"Skulle jag vinna fem miljoner på lotto så skulle jag använda pengarna till att strö ut gips på åkrarna", sade Annamari Arrakoski-Engardt ombudsman för John Nurminens stiftelse tidigare i somras. Då lät det som en tidig rötmånadshistoria. Det är det inte.

Redan i augusti kommer fyratusen ton gips att spridas ut på åkrarna längs Vanda å. Gipset ska stoppa fosforn som nu rinner ut i havet och göder algerna.

Gipsbehandlingen av åkrar är en finländsk innovation som i bästa fall kan revolutionera renandet av Östersjön och till och med få stor global betydelse.

– Vi har i samband med tre projekt fått obestridliga bevis för att gipsbehandlingen är effektiv. Senast i Lundo strödde vi ut gips på över 1 500 hektar åkrar. Till och med vattnet i pölarna på åkrarna är nu kristallklart, intygar Annamari Arrakoski-Engardt.

Algsörjan i Finska viken och Skärgårdshavet kom i år som en chock för både forskare och semesterfirare. Den gröna luktande ärtsoppan omöjliggjorde både fiske och simmande i större utsträckning än någonsin tidigare.

Ändå borde allt ha blivit bättre i Östersjön.

– John Nurminen stiftelsen har initierat sammanlagt arton stora projekt för att rädda Östersjön. Det började med fosforrening i de största reningsverken i S:t Petersburg och sedan har vi fortsatt i de baltiska länderna, i fem städer i Vitryssland och i Polen.

Genom att komma åt de största förorenarna i grannländerna har vattenkvaliteten i Finska viken förbättrats så märkbart att det syns med blotta ögat. Ju längre österut man rör sig desto klarare blir vattnet. Tidigare gav vi gärna Ryssland skulden för Finska vikens eländiga tillstånd, men efter att de ryska reningsverken har sanerats har situationen alltså förbättrats radikalt.

Vårt eget jordbruk är däremot en stor nedsmutsare. Skyddszonerna mellan åkrarna och havet läcker som såll. Avrinningen från åkrarna gör havet både grumligt och näringsrikt. Den lösliga fosforn, som härstammar från konstgödsel som läggs ut på åkrarna, är just det algerna lever av. Det grå vattnet som väller ut i havet från Vanda å skvalpar året om längs stränderna i Helsingfors.

– Gipset har en egenskap som gör att det binder både fosfor och jordpartiklar till sig. Det innebär att inte heller leran rinner ut och grumlar vattnen. Därmed minskar åkrarnas erosion, förklarar Arrakoski-Engardt.

I Lundo visade det sig att femtio procent av fosforn stannade kvar på åkrarna i stället för att sköljas ut i havet.

Det visar sig också att gipset förbättrar åkrarnas struktur. Några negativa bieffekter har gipset inte uppvisat. Det påverkar inte skördarna och det skadar inga levande organismer.

Sakkunniga, i stil med Markku Ollikainen, professor i miljöekonomi vid Helsingfors universitet, ser gipsbehandlingen som en snabb och effektiv lösning, som kan skära ner fosforbelastningen av Östersjön med upp till en fjärdedel. Gipsbehandlingen görs om vart femte år.

– Behandlingen av åkrarna längs Vanda å ska bidra till att öppna också våra grannländers ögon för metoden så att den sprids runt hela Östersjön. Både Sverige och övriga EU-länder kommer att följa vårt exempel. Östersjön kan i ett globalt perspektiv fungera som ett laboratorium, säger Arrakoski-Engardt.

Avsikten är att behandla nästan 3 500 hektar åkrar längs Vanda å denna höst och år 2019. Initiativet togs av John Nurminens stiftelse, men miljöministeriets medverkan blev avgörande. I det första skedet behandlas 1 000 hektar i samarbete med ett tjugotal jordbrukare i Nurmijärvi.

Gipset sprids ut genast efter skörden.

– När vi berättade om vår idé att börja gipsbehandlingen vid Vanda å sade minister Kimmo Tiilikainen att vi borde "lämna in en ansökan". Det gjorde vi, och ministeriet bidrog med 375 000 euro. Det var en viktig signal för våra privata bidragsgivare och därigenom fick vi ihop en miljon för projektet.

– Vi ville komma i gång genast, utan att behöva vänta på beslut från Bryssel. Klimatuppvärmningen sker nu så snabbt att vi inte har någon tid att förlora. Syrebristen i kombination med uppvärmningen gör att vi står med stora problem. Vi ska minnas att det är haven som producerar syret vi behöver för vartannat andetag vi tar.

Gipsets egenskap att binda fosfor till sig upptäcktes av en tysk forskare, men det är finländarna som har omsatt upptäckten i praktiken. Paradoxalt nog härstammar gipset från samma konstgödselfabrik i Siilinjärvi, som levererar gödseln som smutsar ner vattendragen. Fram till nu har det inte funnits någon signifikant användning för gipset som är en biprodukt vid konstgödselframställningen.

– Orsaken till att jag sade att jag skulle använda en eventuell lottovinst till detta är att det är dyrt att behandla åkrarna med gips. Det är transporterna som kostar. Nu hämtas gipset med långtradare från Siilinjärvi, men när volymerna växer måste man noga räkna med också andra transportalternativ.

I första hand är det åkrar som ligger i direkt kontakt med hav och floder som rinner till havet som ska behandlas.

– Algproblemet är just nu i färskt minne och på allas läppar. Därför är det viktigt att vi sätter press på politikerna. Jag är övertygad om att våra barn kommer att kunna simma i ett klart Östersjön – det kommer att ha skett en stor förändring om tio år.