Pe Mirela Nagâț am văzut-o în aceste zile la Ateneul Român prezentând ciclul de conferințe „Lumea în care trăim“, organizat de Fundația Aqua Forte, Editura Humanitas și Fundația ARCCA. Cinci zile speciale în care personalități ce reprezintă excelența în cultură și științe se întâlnesc cu publicul bucureștean, într-un festival al splendorii spiritului uman. Un prilej de a ne reaminti care a fost destinația inițială a Ateneului și de a ne reconecta la o tradiție a valorilor europene și mondiale. Prezența elegantă și inteligentă a Mirelei Nagâț a fost unul dintre elementele care a făcut ca serile acestea să fie cu adevărat reușite.

Am aflat totodată că, din martie, conducerea Televiziunii Române a hotărât reducerea timpului acordat emisiunii Cooltura, realizată de aceeași Mirela Nagâț, alături de producătoarea Anca Lăzărescu. Difuzată vinerea de la 17,30, emisiunea prezintă actualitatea culturală. Mulți o vedem pe Facebook sau în reluările de sâmbătă dimineața, dată fiind ora imposibilă la care este programată. E meritul echipei de a fi găsit o formulă potrivită ca, într-un timp oricum foarte scurt, să ofere atât informația culturală de ultimă oră, cât și interviuri, care, așa cum spunea Radu Vancu, nu sunt doar interviuri, ci adevărate dialoguri culturale.

Așadar, timpul dedicat promovării culturii la televiziunea publică se înjumătățește. Asta în vreme ce, în fiecare seară, de luni până joi, la o oră de maximă audiență, pe ecranele aceleiași televiziuni se lăfăie, fără nicio jenă și pe îndelete, infractori deghizați în jurnaliști, sau prestatori de servicii PSD, găzduiți de un așa-zis jurnalist, produs în etuvele Antenei 3.

Acesta este însă doar un episod din politica de (auto)demolare a TVR. Și nu e vorba doar de emisiunile culturale, ci de însăși ideea de jurnalism. Acum ceva vreme a fost desființată și excelenta emisiune de promovare a cărții, Cartea cea de toate zilele, realizată de scriitorul Cezar Paul Bădescu. Pur și simplu. În condițiile în care România este premiantă la capitolul analfabetism funcțional. A invoca audiența sau profitul pentru acest tip de emisiuni este o falsitate grosolană. Menirea televiziunii publice este, în primul rând, să educe. Iar impactul educației nu poate fi măsurat prin indicatori de rating.

Asaltul împotriva culturii adevărate la TVR a început însă mai de mult. Să nu uităm că acum 6 ani exista TVR Cultural. Că exista acolo o emisiune celebră numită Înapoi la argument. Iar realizatorul ei era Horia Roman Patapievici. Demolarea TVR Cultural a coincis cu demolarea Institutului Cultural Român, condus de același Horia Patapievici. Căci e limpede că, după 2012, ICR nu a mai produs și exportat cultură de calitate, ci a redevenit o instituție de mucava, producătoare de spectacole cu iz de Cântarea României. Era evident că nu restructurarea televiziunii a fost scopul aici, ci eliminarea unui om. Pare absurd. Să închizi un post cultural și să desființezi practic un Institut doar pentru a-i închide gura unui om. Ei, bine, da! Mai ales atunci când omul întruchipează excelența. Când discursul lui, prezența lui, fapta lui devoalează netrebnicia celorlalți. Așa se îngenunchează un popor. Îi decapitezi elitele, elimini tot ceea ce are excepțional și tragi totul în mocirlă. Sufocată, societatea nu mai e în stare să privească în sus, să încerce să gândească liber, să distingă binele de rău, frumosul de urât, adevărul de minciună. Omul nou e omul manipulabil. Îi oferi zilnic spectacolul deșănțat al divertismentului, vorba de clacă, uitarea de sine. Îl reduci la instincte. Așa îl poți avea în mână și poți face ce vrei cu mintea lui.

Întoarcerea la argument în numele căreia se derulau emisiunile lui Horia Patapievici era prima treaptă către redobândirea discernământului, darul neprețuit al libertății individuale. Ce spectacol al minții, al inimii și al rostirii în limba română erau emisiunile lui Horia Patapievici! În fond continua o tradiție a emisiunilor culturale care fuseseră arca supraviețuirii noastre în vremea comunismului: Teze și antiteze la Paris, Actualitatea culturală românească, Povestea vorbei. Monica Lovinescu și Virgil Ierunca reușiseră ca prin cultură să opună rezistență unuia dintre cele mai oribile sisteme totalitare din istoria umanității. Răspândeau pe calea undelor adevărul, dreptatea și frumosul. Hrăneau sufletele și mințile unui popor umilit, îl ajutau să supraviețuiască făcându-l să privească dincolo de mizeria cotidiană. Dezbaterea culturală, indiferent de dificultatea subiectului ales, devenea accesibilă. Oameni dintre cei mai obișnuiți ascultau cu evlavie aceste emisiuni. Ca niște uriași blânzi, Monica Lovinescu și Virgil Ierunca îi ridicau pe toți la înălțimea celor mai rafinate produse culturale. Aceasta era îmbrățișarea culturii, care ne-a salvat atunci din ghearele celei mai negre depresii naționale.

E limpede că nu asta își doresc cei care fac acum jocurile în televiziune. Ei au nevoie să stingă lumina și, pe întuneric, să-și desăvârșească opera de distrugere. În acest plan al imbecilizării naționale, reducerea timpului de emisie pentru cultură este un pas necesar. Oricine se ridică deasupra mediocrității, minciunii și ipocriziei generale trebuie anihilat. TVR nu mai este de mult și, în fond n-a fost decât arareori, în serviciul contribuabilului. A devenit o televiziune anti-publică.