Sateenkaarikynsin hampain suomettumista vastaan

Suomettuminen (engl. Finlandization) on kansainvälisesti kylmän sodan ajoilta käytetty termi kuvaamaan ilmiötä, jossa pieni valtio alistuu myötäilemään vahvaa naapurivaltiotaan ja tämän seurauksena sensuroi kansalaistensa kritiikkiä suurvaltaa kohtaan.

Suomettumisen vanha perinne on kokenut renesanssin Moskovassa järjestettävien yleis­urheilun maailman­mestaruus­kilpailujen ja Sotšin talvi­olympialaisten myötä. Ensin Suomen olympiakomitea uhkasi sulkea pois kisoista kaikki Venäjän ihmis­oikeus­louk­kausten uhreja näkyvästi sympatisoivat urheilijat. Nopeasti mukaan suomettumis­junaan hyppäsi perussuomalaisten puheenjohtaja Timo Soini. Onkin jok­seenkin huvittavaa, että itä­naapuriamme puolustamaan on lähtenyt kansallis­mieliseksi mielletty puolue – ja Vasemmistoliiton ministeri pyrkii provosoimaan Venäjää. Onko Venäjä uusi Neuvostoliitto ja Perussuomalaiset uudet stalinistit?

Taustalla on Venäjällä presidentti Putinin allekirjoittama, epämääräisyydestään kritisoitu laki “homopropagandan levittämistä alaikäisille” vastaan. Kuulisin mielelläni joltakulta mitä se “homopropaganda” oikein on ja missä sellaista on joskus esitetty. Terminä propaganda viittaa valheelliseen tai valikoiden valheelliseen tarkoitushakuiseen viestintään. Lakia on toistaiseksi sovellettu vain mielenosoittajien hakkaamiseen sohjoksi ja toisaalta innoit­tamaan uusien lynkkausjoukkojen murhia ja sairasta väkivaltaa. “Pedofilianvastaiseksi liikkeeksi” itsensä brändännyt Occupy Pedofilija metsästää netin deittisivustoilta homoseksuaalisia teinejä ja nuoria, kiduttaa näitä ja ottaa hyökkäyksistä kuvia, joilla ylpeillään sosiaalisessa mediassa.

Ruotsalaisurheilijan sateenkaari­kynsien vastustajat vetoavat toistet­tavana mantrana väitteeseen, että olympialaiset ovat aina olleet epä­poliittinen maailmanurheilu­kilpailu. Väite on täysin vailla perää. Koko 1900-luvun olympialaiset olivat keskeinen osa maailmanpolitiikan pelikenttää – yleensä tosin ilman aseita.

Ensinnäkin olympialaisten moderniin historiaan perehtymällä on päivän­selvää, että olympialaiset ovat vauraiden länsimaiden tapa harjoittaa eräänlaista poliittista kulttuuri-­imperialismia, joka tarjoaa porkk­anoita länsimaalaistuville maille – mitä en sinänsä pidä ongelmal­lisena. Se on kuitenkin erittäin poliittista. Suomen olympiakomitean puheenjohtaja Risto Nieminen antaa myös ymmärtää, että olympialaiset ovat säilyneet globaaleina ja ilman boikotteja. Historia ei voisi olla siitä kauempana.

Valikoitua olympialaisten sateenkaarikynsimäistä historiaa:

1908 — Venäjän suurruhtinaskunta Suomi kilpaili provosoivasti omalla joukkueellaan, muttei saanut käyttää erillistä lippua.

1920 — Kesäolympialaiset piti järjestää Budapestissa, mutta ranskalaisvaltainen olympiakomitea siirsi ensimmäisen maailmansodan kaunojen vuoksi yhtäkkiä olympialaiset Belgiaan.

1924 — Saksaa ei kutsuttu kisoihin lainkaan.

1936 — Kesäolympialaiset järjestettiin Berliinissä viestinä Saksalle, että maa voitaisiin hyväksyä takaisin länsimaiden kaverikerhoon. Adolf Hitler oli juuri tullut valtaan ja halusi brändätä kisat “arjalaisen herrarodun voitonnäytteeksi”. Afroamerikkalainen kilpajuoksija voitti neljä kultamitalia. USA:n olympiakomitea veti yhtäkkiä kaksi juutalaisurheilijaa kisoista. Espanja boikotoi kilpailuja natsiliikkeen vuoksi. Yhdysvallat harkitsi boikottia. Irlanti boikotoi kisoja.

1948 — Akselivaltiot Japani ja Saksa suljettiin kisoista. Neuvostoliitto ei lähettänyt kilpailijoita.

