Det finns alltjämt många frågetecken kvar i den kris som nu pågår, och som trots Stefan Löfvens försök att flytta fokus genom sin regeringsombildning, kvarstår. Exempelvis hur det kunde komma sig att styrelsen för Transportstyrelsen inte reagerade på den information de gavs om avsteg från lagen, specifikt uttryckt just så, förtjänar följdfrågor. Hur det står ställt med riktlinjer och beslutsgångar på våra myndigheter. I förhörsprotokollen som Säkerhetspolisen har upprättat efter sin förundersökning framkommer en oklar struktur vad gäller exempelvis den rådiga internrevisorns befogenheter.

Den fråga som i regeringens hantering kvarstår är varför Anders Ygeman och Peter Hultqvist enligt uppgift inte informerade statsministern om att rikets säkerhet äventyrats. En allvarlig blotta vars konsekvenser och risker inte går att säkerställa. På den frågan försöker nu Peter Hultqvist hävda att han 1) fick intrycket av kontakterna med Säpo att det var en hantering som pågick på bred front i regeringen eftersom flera var berörda, och 2) att det inte var hans sak att informera statsministern om något som ägt rum på en myndighet som inte stod under hans statsrådsansvar. Anders Ygeman har hävdat att det var svårt att finna ett rum (vi får anta att det är ett bildligt uttryck) för att tala med statsministern om saken.