Scriitorul și filosoful Andrei Pleșu este probabil una dintre cele mai distinse și mai competente voci publice ale României zilelor noastre. Intervențiile sale pe teme de politică internă, cultură, social au darul de a împleti argumentele solide cu o critică decentă și uneori cu un umor sarcastic de invidiat. Dar cu toate acestea, în ciuda mesajului său cvasigeneral de bună-credință și observație întru evoluția societății, Pleșu a fost bombardat continuu din toate părțile, inclusiv din partea celor care i-au fost cândva camarazi. Astăzi, în rubrica unde scria săptămânal pe ”blogurile Adevărul.ro”, Andrei Pleșu anunță să se retrage. Promite că va mai reveni publicistic ”din când în când”, doar dacă i-o va cere contextul. Redăm mai jos principalele motive pentru care respectabilul intelectual public a decis să facă pasul înapoi:

De la o vreme, fiecare dintre noi are dreptul (dacă nu chiar obligaţia) să-şi reevalueze capitalul de energie şi priorităţile profesionale (proiectele), în vederea unei lucide administrări a intervalului de timp pe care mai poate conta. (…) Mi-am spus şi eu că, ajuns în pragul vîrstei de 70 de ani, îmi pot permite să mă întreb ce mai am de făcut, în ce proiect vreau să-mi investesc puterea de muncă de-acum înainte. Mărturisesc că am un asemenea proiect şi mă gîndesc, puţin răutăcios, că prefer să-mi închei viaţa încercînd să-l duc la bun sfîrşit, decît comentînd, săptămînal.

Mulţumesc şi cititorilor mei, mai numeroşi decît mi-aş fi închipuit, pentru atenţia cu care m-au onorat. Mulţumesc, de asemenea, forumiştilor care mi-au însoţit, frecvent, articolele cu comentarii ce depăşeau, adesea, cu mult, profilul autorului şi hotarele temelor abordate. Am simţit, mai tot timpul, că textul meu nu era decît un prilej pentru o dezbatere mai largă, devenită pentru unii (fie şi sub pseudonim) o preocupare constantă, un efort harnic de autodefinire şi autopromovare. Nu pot decît să mă bucur că am jucat, astfel, un rol de „catalizator“, chiar dacă, din cînd în cînd, am ieşit serios tăvălit din această confruntare. După cum v-aţi dat deja seama, postarea de faţă este un cordial „La revedere!“

Nu cred că am păcătuit, în genere, prin izolare în „turnul de fildeş“. Am asumat, în mai multe rînduri, funcţii publice, m-am străduit, după 1989, să particip direct la treburile interne şi externe, cu rezultate pe care nu eu sînt chemat să le calific. („Onorabile“ zic unii, „nule“ zic alţii, „penibile“ etc.). Am fost trecut, totuşi, la rubrica „sinecurişti“, deşi nu-mi amintesc să fi încasat vreodată bani pentru nimic… În rest, îi asigur pe cei care mă detestă, cu argumente, uneori, inanalizabile, că sînt departe de a fi încîntat de mine însumi. Fiecare îşi ştie mai bine defectele decît i le ştiu duşmanii… Aşadar, la revedere!

Îi rog pe cei care îmi atribuie încă o şansă de creativitate, să-mi ţină pumnii: mă voi strădui să nu stau degeaba. Cei care nu dau doi bani pe ideile şi pe moralitatea mea vor scăpa, prin pasul pe care îl fac înapoi, de iritarea (sau furia!) asociate, de-atîta vreme, cu sunetul glasului meu. Vă doresc tuturor o viaţă împlinită, nervi buni pentru a trece, igienic, prin tribulaţiunile istoriei noastre contemporane şi cît mai mult umor! P.S.

Nu mă pot abţine să fac trei precizări, chiar dacă poate părea meschin într-un ceas al „despărţirii“. 1. Cei de pe forum care şi-au imaginat că „cenzura“ postărilor lor era „opera“ mea s-au înşelat. Administrarea blogului a revenit întotdeauna, integral, redacţiei. 2. Unii par să creadă că nu suport „critica“. E fals. Ceea ce nu suport e atacul obsesiv, fără argumente, grosolănia pură, injuria de cartier. Dacă mi se demonstrează, calm, articulat, civilizat, că sînt bou, ciulesc urechile. Dar dacă nu mi se spune decît „boule!“ mă cam plictisesc. Genul ăsta de „critică“ nu provoacă o necesară, severă, autoevaluare, sau un dialog reciproc îmbogăţitor. Tot ce poţi spune e: „Ba p`a mă-tii!“. Ceea ce nu prea stimulează conversaţia… În sfîrşit (3), ideea, lansată de un „simpatizant“, că am fost plătit cu 5.000 de euro pe articol e suprarealistă! Nu că nu mi-ar fi plăcut…