Å nekte å håndhilse er uakseptabelt i Norge. Hanne Bjurstrøm må gå. | Kjetil Rolness

Kjetil Rolness

6. des. 2018 19:00 Sist oppdatert 6. desember 2018

Den muslimske mannen som fikk sin sak behandlet i Likestillingsnemda, var vikarlærer ved Ekeberg skole i Oslo. Jobben var i regi av NAVs arbeidstrening. Til høyre likestillings- og diskrimineringsombud Hanne Bjurstrøm. Kimsaka/Wikimedia Commons // Lise Åserud / NTB scanpix

Likestillingsombudet er blitt advokat for muslimske mørkemenn, i stedet for å stå opp mot kvinnediskriminering.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

På forsiden av onsdagens Aftenposten: Stort bilde av Likestillings- og diskrimineringsombud Hanne Bjurstrøm som sier at man fortsatt kan nekte å håndhilse i norsk arbeidsliv.

Det gjelder den muslimske lærervikaren som ikke fikk fornyet engasjement, fordi han nektet å håndhilse på kvinner. Slik lød hans begrunnelse: «Tanken er å skape færre fristelser. Min forståelse av islam er at dette er et forbud fra Profeten.»

Ifølge denne religiøse «forståelsen», som hører hjemme i middelalderen, er kvinnelige kolleger å anse som sexobjekter. Som forstyrrer mannens åndelige renselse. Det er samme tankegang som krever tildekking av kvinner. En tankegang som strider mot alt som heter modernitet og likestilling. Det er det motsatte av det vi lærer barn på skolen, og det vi i dag anser som en norsk grunnverdi.

Kjetil Rolness Jan Tomas Espedal

Saken er derfor prinsipielt interessant. Hva skjer nå vi står konfrontert med en åpenbart kvinnediskriminerende praksis, utøvd av en representant for en minoritet som også krever sitt «vern»?

Likestilling må gjelde i alle situasjoner

Saken har vært oppe i Diskrimineringsnemnda. Fordi mannen mente seg diskriminert. Nemnda har nå slått fast at det var han ikke. Mange er glade for vedtaket, inkludert barne- og likestillingsministeren. Men Bjurstrøm jubler ikke. Hun vil ikke engang mene noe om selve saken.

Derimot er hun opptatt av å presisere hva som er vedtatt og hva som ikke er vedtatt. Avgjørelsen gjelder ikke norsk arbeidsliv generelt. Vedtaket kunne blitt annerledes, dersom mannen hadde vært ansatt. Eller hvis han var i en annen stilling, der andre hilsemåter var mindre problematisk.

Javel, men skulle man tro at likestillingsombudet også ville anse vedtakets begrensninger som et problem. At likestilling må gjelde i alle situasjoner, stillinger og bransjer. Men Bjurstrøm understreker i stedet at nemnda enstemmig fastslo at vikarlærerens måte å hilse på var vernet av religionsfriheten, og at et mindretall konkluderte med at skolen hadde diskriminert lærervikaren.

Ikke med ett ord sier hun at likestilling må gå foran religionsutøvelse i arbeidslivet. Hun sier: «Jeg har aldri uttalt meg om denne saken, men generelt at vi som flerkulturelt samfunn bør akseptere at det er andre måter å vise respekt på enn å håndhilse.»

Les også Ingunn Økland kommenterer: Et riktig vedtak om håndhilsing. Konservative religiøse skal ikke særbehandles.

Skal hindre diskriminering på bred basis

Dette er det samme som hun sa i det famøse intervjuet i Vårt Land. Det ble hun feilsitert på det er «ok å ikke håndhilse». Men følgende sitat er oppsiktsvekkende nok: «Selvfølgelig skal man behandle kolleger med respekt, men det er mange måter å gjøre det på. Man kan for eksempel også se i øynene og nikke til personen, istedenfor å håndhilse. Vi må være åpne for at det finnes andre måter.»

Ja, vi kan for eksempel være åpne for at det å la være å smile når man møter kolleger, egentlig er et uttrykk for at man er glad for å se dem. Ombudet vil at altså vi skal endre elementære, grunnfestede omgangsformer i vår kultur for å tilpasse oss en mann som vil praktisere sin fundamentalistiske tro på jobben, i stedet for å følge gjeldende skikk og regler.

Da jeg kommenterte Vårt Land-intervjuet på Facebook, svarte Bjurstrøm at hun som «ansvarlig organ for å veilede om diskrimineringsloven» bare hadde blitt bedt om å gi «rettslig vurdering».

Hun viste til rettsavgjørelser i Sverige, at det handler om konkret vurderinger, og at denne saken «illustrerer et vanskelig dilemma for ombudet, fordi to av ombudets saksområder, kjønnsdiskriminering og religionsfrihet kan synes å være i konflikt».

Nettopp. Men Bjurstrøm er ikke fagjuridisk rådgiver for staten. Hun er et ombud med oppgave å fremme likestilling og hindre diskriminering på bred basis.

Snakker som hun var mannens advokat

Tidligere likestillingsombud har aldri har vært redde for å mene noe om kontroversielle saker, eller å refse de som ikke har levd opp til likestillingsidealene. Vi trenger ikke lure på hva Bjurstrøm ville sagt dersom en norsk/hvit mann hadde nektet å ta kvinner i hånden på jobben. Men i det øyeblikk han er minoritetsmann, blir ombudet til jurist. Og snakker som om hun var mannens advokat.

Bjurstrøm kvier seg for å si det opplagte: At det å nekte å håndhilse, er en avvisning og en nedvurdering av mennesker basert på kjønn. At det er uakseptabelt i Norge. At islamister ikke kan kreve at vi skal tilpasse oss dem. At samfunnet må sette ned noen stolper på verdifeltet.

Vegringen er bare nok en demonstrasjon av at feminisme må vike for hensynet til «flerkultur» eller «antirasisme». En komplett fallitterklæring.

Vi kan ikke ha et likestillingsombud som ofrer likestillingen, når mørkemannen har mørk hud. Hanne Bjurstrøm har hatt mange muligheter til å vise at hun skjønner hva som står på spill i denne saken. Men hun har strøket på testen. Hun bør gå.

Følg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter.