Michael Penttilä on kiertänyt vankiloita 1980-luvulta lähtien. Yleensä vapautumisesta ei ole kulunut vuottakaan, kun kuristaja on syyllistynyt uusiin rikoksiin.

Parikymppinen oululaisopiskelija oli melkoinen näky istuessaan poliisin kuulusteluhuoneessa. Tumma käkkäräpermanentti, liian löysät vaatteet, vartalo langanlaiha, kasvonpiirteet hauraat, jotenkin lintumaiset.

Häntä kuulusteltiin 12-vuotiaan tytön surmaamisesta. Sitten hän tunnusti kuristaneensa äitinsä. Oli kesä 1986.

– Olin siihen mennessä nähnyt paljon pahemmankin näköisiä tappajia, kertoo eräs tutkintaan osallistunut.

– Mutta se miten hän siitä jutteli... Hän ei osoittanut minkäänlaista katumusta. Ei missään vaiheessa. Hän ei kadu mitään. Sittemmin olen nähnyt samanlaista käytöstä joissain moottoripyörämiesten jutuissa, mutta ei Jukkaa olisi tosiaankaan uskonut henkirikoksen tekijäksi ainakaan päällepäin. Mutta niitä puheita kuunnellessa tiesin, ettei se jää Jukan viimeiseksi teoksi.

Suurin osa elämästä vankilassa

Jukka on tässä tapauksessa Jukka Torsten Lindholm, joka sittemmin muutti nimensä Michael Maria Pentholmiksi ja lopulta Michael Penttiläksi. Selvyyden vuoksi käytämme tässä jutussa vastedes hänen nykyistä nimeään, siis Penttilää.

Tämän kuvan kuvaamispäivämäärästä ei ole tietoa, mutta tällaisena hänet muistetaan 1980-luvun puolivälistä: tumma käkkäräpermanentti ja kapeat kasvot.­

30 vuoden aikana hän on saanut monta myös lisänimeä: lapsensurmaaja, äidinsurmaaja, hansikaskuristaja, sarjakuristaja.

Nyt Penttilä on 52-vuotias ja istunut suurimman osan elämästään vankilassa. Vakavimmat rikokset ovat kolme henkirikosta, mutta listalla on myös törkeä raiskaus, lukuisia törkeitä pahoinpitelyitä ja niin edespäin. Yleensä hän on syyllistynyt uusiin rikoksiin vain kuukausien sisällä siitä, kun on päässyt vankilasta vapaaksi.

Viimeksi vankilan kolkot käytävät jäivät taakse jouluna 2016. Tämän vuoden huhtikuussa tuli ilmi, että häntä epäillään henkeen ja terveyteen kohdistuvan rikoksen valmistelusta.

Tätä juttua kootessa Ilta-Sanomat haastatteli eri henkilöitä Penttilän rikollisen uran varrelta: hänen rikoksiaan tutkineita poliiseja, häntä puolustaneita asianajajia ja hänet kohdanneita vankilan edustajia. He antoivat haastattelunsa nimettöminä.

Kuristaa lapsen ja pakenee

Palataan kesään 1986. Haastateltavien mukaan poliisi tutki jo aiemmin vihjeitä, joiden mukaan Penttilä kuljeksi Oulussa tyttöjen perässä nahkahansikkaat käsissään.

Vihjeet eivät kuitenkaan johtaneet mihinkään, sillä Penttilällä oli taustallaan lähinnä pikkurikoksia: omaisuusrikoksia ja rattijuopumuksia. Tiettävästi hän syyllistyi ensimmäiseen väkivaltarikokseensa 16-vuotiaana 1981, jolloin hän hyökkäsi ikäisensä tytön kimppuun kerrostalon hississä, pakotti kellariin, hakkasi ja uhkasi raiskata.

Penttilä kuvattuna vuonna 1987. Hän oli saanut ensimmäisen henkirikostuomionsa.­

Sitten tuli heinäkuu 1986 ja 26. päivä, lauantai. Aamun lehdet kirjoittivat urheilusta: Ilveksen 22-vuotias kasvatti Raipe Helminen puhui debyyttikautensa onnistumisesta New York Rangersissa, Keke Rosberg ilmoitti lopettavansa F1-uransa.

Illalla poliisi hälytettiin Oulun Rajakylän kaupunginosaan Tervakukkatielle. Soittaja oli Penttilän isä, joka asui poikaansa vastapäätä. Penttilä itse oli juossut ulos ja sivullisten mukaan huutanut mennessään: minä tapan kaikki.

– Olen koettanut unohtaa sen tapauksen, sanoo eräs juttua tutkinut poliisi.

