U domovima riječkih srednjoškolaca knjige zauzimaju vrlo malo prostora, od kulturnih i zabavnih sadržaja srednjoškolci najviše preferiraju kino, domaću zabavnu glazbu i sportska događanja, kao i njihovi roditelji, dok veoma rijetko posjećuju kazalište, muzeje i galerije.

U usporedbi s vršnjacima iz drugih jadranskih gradova najmanje su željni kazališta, ali im nedostaje turbo folk glazbe i žude za više takvih koncerata, dok ih čak 69 posto nikada nije bilo na rock koncertu. Politika ih uglavnom ne zanima.

Religiozniji su od Puležana, a malčice i od Šibenčana, s kojima dijele liberalnije stavove i veći stupanj tolerancije u usporedbi s vršnjacima iz Zadra, Splita i Dubrovnika. No, premda generalno slobodarski nastrojeni, riječki srednjoškolci ujedno su apsolutni prvaci nesnošljivosti prema romskoj populaciji!

Do takvih saznanja došli su doktori znanosti Krešimir Krolo, Sven Marcelić i Željka Tonković s Odjela za sociologiju Sveučilišta u Zadru, koji su u Rijeci nedavno prezentirali rezultate anketnog istraživanja o kulturnim potrebama i vrijednostima mladih u gradovima na jadranskoj obali. Anketiranje je provedeno na uzorku od 2.650 učenika i učenica trećih i četvrtih razreda srednjih škola u Puli, Rijeci, Zadru, Šibeniku, Splitu i Dubrovniku.

Rijeku prati imidž otvorenog, liberalnog grada, tolerantnog prema različitim manjinama, grada urbane kulture i rocka, jake nezavisne scene, lijeve političke orijentacije. U kojoj mjeri rezultati vašeg istraživanja podupiru, a u kojoj ruše ovaj stereotip?

Rijeka je jedan je od rijetkih hrvatskih gradova koji nije upio osigurati adekvatan prostor gradskoj knjižnici. Može li se to nazrijeti i u rezultatima istraživanja? Postoje li razlike u čitalačkim navikama i posjećenosti knjižnica između Rijeke i gradova poput Pule, Splita, Šibenika ili Zadra koji imaju nove, suvremeno opremljene knjižnice? – U ovom istraživanju nismo detaljnije ispitivali čitalačke navike, ali su rezultati prethodnog istraživanja, provedenog 2014. godine u Zadru, pokazali su da je čitanje općenito slabo zastupljeno u srednjoškolskoj populaciji, ako ne računamo školsku lektiru. Kada je riječ o posjećenosti gradskih knjižnica, ona je najveća u Puli, gdje više od 20 posto anketiranih učenika posjećuje knjižnicu jednom mjesečno. Zatim slijede Šibenik (18,6 posto) i Zadar (15,1 posto), dok je postotak redovitih posjetitelja u Rijeci znatno manji (8 posto). Zanimljivo je da gradske knjižnice koje prema ovom istraživanju imaju veću posjećenost ujedno djeluju u novim ili obnovljenim prostorima. S druge strane, ne smijemo zaboraviti da na formiranje čitalačkih navika utječu i brojni drugi čimbenici, uključujući i navike roditelja. Koliko prostora knjiga zauzima u domovima srednjoškolaca, ne računajući školske udžbenike? – Iz dobivenih rezultata općenito možemo konstatirati da većina srednjoškolaca i njihovih roditelja ne posjeduje mnogo knjiga u svojim domovima. Više od 50 posto posjeduje manje od 50 knjiga, a skoro 30 posto njih ima manje od 25 knjiga u stanu. Pritom su značajne razlike s obzirom na obrazovno postignuće roditelja: što su roditelji obrazovaniji, to je i broj knjiga koje posjeduju veći.

– Naše istraživanje više potvrđuje, nego što ruši taj stereotip. Naravno da je kultura složen pojam i da su kulturne potrebe srednjoškolaca specifične, ali činjenica je da su riječki srednjoškolci među najtolerantnijima i najotvorenijima u uzorku. Ako pak govorimo o gradu rocka, onda treba istaknuti da se i sam status rocka promijenio – danas je on u toj generaciji otprilike ono što je nekad bio jazz, žanr koji je prešao praktički u elitnu sferu i sluša ga vrlo uzak krug. No, ako rock promatramo kao metaforu za urbanu kulturu, što je, čini se, vrlo često kad se govori u Rijeci, onda ona nije izgubila one elemente koji su urbani, poput tolerancije i prihvaćanja različitosti.

Koji su kulturni i zabavni sadržaji mladim Riječanima najvažniji, a koji najmanje interesantni i koliko su slični roditeljima?

– Učenici trećih i četvrtih razreda riječkih srednjih škola najčešće odlaze u kino. Najviše posjećuju koncerte domaće zabavne glazbe, a zatim i domaće pop-rock glazbe (npr. Vatra), te domaće i regionalne alternativne glazbe (npr. Dubioza kolektiv, TBF, S.A.R.S.). Od ostalih sadržaja izdvajaju se još samo knjižnica i sportska događanja. S druge strane, vrlo mali postotak srednjoškolaca posjećuje koncerte klasične i jazz glazbe, što je očekivano, ali rijetko posjećuju i ostala glazbena događanja. Kada se ti rezultati usporede s obrascima kulturne potrošnje njihovih roditelja, mogu se primijetiti brojne sličnosti. Naime, i roditelji najčešće čitaju publicistiku, odlaze u kino te pokazuju interes za domaću zabavnu glazbu i sportska događanja. I udio roditelja u Rijeci koji ne posjećuju kazalište (44,6 %) podjednak je onom u uzorku srednjoškolaca.

Koliko generalno posjećuju muzeje i kazališta?

– Prema ovom istraživanju, učenici završnih razreda srednjih škola uglavnom rijetko posjećuju muzeje i kazališne predstave u svojim gradovima: 43,6 posto nijednom u godinu dana nije posjetilo neki muzej ili galeriju, a 46,5 posto nije bilo u kazalištu. Razlike među gradovima su evidentne. Tako je oko 70 posto srednjoškolaca u Puli posjetilo kazalište, dok je Zadar na zadnjem mjestu (36 posto). Postotak mladih Riječana koji su barem jednom u godinu dana posjetili kazalište blizu je prosjeka cijelog uzorka. Rezultati su slični i kada je riječ o posjećivanju muzeja. Premda ovi rezultati ukazuju na postojanje razlika, za sigurnije interpretacije trebalo bi detaljnije analizirati kulturnu ponudu u gradovima.

Cajke nisu bunt

S jedne strane, ustanovili ste da je slušanje turbofolka značajno povezano s izraženom religioznošću, netolerancijom prema homoseksualnosti te općenito konzervativnim i tradicionalnim vrijednostima, a s druge strane da upravo Pula i Rijeka kao liberalne sredine najviše vape za tom vrstom glazbe. Kako to tumačite?

– S obzirom na to da je turbofolk postao mainstream, moguće je da najviše nedostaje onim sredinama u kojima je najmanje izražen. Nije isključeno da Rijeka zaostaje za drugim gradovima upravo u ponudi tog žanra, koji je s jedne strane komercijalan, a s druge i široko popularan i ima svoju publiku. Tako bi jedna pretpostavka mogla biti i to da tamo gdje ga nedostaje, za njime postoji potražnja. Naime, taj je žanr danas jednostavno dio srednjoškolskog repertoara i nemati ga u ponudi znači biti u manjku nečega što učenici žele imati.