Annika Veijalaisella jäi kolme vuotta sitten ammatilliset opinnot kesken. Veijalaisen mukaan samassa elämäntilanteessa olevat nuoret tarvitsevat ennen kaikkea syyn, jonka vuoksi lähteä ulos omasta kodista.

Kolme vuotta sitten 18-vuotias Annika Veijalainen oli aloittanut sosiaali- ja terveysalan opinnot ammattikoulussa Lahdessa. Ensimmäinen vuosi jäi kuitenkin kesken, kun paha olo alkoi kasaantua. Kunto romahti.

Veijalainen masentui, ja koulu jäi kesken. Kaveritkin jäivät. Vuoden ajan nuori nainen tapasi vain psykologiaan.

– Olin itse aika hämilläni siinä vaiheessa. Vaikeinta oli tajuta se, ettei ole kykeneväinen työ- tai kouluelämään. Kun tippui pohjalle, niin on hankala lähteä rakentamaan elämää eteenpäin.

Vuoden kuntoutumisen jälkeen Veijalainen ryhtyi kokeilemaan erilaisia työpajoja ja ryhmätoimintamalleja. Kaksi asiaa hänen mukaansa systeemistä kuitenkin puuttuu:

Tuki ja turva.

Meeri Niinistö / Yle

Ensimmäisenä Veijalainen pääsi työkokeiluun lasipajalle. Alku oli lupaava.

– Se korjasi rytmiä. Aiemmin pahinta oli se, että nukuin päivät ja valvoin yöt. Kun sain rutiinin, jaksoinkin paremmin.

Nopeasti työ lasipajalla alkoi kuitenkin tökkiä. Veijalainen teki töitä yksin: istui pienessä huoneessa ja hoiti hommat.

– Se ei antanut mitään, kun ei pääse keskustelemaan muiden ihmisten kanssa. Teet vaan töitä, etkä edisty sosiaalisella tasolla, kun olet suurimman osan ajasta yksin.

Siinä piileekin Veijalaisen mukaan työkokeilujen ongelma. Hän uskoo, että esimerkiksi ammatillisen koulutuksen jälkeen työkokeilu voi kuitenkin olla oiva tapa saada jalkaa edes jonkin oven väliin.

Hän uskoo, että moni esimerkiksi ammatillisen koulutuksen kesken jättänyt nuori kaipaa ennen kaikkea seuraa.

– Suurin osa nuorista kaipaa sosiaalista tukea ja paikkaa, mihin mennä.

Melkein 7 prosenttia ammattiin opiskelevista lopettaa koulunsa kesken

Ammatillisen koulutuksen keskeyttää noin 7,6 prosenttia nuorista. Kokonaan koulutuksen lopettaa 6,8 prosenttia, eli 0,8 prosenttia vaihtaa alaa. Luku on isompi kuin esimerkiksi vastaava luku ammattikorkeakoulun lopettaneista.

Lukua selittää esimerkiksi se, että yhdeksänneltä luokalta päästessään koululaiset ovat isojen valintojen edessä. Tutkijan mukaan monella koulunsa keskeyttäneistä on Veijalaisen tapaan mielenterveyteen liittyviä syitä.

Nuorilla on paineita, kun pitäisi olla varma tulevasta alastaan, sanoo Nuorisotutkimusseuran erikoistutkija Sanna Aaltonen.

– Pitäisi osata laskelmoida, mikä ala työllistää. Hirveän vahvana on myös puhe siitä, että oman alan pitäisi olla intohimo. Pitäisi löytää kutsumus, ja jos sitä ei löydy, se voi olla stressaavaa.

Ammattikoulujen lähiopetusta on vähennetty jo vuosikymmeniä. OAJ:n mukaan viime vuonna lähiopetusta annettiin keskimäärin 22–24 tuntia viikossa.

Lähiopetuksesta leikkaaminen pahentaa monesti tilannetta.

– Edellytetään itsenäisempää otetta opiskeluun. Leikkauksia on kohdennettu esimerkiksi tukihenkilökuntaan ja henkilökuntaan, jonka olisi tarkoitus ohjata opinnoissa tai antaa erityistä tukea. Nämä varmasti vaikuttavat siihen, että ammattikoulut eivät pysty havaitsemaan niitä, jotka tarvitsisivat tukea, sanoo Aaltonen.

"Kukaan ei humpsahda hetkessä syrjäytyneeksi"

Lasipajalla Veijalaisen työkokeilu lopetettiin. Seuraavaksi kokeiltiin ryhmätoimintaa.

