Sedan Sverigedemokraterna gjorde sitt inträde i riksdagen har invandringen till Sverige ökat kraftigt från en redan hög nivå. 2010 invandrade knappt 100 000 personer till Sverige. Fyra år senare hade antalet ökat med drygt 28 procent, till 127 000 personer. Exempelvis fortsätter antalet så kallade ensamkommande flyktingbarn att öka – en trend som pågått i snart ett decennium.

Den förra regeringens migrationsöverenskommelse med Miljöpartiet och Migrationsverkets egenmäktiga beslut från hösten 2013 att ge permanenta uppehållstillstånd till alla personer som påstår sig komma från Syrien har varit starkt bidragande orsaker till ökningen.

På kort och medellång sikt skapar den storskaliga invandringen bostadsbrist, arbetslöshet och en otillbörlig ansträngning på våra gemensamt finansierade nyttigheter – skolan och välfärden. På lång sikt permanentas ett kompakt utanförskap, kulturella konflikter uppstår och kriminella gäng får ett utökat rekryteringsunderlag. Svensk migrationspolitik går inte att beskriva som något annat än en mardrömspolitik, där den politiska klassen medvetet, motiverade av påstått humanitära skäl, bygger in spänningar och motsättningar i samhället. Den pågående invandringen är det yttersta beviset för att de styrande inte känner något ansvar för Sverige utan ser vårt land som en plats där de fritt kan ge utlopp för sina utopiska fantasier.

Sverigedemokraterna är hittills det enda parti som ifrågasätter denna politik. Sedan 2010 har man haft målsättningen att minska invandringen med 90 procent. På de fem år som passerat sedan målsättningen slogs fast har invandringen inte bara vidhållits på hög nivå. Den har ökat kraftigt. Därför är det välkommet att Jimmie Åkesson i en intervju med Expressen häromveckan signalerade att 90-procentsmålet kan komma att ses över.

”Nu är invandringen till Sverige så stor att det kanske finns anledning att fundera över en 90-procentig minskning av invandringen verkligen är tillräckligt”, sade han då.

Förhoppningsvis blir funderingarna verklighet. Sverigedemokraterna bör föreslå ett tillsvidare gällande totalstopp för all invandring, med undantag för kvotflyktingar och högkvalificerade arbetskraftsinvandrare. I dagsläget vore de det enda rimliga förslaget.

Naturligtvis skulle media och de andra partierna gasta sig hesa om ”rasism” och att ”SD visar sitt rätta ansikte”. Men är det något som de senaste åren har visat är det att Sverigedemokraterna inte skadas av mediedrev – tvärtom. Efter ett par dagars turbulens skulle allt bli som vanligt igen med undantaget att SD står där med en ny migrationspolitik bättre anpassad efter de förhållanden som numera råder.

De andra partierna har för tillfället grävt ner hälarna i jorden och vägrar att bidra till en normalisering av svensk migrationspolitik. Men tiden talar för SD. Det är bara de senare som vinner mark i opinionsmätningarna. I ett sådant läge vore det rätt att investera i en ännu mera Sverigevänlig migrationspolitik. Då höjer man ribban för vad de andra partierna måste erbjuda i motprestation den dagen de kommer på att det är vettigare att lindra invandringskrisen än att se sina egna opinionssiffror trasas sönder.