Piiikku Kakkosen poooos-ti. Postilokero kolme neljä seitsemän, kolme kolme satayksi, Tampere...

Siihen loppuisi rallatus, jos tarkkoja oltaisiin. Melodianpätkä on kuitenkin Suomen tunnetuimpia, ja se lauletaan kympillä. Nytkin moni tämän lukija hyräilee kappaletta päässään.

Pikku Kakkosen postin säveltäjä, tamperelainen Timo Ruottinen kertoo, että kympin putoaminen pois virallisesta osoitteesta otettiin kyllä aikanaan huomioon. Kappaleesta sorvattiin sen vuoksi uusi versio.

– Se oli kauhea taiteellinen haaste, Ruottinen veistelee.

Timo Ruottinen on säveltänyt Pikku Kakkosen tunnusmusiikin ja legendaarisen Postilaulun. Jari Kovalainen / Yle

Mutta minkä sille mahtaa: turhaan yritettiin pysya ajan mukana. Klassikko oli syntynyt, eikä se ollut enää korvattavissa. Pian rallatettiin taas alkuperäistä Pikku Kakkosen postia kympin kera.

– Kuvaussihteerit Kakkosella jyrähtivät, että alussa pitää olla polkupyörän kellon ringautus. Muutenkin ensimmäiseen versioon oltiin leimauduttu. Tällaisissa tapauksissa median valta on suuri, Ruottinen hymyilee.

Molli ei ollut tarkoitus

Versioiden venkslauksella on seurauksensa. Ei siitä mitään hampaankoloon jäänyt, mutta pieni tarina kerrottavaksi: kappaleen uusi, sittemmin unohdettu sovitus kunnioitti säveltäjän mielestä paremmin hänen aluperäistä ideaansa. Melodianpätkän ei pitänyt kuulostaa niin surumieliseltä kuin se nyt joidenkin korvaan kuulostaa.

– Tarkoitus oli, että lapset laulavat sen niin iloisesti, etteivät ihmiset tajua sen menevän mollissa. Melodia oli ajatukseltaan vapaatonaalinen, koska jos totta puhutaan, niin on aika kliseistä ajatella, että duuri on iloinen ja molli surullinen, Ruottinen toteaa.

Radion sinfoniaorkesteri onnittelee Pikku Kakkosta esittämällä Pikku Kakkosen postin.

Alkuperäiseen, kaikkien tuntemaan versioon hän suhtautuu silti kunnioituksella.

– Se on hyvä sellaisenaan. Ei minun puheistani tarvitse välittää, koska kappale on alkanut elää omaa elämäänsä.

Silloin tällöin Ruottinen törmää yhä edelleen kyselyihin oikeuksista.

– Kymmeniä vuosia sitten tuli selväksi, että se on elämää suurempi käsite, vaikka se ei ole sävellyksenä mikään ihmeellinen: osakunnat, teekkarit ja muut alkoivat pyytää lupia laittaa teksti illanviettolauluvihkoihinsa. Kaikki ovat saaneet luvan suhteellisen pientä korvausta vastaan, Ruottinen virnistää.

Inspiraationa Tammerkosken sillalla

Timo Ruottinen (s. 1947) tunnetaan 1990-luvun alkuvuosista saakka levy-yhtiö Alban toimitusjohtajana, joka sittemmin antoi tilaa nuoremmille ja siirtyi hallituksen puheenjohtajaksi.

Klassisen musiikin laatujulkaisuista tunnetun levymerkin pomo kertoo, että Pikku Kakkosen postin säveltäjäksi hän päätyi sattuman kaupalla.

– Korkeakouluni olivat bändin kellariloukot ja kuorot koulussa. Myöhemmin opiskelin musiikkia konservatoriossa.

Timo Ruottinen kotonaan Tampereella tammikuussa 2017. Jari Kovalainen / Yle

Lastenlauluja oli tullut sävellettyä jo ennen Pikku Kakkosen postia. Myös Pikku Kakkosen legendaarinen tunnusmusiikki on Ruottisen käsialaa. Kappaleen sovittaja on tv-kapellimestari Risto Hiltunen.

– Siihen liittyy sellainen historia, että graafikko Pertti Nykänen ja Hiltusen Rike selittivät puhelimessa ylös ja alas menevistä palkeista, joiden välissä vilahtelee Kakkonen, Ruottinen kertoo ja korostaa mielikuvaansa heiluttamalla käsiään.

– Että pitäisi tehdä ääni siihen.

Pian oltiin Tohlopissa piirtämässä nuottiviivastoja paperille.

– Ajattelin, että lähdetään siitä, josko Tammerkosken sillalla -kappaleesta löytyisi jotain. Löytyi sieltä kolme nuottia alusta. Sitten siihen piti saada jotain kökköä ja vaihtuvaa tahtilajia ja lipsahteluja eteen ja taakse, koska sen piti olla hauska.

Tili kännyköiden soittoäänistä

Mitä kappaleista jäi käteen? Tuliko säveltäjä Ruottisesta miljonääri yhä televisiossa kuultavien melodianpätkien ansiosta?

– Taisin saada tunnarista minuutin teemasävellyspalkkion, joka ei ollut juuri mitään, enkä saanut Pikku Kakkosen postista yhtään mitään.

Ruottinen uskoo karman astuneen peliin, sillä korvauksia alkoi sadella, kun kännyköihin sai alkaa tilata Nokian kulta-aikoina soittoääniä.

– Olin ihan, että mitä ihmettä, kun ensimmäiset tilitykset tulivat. En minä miljonääri ole, mutta kyllä niistä sitten ihan hyvin sai.

Sittemmin Ruottinen on säveltänyt ortodoksista kirkkomusiikkia, jota harvemmin tilataan soittoääniksi.

– Ei niistä biiseistä mitään saa. Oikea taiteellinen työskentely on ihan eri asia, Ruottinen sanoo.

Toisto aiheuttaa korvamatoja

Pikku Kakkosen tunnussävelmä ja Pikku Kakkosen posti soivat yhä lähes päivittäin televisiossa. Melodianpätkät ovat merkittävä osa lapsiperheiden arkea ja suomalaista kulttuuria. Ruottinen ei sen kummemmin ajattele asiaa.

– Se todistaa vain median vahvaa voimaa. Toisteisuus on sellaista, että niistä tulee matoja korvien väliin.