Jeg blir undervurdert fordi jeg er 18 år gammel, jente og født i det 21-århundre. Jeg er lei av folk som tror at jeg ikke kan skille mellom internett og virkelighet.

Hvorfor blir jeg stempla som svak, naiv og lettmanipulert, bare fordi jeg er ei ung jente?

Det er akkurat slik jeg følte meg når både Ulrikke Falch og Malin Nesvoll ytret sine meninger om bloggeres og influenseres påvirkningskraft tidligere i år. De mener at unge jenter som ser opp til disse rosabloggerne blir hjernevasket og brutt ned psykisk, fordi de er så unge og ikke vet annet enn å fylle leppene bare fordi Kristine Ullebø gjør det.

Skråsikre synsere

Alle disse kjente og kjære ansiktene dukker stadig opp og uttaler seg om medieverden som en forbannelse over den yngre generasjonen, men har noen egentlig hørt på hva de «unge og naive» mener selv? Jeg føler meg verken hørt eller godt representert av dem som skal ha så ekstremt peiling på hva som foregår i hodet mitt.

Vi er født og oppvokst i en absurd tid.

Å påstå at jeg kan få psykiske lidelser og dårlig selvbilde av å se på Sophie Elise som sminker seg, føles for meg helt fjernt. Jeg er, som sikkert de aller fleste på min alder, så moden og så reflektert at jeg kan klare å skille det som skjer på internett fra virkeligheten. For det er faktisk slik at ungdommen i dag er mer kildekritiske enn de fleste tror. Allerede fra ungdomsskolealder lærer vi om propaganda og medienes påvirkning, dette tar vi med oss når vi ser et retusjert bilde på Instagram. De fleste klarer, utrolig nok, å skjønne at det ikke går an å redigere midjen sin smalere i virkeligheten.

Vi er født og oppvokst i en absurd tid. Vi har nærmest fått internett inn med morsmelka, og jeg har selv vært på Instagram siden jeg var 11 år gammel. De yngste generasjonene er som «prøvekaniner» for den teknologiske verdenen, og i den rollen kommer vi til å bli eksponert for både positiv og negativ påvirkning.

Jeg snakker på vegne av meg selv når jeg sier at påvirkningen ikke er så stor, og jeg vil påstå at den absurde tiden har gjort ungdommen til en sterkere gruppe. Jeg kan da umulig være den eneste som tenker slik.

Vi trenger ikke å skjermes for ubehageligheter.

Hykleriet

Identiteten min er hva som gjør meg unik og annerledes fra alle andre. Den skal jeg få lov til å beholde, og ingen kan fortelle meg at en del av min identitet er feil. På samme måte som ABBA har påvirket min mors identitet, har sminke påvirket min. Jeg ser på sminke som en form av kreativt arbeid og noe jeg kan uttrykke meg selv gjennom. Så hvorfor prøver deler av samfunnet gang på gang å ta vekk denne delen av meg?

Mens Ulrikke Falch og Carina Carlsen krangler med Mads Hansen om hva som er rett og galt, velger jeg å sette et punktum for hvordan jeg vil ha det. Vi trenger ikke å skjermes for ubehageligheter, for livet er ikke en dans på roser.

La oss være overfladiske, og la oss lære av våre feil. Vi lærer ingenting av å innføre strengere retningslinjer for bloggere, det blir som å skyve problemene under teppet. En åpen samtale om hvordan vi som enkeltpersoner kan styrke selvbevisstheten er det som må til, for vi er til syvende og sist ansvarlig for oss selv.

Ungdommen i dag er mer kildekritiske enn de fleste tror.

Kroppsmisjonærene

Ulrikke Falch har tidligere sagt at bloggere må tenke konsekvent og ikke dele bilder av kroppen sin hvis det kan være med på å påvirke negativt. Hun sa i Debatten i NRK tidligere i år om kroppspress, at hun vil representere et mangfold på sosiale medier. Hun mener at Kristine Ullebø, som har en naturlig slank kroppsfigur, legger opp til et usunt fokus når hun publiserer et bilde av kroppen hun er stolt over.

Selv leverer hun på Instagram en serie med videoer og bilder av seg selv dansende halvnaken, visstnok med et humoristisk og selvironisk preg. Det er rent hykleri å si at du representerer et mangfold, men de som er tynne får ikke lov til å vise frem kroppen sin. Hun har riktig nok ikke sagt dette direkte, men utsagnet hennes kan fort tolkes slik, og det provoserer. Jeg har også en veldig slank kroppsfigur. Det har jeg ikke valgt selv.

Skal jeg droppe å legge ut bilder av meg selv, eller gjøre som Ulrikke, spise is og drikke brus på Instagram for å vise at jeg ikke tar meg selv høytidelig? Vi behøver ikke å normalisere noe som helst, men heller respektere alle kropper som finnes, både i form av plastikk og fett.

Hvem har skylden?

Det er riktig at problemer blir tatt opp og diskutert, men alle leter hele tiden etter en syndebukk. Ansvaret skal ikke behøve å ligge på bloggerne, modellene, skuespillerne osv. For uansett hvor mye man prøver å leve opp til forventninger, så kan man aldri kontrollere hvordan en hel verden tolker og oppfatter deg.

Vi behøver ikke å normalisere noe som helst, men heller respektere alle kropper som finnes.

Derfor mener jeg at vi unge som leser alle disse bloggene og lever livet vårt på Instagram, skal ta ansvar selv. Samfunnet blir svakere om vi hele tiden skal lukke øyne og ører for det som er «skadelig».

Alle mennesker har en fornuft, og jeg har lyst til å bruke den på egen hånd uten hjelp fra dem som mener jeg er "for ung".