Yksinkertainen kuvio näyttää globalisaation voittajat ja häviäjät. Sen uskotaan tarjoavan selityksen länsimaissa kuohuvalle poliittiselle protestille.

Mistä on kyse? Globalisaatio ei ole hyödyttänyt länsimaiden vähätuloisia ja alempaa keskiluokkaa, osoittaa ekonomisti Branko Milanovicin tutkimus.

Milanovic on tutkinut maailman kotitalouksien tulojen kehittymistä 80-luvun lopulta lähtien.

Useat asiantuntijat hakevat tästä selitystä länsimaissa nousevalle poliittiselle protestille.

Globalisaatio on nostanut viime vuosikymmeninä valtavan määrän ihmisiä köyhyydestä ja tehnyt maailman rikkaista entistä rikkaampia, mutta länsimaiden alempi keskiluokka on jäänyt lähes ilman talouskasvun hedelmiä.

Kehitystä havainnollistaa Maailmanpankin asiantuntijana työskennelleen ekonomisti Branko Milanovicin kuvaaja, joka näyttää alemman keskiluokan ja vähätuloisten länsimaalaisten kotitalouksien tulojen junnanneen paikallaan vuodesta 1988 vuoteen 2008.

Perinteisiä duunariammatteja on kadonnut tehtaiden mukana ulkomaille ja tilalle on tullut matalapalkkaisempia palveluammatteja. Kovenevassa kansainvälisessä kilpailussa eivät suorittajaportaan palkat kasva, vaikka korkeasti koulutettu asiantuntijaeliitti rikastuu.

Aasian isoissa kehittyvissä talouksissa, pääasiassa Kiinassa ja Intiassa, niin kutsutun globaalin keskiluokan elintaso puolestaan on noussut samassa ajassa valtavin harppauksin. Länsimaihin verrattuna globaalin keskiluokan edustajat ovat silti edelleen suhteellisen köyhiä.

Milanovicin mukaan vuoden 2008 jälkeen kerätty aineisto tukee havaintoja. Alempi keskiluokka ja vähätuloiset vanhoissa teollisuusmaissa ovat siis istuneet talouskasvun sivuraiteella pian kolme vuosikymmentä.

"Globalisaation häviäjien kapina"

Ekonomistipiireissä kuvaajassa nähdään selitys viime aikojen poliittiseen myllerrykseen, uutistoimisto Bloomberg kertoo (siirryt toiseen palveluun). Tulkinnan mukaan heitteille jääneiden duunarien kapina purkautuu Euroopassa populistipuolueiden äänestämisenä, Britanniassa Brexitin tukemisena ja Yhdysvalloissa tosi-tv-tähti Donald Trumpin yllättävänä nousuna. Yhdistävänä tekijänä on äänestäjien matala tulotaso, lupaus kansallisvaltion aseman vahvistamisesta ja globalisaatioon kuuluvien ilmiöiden suitsimisesta.

Suomessa samoja johtopäätöksiä on vetänyt kokoomuksen kansanedustaja ja entinen Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen (VATT) ylijohtaja Juhana Vartiainen, joka blogissaan (siirryt toiseen palveluun) kuvailee Britannian kansanäänestyksen lopputulosta globalisaation häviäjien kapinaksi.

Tuloerojen kasvuun perehtynyt tutkijatohtori Tuomas Malinen Helsingin yliopistosta kertoo Milanovicin kuvion suurimman ansion piilevän siinä, että se tuo tulonjaosta käytävää keskustelua helpommin hahmotettavaan muotoon. Kaikenkattavana selityksenä uusien poliittisten liikkeiden syntymiselle Malinen ei sitä kuitenkaan pidä.

– Vähäosaisten ja alemman keskiluokan jääminen jälkeen rikkaissa maissa antaa varmasti pohjan populististen liikkeiden nousulle, mutta mielestäni se on hieman yksinkertainen selitys. Kaikkea poliittista polarisaatiota ei voida lähteä pelkistämään talouteen, Malinen sanoo.

Yle Uutisgrafiikka lähde: Branko Milanovic

Kenelle pienituloisten äänet Suomessa ropisevat?

Suomessakin palkkapussin koolla on kuitenkin selvä yhteys äänestyskäyttäytymiseen.

Turun yliopistossa tehty tutkimus kertoo, että vuoden 2014 lopulla perussuomalaisten ja vasemmistoliiton kannattajat erottuivat muiden puolueiden kannattajista pienemmillä kuukausiansioilla. Vapaan markkinatalouden puolesta liputtavan kokoomuksen kannattajat taas tienaavat selvästi muita enemmän.

