Allianspartiernas hårda kritik mot den rödgröna regeringens skatter och andra förslag som drivits igenom klingar falskt när de självmant valt att lämna walk-over.

I snart fyra år har Alliansen vägrat att försöka ta över regeringsmakten. Inför höstens riksdagsval säger allianspartierna återigen att de söker stöd för en gemensam politik som en enad Allians. Vad tyder på att det skulle bli annorlunda nästa mandatperiod jämfört med denna? I synnerhet inte med en Allians vars fundament nu krackelerar inför öppen ridå.

Efter valet 2014 ingick sex riksdagspartier (M, C, L, KD, S och MP) det som kallades Decemberöverenskommelsen. Det var en kartellbildning som innebar att allianspartierna lade ner sina röster och lät en minoritet bestämma över landets budget. Detta var ett dråpslag mot demokratin och ett allvarligt moraliskt brott mot hur vår parlamentarism ska fungera.

Decemberöverenskommelsen bröts på pappret inom ett år, men i praktiken har den levt kvar. En röst på ett alliansparti i valet 2014 blev alltså en på en regering som bedriver skadlig vänsterpolitik.

Bakom kapitulationen ligger allianspartiernas besatthet av att bojkotta SD – även då SD tycker likadant som dem. Allianspartierna offrar med andra ord sin egen politik, sina väljares röster och låter, enligt dem själva skadliga, reformer rullas igenom för att kunna hålla SD borta från inflytande.

Strategin har medfört att SD har tillåtits styra politiken men utan att ha behövt stå till svars för sina åsikter. Varken gentemot allmänheten eller sina egna medlemmar. De har istället blivit missnöjesröstarnas fyr i mörkret och håvar nu in röster genom att i princip göra ingenting. Eller snarare genom att låta de övriga partierna fortsätta göra bort sig.

Den stora skillnaden i valet hösten 2018 kommer antagligen bli att SD kommer att få ännu fler röster än förra valet. I övrigt kan vi vänta oss att denna politiska cirkus fortsätter. Det här duger inte.

Landets invånare vill bara att Sverige ska fungera: vården, skolan, polisen m.m. Det viktigaste är inte vem som beslutar något, utan vad som beslutas. Fokus måste således flyttas i politiken, från ”bilden” av partier som om de vore onda eller goda andar, till konkret sakpolitik. Partier ska respekteras i sin roll som folkvalda. Det är att respektera väljarna och demokratin.

Medborgerlig Samling (MED) har den unika men samtidigt enda rimliga inställningen att vi är redo att samtala med alla demokratiskt valda partier. Detta innebär också att förhandla och samarbeta i de fall där vi har möjlighet att få genomslag för vad vi vill. En röst på oss är en röst på lösningar istället för låsningar.

Det måste bli ett slut på att låta barnsliga markeringar, bojkotter och prestige styra. Sverige behöver slå in på en vettigare och mer konstruktiv väg i politiken. Om de befintliga partierna inte klarar av att göra den omställningen är det dags att lämna plats för nya alternativ.

Josefin Utas

Demokratipolitisk talesperson Medborgerlig Samling