Är Svenska kyrkan på väg mot att utplåna sin identitet som svensk kyrka för att bli någon multireligiös hjälporganisation? Det undrar debattör Håkan Lindberg.

Jag skriver denna artikel för att jag genom att följa Svenska kyrkan i media och av våra interna diskussioner blir stärkt i min uppfattning att Svenska kyrkan är i kraftfull ofas med många av sina medlemmar.

På senare år har ett antal särskilda händelser, uttalanden med mera, fått mig att börja fundera över vilket ställningstagande jag själv skall göra mot kyrkans centrala ledning. Vår omvärld är tämlig skakig med finanskris, terrordåd, krig i Europa, en icke sedan Andra Världskriget skådad flyktingvåg, och svårartad förföljelse av kristna i Mellanöstern och annorstädes, för att nämna några exempel. En oro gnager i kroppen, och när jag upplever oro vill jag ha en kyrka som står stark och jag kan luta mig mot.

Men i stället läser jag om händelser som snarare förstärker än minskar min oro. Vi har en biskop som föreslår bortplockande av kristna symboler i kyrka, och en kommunikationschef som ifrågasätter bärandet av kors. Det ges rekommendationer om att vara försiktig med att döpa nya svenskar. Det görs lama fördömanden av terrordåd. Det uppmanas till religionsdialog då prästen i Frankrike mördades av islamister. Det läggs upp vädjan om böner, hjärtan och allehanda tecken på sociala medier istället för moget och övervägt agerande då det rapporteras om Daesh vidriga dåd. Det has skolavslutningar i kyrkan utan prästerlig medverkan, och det diskuteras kring det hebreiska arvet i Kyrkohandboken och kring hebreiskans varande i prästutbildningen. Jag läser om en präst som anser att personer som inte är med i någon kyrka visst kan begravas i kyrklig ritual om de anhöriga tycker så. Detta gör inte min oro mindre utan det växer istället ett tvivel om vart kyrkan är på väg.

I flyktingfrågan blir mitt förtroende för Svenska kyrkan extra svagt. Kyrkan står för en liberal flyktingpolitik och emot den gjorda 6-partiuppgörelsen. Att kyrkan vill ha en liberal flyktingmottagning har jag inga synpunkter på, men vill man ha det så måste man även komma med konstruktiva inomkyrkliga lösningar och dessutom finansierade sådana om man med någon form av trovärdighet skall argumentera för att ge mesta antal flyktingar skydd. Finns det inte någon form av plan kring detta så blir det hela bara ett totalt verklighetsfrämmande ”glass och ballong till alla-tänkande” och genom sådant vinner inte kyrkan min respekt.

Är Svenska kyrkan på väg mot att utplåna sin identitet som svensk kyrka för att i stället satsa allt på att bli någon slags multireligiös hjälporganisation som helst inte vill kritisera någon såvida det inte är en demokrati?

Jag finner kyrkan på centralt håll mycket otydlig. Man talar väldigt gärna om kärlek och solidaritet till alla människor oavsett tro och var i världen de är, men då glömmer man att kyrkan består av medlemmar här i Sverige. Just nu är min känsla att vi som är medlemmar framgent kommer att få stå tillbaka för en kyrka som leds utan tanke på vår vilja med organisationen.

Svenska kyrkan tappar kraftfullt med medlemmar vilket kommenterades i artikel här i Kyrkans Tidning att det inte var så farligt eftersom LO tappat procentuellt fler. Vilket är en jämförelse som påminner om felslutet att jämföra päron med äpplen. Jag tror att om SVK inte lägger om kursen mot att se till sina medlemmar, landets behov och visar ett mycket tydligt ledarskap så kommer denna medlemsflykt att bara öka.

När det är kris runtom i världen vill jag vara medlem i en kyrka som står upp för mig som medlem, min församling, mina medkristna och konungariket Sverige. En kyrka som förstår och hanterar sina medlemmars oro. Kort sagt en nationalkyrka som är i fas med sina medlemmars syn på verkligheten.

Jag skulle vilja se följande åtgärder:

• Svenska kyrkan gör en realistisk plan för hur den önskade mängden flyktingar skall få bostad, jobb och utbildning genom SVK försorg och finansiering. Det går inte att hänvisa till att någon annan skall ta hand om ca 165 000 flyktingar/ år (jag räknar med att siffran inte hade blivit lägre framgent om inte den nya lagen införts) med argumentet att det borde gå att effektivisera mm. Vill SVK ha en liberal flyktingpolitik måste det föregås med gott exempel och utöka den egna mottagningsverksamheten avsevärt och samtidigt visa på en seriös finansiering, till exempel genom kraftigt höjd kyrkoavgift.

• Svenska kyrkan måste börja göra upp ordentliga krisplaner för att kunna hantera mord och våld på präster, annan personal och volontärer.

• Svenska kyrkan skall ha en tydlig kristen profil med beaktande av det judiska arvet. I kyrkan predikas Guds ord, det är ingen kommunal samlingslokal. Detta torde vara en självklarhet.

• Prioritering av flyktingarbetet mot kristna flyktingar och ett villigt döpande av konvertiter.

• Svenska kyrkan skall betona att den är en kyrka för sina medlemmar och prioritera arbetet med kristna människor.

• Svenska kyrkan bör visa ledarskap i frågan om att bryta den negativa utvecklingen i utanförskapsområden genom att flytta kyrko- och stiftskanslier till utsatta områden för att visa att det offentliga Sverige inte drar sig undan från dessa områden.

Görs ingenting kommer Svenska kyrkan kanske i framtiden att bara bestå av SKUT som enda för medlemmarna fungerande komponent eftersom tros- och församlingsgemenskapen där är prioriterad medan resten förvandlats till en hjälporganisation med en massa fina byggnader men otydlig religiös inriktning.

Med djup oro i kroppen rörande mitt engagemang i Svenska kyrkan.

Håkan Lindberg

kyrkvärd och förtroendevald.