Keskon pääjohtaja Mikko Helander lyttää kilpailijan tempaukset ja syyttää poliitikkoja vääristä päätöksistä.– Ruoka ei ole Suomessa koskaan ollut niin edullista kuin se on tänä päivänä.

Näin naulaa vuoden alusta Keskoa luotsannut pääjohtaja Mikko Helander Iltalehden erikoishaastattelussa Porin liepeillä sijaitsevalla maatilalla.

Vaikka toisenlaista marinaa on kuultu, pitää väite Helanderin mukaan paikkansa, kun mittarina käytetään sitä, kuinka suuren osan ruokamenot nielaisevat kansalaisten tuloista.

Vakuutteluista huolimatta ruoan hinta on ollut viime aikoina tapetilla paljon. On puhuttu jopa hintasodasta, jota asiantuntijat ovat pitäneet perinteisten suomalaisjättien, K- ja S-ryhmien, vastauksena markkinaosuuttaan alati kasvattavalle Lidlille.

S-ryhmä on rummuttanut ”halpuuttamistaan” erityisen kovaa.

Vaikka hintakilpailu kuuluu vapaasti toimiviin markkinoihin, on S-ryhmän tempaus Helanderin mielestä ”epäterve ja vaarallinen”.

– Väite, että tämä ei tapahdu kenenkään kustannuksella, ei pidä paikkaansa.

”Väärä viesti”

Keskon pääjohtajan arvion mukaan hintakilpailu on kuohahtanut nyt juuri S-ryhmän näyttävän kampanjan myötä. Suurin ongelma on se, ettei sen sanoma pidä paikkaansa, syyttää Helander.

– He ovat antaneet hyvin vahvan viestin siitä, että ruoka olisi Suomessa kallista. Se on väärä viesti.

Jos halutaan puhua ruoan hinnasta, pitää Helanderin mielestä puhua veroista, jotka ovat eurooppalaisittain korkeita.

Kesko-pomon mielestä ”halpuuttamiseen” sisäänrakennettu viesti ei ole pelkästään väärä, vaan myös potentiaalisesti vaarallinen.

– Kun valjastetaan halpuuttaminen markkinointikikaksi ja otetaan hyvin pieni joukko, kourallinen tuotteita, joiden hinta romautetaan ja niitä myydään pysyvästi jopa alle tuotantokustannusten, niin mitä siitä seuraa, Helander kysyy.

– Se vääristää koko suomalaista elintarvikeketjua, hän vastaa kysymykseensä.

”Kohtalonkysymys”

Helanderin ajatuskulku menee jotakuinkin näin: kun yhtä ruisleipää tai juustoa myydään tuotantokustannukset alittavalla hinnalla, muut ruisleivät tai juustot jäävät hyllyyn.

Pienemmille leipomoille ja meijereille tämä voi olla ”kohtalonkysymys”.

– Se asettaa kovat paineet elintarviketeollisuudelle ja sitä kautta totta kai myös maatalousyrittäjien niskaan.

Taustatukea hän saa Ilkka Mattilalta, jonka maatilalla Kesko-pomon kaltainen isokenkäinen yritysjohtaja on harvinainen ilmestys.

Hintakisa jonkin verran huolettaa tilanteessa, jossa marginaalit ovat pieniä eikä tuotantokustannuksista voi juuri leikata, Mattila sanoo.

– En koskaan valita työtunneista, koska haluan tehdä tätä ja se on ammatinvalintakysymys. Mutta kyllä siitä haluaisi jonkinlaisen korvauksen, että voisi kehittyä ja kehittää tätä tilaa.

”Vääriä päätöksiä”

Kesko-pomon kirjoissa valtiovallan toimille on omistettu oma lukunsa. Päättäjät ovat hänen mielestään ampuneet lukemattomia huteja.

– Tilannekuva on väärä. Ja tätä tilannekuvaa on lähdetty korjaamaan väärillä poliittisilla päätöksillä.

Tilannekuvalla Helander viittaa päättäjien käsitykseen päivittäistavarakaupan alan kilpailutilanteesta. Vaikka S- ja K-ryhmät hallitsevat lähes 80 prosenttia alan markkinoista, on kilpailu Helanderin mukaan ”veristä”.

Päättäjät ovat nähneet tilanteen toisin. Siksi kaavoituksessa on kehotettu ruokkimaan kaupan alan kilpailua. Toisaalla Alkoja on sijoitettu pois hypermarketien yhteydestä.

– Ainoa oikea perustelu on sijoittaa Alkot sinne, missä kuluttajat ovat, sanoo Helander, jonka mukaan kuluttajat tietysti viihtyvät hypermarketeissa.

Helanderin mielestä päätökset ovat yksiselitteisen vääriä, ja ne pohjaavat näkemykseen, jonka mukaan ”kilpailua ei muka olisi tarpeeksi”.

Erityisen kriittisesti Helander suhtautuu Pohjoismaiden investointipankki NIB:n Suomen Lidlille myöntämään halpaan, 50 miljoonan euron lainaan. Hänestä on ”hyvin eriskummallista”, että Pohjoismaat haluavat tällaista lainaa jättiketjulle myöntää.

– Ei sellaiseen ole tarvetta, varmasti tällainen jätti pystyy tekemään ihan mitä tahansa se haluaa.

Lidlille sapiskaa

Lidlin kasvu on suurin kaupan alaa järisyttänyt tekijä. Vaikka ketju on Suomessa vielä kaukana suurista pelureista, on se jo jättänyt jälkensä.

Ilman Lidliä hintakilpailu tuskin olisi näin pinnalla, eivätkä saksalaiset tuotteet ehkä olisi suomalaisille yhtä tuttuja.

Suomen Lidlin toimitusjohtaja Lauri Sipponen kertoi kesäkuussa Iltalehdelle ketjun pystyvän globaalin verkoston turvin tarjoamaan kansainvälistyville kuluttajille aitoja, eksoottisia makuja kustannustehokkaasti.

Keskon Helander näkee asian toisin. Hän korostaa kotimaisen ruokateollisuuden tuoteturvallisuutta, jonka kriteereitä ulkomailta tuotavat elintarvikkeet eivät välttämättä täytä.

– Se antaa ulkomaiselle tuonnille selkeän kilpailuedun verrattuna kotimaiseen.

Sekä Keskolle että Lidlille tuotteitaan toimittavan Apetitin toimitusjohtaja Juha Vanhainen tähdentää, ettei väitä ulkomaista ruokaa vaaralliseksi.

– Mutta suomalaisen ruoan me tunnemme.

– Tiedämme viljelylohkon tarkkuudella, miten se on kasvatettu, miten rikkakasvit on torjuttu ja miten sitä on käsitelty.

Keskon Helander taas korostaa sitä, etteivät ”kaikki lähde samalta viivalta”.

– Jos tänne haluaa ulkomaisia ketjuja tulla, se on ihan fine, se on hienoa. Mutta se, että yhteiskunta lähtee auttamaan jotain toimijaa, on tuomittavaa.

– Jos vapaassa kilpailussa katsottaisiin, kuka pärjää, silloin ei ole kellään nokan koputtamista.