Snart drar presidentvalrörelsen i USA igång. Många demokrater känner sig kallade att utmana president Donald Trump i valet 2020. Och ju fler som ställer upp, desto färre tror att Trump kan besegras.

Donald Trump under CPAC i helgen.

Skälen är två: Utmanarna i demokraterna är svaga, okända och tävlar med varandra om vem som kan gå längst ut på vänsterkanten. Flera bedömare menar att dessa saknar all förmåga att locka de konservativa arbetarväljare som lyfte Trump till seger 2016.

Det andra skälet är att Donald Trump har en aldrig tidigare skådad förmåga att entusiasmera sin väljarbas.

I helgen hölls det största och årliga konservativa folkrörelsemötet i USA. Donald Trump talade hos CPAC och höll åhörarnas intresse uppe i mer än två timmar, det längsta talet någonsin.

”Presidentens tal blev en färgstark mix av skrytsamhet, struntprat, humor och en positiv vision som ingen demokratisk kandidat kommer att kunna överträffa”, skriver Nick Gillespie i Reason – som ofta kritiserar presidenten hårt.

”Trump framför soligare och soligare budskap medan demokraterna utmålar dagens Amerika som ett kapitalistiskt helvete med ökad rasism och andra motsättningar.”

Och Trumps främsta kritiker, som New York Times, är oroliga över hur starkt vänsteråsikter kommit att prägla demokratiska partiet. Man pekar på att demokraterna som vann på vissa håll i ”rostbältet” i förra årets mellanårsval hade mittenbudskap. Lärdomarna av dessa mittenframgångar kan falla i glömska, skriver tidningen, om demokraterna väljer en kandidat som går för långt till vänster.

Jag har skrivit det förr, och upprepar det gärna: Donald Trump är autentisk – han är den han framstår att vara. Med alla sina brister och förtjänster. Han är underhållande, skjuter från höften och ställer gamla etablissemang mot väggen.

Utmanaren måste kunna ta plats jämte Trump på scenen och inte blåsa bort när Trump går till attack. En sådan utmanare skulle behöva ha mittenprofil och bevisat sin personliga karaktär, exempelvis genom att vara en dekorerad soldat. Lyckan för Trump är att den allt starkare vänsterfalangen inom demokratiska partiet aldrig skulle ställa upp bakom en sådan kandidat.

Se mer: SvD.