En ny adkomstvei til villastrøket Skåredalen får navnet Emma Karlsens gate.

– Vi ville ha en krigshelt, og tenkte fra første dag at vi burde finne ei dame denne gangen, sier Helga Hermansen, sekretær i gatenavnkomitéen i Haugesund.

Hun gikk til Haugalandmuseets direktør Mads Ramstad for å få hjelp. Han tente umiddelbart.

– Det er menn, menn og atter menn.

Ramstad sikter da til gatenavnene i byen. En oversikt fra 2018 viser at bare to av ti gatenavn i byen er oppkalt etter kvinner.

I Skåredalen byggefelt for eksempel, der mannlige krigshelter og den organiserte motstandsbevegelsen har fått flere gater oppkalt etter seg.

MANNLIGE KRIGSHELTER: Menn som kjempet i motstandsbevegelsen under andre verdenskrig pryder gateskilter i Skåredalen i Haugesund. Foto: Gisle Jørgensen / NRK

Kvinnenes krigshistorie må fram

Både Hermansen og Ramstad mener kvinnenes innsats under andre verdenskrig har blitt underkommunisert. Både lokalt og nasjonalt.

– Det er ikke bare «gutta på skauen» som bør hedres, sier Ramstad.

LOKALHISTORIE: Historiker og museumsdirektør Mads Ramstad og sekretær for den kommunale gatenavnkomitéen, Helga Hermansen. Foto: Anett Johansen Espeland / NRK

Han fant to kvinner i listene over dem som ble sendt fra Haugesund til fangeleiren Grini i Bærum. En ble sendt videre til konsentrasjonsleiren Ravensbrück i Tyskland. Det var Emma Karlsen.

– Det var jo spesielt. Jeg er historiker, og vi er sånn anlagt at jo mindre vi vet, dess mer interessert blir vi.

Sa noe som provoserte

I bokverket «Våre falne», utgitt av staten etter krigen, går det fram at sykepleier Emma Sunniva Augusta Jacobine Karlsen ble født 13. juli 1886, i bygda Kvernes i Møre og Romsdal.

– Familien var katolsk, og Emma jobbet trolig ved St. Franciskus' hospital i Haugesund da hun ble arrestert våren 1942, sier Ramstad.

Alt som står er at hun ble arrestert på grunn av uforsiktige uttalelser.

Ramstad synes det er en gåte. At en enslig 55 år gammel sykepleier som ikke er organisert i motstandsbevegelsen ender opp i tysk fangenskap.

Men siden hun var utdannet i Belgia og Tyskland, kunne hun sikkert både forstå og snakke tysk. Det har nok påvirket utfallet av saken.

– Dessverre har vi ikke funnet kilder som forteller nøyaktig hva hun sa, og hvorfor det var så alvorlig at hun ble sendt til Grini, og så videre til fangeleir i Tyskland.

FANGE 6318: Fangeprotokoll fra leiren Grini der det er notert at «ingen kjenner hennes sak». Her skrives etternavnet med C. Andre kilder skriver Karlsen med K, slik som i gatenavn-forslaget. Foto: Arkivverket/Haugalandmuseet

– Verden skal få se deg

Men noen var der da Emma døde.

Motstandskvinnene Sylvia Salvesen og Lise Børsum overlevde Ravensbrück, og nevner Emma i bøkene sine.

MOTSTANDSKVINNE: Sylvia Salvesen skrev om sine opplevelser fra Grini og Ravensbrück. Her er hun fotografert før krigen brøt ut. Foto: Oslo Museum

Hun var satt til å jobbe i leirens beryktede hospital «Revier». Ble selv syk, og var ikke nyttig lenger. Den tyske legen beordret en giftsprøyte, som tok livet av henne.

Salvesen beskriver hjerteskjærende scener i boka «Tilgi – men glem ikke», som kom på Aschehoug forlag i 1947:

«Der inne ligger Emma, i et av de tre dødsværelser. Jeg hadde fått lov til å vaske deg og flette ditt hår. Døden hadde glattet ditt ansikt ut, du så ut som en liten trett pike der du lå. En liten dott med mose hadde jeg lagt i dine foldede hender – og stille bedt et siste Fadervår over deg.»

Ifølge Salvesen sa legen at operasjon var utelukket. Han antydet at giftsprøyten var til det beste for Emma. Men Salvesen ble opprørt. Hun skriver at Emma spiste godt tidligere samme dag. At hun gledet seg til hun en dag skulle få komme hjem.

Slik gikk det altså ikke. 13. januar 1944 døde hun, og Salvesen fikk stelle henne:

«Emma, helt naken ligger du på gulvet. Ikke et laken, ikke et håndkle engang har jeg å legge over deg..... Omgitt av dine døde kamerater ligger du der – så stille, så stille. Men jeg vet hva du vil be meg om. Verden skal få se deg, som jeg ser deg nå, for at dette aldri, aldri må skje igjen»

Skal ikke bli glemt

Nå får Salvesen ønsket oppfylt. Emma Karlsens historie skal fram.