Tutkimuksesta artikkelin (siirryt toiseen palveluun) kirjoittanut professori Pekka Räsänen Turun yliopistosta arvioi, että tilanne on sittemmin muuttunut perussuomalaisten astuttua hallitukseen.

– Perussuomalaiset oli puolue, joka keräsi ääniä vasemmistoleiristä ja passiivisten äänestäjien joukosta. Nyt kun katsoo mielipidemittauksia, niin iso osa siitä pienituloisesta porukasta on siirtynyt takaisin kannattamaan vasemmistopuolueita, Räsänen sanoo.

Kaikkein pienituloisimmat Suomessa puolestaan eivät äänestä lainkaan.

– Äänestäminen on keskeinen mittari yhteiskunnan toiminnassa mukana pysymiselle. Iso osa syrjäytyneistä ja pitkäaikaistyöttömistä jättää äänestämättä, Räsänen kertoo.

Perjantaina julkaistussa Oikeusministeriön, Åbo Akademin ja Tampereen, Turun ja Helsingin yliopistojen tutkimuksessa vuoden 2015 eduskuntavaaleista selviää, että eniten ansaitsevan neljänneksen ja vähiten tienaavan neljänneksen ero mennä äänestämään on yli 10 prosenttiyksikköä.

Monet aiemmin äänestämättä jättäneistä löysivät puolueensa perussuomalaisista, joka nousi tutkimuksen mukaan pitkäaikaistyöttömien suosikkipuolueeksi kaksissa edellisissä vaaleissa.

Keskiverto suomalainen on maailman rikkaimpien joukossa

Suomessa näkyvä ilmiö politiikkaan pettyneistä vähätuloisista on tuttu muista länsimaista.

Helsingin yliopiston Malisen mukaan suomalainen keskiluokka ja rikkaat asettuvat Milanovicin kuviossa globalisaatiosta selvästi hyötyneiden akselille, mutta muiden rikkaiden maiden tapaan alemman keskiluokan ja vähäosaisten tulot eivät ole Suomessa kasvaneet samassa suhteessa. Maailman mittakaavassa kuilu köyhien ja rikkaiden välillä on Suomessa kuitenkin edelleen pieni.

Tilastokeskuksen mukaan suomalaisen keskimääräiset tulot vuonna 2014 olivat 28 400 euroa, joka Malisen karkean arvion mukaan riittää nostamaan keskituloisen suomalaisen suunnilleen maailman rikkaimman 4 prosentin joukkoon. Absoluuttisesti mitattuna suurin osa tulojen kasvusta on osunut juuri tähän ryhmään.

– Kun katsotaan miten talouskasvun hedelmät ovat maailmassa jakautuneet, niin absoluuttisesti, eli taalojen määrässä mitattuna, rikkaimmathan ovat vieneet suurimman potin. Rikkain viisi prosenttia on saanut noin 45 prosenttia kaikesta tulojen kasvusta. Kun taas katsotaan suhteellisten reaalitulojen kasvua, niin globaali keskiluokka on noussut, Malinen sanoo.

Globaali keskiluokka ei aja farmarilla

Globaalin keskiluokan suhteellisesta elintason paranemisesta puhuttaessa on syytä muistaa, että suomalaisen rivitaloasujan mittapuulla keskiluokkaisuus olisi edelleen kaukana. Aasian riisipelloilta kaupunkiin muuttaneen teollisuustyöntekijän elämä tuskin tuntuisi kovin herkulliselta, vaikka aiempaan verrattuna edistys on saattanutkin olla hurjaa.

– Meidän teollistuneiden maiden standardeissa se elintaso on edelleen aika alhainen, mutta suhteellisesti siinä on tapahtunut lyhyessä ajassa valtava elintason paraneminen. Maailman köyhyyshän on romahtanut viimeisen 30 vuoden aikana, Malinen sanoo.

Äärimmäisessä köyhyydessä elävien määrä maailmassa on puolittunut viimeisten vuosikymmenten aikana. Maailmanpankin mukaan alle 1,9 dollarin päivätuloilla elää kuitenkin edelleen noin 700 miljoonaa ihmistä. Heistä suurin osa asuu Saharan eteläpuolisessa Afrikassa sekä Aasiassa.

Milanovicin kuviosta kaikkein köyhimmät puuttuvat kokonaan. Aineisto on koostettu sadoista kotitalouskyselyistä, joista jäävät puuttumaan esimerkiksi asunnottomat.