Aftonbladets ledarsida kritiserar min extrapolering av dagens flyktingtryck. Anders Lindberg lyckas i en kort text täcka in bland annat:

”Sieg Heil”,

”Bevara Sverige Svensk-aktivister vid Karl XII:s staty i Stockholm i november 1984”,

”högerextrem propaganda”,

“fiska i grumliga vatten”,

“Sverigedemokraterna”,

”rasideologisk”

Lindberg misstänkliggör även diskussionens grundbegrepp. Han frågar sig: ”vad är egentligen ”invandrarursprung?”.

”Invandrarursprung” avser en person som är utrikes född eller född av två utrikes födda föräldrar. Det är troligen vad Aftonbladet menade när de skrev om ”hisnande många med invandrarursprung” på ett behandlingshem. Eller vad Europakommissionen mot rasism och intolerans menade med ”invandrarursprung”. Eller vad DN menade när de skrev om ”Nalin Pekgul, ordförande i det socialdemokratiska kvinnoförbundet, anklagar sina partikamrater för rasism. Sedan hon tog över S-Kvinnor 2003 anser hon sig vid ett flertal tillfällen ha utsatts för diskriminering på grund av sitt invandrarursprung.”

Begreppen invandrarursprung, invandrarbakgrund och utländsk bakgrund har använts många tusentals gånger av Socialstyrelsen, Migrationsverket och diverse statistikorgan, myndigheter, den rödgröna regeringen, akademiker och media. Det används för att det är informativt. Det finns i många fall betydande genomsnittliga socioekonomiska skillnader mellan de med två utrikes födda föräldrar och övriga. ESO-rapporten av Anders Forslund och Mattias Engdahl skrev exempelvis om de med förälder född utanför Sverige:

”bland den sista årskullen som vi följer, de födda 1990, har cirka 65 procent av de unga med utländsk bakgrund en gymnasieexamen och strax under 60 procent av de utrikes födda. Detta kan jämföras med cirka 80 procent av de unga med svensk bakgrund.”

Lindberg frågar även: ”Blir en person med ”invandrar­ursprung” någonsin svensk?”.

Svenskar med invandrar­ursprung är redan svenska. Samtidigt som de har utländskt ursprung. Man kan ha flera identiteter och inordnas i olika kategorier samtidigt.

Anders Lindberg rasar sedan mot att jag skrev att om den nuvarande invandrings­politiken ”.. mot förmodan skulle fullföljas kommer de med invandrarursprung bli majoritet inom ca 10–15 år” och skriver ”Tino Sanandajis grafer är självklart rent hittepå.”

Lindberg argumenterar inte för att min beräkning av befolkningsutvecklingen i det osannolika scenariot är fel, han svarar bara att han inte tror att scenariot kommer att inträffa.

Om någon frågar: ”Vår budget spricker om räntan skulle öka med 5 procent” är det ologiskt att invända: ”Du hittar på, Räntan kommer inte att öka med 5 procent!”

Problemet är att Lindberg rör samman tre separata frågor:

Den första är huruvida de med invandrarursprung blir majoritet inom ca 10–15 år i det osannolika scenariot att dagens inflöde fortsätter.

Den andra är huruvida det är troligt att dagens inflöde fortsätter i 10-15 år.

Den tredje är huruvida det är önskvärt om de med invandrarursprung blir majoritet.

För det första: Jag tror inte heller att det kommer att inträffa, men detta ändrar inte på kalkylen över vad det skulle innebära om dagens utveckling tillåts fortsätta (eller rentav förstärks). Som Nassim Taleb skrev i ”The Black Swan” bör man enligt försiktighetsprincipen även utvärdera och resonera kring osannolika utfall. Det gäller särskilt eftersom det finns flera partier och inflytelserika ledarsidor som rentav anser att dagens invandringspolitik är alltför restriktiv.

Anders Lindberg skriver vidare: ”Man kan inte ta förra veckans flyktingmottagning och dra ut den till 2025 eller 2030. Inte ens till nästa månad eftersom flyktingströmmar till stor del följer väder, vind, krigets utveckling, samt politiska beslut i FN, EU och ett stort antal stater.”

Noterar att Lindberg nämner ”väder, vind”, FN och annat, men inte politiska beslut fattade av Sverige. Reform av svensk flyktingpolitik är för honom ett tabu.

Men man kan visst ta förra veckans flyktingmottagning och dra ut den till 2025. Det är om inte annat ett illustrativt räkneexempel som ger perspektiv om mottagningens magnitud och ger en ledtråd om hur stora dagens siffror faktiskt är. Lindberg låtsas här att det bara gäller en extrem vecka. Men flyktingströmmarna har bara fortsatt att öka sen jag skrev mitt inlägg. De senaste två dagarna har det inte kommit tusen flyktingar per dag utan ett tusen femhundra per dag. Migrationsverket skriver idag om den senaste veckan ”De senaste sju dagarna har 7 980 personer sökt asyl i Sverige”, varav 36% från Syrien.

Av dessa är 1716 ensamkommande barn. Det är fler än antalet ensamkommande 1995, 1996, 1997, 1998, 1999 och 2000 tillsammans, på en vecka. Migrationsverket förväntar att de senaste veckornas siffror fortsätter kommande tre månader. Expressen:

”Bara under september månad sökte 24 306 personer asyl i Sverige. En historisk rekordsiffra. Och i nuläget tyder ingenting på att det skulle komma färre den närmaste tiden.

