În ultimii ani, toate lanțurile de fast food din lume s-au întrecut în mâncăruri din ce în ce mai dubioase, ca să atragă publicul de partea lor și au oferit în meniu tot felul de creații frankensteiniene ca burgerul cu Nutella de la McDonald's Italia sau gogoașa cu porc și alge de la Dunkin' Donuts China sau crusta de pizza umplută cu icre de la Pizza Hut din Hong Kong.

Deși sunt un pic șocante, toate mâncărurile de mai sus conțin măcar elemente pe care toți le considerăm consumabile. Tenka Torimasu, un lanț japonez bazat pe carne de pui, a depășit toate regulile obișnuite ale domeniului culinar și a lansat un produs alimentar promoțional care sfidează legile omului și pe cele ale Domnului: pui cu aromă de transpirație de fată.

E vorba de pui gătit prin tehnica de prăjire karaage, care înseamnă bucăți de carne prăjită cu o varietate de sosuri, de la maioneză cu wasabi la sos dulce de prune japoneze. Pentru ultima găselniță, s-au aventurat pe un teritoriu neexplorat, ca să capteze aroma complexă de transpirație feminină.

Evident, compania nu le cere clienților să consume sudoare de fată obișnuită. Pentru această mâncare promoțională, Tenka Torimasu a făcut parteneriat cu trupa japoneză de pop Kamen Joshi pentru a reproduce aroma specială de sudoare de superstar.

Kamen Joshi, care se traduce prin „fetele mascate", constă în trei echipe de performance, care cântă și dansează cu măști de hochei pe față. Imită puțin Babymetal, cu voci răgușite și riff-uri de chitară presărate printre cântece kawaii. Cel mai mare hit al lor e „Genkidane". De când au avut hitul ăsta în toate topurile japoneze de muzică în 2015, fetele au recurs la tot felul de trucuri ca să rămână în atenția publicului, inclusiv un videoclip instrucțional despre cum să te dezbraci foarte rapid. Iar acum vând mâncare cu aromă de fluide corporale.

Lidera grupului, Anna Tachibana, a lansat următoarea declarație superentuziastă despre produsul special: „Uau! Să poți gusta aroma deosebită a transpirației idolului tău, ce vis împlinit! E genul de chestie care a fost posibilă doar parteneriatului nebun între Kamen Joshi și Tenka Torimasu. Vă rog încercați puiul karaage cu aromă de transpirație de fată!"

Deși n-am visat niciodată să gust sudoarea unei fete, cu atât mai puțin pe pui, curiozitatea mea morbidă și setea de jurnalism m-au împins să merg la un restaurant Tenka Torimasu ca să încerc și eu puiul transpirat.

Am mers în cartierul Ikebukuro din Tokyo și am ajuns la Tenka Torimasu pe la ora prânzului. Mi-a fost rușine să comand produsul. Nu știam cum să-i transmit angajatului că fac asta ca un experiment, din motive de business. Dar casierul părea mai mult obosit decât disprețuitor – mi-a luat banii și s-a apucat să prepare produsul.

În timp ce gătea, mi-am dat seama că nu va fi prima oară când voi gusta ceva cu gust de transpirație. Cea mai populară băutură sportivă din Japonia se cheamă Pocari Sudoare și am băut-o de câteva ori, în zilele caniculare. Dar în ciuda numelui dubios, băutura are gust de grepfrut, cu un ușor iz de electroliți. Totuși, asta înseamnă că Japonia nu se teme să asocieze aroma de sudoare cu alimente.

În scurt timp, am primit comanda și prezentarea vizuală nu m-a liniștit deloc. Câteva bucăți portocalii de carne erau servite într-o cană, acoperite de un sos galben opac.

Am luat o mușcătură. N-a fost deloc plăcut. Tot buchetul de arome dulci, acre, sărate și brânzoase care îmi fusese promis în reclame m-a lovit în valuri, încununat de aroma finală de umami a puiului.

M-a dus gândul la universul Harry Potter, în care copiii de la Hogwarts mănâncă jeleuri cu arome scârboase (de vomă, de săpun, de șosete murdare) amestecate cu arome dezirabile. Compania de jeleuri Jelly Belly a transformat aceste jeleuri în realitate: a creat arome de ceară de urechi, iarbă și alte prostii, la care a adăugat dulceața clasică a jeleurilor.

Tenka Torimasu a călcat pe urmele companiei Jelly Belly și a ajuns la granița în care clientul nu e sigur dacă vrea sau nu să vomite.

Am mâncat jumătate din porție înainte să cedez. Restul l-am aruncat și m-am întrebat ce client au avut în minte când au venit cu ideea asta.

Le plac japonezilor chiar atât de mult ciudățeniile încât ar fi dispuși să încerce orice? Câți fani are trupa asta și cât de disperați sunt?