Saamen Kielikaltio Suomen, Ruotsin ja Norjan Saamelaiskäräjien ja Saamelaisen parlamentaarisen neuvoston vuonna 2013 aloittama yhteistyöprojekti

Pohjoismainen saamen kielen ammatillinen resurssikeskus

Tavoitteena perustaa pysyvä, fyysinen kielikeskus

Työnkuvaan kuuluu terminologiatyö, kielen normittaminen, nimipalvelu, kielenhuolto, kielen edistäminen, tiedonvälitys

Piiriin kuuluu viisi saamen kieltä: Suomessa puhutut pohjois-, inarin- ja koltansaame sekä Ruotsissa ja Norjassa puhuttu etelä- ja luulajansaame

Yhdeksän kielityöntekijää eri kieliryhmistä

Päärahoittajina toimivat Saamelaiskäräjät, Lapin liitto, Interreg IV/A/Nord, Tromsan lääni ja Nordlandin lääni

Koltansaame (sääˊmǩiõll) Koltansaame on Suomen Inarissa ja Venäjän Petsamon kuntapiirissä puhuttava uralilaiseen kielikuntaan kuuluva saamelaiskieli. Kieltä puhuu äidinkielenään noin 320 henkilöä. Koltansaamen kieli on luokiteltu uhanalaiseksi kieleksi Suomessa. Norjassa koltansaame on kuollut, Venäjällä uskotaan olevan yhä kymmeniä kielen puhujia. Vielä vuonna 2006 arvioitiin, että Suomessa äidinkielenään koltansaamea puhuvista nuorin oli yli 30-vuotias. Tällä hetkellä kieltä puhuvat muun muassa kielipesien ansiota myös lapset. Koltansaamen kielen elvytystyössä on saatu paljon aikaan muun muassa kielipesätoiminnan ja aikuisten kielikurssitarjonnan myötä.

Koltansaamen kielenopetus Suomessa Koltansaame on yksi Suomen kolmesta saamen kielestä. Koltansaamella on noin 300 puhujaa. Koltansaamen kielenopetusta järjestetään Inarin kunnan alueella peruskouluopetuksena ja lukiossa. Saamelaisalueen koulutuskeskus järjestää vuoden kestävän koltansaamen kielen ja kulttuurin koulutuslinjan, jota on järjestetty vuodesta 2012 lähtien. Koulutuksessa monet kolttasaamelaiset ovat oppineet kielen takaisin arkielämiinsä.

Toiselle äidinkieli merkitsee erilaisia tuntemuksia, toiselle omalle äidinkieleltä on edelleen haastavaa käyttää arkielämässä.

Uhanalaisen koltansaamenkielen puhujat ovat ylpeitä äidinkielestään. Noin 350 puhujan koltansaame on elpynyt vähitellen ja nuorempi sukupolvi on ottanut kielen haltuunsa. Haasteita löytyy edelleen.

“Äidinkieli näkyy elämässäni joka paikassa”

Inarilaisen koltansaamen kielenkääntäjän Merja Fofonoffin mielestä omaa äidinkielen käyttämistä ei pitäisi joutua miettimään.

– Vastikään mietin sitä, että äidinkielen pitäisi olla kuin arkivaate tai jatkuvasti käytössä oleva vaate. Samalla tavalla kielen pitäisi olla jatkuvasti käytössä, arkikieli. Ei pitäisi joutua valitsemaan, missä sitä voi käyttää, mutta saamenkieltä kun ei voi ihan joka paikassa käyttää, pohtii Merja Fofonoff.

– Äidinkieli on kieli, jonka olet oppinut ja jolla pärjäät elämässä.

Saamenkielen päivittäinen käyttäminen ei ole kuitenkaan tänä päivänä itsestäänselvä asia.

– Se merkitsee minulle todella paljon. Olen kaksikieliseksi syntynyt. Äidinkieleni on koltansaame ja suomi on toinen kieli. Äidinkieli näkyy elämässäni joka paikassa. Se millaiset välit minulla on ihmisten kanssa, kieli näkyy myös siellä. Äidinkieli näkyy minun työssä, minä opiskelen sitä kieltä, koulutan itseäni. Koltansaame on kieli, jota puhun sukulaisten, ystävien ja perheen kanssa.

– Voin omassa elämänympäristössä sitä käyttää, mutta heti kun menen sen ympäristön ulkopuolelle, esimerkiksi hoitamaan virallisia asioita, niin ei ihan noin vain onnistu koltansaamen kielelle, harmittelee Fofonoff.

“Se on identiteettini”

Sevettijärveläiselle koltansaamen opettajalle Seija Sivertsenille äidinkieli on erityisesti sydämen kieli.

– Äidinkielihän on se, jonka ihminen on ensimmäiseksi oppinut. Se on kaikkein läheisin kieli. Voi myös sanoa, että se on sydämenkieli. Se on minun identiteettini ja kaikkein tärkein asia, pohtii Sivertsen.