Koirapartio löysi Penttilän läheisestä metsiköstä piileskelemästä. Kävi ilmi, että aikaisemmin illalla hän oli pyytänyt kahta 12-vuotiasta tyttöä auttamaan kaljakassien kantamisessa kotiin. Palkaksi hän lupasi 50 markkaa. Asunnossa Penttilä kuristi toisen tytön nahkavyöllä hengiltä. Toinen pyristeli pakoon ja juoksi kerrostalon käytävään ja Penttilän isän asuntoon turvaan.

– Arvioin väärin heidän ikänsä. Suunnittelin hankkivani vain jonkun naisen ja makaavani hänen kanssaan suostumuksella joko rahalla tai ilman, Penttilä selitti myöhemmin kuulusteluissa.

Samalla Penttilä tunnusti surmanneensa äitinsä edellisvuonna. Juttua oli tutkittu henkirikoksena, mutta ennen tunnustusta poliisilla ei ollut riittävää näyttöä tekijästä.

Eräs haastateltavista muistelee, että Penttilä selitti äidinsurmaa jatkuvasti eri tavoin. Joskus syy oli äidin jankutus, toisinaan se, ettei äiti saanut häntä riittävän nopeasti ulos nuorisovankilasta.

Penttilä sai jutun päätteeksi ensimmäisen pitkän tuomionsa: vajaat kymmenen vuotta vankeutta täyttä ymmärrystä vailla tehdystä taposta. Äidin surma katsottiin törkeäksi pahoinpitelyksi ja kuolemantuottamukseksi.

Sarjamurhaaja

Vuosien aikana Penttilälle on tehty useita mielentilatutkimuksia ja vaarallisuusarviointeja. Hän on myös toistaiseksi ainoa suomalainen rikollinen, jonka FBI:n erityisasiantuntijat ovat luokitelleet sarjamurhaajaksi.

Sarjamurhaajan vakiintunut määritelmä on yksityiskohtiin menemättä seuraava: vaaditaan useampi erillinen henkirikos, joiden tekotavoissa ja uhreissa on samankaltaisuuksia, ja tekoihin liittyy usein seksuaalisia piirteitä. Sarjamurhaajaa tyydyttää ja motivoi itse teko, eikä hänellä ole välttämättä muuta motiivia teolleen kuin tappamisen vietti.

– Onko hän sarjamurhaaja? Ehdottomasti. Silloin kun minä hänet kohtasin, hän oli ujonlainen kaveri, josta omituisuus kuitenkin paistoi läpi. Kyllä minäkin pidin häntä vaarallisena, mutta hänen puolustamisensa oli työ, joka oli vain hoidettava, sanoo eräs Penttilää oikeudessa avustanut.

Rikosoikeudellisesti Penttilä ei ole murhaaja, sillä häntä ei ole koskaan todettu syylliseksi murhaan, ainoastaan lievempiin henkirikoksiin.

– Jälkeenpäin ajatellen tein työni liiankin hyvin.

Vankilassa harmiton

Vankilassa Penttilä on käyttäytynyt haastateltavien mukaan hyvin. Hän oli hetken aikaa avovankilassakin, mutta kun hän karkasi vankien kauppareissun aikana, hänet passitettiin takaisin suljettuun vankilaan. Väkivallanpuuskiin hän yltyy yksinomaan siviilissä.

– Se on oikeastaan tyypillistä. Vankilassa ei pääse niin helposti käsiksi päihteisiin, mutta heti kun päästään siviiliin, otetaan alkoholia tai muita aineita, jotka sitten tuovat rohkaisua tekoihin, kertoo eräs vankilan johdossa työskentelevä.

Juttu jatkuu kuvan jälkeen

Penttilä Hämeenlinnan keskusvankilassa vuonna 2000. Hän oli alkanut pukeutua naisten vaatteisiin ja kanteli jopa kanteli eduskunnan oikeusasiamiehelle, kun vankilan johtaja kielsi häneltä naisten alusvaatteet ja meikit.­

– Penttilä oli vankilassa harmiton ja tavallinen. En ainakaan koskaan kuullut, että hän olisi aiheuttanut suurempaa harmia.

Sarjakuristajan toimintatapa

Penttilä ei toisaalta olekaan sellainen hahmo, joka haastaa riitaa nakkikioskin jonossa tai ryhtyy tasaväkiseen tappeluun. Kaikki hänen uhrinsa ovat naisia ja väkivaltajuttujen toimintatapa on samanlainen. Niihin liittyy liki poikkeuksetta kuristamista, usein nahkahanskoissa.

Vuoden 1981 hissihyökkäystä lukuun ottamatta Penttilä ei ole käynyt kenenkään kimppuun julkisella paikalla. Yleensä hän houkuttelee uhrinsa jollakin verukkeella asunnolleen tai muuhun itselleen turvalliseen paikkaan, kuten hotellihuoneeseen. Esimerkiksi vuonna 1993 hän surmasi 42-vuotiaan naisen mummonsa asunnossa, ja mummo löysi ruumiin vessastaan. Penttilä oli ollut silloin vapaalla jalalla noin vuoden.

