Det är alltså den nya politiska majoriteten, alliansen med stöd av SD, som vill köpa tillbaka en tomt staden tidigare sålt för att där skulle byggas sju parhus. Bostadsbrist råder nämligen även norr om Dalälven.

Men byggplanen mötte motstånd, som byggplaner plägar göra. Här gömde sig kritikerna bakom Sveriges största äppelträd. Gammalt är det också. Beslutet överklagades, men stod sig i domstol.

Den nya majoriteten i Gävle bryr sig dock mindre om bostäder än om ett träd. I veckan la de ett bud på 6,3 miljoner kronor på tomten som sålts för 4,2 för några år sedan.

I rättvisans namn ska sägas att de rödgröna i staden är lika pomologiskt prilliga, i valrörelsen lovade de att försöka rädda äppelträdet.

Det är något med svenskar och träd. Och inte minst staten och träd. Gustav Vasa bestämde 1558 att alla ekar tillhör kronan. Oavsett om de stod på privat mark.

Åverkan och olovlig fällning straffades. Tredje gången med döden. Bönderna rasade över frihetsinskränkningen, de fick sämre skördar när de stora kronorna skuggade fält och ängar.

Men inte förrän 1831 fick markägarna möjlighet att lösa in – och fälla – de ekar staten tagit ifrån dem.

Faktum är att många av dagens fastighetsägare är i en liknande situation. Visserligen äger de sina träd. Men kommunerna kan med stöd av plan- och bygglagen, PBL, skaffa sig makten över trädgårdarna, fordra att ägaren söker marklov för att såga ner träd.

Och självfallet har då tjänstemännen rätt att avslå ansökan med hänvisning till ”hänsyn till stads- eller landskapsbilden och till natur- och kulturvärdena på platsen”.

Reglerna och kostnaderna för trädgårdstyranniet varierar.

I Vellinge är det relativt billigt, 500 kronor för beviljad trädfällning och 250 kronor för avslagen.

I Södertälje däremot fick i fjol det laglydiga paret som sökte lov för att ta ner en gran som hotade falla över huset en faktura på 3 987 kronor för tillståndet.

Tja, det ligger i linje med en av kommunens tre värderingar ”Mer än förväntat”.

Men knappast med de andra två: ”Medborgaren först” och ”Respekt för individen”.

Stockholms stad är faktiskt ännu värre, där går ett trädfällningsärende på 4 920 kronor enligt gällande taxa.

Många struntar i att kolla om det krävs marklov för att göra sig av med den större växligheten. Andra vet att det fordras där de bor, men sågar ändå. Det kan bli dyrt.

En kvinna i Landskrona tog ner 17 av 70 träd på tomten får några år sedan. Kommunen krävde 189 125 kronor i sanktionsavgift, men satte sedan ner beloppet till 47 281 kronor. Men det går inte att räkna med rabatt.

Det är en sak att det ska svida rejält för den som fäller eller förgiftar grannars träd, oavsett om det är för att skaffa sig utsikt eller i hopp om att lindra pollenallergi.

Men på sin egen tomt borde folk få ha vilken växtlighet de önskar, utom i extrema undantags fall.

Nu ägnas dyrbar tjänstemannatid åt att glo på träd, när alla klutar borde sättas in för att ta fram planer för fler bostäder.

Staten och kommunerna ser inte människorna för alla träden.

Det är dags att röja i byggpolitiken.

Läs också:

Ack, heliga enhetlighet!

Följ Expressen Ledare på Facebook för fler ledartexter och krönikor.