Koltansaamen kieltä pitää käyttää niin paljon kuin vain on mahdollista. Koltansaamen kieli oli vaarassa kadota, sanoo Sivertsen.

Koltansaamen kielen opettaja Seija Sivertsen haluaa kannustaa ihmisiä puhumaan rohkeasti omaa kieltään. Vuoigatvuohtaministeriija

– Koltansaamen kieli ei niin hyvin pärjää. Aivan kuin se olisi ollut kodassa piilossa pitkän aikaa. Nyt sen käyttö on lisääntynyt ja lisääntyy yhä. Minulla ainakin on positiivinen ajatus siitä, että se ei enää katoa.

– Jokaisen, joka koltansaamea vähänkin osaa, pitäisi muistaa käyttää kieltä. Jatkaa vain puhumista. Se on tapa, jolla meidän kieli voi vielä säilyä.

“Meillä on yhä kieli, jonka nuoret ovat oppineet - siitä olen todella ylpeä”

Pitkään saamelaispolitiikassa toiminut Pekka Fofanoff Nitsijärveltä on ylpeä siitä, mihin koltansaamen kieli on tänä päivänä yltänyt. Nuoret kolttasaamelaiset ovat viime aikoina vaihtaneet kielen suomesta koltansaameen ja puhuvat sitä vanhempien kanssa. Kieli näkyy kolttasaamelaisten elämässä

– Jos meillä ei olisi kieltä, niin mitä meistä olisi enää jäljellä? Meillä on yhä kieli ja ihmiset ovat opetekkeet sen - ja siitä olen todella ylpeä. Nyt nuoret opiskelevat kieltä. Aiemmin he, jotka suomea vain puhuivat, juttelevat meidän vanhempien kanssa koltansaameksi, iloitsee Fofanoff.

Fofanoffin äidinkieli on koltansaame. Aluksi suomen kielen oppiminen tuntui haastavalta, mutta pakko oli yrittää. Kaikkea ei edes pysty suomeksi puhumaan, kun sanat löytyvät koltansaamesta, kertoo Fofanoff.

Nitsijärveläinen Pekka Fofanoff kokee, että koltansaamen kieli on siirtynyt myös nuorten kieleksi.

– Koltansaameksi olemme täällä aina jutelleet, me vanhemmat ihmiset, jotka täällä vielä asumme. Minun ikäisteni kanssa puhun vain kolttaa. No kyllä nuorempienkin kanssa, mutta heitä niin harvoin kuiten näkee. Eikä kaikkea voi edes sanoa suomeksi, vaan pelkällä koltan kielellä. Esimerkiksi luontoon ja poroihin liittyvät asiat.

– On kyllä myös niinkin, ettei koltansaameksi löydy uusia sanoa. Suomeksi on joku sana, jota joutuu koltaksi miettimään,että mikähän se on, pohdiskelee Fofanoff.

Lasten kanssa Fofanoff pyrkii aina puhumaan kolttaa.

– Puhun äidinkielelläni koko ajan. Koltansaamen kielipesässä kun vierailen, kaikki lapset haluavat tulla syliin ja puhutaan kolttaa, naurahtaa Fofanoff.

Koltansaamen kieli ei siirry kielipesistä kouluopetukseen

Saamen kielikaltion koltansaamenkielinen työntekijä Mervi Karjalaiselle koltankielinen työympäristö on ylpeyden aihe. Joka paikassa ei pääse koltansaameksi tekemään työtään.

– Äidinkieli on minun oma kieleni. Se on sellainen, jota olen kuullut, puhunut ja lukenut koko elämän. Se on tärkeää, että koltansaamen kieli säilyy. Minulla on hyvä työpaikka, jossa voin puhua ja käyttää kolttaa. Sen takia halusinkin tulla tänne töihin, jotta pääsisin käyttämään äidinkieltäni, iloitsee Karjalainen.

Ivalolainen Mervi Karjalainen iloitsee, kun voi tehdä töitä omalla äidinkielellään.

Suomessa pitäisi pitää huolta siitä, että koltansaamen kieli siirtyisi sukupolvelta toiselle myös kouluympäristössä, huomauttaa Karjalainen.

– Toivon todella, että kielemme siirtyy. Tulisi olla myös niin, että koltansaamea kielipesässä oppineilla lapsilla olisi myös koulussa mahdollisuus saada kielenopetusta ja saisivat puhua koulussakin kolttaa, jotta se kieli ei katkeaisi koulutien alussa.

Helmikuun 21.päivänä juhlitaan kansainvälistä äidinkielenpäivää ympäri maailmaa. Äidinkielen päivällä juhlistetaan kielellistä monimuotoisuutta ja muistuttaa, kuinka tärkeä asema äidinkielellä on ihmisten elämässä.