Problemet för socialtjänsten är att exempelvis ta reda på ungdomarnas identitet och ålder, och att få en klar bild över om de begått brott och i så fall vilka.

– Ur vårt perspektiv är det ett problem att vi ibland saknar underlag för att ungdomen själv inte är intresserad av att ha en kontakt med myndigheter. Då jobbar vi hårdare på vårt uppsökande arbete för att skapa relationer och för att få det underlaget, säger Veronica Wolgast Karlberg, avdelningschef på socialförvaltningen i Stockholms stad.

Begår brott

Enligt beräkningar finns hundratals unga män från Marocko och andra länder i Nordafrika i Stockholm. Poliser som SVT Nyheter talat med uppger att de unga männen ägnar sig åt misshandel och stölder, och att de ofredar unga kvinnor på T-centralen.

På grund av att man inte har identitet eller exakt ålder, släpps ofta ungdomarna ut kort efter det att de gripits. När myndigheterna placerat dem i öppna HVB-hem, har de i många fall rymt. Och att placera de unga männen i låsta så kallade sis-institutioner, enligt lagen om vård av unga, behöver inte vara lösningen.

– Det är inte alltid bäst att låsa in på en sis-institution, där det många fall finns ungdomar med svåra problem kring kriminalitet och droger, så att man kanske förvärrar en situation. Ibland behövs det, och ibland behövs andra lösningar, säger Veronica Wolgast Karlberg.

Inlåsning kan bli dyr

Det är också kostsamt för samhället att placera någon på ett låst boende. Enligt socionomen Michael Tärnfalk, som forskar kring socialt arbete, kan det handla om så mycket som 150 000 kronor per månad, för en enda person.

– Då belastar det kommunens eller stadsdelens vanliga budget. Den är förstås begränsad, och då får andra ungdomar, med andra typer av behov stå tillbaka, säger han.

Men enligt Veronica Wolgast Karlberg spelar kostnaden ingen roll för hur man agerar.

– Nej, det ska aldrig spela någon roll när man bedömer barns och ungdomars behov.