Aiheutin pienen myrskyn vesilasissa twiitilläni:

”Seinäjokisten pakkoruotsi ei kelpaa Vaasan ruotsinkielisille. Miksi sitä sitten opiskellaan?”

Päätin vuosi sitten jättäytyä pois pakkoruotsikeskustelusta, koska se on keskustelun aiheena lähes yhtä vastenmielinen kuin maahanmuuttopolitiikka. Koska nuo 140 kirjainta ovat synnyttäneet sellaisen mielipidemyrskyn, jossa lentelee minua koskevia aivan vääriä väitteitä, ajattelin nyt kuitenkin kertoa, mikä oli twiitin tarkoitus.

Tämä vain oli niin herkullinen syöttö suoraan lapaan. Skakkikielellä olisi ehkä puhuttu peräti apumatista. Halusin sanoa, että tällä ruotsinkieliset kumosivat itse yhden perusteistaan ruotsinkielen opiskelun pakollisuudelle. Siis vain yhden, muitakin perusteluja voi tietysti olla.

Ensiksi haluan sanoa, että en sanottavasti arvosta viestejä, joiden ainoa sisältä on, että ruotsinkielen opiskelun pakollisuuden vastustaminen osoittaa syvää sivistymättömyyttä perustelematta tätä mitenkään. Leimaamisen lisäksi voisi olla myös argumentteja.

Toiseksi haluan sanoa, että minä en kuulu ruotsinkielen vihaajiin ja että en ole vastuussa twiittiäni kannattaneiden mielipiteistä. Olen kasvanut lapsuuteni Helsingissä, jossa ruotsia käytettiin elävänä kielenä ja sitä puhuttiin myös suomenkielisten kanssa, ja lapsuuden kesäni Sipoossa, jossa puhuimme luonnostaan kaupassa käydessä ruotsia, koska kauppias ei osannut suomea. Siskoni on ollut peräti pohjoismaisen filologian professorina Åbo Akademissa, joten kosketukseni myös ruotsienkielen tutkimukseen ja sen opettamisen tutkimukseen on vilkas. Taloudesta jotain ymmärtävänä tiedän, kuinka tärkeä ruotsinkielinen vähemmistö on maamme taloudelle. Siksi olen huolestunut ruotsinkielisten meneillään olevasta muuttoaallosta Ruotsiin.

En ole sanonut mitään siitä, pitääkö päivystyksen olla Vaasassa vai Seinäjoella vai peräti molemmissa. Twiitin tarkoituksena oli vain todeta, että jos ruotsin opiskelun pakollisuus on hyödytön kielellisten oikeuksien kannalta, sitä ei voi puolustaa kielellisillä oikeuksilla.

Fiksuimmat ruotsinkieliset ovat ymmärtäneet ansan ja kiirehtineet sanomaan, että tämä koskee vain terveydenhuoltoa. Muilla kielellisten oikeuksien alueilla ei tarvitse vaatia ruotsia äidinkielenään puhuvien palveluja. Muistini ei ole näin lyhyt. Muutama vuosi Pohjanmaalla vastustettiin joidenkin hallinnollisten palvelujen siirtämistä Ouluun, koska Oulussa ei osata ruotsia. Taaskaan ei opittu ruotsi kelvannut. Onko jokin ala, jolla se kelpaa?

Minun viestini on se, että ruotsin kielen pakollisuus kaikille on huono, kallis ja katkeruutta aiheuttava tapa turvata maan kaksikielisyys maassa. Se aika ja raha, joka tähän käytetään, tuottaisi paljon enemmän hyötyä käytettynä jollain toisella tavalla. Jos meillä olisi maassa kiinteä budjetti ruotsin kielen hyväksi jota vaikka folktinget hoitaisi, löytyisi nopeasti parempia tapoja tuon rahan käyttöön kuin opettaa ruotsia vastaanhangoittelevalle lieksalaiselle tulevalle metsurille.

