Syöpätutkimuksen rahoitus hiipuu. Syöpätutkija Juha Klefströmin mukaan uusien, tehokkaiden syövän immuunihoitojen testaus on vaarassa, jos kehitys jatkuu samanlaisena.

5 naista testasi, miten syöpäkasvaimet löytyvät tekorinnasta.

Syöpätutkimuksen rahoituksen vähentyminen uhkaa syöpätutkija Juha Klefströmin mukaan uusia tehokkaita hoitoja.

Klefströmin mukaan syövän immuunihoitojen hintalappu on niin kova, että uusia tutkijalähtöisiä kokeellisia hoitoja tarvitaan.

Nyt niitä tehdään Suomessa liian vähän, Klefström sanoo.

Hän työskentelee Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan tutkimusohjelmayksikön varajohtajana.

Viimeisimpien tutkimusten perusteella esimerkiksi rintasyöpää sairastavat potilaat voivat lääketutkimukseen osallistuessaan saada hyötyä uusista immuunihoidoista.

Syövän immuunihoidoissa yritetään kukistaa syöpäsolut elimistön oman immuunivasteen avulla.

Syöpätutkimus on avainasemassa syöpähoitojen kehittämisessä. Mostphotos

Naapurimaita jäljessä

Nyt Suomessa tehtävien kliinisten syöpään liittyvien lääketutkimusten luvut ovat Klefströmin mukaan Romanian tasoa. Parhaimmissakin sairaaloissa alle kymmenes potilaista osallistuu tutkimuksiin.

– Se on hirvittävän vähän. Kliinisten kokeiden suhteen Suomi on pahasti jälkijunassa, samassa kokoluokassa kuin monet entiset Itäblokin maat. Olemme paljon Tanskaa ja Ruotsia jäljessä, myös Norjaa. Tanskassa luvut ovat 2-3-kertaisia Hollannista puhumattakaan.

Esimerkiksi HUSin Syöpäkeskuksen potilaista 8 prosenttia osallistuu tutkimuksiin.

Suomen matalat luvut voivat tarkoittaa Klefströmin mukaan sitä, että uudet tehokkaammat syöpälääkkeet saadaan potilaiden käyttöön esimerkiksi Ruotsissa nopeammin kuin Suomessa.

– Kliiniset lääkekokeet ovat tärkeitä, sillä en usko, että pitkällä juoksulla Suomen sosiaaliturva riittää kattamaan hoitoja. Kliinisten kokeiden kautta saisimme lääkkeet tutkimusbudjettiin. Potilaille ne olisivat silloin ilmaisia.

Tutkijat pysyvät poteroissaan

Kliinisten kokeiden vähentymiseen on johtanut Klefströmin mukaan tutkimusrahoituksen pienentyminen. Vielä 2000-luvun alussa valtio tuki yliopistosairaaloita yli 70 miljoonalla. Kymmenen vuotta sitten tuki oli vajaat 50 miljoonaa. Viime vuonna se oli 15 miljoonaa.

Syöpätutkimusta rahoitetaan myös lahjoitusvaroin.

Suurimman rahoittajan Syöpäsäätiön mukaan lahjoitusvaroilla rahoitetaan arviolta 40 prosenttia syöpätutkimuksen rahoituksesta Suomessa. Arvio perustuu Syöpäsäätiön keväällä 2018 tutkijoille lähettämän kyselytutkimuksen vastauksiin.

Rahoituksen vähentyminen ei johda vain kliinisten kokeiden vähentymiseen, uskoo Klefström.

Heikko rahoitus aiheuttaa myös tutkijoiden siiloutumista. Kun rahoituksen saaminen on niin vaikeaa, on pakko pysyä omalla kapealla osaamisalueellaan.

– Tästä syystä syöpätutkijat tekevät helposti sitä mitä parhaiten osaavat, eikä sitä mitä pitäisi. Jos halutaan jalostaa tutkimuksesta hoitoa, siihen tarvitaan kiinteää tutkijoiden ja syöpälääkärien välistä yhteistyötä.

Syöpätutkija Juha Klefströmin mukaan uusien tehokkaiden immuunihoitojen testaus on vaarassa. Veikko Somerpuro

Potilaalle vastataan ”ei oota”

Kleftsrömin mukaan syöpälääkärit haluaisivat tehdä tutkimuksia, jotka auttaisivat heitä hoitamaan potilaita entistä paremmin. Hänen mukaansa lääkäreiden kädet ovat kuitenkin sidotut, jos resursseja on liian vähän.

Syöpätutkimus on avainasemassa syöpähoitojen kehittämisessä.

– Syöpäpotilaiden tilanteita seuratessa olen usein huomannut, että kun he kuulevat jostakin uudesta tutkimuksesta, he ovat menneet heti omaan sairaalaansa kysymään, onko siellä mahdollisuutta päästä mukaan. Sairaalassa on vastattu, ettei meillä ole mitään kliinisiä tutkimuksia.

Tämä näkyy Klefströmin mukaan myös Helsingissä, jonka hänen mukaansa pitäisi olla ”Suomen lippulaiva”.

