia tutkimuksia kalan määrästä Itämeressä on tehty sen jälkeen ja ministeriö on painostanut päättäjiä EU:ssa kasvattamaan kiintiötä syksyllä. Asian odotetaan selviävän toukokuussa, mutta lupailtu noin kymmenen prosentin lisäys ei lämmitä alan toimijoita.

– Se tarkoittaa sitä, että kalastajat palaavat merelle marraskuussa. Sillä saadaan silakka joulupöytään, mutta muuta hyötyä asiasta ei ole, Multanen sanoo.

Ministeriö on ehdottanut jalostajille, että ne hankkisivat omia kalastuskiintiöitä ja -aluksia raaka-aineensaantinsa varmistamiseksi. Multasen mukaan ongelma ei sillä häviäisi, sillä jalostajat pyytäisivät silakkansa yhtä aikaisin kuin kalastajat nykyään.

– Täytyy ymmärtää troolareita. Keväällä tulee silakkaa 4–5 kertaa enemmän kuin syksyllä. Tili tehdään keväällä ja syksyllä kalastetaan tappiolla. Se on kuitenkin raha, joka lopulta ratkaisee.

– Ruoka saataisiin riittämään sillä, että ruokasilakkatroolareille ja rehutroolareille laitettaisiin omat kiintiöt. Ruoaksi kalastavia on Suomessa 5–6 ja rehuksi kalastavia toistakymmentä.

"Miten silakan imagon käy?"

Anna Wikman / Yle

Samaan aikaan kun Anders Granfors valmistautuu kesäloman viettoon, Kaskisten kaupunki suunnittelee uutta yrityspuistoa satamaansa. Kaupunki on tällä viikolla päättänyt hakea rahoitusta hankkeelle, jolla brändättäisiin alueen silakka ja houkuteltaisiin satamaan uusia yrittäjiä. Satamassa on tällä hetkellä kymmenkunta toimijaa, kalanjalostajien lisäksi esimerkiksi savustamo.

– Se on hyvä, että ne yrittää. Mutta jos meidän alus ei saa raaka-ainetta satamaan, siellä tyhjenee puolet nykyisistäkin taloista, Granfors sanoo.

Satamassa toimivan Kuivaniemen Kalan toimitusjohtaja Reijo Suutari on huolissaan silakan tulevaisuudesta myös pidemmällä tähtäimellä.

– Miten silakan imagon käy? Se on noloa, ettei esimerkiksi silakkamarkkinoita voida enää järjestää, kun ei ole elintarvikesilakkaa. Markkinoilla olisi tarjolla pelkkää rehua.

Silakkamarkkinoita järjestetään syksyisin eri puolilla Suomea.

– Meitä on pyydetty suolaamaan silakoita talteen, jotta myyjät saisivat jonkinlaista marinadia markkinoille. Yhtään tuoretta silakkaa siellä ei tulla näkemään, toteaa puolestaan Jari Multanen Martin Kalasta.