Peněženka, do které nevidí finančák ani exekutoři. Měna, kterou si můžete sami legálně vytisknout doma. Platební systém překonávající hranice, embarga a zákazy. Ale taky kurz létající o desítky procent měsíčně či novodobí loupežníci. To všechno je Bitcoin.

Je to příběh jako z cyberpunkového románu. Záhadný programátor vymyslí – bez nadsázky geniální – elektronický platební systém s vlastní měnou, jejíž emise jsou brzděny složitými matematickými výpočty. Pak tvůrce zmizí. Decentralizovaná síť ale běží dál. I díky ní teď může rebelský web Wikileaks přijímat sponzorské dary, přestože ho tradiční banky bojkotují. Nechybí krádeže ani prudké růsty i propady kurzů.

Bitcoiny v kostce

Digitální měna, jejíž „tisk“ i směnu důmyslně chrání šifrování.

Bitcoiny nelze padělat a transakce lze relativně dobře skrývat.

Peníze neskladujete někde daleko (jako v bance) ale na svém počítačovém disku coby soubory. Pozor, odtud je lze ukrást.

Lze jimi platit na internetu, o něco složitěji i v kamenných obchodech.

Systém se potýká s problémy: kurz lítá nahoru a dolů, laik si nebude s peněženkou vědět rady a v Tesku s bitcoiny jen tak nezaplatíte.

Spíš než měna budoucnosti je to fungující studie toho, jak mohou vypadat a fungovat digitální peníze.

Vytiskněte si své vlastní peníze. Legálně

Ten záhadný muž (?) si říkal Satoshi Nakamoto. V lednu 2009 spolu s kolegy spustil decentralizovanou síť Bitcoin umožňující dolování a výměnu „bitcoinů“ (BTC).

Podobně jako hodnotu zlata po staletí omezuje jeho pracné dobývání, ani bitcoiny nenajdete na chodníku. Dolují se tak, že moderní zlatokopové na svých počítačích hledají řešení složitých matematických problémů, souvisejících se šifrováním; výsledek je tedy těžké nalézt, ale pak snadné ověřit. Tvůrci Bitcoinu pamatovali na zrychlující se stroje a algoritmus počítačům postupně přitápí, až se dolování nakonec úplně zastaví na 21 milionech bitcoinů. (Což nevypadá jako velké číslo, systém ale umí měnu dělit na osm desetinných míst.) Nyní jich je v oběhu osm a půl milionů.

Bitcoiny lze pochopitelně pořídit i výměnou za klasické peníze, a to na některé ze směnáren, jako jsou například Mt.Gox, Bitcoinmarket24 nebo Lilion Transfer. V současnosti koupíte jeden bitcoin za 93 korun, což znamená, že celému systému jeho uživatelé přiřkli hodnotu přes tři čtvrtě miliardy korun.

Platby můžete přijímat i posílat třeba skrze jednoduchou aplikaci Bitcoin-Qt. Pokud jste zvládli PayPal, zvládnete i ji, chce to ale základy angličtiny. Zadáte kód příjemce, částku a počkáte si na ověření. Díky kombinaci veřejných a soukromých klíčů se pak peníze velmi spolehlivě a bezpečně odečtou z vaší peněženky a přičtou na účet recipienta. Zároveň v síti zůstávají anonymizovaná data o prošlých platbách, čímž se brání podvodům, například dvojnásobnému placení jedním souborem. Míra vašeho soukromí v systému závisí na tom, na kolik se po sobě snažíte zahlazovat stopy. „Při naivním používání funguje Bitcoin jako transparentní bankovní účet: každý může vidět, odkud a kam tekly peníze, jen tam nejsou jména a účet nemá název. Kdo ale použije tzv. mixing service nebo eWallets, může být výrazně víc anonymní (první služby fungují podobně jako banky v zemích s intenzivní ochranou bankovního tajemství, druhé jako virtuální peněženky, pozn. M. K.). I pak ale vaše anonymita závisí na třetí straně, takže jste na tom jako dnes s bankami: vaše transakce jsou soukromé, dokud se banka nerozhodne někomu je ukázat,“ vysvětluje Václav Novák z firmy Captaworks.

