Det nya Malmöpartiet Nya Koalitionssamlingen är en katastrofal idé för integrationen överhuvudtaget och särskilt för utlandsfödda svenskar. Integrationsfrågan har varit mycket debatterad och uppmärksammad i Europa, särskilt i Sverige med den pågående debatten om svenska värderingar.

Förra veckan fick jag reda på att ett nytt politiskt parti bildats i Malmö av två utlandsfödda svenskar med integration som centralt tema för det politiska partiet.

Låt oss vara tydliga med att svenskt medborgarskap är det enda som definierar vem som är svensk och vem som inte är det. Till och med människor som bor permanent i Sverige har rätt att diskutera, komma in i och delta i alla aspekter av det sociala och politiska livet i Sverige. Alla svenskar har samma rättigheter och skyldigheter, däribland politisk aktivism såsom att bilda politiska partier.

Däremot är Nya Koalitionssamlingen ett farligt spel som kommer att skada vårt samhälle snarare än att bidra till det. Innan jag skrev den här artikeln kollade jag noga igenom deras webbsida och tittade på några av intervjuerna med grundaren på arabiska, vilket enligt Nya Koalitionssamlingen sägs vara det nya partiets målgrupps språk.

Faktum är att majoriteten av svenskar födda utomlands av icke-svenska föräldrar eller de som är andra generationens svenskar är politiskt aktiva och upplysta. De andas politik, de diskuterar politik, de följer nyheterna, de uttrycker åsikter. Däremot inte när det gäller svensk politik. Majoriteten av de utlandsfödda svenskarna har aldrig upplevt demokrati eller rättvisa val där medborgare diskuterar offentlig politik och politiska partiers partiprogram i public service.

Där jag växte upp, i Palestina, hade vi varken offentliga samråd eller deltagande i policyuppläggningar. Röstning var mot varandra, klan mot klan, sekt mot sekt. Allt handlade om sekteristisk politik. Därför är avskiljande av utlandsfödda svenskar från den sortens politik de är vana vid ett möjligt sätt att integrera dem snabbare och mer effektivt och inte genom att bilda nya politiska partier.

Enligt en av grundarna, Hussam Al-Koblawi, kommer hans politiska parti att fokusera på de arabisk-talande svenskarna. Han har pratat om sitt nya initiativ i videos och betonat att partiet riktar in sig på människor med flyktingerfarenhet. Hans partislogan är “För en verklig integration”. Jag tror att det är en missledande slogan och att vi måste medge att det inte kommer att hjälpa samhället, flyktingar eller utlandsfödda svenskar att isolera människor i politiska ghetton.

Den nuvarande multikulturalismen som vi åtnjuter i Sverige och försöker omhulda borde inte användas till att bilda särskilda politiska enheter och partier baserade på etnicitet, språk eller religion. Även om Nya Koalitionssamlingen välkomnar alla svenskar till att blir medlemmar ger de vid handen att det här partiet främst riktar in sig på arabisk-talande och andra människor (kurdiska och persiska). Det här är ett oacceptabelt och riskfyllt spel trots dess ringa omfattning.

Dessutom, även om partiet planerar att ställa upp i riksdagsvalet 2022 och vill fokusera på skånska kommuner, är deras politiska agenda och program en samling klichéartade ord utan några klara, genomförbara och praktiska förslag.

Att engagera sig i de nuvarande aktiva politiska partierna och uppmuntra folk att vara politiskt aktiva, väcka medvetenhet om nödvändigheten i att delta i den demokratiska processen, som i Sverige, och hur de kan ha en genomslagskraft i det politiska samhället är ett mer effektivt sätt att främja integration. Att bilda nya politiska partier för utlandsfödda svenskar och flyktingar är ett steg mot ytterligare isolering och självvald exkludering. Inåtvändhet i samhället och politiken kommer att öka svårigheterna till integrationsplaner och kan ha katastrofala konsekvenser i det långa loppet.

Sammanfattningsvis, vilket initiativ som helst, och i vilken form som helst är välkommet såvida det bidrar till samhället och integration. I det här fallet, gör det dock inte det. Det är faktiskt raka motsatsen.

Abdalhadi Alijla

Research Associate

Varieties of Democracy Institute

vid Göteborgs Universitet