Sote-uudistuksen myötä sote-yrityksille ja muille sote-keskusten järjestäjille voidaan maksaa tarpeettomasti korvauksia yhteensä noin 50–80 miljoonaa euroa, arvioivat Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) ja Valtion taloudellinen tutkimuslaitos (VATT).

THL ja VATT selvittivät tutkimuksessaan, miten uusille sote-keskuksille maksettaisiin niin sanottua kapitaatiokorvausta. Hallituksen ajamassa sote-mallissa sote-keskuksille maksettaisiin korvausta jokaisesta asiakkaasta kuukausittain kapitaatiokorvaukseksi kutsutun kiinteän rahasumman. Summa vaihtelisi asiakkaan sairastavuuden ja palvelutarpeen mukaan.

Toistaiseksi tutkimuksessa on otettu huomioon ikä, sukupuoli ja sairastavuus sen perusteella, että asiakkaalla on oikeus saada korvausta erityiskorvattavista lääkkeistä. VATT ja THL huomauttavat, että nämä tiedot eivät pidemmän päälle riitä.

Tiedotteessaan THL huomauttaa, että ilmiselvänä riskinä mallissa on, että sote-keskuksille maksetaan korvaus myös niistä asiakkaista, jotka todellisuudessa käyttävät vain työterveyshuoltoa. Tarpeettomasti sote-keskuksille maksettujen korvausten arvioidaan tutkimuksessa olevan 50–80 miljoonaa euroa.

”Työterveyshuollon piiriin kuuluminen ja työterveyshuollon kattavuus yksilötasolla on syytä sisällyttää korvauskriteereihin”, sanoo THL:n johtaja Markku Pekurinen.

Sosiaali- ja terveysministeriön johdon tuki -yksikön johtaja Raija Volk kirjoittaa verkkokolumnissaan, että työterveyshuollon tuoma haaste on tunnistettu korvausjärjestelmän valmistelussa. Hänen mukaansa työterveyshuollon vaikutus otettaisiin aluksi huomioon epäsuorasti työssäkäyntitiedon perusteella.

”Työterveyshuollon vaikutuksesta aiheutuvaa asiakasvalikoinnin riskiä ehkäistään muun muassa sillä, että palveluntuottaja ei voi kieltäytyä asiakkaista. Tuottaja ei myöskään saa tietoonsa yksittäisestä asiakkaasta maksettavaa korvausta. Toisaalta tuottaja voi esimerkiksi markkinointia suuntaamalla pyrkiä hankkimaan vähän palveluja tarvitsevia asiakkaita”, Volk kirjoittaa.

Hän korostaa, että korvausjärjestelmän ja sen tietopohjan kehittäminen ovat jatkuvia prosesseja, eikä terveyspalvelujärjestelmä ole hänen mukaansa ”koskaan valmis”.