Zní to prapodivně, ale na své tiskárně si můžete vytisknout i bitcoinové bankovky, či přesněji peněženky, obsahující unikátní textový řetězec nebo čárový kód, umožňující placení v kamenných obchodech. To už ale zvládnou jen pokročilí uživatelé či spíš rovnou programátoři, kteří si poradí s nástroji, jako je pywallet. Tisk se snaží usnadnit řada nových webových služeb, jako je Printcoin, těžko je ale s klidným srdcem doporučit, neboť si vždy vyžádají přístup k citlivým datům z peněženky. A hlavně: trafikant by vám za takové platidlo nedal ani sirky, leda že by si krátil čas četbou počítačových časopisů.

Jak měna, co raketově roste, spadla za pár týdnů na desetinu

Výhody Bitcoinu jsou jasné: peníze jde posílat prakticky bez poplatků klidně přes celý svět a nezastaví je při tom ani embarga. Navíc policisté, státní úředníci ani exekutoři v současnosti nemají možnost koukat se uživatelům do peněženek. Na rozdíl od běžných měn nad bitcoiny navíc nevládne centrální autorita, která by je mohla znehodnotit – jejich množství je a bude omezené.

Oficiální web ale neututlává ani skutečné či teoretické problémy.

Až desítky minut dlouhé čekání na ověření plateb komplikuje použití měny v off-line světě. Espreso vám v kavárně nejspíš donesou dřív, než obdrží svých 0,3 bitcoinu. S počítačem za 200 bitcoinů by vás ale z elektra pustili před ověřením jen stěží.

Peněženku s bitcoiny se doporučuje zašifrovat a držet off-line (třeba na klíčence), což ovšem ne každý dělá. Na konci února takto přišel o 3000 bitcoinů (278 tisíc korun) Marek Palatinus, zakladatel českého webu Bitcoin.cz. Zloději využili díry ve zdánlivě bezpečném on-line úložišti Linode.

Zřejmě největším současným problémem je ale turbulentní kurz. Na konci loňského roku Bitcoin přišel o hloupou mediální nálepku „té měny, co raketově roste“. Zatímco od dubna do června vzrostla dolarová hodnota bitcoinů patnáctkrát, mezi červnem a říjnem poklesla na desetinu.

Důvody byly tři a všechny spolu souvisely: hodnota měny byla přifukovaná právě onou mediální nálepkou, po sérii několika bezpečnostních problémů poklesla důvěra veřejnosti i investorů v systém a následně se ukázalo, že dolovat další emise je vzhledem k nestálým ziskům, zato stabilně drahé elektřině, stále riskantnější.

Digitální Tábor

Nevěřte tedy senzačním novinářským zkratkám, že by bitcoiny byť jen teoreticky mohly nahradit dolary či eura – o čemž ještě loni snila i Česká televize. Jakkoliv to s tradičními měnami může vypadat všelijak, pořád v nich vidí stabilní hodnotu o několik řádů větší množství lidí, než je tomu se systémem Bitcoin. Nemluvě o tom, že se s tradiční měnou pracuje o dost snáz.

Zároveň to ale s bitcoiny nevypadá tak špatně, jak se zdálo loni v říjnu, po čtyřměsíčním pádu jejich hodnoty. Podle webu bitcoinwatch.com jen za posledních 24 hodin lidé směnili digitální měnu v hodnotě 34,4 milionu korun. Pro srovnání – je to jako kdyby výlučně bitcoiny platilo své denní náklady dvacet tisíc průměrných Evropanů nebo pětatřicetitisícové české město, řekněme Tábor.

To je nakonec docela symbolické. Podobně jako husitské hnutí, i Bitcoin představuje radikální inovaci, vzpouru proti zavedeným pořádkům, do určité míry i nebezpečí pro establishment.

Husité válku prohráli a svoji utopii nikdy zcela nenaplnili – jejich myšlenky ale žijí i po šesti stovkách let. Kdybych měl hádat, jaký osud bude mít Bitcoin, tipoval bych něco podobného.

Zdroje a odkazy