Työelämä muuttuu, mutta Suomen hallitus näyttää tekevän kaikkensa, että suomalainen työntekijä ja työnantaja joutuisi muutoksessa altavastaajaksi. Ulkomaiselle perinteisiä sääntöjä rikkovalle kilpailulle sanotaan kyllä, mutta kotimainen työllistämissekamelska saa jatkua tai jopa pahentua.

Kauppalehti kysyi 12.12.2015 eduskunnan sosiaali- ja terveysvaliokunnan jäseneltä Sari Sarkomaalta näkemystä valmisteilla olevaan lakiin pätkätöitä tekevien asemasta. Silloin esitettiin runsaasti kritiikkiä siitä, että pätkätyöntekijät joutuvat uuden lain myötä entistä huonompaan asemaan. Silloin esimerkiksi freelancer sopimuksilla epäsäännöllisesti työllistynyt oli vielä työttömyysturvan piirissä, mutta uudessa laissa heidät voitaisiinkin tulkita yrittäjiksi ja mahdollisuus esimerkiksi soviteltuun päivärahaan poistuisi. Sarkomaa totesi, että siinä asiassa ei synny lain myötä ongelmaa, vaan ongelma tulee työvoimaviranomaisten erilaisista tulkinnoista.

No nyt se ongelma on tullut tulkintojen vuoksi vähän suuremmaksi kuin Sarkomaakaan varmaan ajatteli.

Työttömyysturvan muutoksenhakulautakunta nimittäin teki toukokuussa päätöksen, jossa se katsoi, että työosuuskunnan kautta tehty freelancer tyyppinen työ on yrittäjätyötä. Tämän seurauksena muutosta hakenut freelancer työntekijä joutuu palauttamaan saamansa työttömyyskorvaukset ja kaikki muut freelancerit ovat saman uhan alla. Päätöksestä voi vielä valittaa, mutta on täysin mahdollista, että se menee lopulta vakuutusoikeuden päätettäväksi. Sen käsittely kestää 13 kuukautta.

Itsensä työllistävien laskutusosuuskunnat antoivat jo alkuvuodesta ohjeita siitä, mitä kannattaa sanoa työvoimaviranomaisille omasta tilanteestaan, jotta tuet eivät mene. Mutta sekään ei näytä enää auttavan.

Itsensä työllistäjiä oli pari vuotta sitten yli 150.000. Suuri osa heistä tekee edelleen töitä perinteisenä yrittäjänä, mutta laskutuspalveluiden ja osuuskuntamallisten työyhteenliittymien määrä on kasvussa. Yhteiskunnan kannalta nämä työntekijät ovat arvokkaita siksi, koska he tekevät aktiivisesti asioita tilanteensa parantamiseksi ja käyttävät tukipalveluja vain rajoitetusti.

Hallituksen työvoimapolitiikkaa ei ole helppoa ymmärtää. Pääministeri Sipilä käytti 13 kuukautta siihen, että lähti ratkaisemaan perinteisen työmallin ongelmia. Siihen hän käytti vielä vanhanaikaisempaa patruunan lähestymistapaa. Vasta kun vahinko oli jo syntynyt, hallituksessa tajuttiin, että nykyajan työelämässä paikallinen sopiminen ja muut joustot lähtevät keskinäisestä luottamuksesta. Luottamuksen ollessa huipussaan, paikallista sopimista eivät ole tähänkään mennessä rajoittaneet edes liittokohtaiset sopimukset. Vaikka varoituksia tuli, niihin ei haluttu uskoa.

Mitä hallituksen tulee oikeasti ymmärtää työelämästä

Työelämässä olevista suurin osa tekee edelleen töitä perinteisillä sopimuksilla, mutta jatkossa yhä harvemmalle työelämä näyttäytyy pitkinä vakinaisina työsuhteina. Projektityösuhteet, työskentely usealle eri työnantajalle samanaikaisesti, työpaikkojen nopea vaihtuminen ja työntekijyyden ja yrittäjyyden yhdistelmät ovat tulevaisuudessa normi. Palkan muodostuksessa työssä käytetty aika on yhä vähäisemmässä merkityksessä. Moni henkistä kapasiteettia vaativa työ vaatii myös työn parempaa jaksottamista ja lyhyempiä työpäiviä.

Suomalaisen työn tulevaisuuden suurin uhka ei ole se, kuinka monta tuntia teemme töitä, vaan mitä saamme niiden työtuntien aikana aikaiseksi. Digitaalinen yhteiskunta on luomassa uudenlaiset työmarkkinat, joissa voittaja ottaa usein kaiken ja kakkonen vain pienet muruset. Niissä olosuhteissa osaajista kilpaillaan muilla asioilla kuin nyt käydyissä kiky neuvotteluissa keskusteltiin.

Suurin haaste tulee siitä, että hallituksenkin peräänkuuluttamat uudet innovaatiot syntyvät usein työmarkkinoiden ja yritysten välisten kilpailusääntöjen ja/ tai toimintatapojen rikkomisesta. Amerikkalainen Uber saa poliitikoiltakin kiitosta toimintatavoista, joilla paikallinen yritys olisi oikeudessa. Uberin kaltaiset miljardiyritykset saavat merkittävää etumatkaa siitä, että ne voivat kokeilla lain rajoja ja ottaa riskin. Suomalaisyritykselle riski voisi johtaa toiminnan loppumiseen.

Siksi hallituksen tulee käyttää aikaa siihen, miten luodaan toimivat työelämän pelisäännöt sopimusyhteiskunnan ulkopuolelle. Mahdollisuudet työkokeiluihin ilman valtion pikkutarkkaa holhousta. Pelisäännöt riskinotolle niin, että uutta voidaan kokeilla, mutta ilman pelkoa raastuvasta.