Jos perusteita ruotsin kielen pakollisuuteen ei löydy ruotsinkielisten kielellisistä oikeuksista, niiden on löydyttävä opiskelijan omasta edusta. Tämä on asia, jota voi selvittää tutkimalla. Tehtäköön kyselytutkimus vaikka 35-vuotiaiden keskuudessa siitä, kuinka paljon heillä on ollut käyttöä kouluruotsille, käyttävätkö he sitä päivittäin, viikoittain, kuukausittain, vuosittain vai harvemmin. Voisi myös kysyä, että jos voisi jälkikäteen vaihtaa ruotsin kielen osaamisen johonkin toiseen kieleen, vaihtaisiko ja jos vaihtaisi, mihin. Tämän jälkeen keskustelu olisi paljon tukevammalla pohjalla.

Se, ettei ketään ole kiinnostunut tällaista teettää, kertoo lähinnä siitä, että tässä kysymyksessä tunteet ovat faktoja tärkeämpiä.

Minä tekisin ruotsinkielestä valinnaisen aineen jollain sellaisella tavalla, joka takaisi, että riittävän moni sen kuitenkin valitsee. Tällainen mekanismihan meillä on ylioppilaskirjoituksissa. Jos ei kirjoita ruotsia, on kirjoitettava matematiikka, jota moni pitää vielä suurempana kauhistuksena. Luulen, että oppiminen sujuu paremmin luokissa, joissa on vain itse ruotsinkielen valinneita.

Nousevan nuorison asenteet ruotsinkielen pakollisuutta vastaan ovat niin voimakkaita, että on vain ajan kysymys, milloin tämä kaatuu rytisten. Siksi ruotsin kieltä puoltavien olisi hyvä purkaa tämä miina itse, koska muuten se kaatuu tavalla, joka on ruotsin kielen kannalta huomattavasti huonompi. Esittämäni ruotsin opiskelun valintaa puoltava mekanismi jäisi rakentamatta.

Minä pidän ruotsin pakollisuuden suurimpana haittana sitä, että sen seurauksena suomalaiset ovat kansainvälisesti yksikielisiä. Pohjoismaiden ulkopuolella käytetyistä kielistä osaamme vain englantia. Ruotsalaiset ovat meitä parempia myymään muun muassa siksi, että he osaavat vain yhden Pohjoismaiden ulkopuolella käyttökelvottoman kielen ja me kaksi.

Twitter-kommenteissa väitettiin, että ne, jotka valitsisivat ruotsin kielen sijasta jonkin toisen kielen, työllistyisivät huonommin. Luulen, että on toisin päin. Jos 10 000 suomalaista voisi jollain taikatempulla haihduttaa päästään koulussa opitun ruotsin ja vaihtaa sen vaikka kiinaan, he työllistyisivät paremmin eivätkä huonommin. Samoin en oikein usko, että heikomman kotitaustan omaavat eivät ymmärtäisi valita ruotsia vaan sortuisivat jonkin maailmankielen opiskelijoiksi tai että jos he näin tekisivät, tämä olisi heille turmioksi.

Tätäkään en hyväksy: vaikka suurin osa koululaisista oppii ruotsia niin huonosti, ettei siitä ole käytännössä mitään hyötyä, on hyvä opettaa kieltä kaikille, jotta jotkut voivat myöhemmin opetella sitä lisää. Nyt vähän kustannustehokkuutta. Aika tehotonta on, jos 20 koululaisista 19 opiskelee ruotsia turhaan (ja jättää siis yhden maailmankielen oppimatta), jotta yksi heistä voisi ponnistaa tältä alustalta eteenpäin.

Ajattelin ensin käsitellä twitterissä vastaan tulleita hölmöimpiä vasta-argumentteja, mutta antaa olla.

Yksi viesti sinne ruotsinkieliselle puolelle: eristäytyminen eristää. Minun alun perin laudaturtasoinen ruotsin osaamiseni on heikentynyt, kun ruotsinkieliset vaativat ja saivat oman televisiokanavan, jonne ruotsinkieliset uutiset piilotettiin suomenkielisiltä katsojilta. Ennen katsoi ne melkein joka päivä, nyt en koskaan. Suurimmassa osassa Suomea niitä ei edes näe.

= = =

Ja lopuksi. Kaikesta siitä, mitä yllä kirjoitin, ei tule syyttää eikä kiittää vihreitä. Vihreä puolue on ruotsinkielen pakollisuuden kannalla.