– Jos uusiin hoitoihin ei kyetä kytkemään tutkimusta mukaan, tulevaisuudessa voi käydä niin, että paraskin lääke osoittautuu toimimattomaksi, koska sitä ei ole osattu antaa oikealla tavalla tai oikealle potilasryhmälle.

Klefström korostaa, että kliiniset lääketutkimukset ovat vasta kokeita.

– Ne eivät välttämättä toimi, mutta niissä kokeillaan silti uusimpia lääkkeitä.

Mostphotos

Myös byrokratia vaivaa

Kokeellisiin hoitoihin ryhtyminen on vaikeaa paitsi rahoituksen pienentymisen, myös byrokratian takia, sanoo syöpätutkija, akateemikko Sirpa Jalkanen.

– Lupamenettelyt ovat hirvittävän monimutkaisia. Lupaviidakkoon lähtiäkseen tarvitsee olla aikamoinen sissi.

Tutkimuksiin liittyvä byrokratia on Jalkasen mukaan lisääntynyt muutenkin roimasti.

– Vaikka on osin hyvä, että kokeita kontrolloidaan tarkkaan, lupamenettelyssä on mukana EU:sta tulleita asioita, jotka ovat yhtä hölmöjä kuin käyriä kurkkuja koskeva kurkkudirektiivi, Jalkanen sanoo.

Jalkasen mukaan yksi esimerkki on se, että jos tutkija haluaa ottaa tai otattaa itsestään laboratoriossa verta vaikkapa kontrollinäytteeksi, näytteen ottaminen ei noin vain onnistu.

- En voikaan sen otosta itse päättää, vaan lupaa pitää kysyä eettiseltä toimikunnalta. Sitten kun haen lupaa, hakemuksessa täytyy olla 17 liitettä mukana, Jalkanen kuvaa.

Erityisen huolissaan Jalkanen on tämän vaikutuksesta nuoreen tutkijasukupolveen.

Hänen mukaansa rahoituksen pienentyminen on jo johtanut siihen, että suomalaisia tutkijoita on lähtenyt esimerkiksi Ruotsin Karoliiniseen sairaalaan. Ruotsissa tutkimusta rahoitetaan paljon enemmän kuin Suomessa.

Jalkasen mukaan Ruotsissa Syöpäsäätiötä vastaava Cancerfonden jakoi viime vuonna tutkimukseen 40 miljoonaa euroa, kun Suomessa Syöpäsäätiö pystyi viime vuonna jakamaan 6,5 miljoonaa euroa.

– Erot ovat niin isoja, että kyllä tässä saatetaan menettää kokonainen lääkäritutkijasukupolvi, Jalkanen sanoo.

Immuunihoitoihin liittyvissä tutkimuksissa tutkitaan sitä, miten syöpä tekee elimistöstä orjansa ja lamaa puolustusmekanismin, kertoo syöpätutkija Sirpa Jalkanen. Inka Soveri

Jalkasen mukaan Suomeen on hankala houkutella nuoria tutkijoita, koska apuraha-anomuksissa läpimenoprosentit saattavat olla 10 prosentin luokkaa.

– Aika moni hyväkin hanke jää kokonaan rahoittamatta.

Tutkijoiden karkaamista pelkää myös Klefström. Hänen mukaansa pitkän ajan vaikutus tulee todennäköisesti olemaan, että uusi tutkijasukupolvi miettii alanvaihtoa tai siirtymistä maailmalle.

– Se taas johtaa siihen, että kun maailmalla löytyy toimiva syöpälääke, kukaan ei pysty ottamaan Suomessa koppia. Sen jälkeen Suomi tippuu rotkoon, josta on todella vaikea päästä ylös.

Klefströmin mukaan tutkijayhteisössä on tehty monia merkittäviä korjausliikkeitä. Esimerkiksi Fican kansallinen syöpäkeskus - hanke koettaa yhdistää Suomen syöpäkeskuksia ja Husin eteläinen syöpäkeskus on perustanut varhaisen vaiheen yksiköitä, joilla pyritään saamaan varhaisen vaiheen kliinisiä kokeita Suomeen.

Ennuste muuttuu

Sirpa Jalkanen uskoo, että immuunihoidot ja hoitojen henkilökohtainen räätälöinti tulevat muuttamaan tulevaisuudessa hyvin monen syövän ennustetta.

Aktiivisinta tutkimusta tehdään Suomessa rintasyövän, paksusuolisyövän, munasarjasyövän, eturauhassyövän ja verisyöpien kohdalla. Roosa nauha -keräysvaroilla on rahoitettu osin tutkimuksia, joiden ansiosta esimerkiksi rintasyövän biologiset alatyypit pystytään tunnistamaan ja potilaille voidaan suunnitella yksilöllisempiä, tehokkaampia lääkehoitoja.

- Esimerkiksi jokainen rintasyöpä on erilainen ihmisestä riippuen. Nykytekniikalla pystytään analysoimaan koko geenistö. Analysointi ei kuitenkaan ole ilmaista ja kun syöpäsolu muuttaa muotoaan, täytyy miettiä uudelleen, miten syöpä keksii päästä immuunipuolustukselta karkuun, Jalkanen toteaa.