1956 — Alankomaat, Espanja ja Sveitsi boikotoivat kisoja protestina Neuvostoliiton Unkarin miehitystä vastaan. Egypti, Irak ja Libanon boikotoivat kisoja protestina Israelin, Yhdistyneiden kuningaskuntien ja Ranskan miehitykseen Suezin kanavalla. Kiina boikotoi kisoja, koska Taiwanin annettiin osallistua.

1964 — Indonesia ja Pohjois-Korea suljettiin kisojen ulkopuolelle. Etelä-Afrikka suljettiin kisojen ulkopuolelle apartheid-politiikkansa ihmisoikeusloukkausten vuoksi. Tokion olympialaisten tulenkantajaksi valittiin Hiroshiman ydinpommihyökkäyksen päivänä syntynyt mies.

1968 — Mexico City. Meksikolaiset opiskelijat yrittivät hyödyntää olympialaisia keinona viestiä maansa sortovallasta, minkä seurauksena yli kaksi tuhatta mielenosoittajaa ammuttiin kymmenen päivää ennen kisojen alkua. Olympialaiset pidettiin silti. Kaksi yhdysvaltalaista tummaihoista mitalistia teki mustien vapautusliikettä sympatisoivan tervehdyksen palkintopalleilla ja kritisoivat rotuerottelua. Neuvostoliiton miehittämän Tsekkoslovakian urheilija käänsi protestiksi päänsä pois Neuvostoliiton lipusta kansallislaulun ajaksi.

1972 — Kuuluisissa Münchenin surmissa palestinalainen terroristijärjestö (jolla oli tiivis yhteys Palestinan hallintoon) otti panttivangiksi ja murhasi 11 Israelilaista olympia­joukkueen edustajaa.

1976 — 22 afrikkalaista valtiota boikotoi kisoja Uuden-Seelannin lämpimien välien vuoksi apartheidia ylläpitävään Etelä-Afrikkaan. Kiina boikotoi kisoja, koska Taiwanilaisten annettiin kisata. Vain 92 maata osallistui.

1980 — Moskovan olympialaisia boikotoitiin laajasti Neuvostoliiton Afganistanin miehityksen vuoksi. Vain 80 maata osallistui. Puolalainen mitalisti teki loukkaavia käsimerkkejä kaikkiin suuntiin kohti neuvostoliittolaisyleisöä. Neuvostoliittoa syytettiin vierasmaiden kilpailijoiden suoritusten sabotoinnista. Yhdysvallat ja Neuvostoliitto boikotoivat toistensa kisoja ristiin 1980 ja 1984.

1996 — Atlantan olympialaisissa amerikkalainen abortinvastainen kristitty terroristijärjestö räjäytti pommin joka surmasi yhden ihmisen ja haavoitti 111:a.

2004 — Iranilainen judokamppailija ylensöi itsensä tahallaan painoluokkansa ylitse protestina olympiakomitean Israelin valtion tunnustukselle.

2012 — Kreikan olympiakomitea poisti kreikkalaisen urheilijan kisoista hänen kirjoitettuaan rasistisia kommentteja Twitterissä.

Koska boikotit ovat olleet yleisiä, erilaisia ihmisoikeusloukkauksia on kritisoitu useasti olympialaisten historiassa ja olympialaisten järjestämispaikkoja valitaan mm. ihmisoikeus­kysymysten perusteella, on aivan älytöntä lähteä herättämään henkiin suomettumisperinnettä. Mitkään esitetyt argumentit eivät historian valossa pidä.

On tekopyhää väittää, että sateenkaarikynsien maalaamattomuus olisi neutraalia. Passiivisuus vääryyksien edessä luo edellytykset vääryyksille. Sekin on kannanotto – hiljainen hyväksyntä Venäjällä tapahtuville sananvapauden, kokoontumisvapauden ja ihmisoikeuksien loukkauksille. Se on yksinkertaisesti selkärangatonta.

Kiitos-paitaiset ja muut jellonat, jotka asettuvat Soinin ja Olympiakomitean linjalle sietäisivät hävetä venäläismielisyyttään. Itänaapuristamme on kovaa vauhtia tulossa fasistinen nepotistidiktatuuri, jossa maailman ongelmat ruoan hinnasta avioeroihin pistetään valikoitujen heikkojen vähemmistöjen syyksi, samalla kun valtaa pitävät saavat rauhassa syytää kaikkien rahat kavereiden taskuihin. Ennustan lähivuosina jonkun Perussuomalaisen esittävän Venäjää varteenotettavana vaihtoehtona NATOlle.