Aizkulišu manevri notika arī šoreiz. Taču pašiecelto politikas kuluāru ģenerāļu laiks iet uz beigām. Un, šķiet, gan viņi paši vairs īsti netiek galā ar savām shēmām, gan arī daudzi no tautas pārstāvjiem ir piekusuši no viņu spēlēm un vairs nevēlas tēlot pazemojošās statistu un marionešu lomas.

Par to lielā mērā jāpateicas otrajam no diviem prezidenta amata galvenajiem kandidātiem Egilam Levitam. Viņa piekrišana tomēr kandidēt, kaut gan bija solījis to darīt tikai tad, ja viņam būs «nopietns» jeb Saeimas vairākuma atbalsts, bija nepatīkami negaidīta shēmošanas veterāniem, ieskaitot vismaz dažus viņa izvirzītājus no Nacionālās apvienības, kuriem Eiropas Savienības tiesas tiesnesis bija bijis ērts, taču nesaistošs sauklis kopš Saeimas vēlēšanām pērnruden. Shēmas pajuka, nācās steigšus kombinēt jaunas, taču tam acīmredzot vairs nebija ne laika, ne politisko, ne prāta resursu.