Miten marjanpoimintaan liittyvät riskit tulee jakaa? Siinä kysymys, johon Kainuun käräjäoikeudessa etsitään lähipäivinä vastausta.

Maksajan roolia on soviteltua thaimaalaisia marjanpoimijoita Suomeen tuoneelle sotkamolaiselle Ber-Ex Oy:lle.

– Yli 3,5 vuotta tässä on mennyt. Itse asiassa kohta neljä vuotta, huokaa Kainuun marjakeisari, yhtiön ex-toimitusjohtaja Kari Jansa.

Syyskuussa 2013 Keski-Suomessa kärjistynyt kiista 50 marjasaaliiseensa pettyneen thai-poimijan kanssa on pitänyt huolen siitä, ettei täydellistä irtiottoa eläkkeelle mies ole päässyt tekemään. Lakipykälät ovat tulleet tutuiksi, kun asiaa on selvitelty. Käräjäoikeudessa yhtiön taholta kiistettiin kaikki vastapuolen vaateet.

Kysymys riskinjaosta

Keskiviikkona riitajuttuna alkanut oikeuskäsittely ei ole ensimmäinen kerta, kun syksyn 2013 marjasesonkia tutkitaan lakikirja kädessä. Rikostutkinnassa ei havaittu merkkejä ihmiskaupasta, palkkaturvan kautta marjanpoimijoille ei lähdetty vajaaksi jääneitä saaliita korvaamaan ja asiaa on käsittely työtuomioistuimessakin ilman, että thaimaalaiset olisivat korvauksia saaneet.

– Onkohan tämä nyt sittenkin jo viides kierros, kun asiaa tutkitaan, Kari Jansa ynnäilee.

Kantajia edustavan asianajaja Ville Hoikkalan mukaan jutussa on kyse riskinjaosta marjanpoimijoiden ja yrityksen kesken. Yksittäisten poimijoiden hakemat korvaukset vaihtelevat noin 5 000 eurosta 7 500 euroon. Korvausten yhteismäärä on lähes 300 000 euroa.

– Tässä on kyse siitä, miten marjabisnekseen liittyviä riskejä jaetaan ulkomaalaisten poimijoiden ja heidät Suomeen kutsuneen yrityksen kesken, Hoikkala linjasi oikeussalissa.

Viisi kantajaa Thaimaasta

Alun perin thaimaalaisia marjanpoimijoita oli tarkoitus kuulla oikeudessa netin välityksellä, mutta yhteyksien toimimattomuus johti siihen, että viisi kantajaa lennätettiin Kajaaniin oikeuskäsittelyyn.

Yksi todistelutarkastuksessa kuulluista kantajista kertoi osallistuneensa marjanpoimijoiden värväämiseen Thaimaassa. Ennen Suomeen tuloa hän oli ollut marjanpoiminnassa kolmena vuonna Ruotsissa.

– Minun olisi pitänyt hankkia 200 poimijaa, mutta sain kokoon vain 71. Enempää lähtijöitä ei löytynyt, oikeudessa kuultu thaimaalaispoimija kertoi.

Marjoista maksettu hinta ja sen määräytyminen ovat yksi jutun avainkysymyksistä. Marjayhtiön kirjallisen todisteen mukaan kyseessä on ollut arvio maailmanmarkkinahinnasta. Poimijoiden taholta hintoja oli pidetty marjoista maksettavana pohjahintana.

– Minulla oli se käsitys, että takuuhinta mustikasta on 1,80 euroa kilolta. Se luku oli paperissa, joka minulle näytettiin. Hinta tuntui korkeammalta kuin Ruotsissa. Laskin poiminnan kannattavan kulujen jälkeen, poimija kertoi.

Jutun käsittely Kainuun käräjäoikeudessa jatkuu ainakin tämän viikon. Tuomio jutussa annetaan myöhemmin.