– Vi måste ta höjd för att det kommer att se ut så här tre-fyra månader framöver, säger Migrationsverkets generaldirektör Anders Danielsson.

Det kommer nu tusen personer om dagen, det kan alltså handla om ytterligare 100 000 före årsskiftet?

– Det är vad vi måste ta höjd för. Det är vår planeringsförutsättning.…vi måste ha en plan för att ta emot tusen asyl-sökande om dagen, kanske till och med fler.”

Detta reflekterar inte vind, vatten, en topp i krig eller något annat normalt. I så fall hade Sverige upplevt någonting sådant tidigare, vilket man inte gjorde ens under kriget i Bosnien. Det kommer exempelvis nu hundra gånger fler ensamkommande per vecka än snittet sedan 1990. Något så exceptionellt kräver en förklaring, vilket Lindberg inte har erbjudit. Så sent som för tre veckor sedan förnekade han fortfarande flyktingtrycket och hävdade att det handlade om normala siffror.

En unik situation kräver unika förklaringar, vilka i det här fallet är kombinationen av avvecklat gränsskydd inom Schengen, sammanbrottet av EU:s externa gräns och generösare svensk asylbedömning. Om det handlade om fluktuationer av ”vind och vatten” skulle Sverige förut ha upplevt något liknande, vilket man dock inte har varit i närheten av. Den viktigaste förklaringen är heller inte krig. Det kommer långt fler från Afghanistan och Eritrea idag än det brukade göra när Afghanistan och Eritrea upplevde fullskaliga krig.

Eftersom Sverige för första gången i historien har öppnat sina gränser till den här graden är det viktigt att veta vad som skulle hända utan en reform av gräns- och asylpolitiken (i Sverige eller EU). Lindbergs utbrott mot räkneexemplet beror på att han stödjer fri invandring och kämpar mot alla förändringar av asylpolitiken i en mer restriktiv riktning.

En sista fråga är om det spelar någon roll att första och andra generationens invandrare blir Sveriges majoritetsbefolkning. Det skulle påverka ekonomiskt och socialt. Inte på grund av ”ras” utan på grund av humankapital, kultur och annat som vi av historisk erfarenhet vet har gjort att flyktinginvandrares socioekonomiska utfall skiljer sig från dem med svenskt ursprung. Om det är eller önskvärt eller inte är något som är upp till var och en att bedöma. Det är vare sig min eller Anders Lindbergs uppgift att tala om för andra om det är önskvärt eller inte att de med svenskt ursprung blir minoritet.

I går skrev Lindberg själv att “jag tror rörligheten kommer att öka. Precis som alltid historiskt är bra för länder som Sverige. Men tyvärr kommer få hit”. Om Lindberg föredrar att bibehålla invandringsnivåer på minst tusen asylsökande per dag vore väl därför det logiska att föreslå att regeringen ökar antalet kvotflyktingar eller på andra sätt ökar asyltrycket om det skulle sjunka. Det är dock i praktiken inte så han resonerar, han blir uppenbarligen provocerad när effekterna av förändrad befolkningssammansättning överhuvudtaget tas upp. Lindberg försöker därför med hjälp av ett regn av nazist- och rasistreferenser göra det till tabu att räkna och resonera om invandringens effekt på befolkningssammansättningen.

Det är märkligt om Lindberg hävdar att det ändå inte spelar någon roll. Varför är frågan då så känslig? Det är väl bara för Aftonbladet att öppet säga att Socialdemokraterna bör verka för att Sverige till en majoritet består av de med invandrarursprung inom 15 år? Varför förneka räkneexemplet och rasa med nazistreferenser?

Gissningsvis vet Anders Lindberg att frågan är politiskt känslig för Socialdemokraternas väljare. Aftonbladets ledarsida ägs av LO, och det är ingen vild gissning att en majoritet av LO-medlemmarna inte vill att de med svenskt ursprung inom 15 år blir minoritet.

Många inom mer ideologiskt radikala delar av vänstern betraktar dock inte detta som en legitim preferens, och blir rädda när frågan överhuvudtaget aktualiseras. Dagens flyktingströmmar är nu så stora att de – om de mot förmodan fortsätter – leder till att de med svenskt ursprung blir minoritet inom några år. Någonting sådant har aldrig varit möjligt tidigare, och Aftonbladets ledarsida är rädd att väljarna inte skulle uppskatta ett sådant samhällsexperiment. Därför försöker de i panik med alla medel avskräcka andra från att använda mellanstadiematte för att diskutera flyktingströmmarna.

Men någon som in i det sista förnekade flyktingkrisen har ingen trovärdighet när det kommer till att sia om framtida flyktingströmmar. I början av sommaren hånade Lindberg borgerliga ledarsidor för att de slog larm. Så sent som den 12 september när krisen redan börjat försökte Lindberg övertyga sina läsare att årets flyktingström bara handlade om 90 000 personer. Nu när flyktingkrisen han själv var med och agiterade fram har materialiserats är Lindbergs enda svar ännu mer ”Sieg Heil” och ”Karl XII”.

If all you have is a hammer, everything looks like a nail.