DEBATT. Den 7 april förra året dog min elvaåriga dotter Ebba och ytterligare fyra personer i terrorattentatet i centrala Stockholm. Det hade inte behövt ske. Om svenska staten – och i förlängningen landets politiska ledning under de senaste decennierna – hade agerat som man har rätt att kräva av ett modernt, välordnat och resursrikt samhälle, då hade Rakhmat Akilov aldrig varit i närheten av Drottninggatan den dagen. Han hade inte ens varit i Sverige.

Förmodligen är vi alla eniga om att det är omöjligt för en stat att säkerställa att inga terrordåd sker på dess territorium. Det råder nog också enighet om att en stat kan agera så att risken för sådana brott ökar eller minskar. Då uppstår frågan: vad är en ”rimlig nivå på terror” i ett samhälle? När har staten vidtagit tillräckliga mått och steg för att minimera risken för terrordåd, utan att avsätta orimliga resurser eller ge avkall på medborgarnas fri- och rättigheter.

Akilov kunde ostört stanna i Sverige

Akilov fick sitt utvisningsbeslut ett halvår innan han genomförde sitt attentat, ett dåd som ägde rum nästan tre månader efter det att han skulle ha lämnat landet. Men ingen försökte hitta honom, ingen undersökte om han befann sig på sin hemadress. Att Migrationsverket och Polisen inte gjorde sitt jobb och avvisade en person som befann sig här illegalt, resulterade i att min dotter miste sitt liv och att mitt eget liv för alltid är förstört. Liknande förluster har andra anhöriga till de mördade gjort.

Rakhmat Akilov dödade fem personer i terrordådet på Drottninggatan. Foto: POLISEN

Ebbas mördare kom till Sverige på grund av en huvudlös asyl- och migrationspolitik som saknar motstycke i Europa, ja faktiskt i hela världen. Och han var kvar i Sverige på grund av en dysfunktionell statsförvaltning, delvis en följd av den överbelastning som den förda politiken hade skapat. Det är de etablerade partierna i Riksdagen – både Alliansen och de rödgröna – som bär ansvaret för den politiken. Det är också de som bär ansvaret för att alla som ifrågasatte den politiken – också i deras egna led – brännmärktes.

Beslutsfattarna är rädda

Men det slutar inte där. Efter dådet har dessa politiker inte gjort någonting för att utreda hur det kunde ske. Hur samhället kunde ha agerat annorlunda för att förhindra dådet. Eller om det finns lärdomar att dra som kan minska risken för att något liknande händer igen. Är det inte märkligt att det i ett land som har en särskild myndighet – Statens haverikommission – som utreder incidenter till och med när två flygplan NÄSTAN krockar med varandra, inte också grundligt utreder orsakerna bakom landets hittills största terrordåd där fem personer mördades? Kan orsaken vara att beslutsfattarna helt enkelt är för oroliga för att bli utpekade i en sådan utredning för att vilja tillsätta en?

Sverige så som jag vill att det ska vara, ett tryggt och fungerande samhälle och ett föredöme i omvärlden, finns uppenbarligen inte längre. Jag har dock bestämt mig för att försöka använda min sorg, min bitterhet och vrede till någonting konstruktivt, till att försöka göra Sverige lite bättre.

De ansvariga måste utredas

Jag vill därför – tillsammans med näringslivet och civilsamhället – ta initiativ till en ny ständig haverikommission som ska vara frikopplad från staten. Dess syfte ska vara att förbättra den svenska statens effektivitet i upprätthållande av sitt våldsmonopol. Målet för kommissionens arbete är att färre personer i Sverige ska skadas eller dödas på grund av brister i utförandet av denna för staten ursprungliga och centrala uppgift. Det ska ske på en för haverikommissioner sedvanligt sätt. När omfattande personskada genom brottslig verksamhet inträffar därför att staten kan ha misskött sin uppgift ska kommissionen inhämta fakta, analysera orsaker till bristerna, lagra och sprida dessa fakta samt lämna förslag till åtgärder baserade på analyserna som kommissionen anser skulle minska risken för liknande brott i framtiden.

I uppgiften ingår att bedöma myndigheters och enskilda befattningshavares ansvar för det inträffade och föreslå lämpliga följder för de ansvariga. Haverikommissionens första ärende ska vara terrorattentatet på Drottninggatan 2017.

Av Stefan

Ebbas pappa