Juttu jatkuu kuvan jälkeen

Michael Penttilä kuvattuna Hämeenlinnan keskusvankilassa vuonna 2000. Kirjahyllyssä on kokoelma Guinnessin ennätystenkirjoja ja Mitä missä milloin -vuosikirjoja, pöydällä kukkakuvioiset Arabian kahvikupit.­

Vuonna 2009 toimintatapa muuttui hieman, kenties siksi että hänen kasvonsa ja rikoksensa olivat tutut yhä laajemmalle yleisölle. Hän alkoi tilata uhreja kotiinsa. Ensimmäinen uhreista oli hermoratahieroja, jonka ilmoituksen Penttilä näki hengellisessä lehdessä ja tilasi kotikäynnille.

Hieroja saapui sovittuun osoitteeseen Oulun Sellukadulle. Penttilä avasi oven nahkahousuihin ja koreaan paitaan pukeutuneena, ja asunnon ovi ehti hädin tuskin paukahtaa kiinni, kun hierojan painajainen alkoi. Penttilä otti hierojaa yhdellä kädellä kurkusta kiinni ja toisella peitti hänen suunsa. Hänellä oli käsissään punaiset nahkahansikkaat. Sitten hän komensi naisen makuuhuoneeseen sängylle ja alkoi kuristaa.

Suukko hyvästiksi, seuraavat uhrit siivoojia

Nainen kertoi myöhemmin Penttilän olleen ”kuin transsissa”. Hieroja häilyi tietoisuuden ja tajuttomuuden rajamailla, kun kuristaminen loppui. Penttilä halusi halauksen. Hieroja halusi olla mieliksi ja halasi tätä. Penttilä rauhoittui. Hän halusi puhua, joten he joivat kahvit, katselivat valokuvia ja puhuivat uskon asioista (Penttilä oli vankilassa kääntynyt roomalaiskatoliseen uskoon).

Lopulta hieroja pääsi lähtemään asunnosta ja Penttilä moiskautti hänelle suukon otsalle hyvästiksi.

Sama rutiini toistui vielä kahdesti: Penttilä tilasi kotiinsa siivoojan 1. syyskuuta 2009 ja seuraavan vajaat kolme viikkoa myöhemmin. Ensimmäinen siivoojista pakeni Penttilän hyökättyä, toista Penttilä ehti kuristaa rajummin.

– Minulla oli läheisyyden kaipuu, perusteli Penttilä poliisille myöhemmin.

Vuoden 2009 saldo oli kaikkiaan kolme törkeää pahoinpitelyä ja törkeän pahoinpitelyn yritys, törkeä raiskaus ja vapaudenriisto. Nuo rikokset katsottiin sovitetuksi joulukuussa 2016 ja Penttilä oli jälleen vapaalla jalalla.

Uusi tutkinta alkaa

Muutamaa kuukautta myöhemmin hän rapisteli Helsingin Myllypurossa naapurinsa ovella ja sujautti postiluukusta tikkukirjaimin kirjoitetun rakkauskirjeen 17-vuotiaalle tytölle.

Poliisi otti hänet kiinni ja vaati Helsingin käräjäoikeutta vangitsemaan Penttilän henkeen ja terveyteen kohdistuvan rikoksen valmistelusta. Käräjäoikeuden mukaan vangitsemiselle ei ollut perusteita, joten Penttilä päästettiin vapaalle jalalle. Rikostutkinta kuitenkin jatkuu.

Penttilä Oulun käräjäoikeudessa 2009. Tuona vuonna hän syyllistyi rikoshistoriansa vakavimpaan seksuaalirikokseen: hän vangitsi 23-vuotiaan naisen hotellihuoneeseensa ja raiskasi hänet kymmenen tunnin aikana useita kertoja.­

– Emme epäile häntä muista rikoksista, eikä tässä vaiheessa ole valitettavasti myöskään enempää kerrottavaa, viestittää tutkinnanjohtaja, rikosylikomisario Jonna Turunen.

– Michaelin käyttäytymistä on yritetty selittää monesti, sanoo eräs haastatelluista.

– Väkivaltaelokuvien liiallisella katsomisella, milloin milläkin. Mutta minä luulen, että hän vain haluaa nähdä kuolevan ihmisen kasvot. Hän haluaa nähdä, kun ihminen kuolee.

Jutussa käytetyt kirjalliset lähteet: Ilta-Sanomien ja Helsingin Sanomien arkisto, Poliisi kertoo 2013.