31. oktober vedtok Plan- og miljøutvalget i Haugesund enstemmig at Emma Karlsens gate skal komme i Skåredalen.

– Men vet man nok om årsaken til at hun ble arrestert?

– Jeg mener det. Mange kan fortjene en gate oppkalt etter seg, men Emma Karlsens spesielle bakgrunn og historie har aldri før blitt fortalt. Denne bestemte damen må ha vært en spesiell type. Hun kunne ha latt være å si noe som helst, men valgte likevel å gjøre det.

HER SKAL DEN KOMME: Anleggsmaskiner jobber med å lage en ny adkomstvei i Skåredalen, og Mads Ramstad vil at den skal hete Emma Karlsens gate. Foto: Anett Johansen Espeland / NRK

Fortjener heder

Historiker og sakprosaforfatter Mari Jonassen holder nå på med et stort verk om kvinner i krig. Hun er enig i at kvinnenes krigshistorie er underkommunisert, og synes det er flott hvis Emma Karlsens gate blir en realitet:

– Det kan jo hende at hun sa noe graverende. At hun gikk i døden for en sak. Og på generelt grunnlag mener jeg vi burde ha flere gater med kvinnenavn.

– Men vet man nok om henne?

KVINNER I KRIG: Mari Jonassen holder nå på med verket «Kvinner i krig», som skal komme ut på Aschehoug. Foto: Studio Vest / Aschehoug forlag

– Vanskelig spørsmål. Men hvorfor skal ikke også vanlige mennesker få slik heder? Det trenger ikke bare være krigshelter. Hun gjorde uansett et stort offer, og hadde traumatiserende opplevelser i Ravensbrück. Det var et knallhardt sted å være, med slavearbeid og medisinske eksperimenter.

Kunne være tilfeldig

I overkant av hundre norske kvinner ble sendt til Ravensbrück.

– De fleste hadde vært engasjert politisk i den illegale motstandsbevegelsen. Men et fåtall ble sendt av mer bagatellmessige årsaker. Fra 1942 og utover gikk store fangetransporter dit, også fordi det var fullt på Grini, sier Jonassen.

KVINNELEIR: Her er kvinner i arbeid i konsentrasjonsleiren Ravensbrück. Bildet er fra 1939. Fotografen er ukjent. Foto: Store norske leksikon/tysk riksarkiv

Hva Emma Karlsen sa til nazistene i Haugesund, får vi kanskje aldri vite.

Mads Ramstad har imidlertid et håp om at det finnes slektninger der ute, som kan hjelpe dem videre.

Får de vite mer kan Haugalandmuseet lage en utstilling om Emma Karlsen.

Arvet temperament?

Og Ramstad har en teori om hvor Emma fikk temperamentet sitt fra.

I ei bygdebok for Nærøy i Nord-Trøndelag står det om faren Magnus at han skal ha hatt et heftig temperament, og at han var «real og ordholden».

– Så hun kan ha arvet farens hissige lynne?

– Det er jo det vi lurer på når historien ble som den ble.

Magnus Karlsen og moren Anna Sofie Johansen eller Johannessen flyttet mye rundt. Hun var fra Mo i Rana, mens han var vandrende kobbersmed og blikkenslager fra Sverige.

– De var muligens av romanislekt, men det er ikke bekreftet. De tolv barna er født på ulike steder, i området Nordmøre – Nordland, i perioden 1882 til 1907, sier Ramstad.

Barna til Magnus Karlsen og Anna Sofie Johansen Karlsen Ekspandér faktaboks Folketellingene gir til dels motstridende opplysninger om fødeår og fødested for flere av søsknene. Karl født 1882 eller 1884, Trondheim

Emma, født 1884, Kvernes, Møre og Romsdal

Robert, født 1886 eller 1890, Ørlandet

Dagny, født 1888, Kristiansund

Vilhelm, født 1891 i Otterøy, Nord-Trøndelag eller 1892 i Byneset ved Trondheim

Hjalmar, født 1894, Trondheim eller i Titran på Frøya

Dagmar, født 1896, Åfjord, Trøndelag

Kristine, født 1898, Kolvereid, Nærøy

Anna, født 1901, Nærøy

Nils, født 1904, Kolvereid, Nærøy

Oskar, født 1905, Kolvereid, Nærøy

Elida, født 1907, Kolvereid, Nærøy

Emma Karlsen er minnet på Krigsminnesmerket ved St. Olav domkirke i Oslo. Hun er også nevnt i jubileumsskriftet for St. Svithun katolske menighet i Stavanger.