Veijalaisesta on usein tuntunut siltä, että vaihtoehtoja on karsittu pois pelistä yksi kerrallaan.

– On otettu yksi vaihtoehto ja kokeiltu sitä. Jos se ei tepsi, otetaan toinen vaihtoehto. Katsotaanko siinä lainkaan, mitä ihminen tarvitsee?

Suomessa on melkein 69 000 syrjäytynyttä nuorta, kirjoittaa HS (siirryt toiseen palveluun).

Koulutuksen ulkopuolelle jääminen on useiden tutkimusten mukaan nuorten syrjäytymisen yksi riskitekijä. Tutkija Aaltosen mukaan ei kannata kuitenkaan liiaksi huolestua, jos nuori tippuu koulusta.

– En usko, että hetkessä humpsahtaa syrjäytyneeksi. On myös huomattava, että akateemisella puolella välivuodet hyväksytään. Niitä ei katsota yhtä moralisoivasti kuin jos nuori ei ammatillisessa koulutuksessa pystykään jatkamaan.

Kuitenkin esimerkiksi Kansallinen syntymäkohortti 1987 -tutkimuksessa, jossa tutkitan 1987 syntyneitä nuoria, on havaittu, että peruskoulun jälkeiset vuodet ovat kriittisiä.

– Jos tulee pitkiä kausia, ettei nuori ole koulutuksessa tai työelämässä, se ennustaa rikkonaista elämänpolkua tulevaisuudessa, sanoo Aaltonen.

"Minulla työkokeilu ei toiminut, ja koin sen takia itseni syrjäytyneeksi"

Veijalainen ei määrittele itseään syrjäytyneeksi. Joskus olo on kuitenkin ollut kuin syrjäytyneellä, hän sanoo.

– Se on niin henkilökohtaista, mikä kelläkin toimii. Jollakin työkokeilu toimii hyvin. Minulla se ei toiminut, ja koin sen takia itseni syrjäytyneeksi.

Mediassa on kuohuttanut useampi tapaus, jotka elävät erilaisilla sosiaalituilla, eivätkä halua edes ajatella ryhtyvänsä työnhakuun. Yksi heistä on 39-vuotias Ossi Nyman (siirryt toiseen palveluun) (HS), toinen 19-vuotias Juuso.

Veijalainen ei ole yksi heistä.

– Olen aina tiennyt, että haluan käydä koulun ja saada kunnon ammatin. Tehdä töitä.

Meeri Niinistö / Yle

Veijalainen on käynyt nyt reilut pari kuukautta Helsingin Diakonialaitoksen Vamos-hankkeessa, joka yhdistää yksilöohjausta ja ryhmätoimintaa.

Veijalaista valmentaa aikuinen, joka tietää Veijalaisen taustat ja auttaa eteenpäin. Laittaa jopa tekstarin, jos Veijalaista ei näy ryhmätapaamisissa.

Vamoksessa häntä ei ole hoputettu mihinkään suuntaan. Apu perustuu vapaaehtoisuuteen: Veijalainen on lähtenyt hankkeeseen mukaan ilman lähetettä, eikä suhde ole määräaikainen. Vaihtoehtoja on kerrattu, mutta loppu on Veijalaisesta itsestä kiinni.

– Täällä ei passiteta mihinkään. Tuntuu, että se on ollut se juttu, että on saanut mennä ihan omaan tahtiin.

– Tämä on ollut minulle viimeinen vaihtoehto. Jossakin vaiheessa mietittiin, ettei minulle ole mitään.

Nyt Veijalainen aikoo hakea takaisin koulunpenkille.

Eero Häyrinen avustaa Annikaa omien vahvuuksien kartoittamisessa Lahden Vamoksella. Meeri Niinistö / Yle

Veijalainen on avannut koulunsa ovet viimeksi kolme vuotta sitten. Moni on olettanut, että koulun penkille voisi ihan vain palata.

Ihan niin helposti se ei kuitenkaan käy.

– Ihminen, joka on kauan aikaa tekemättä mitään, ei kouluun pysty tuosta noin vaan lähtemään.

Parin viime kuukauden aikana Veijalaiselle on tapahtunut hyviä juttuja: parisuhde ja muutto pois kotoa. Veijalaisen kuntokin on ruvennut kohoamaan.

Edessä on yhteishaku, paluu takaisin koulun penkille.

– Koen olevani kunnossa. Alkaa vihdoinkin näyttämään siltä, että pääsee opiskelemaan ja töihin. On oma kämppä. Puoliso. Kaikki rupeaa olemaan hyvin.