Finansminister Anders Borg har suddat ut sin ideologiska övertygelse så till den milda grad med sina senaste utspel, att vi inte ska bli förvånade över att väljarna känner sig vilsna. Fortsatta skattesänkningar sätts på vänt tills ekonomin tillåter, vilket motiveras med att varje reform måste finansieras. Möjligen behöver regeringen en påminnelse om att finansiering inte måste komma från tillväxt i ekonomin, utan att det också kan komma från sänkta statliga utgifter?

Att det går att sänka utgifter verkar nämligen den lite lagom borgerliga regeringen alldeles ha glömt bort. Sverige är fortfarande ett land med bland världens högsta skattetryck och med en mycket stor offentlig sektor. Finansministern har ansvar för drygt 850 miljarder kronor genom statsbudgeten. Det är givet att en del utgifter kan ses över.