Kolmivuotiaana Somaliasta Suomeen muuttanut, Itä-Helsingissä varttunut kolmekymppinen Ujuni Ahmed taistelee lujasti tyttöjen ja naisten sukuelinten silpomisperinteen kitkemiseksi.

Ujuni muistelee aikaansa kouluiässä ja sanoo, ettei ollut mitenkään tavatonta, että kesäloman päätyttyä kuuli jonkun yhteisön tytön päätyneen lomamatkallaan ulkomailla silvotuksi.

– Kuvittele, miltä tuntuu, kun kotiin Suomeen palattua pitäisi leikkiä kavereiden kanssa kuin mitään ei olisi tapahtunut ja esittää, että kesälomamatkalla oli oikein mukavaa, hän pohtii.

Itse hän kertoo aikoinaan saaneensa paljon tukea ja tietoa Tyttöjen talosta, missä myös sukupuolisensitiivisistä asioista uskalsi puhua sen jälkeen, kun luottamussuhde työntekijöiden kanssa oli hiljalleen rakentunut.

Nykyisin Ujuni työskentelee sen puolesta, että yhteisöissä hiljaisuus, joka ylläpitää tyttöjen vaarallista ympärileikkaustraditiota, saataisiin rikottua. Hän painottaa aktivistien ja rohkeiden yksilöiden suurta roolia tradition purkamisessa.

– Erittäin tärkeässä asemassa ovat imaamit, uskonoppineet ja muut auktoriteettiasemassa yhteisöissä olevat. Heitä kuuntelevat nekin, joilla ei ole koulutusta tai hyvää kielitaitoa tai jotka ovat oman yhteisönsä ulkopuolisten kanssa tekemisissä vain pakollisissa tilanteissa.

Se, että auktoriteettiasemassa olevia kuunnellaan yhteisöissä paremmin kuin asiantuntijoita, johtuu Ujunin mukaan siitä, että tällöin ei koeta, että tietoa syötetään yhteisöön ulkopuolelta, pelkästään valtaväestön asenteiden ja arvojen mukaisesti.

Silpominen eli naisten sukuelinten ympärileikkaus Tyttöjen sukuelimiä silvotaan erityisesti Afrikan maissa, mutta myös paikoin Lähi-idässä ja Aasiassa.

Silpomistapoja on useita, sukuelinten viiltelystä ja polttamisesta klitoriksen poistoon ja häpyhuulten typistämiseen ja yhteen ompeluun.

Silpomista ei harjoiteta uskonnollisista syistä, vaikka sitä joskus perustellaan uskonnolla.

Afrikassa naisten sukuelimiä silvotaan ennen kaikkea muslimienemmistöisissä valtioissa, mutta Koraani ei kehota silpomiseen.

Silpomista harjoitetaan myös kristillisissä yhteisöissä, kuten Itä-Kenian kisii-heimon sekä koptikristittyjen parissa Egyptissä.

Ujuni puhuu tabuista silmätikuksi joutumisen uhallakin

Ujunin työtä ja elämää varjostavat pelot oman yhteisönsä maalitauluksi ja silmätikuksi päätymisestä. Siitäkin huolimatta hän on päättänyt, ettei luovuta ja onneksi Ujuni ei ole yksin.

Fenix Helsinki -verkoston kautta hän on löytänyt kaltaisiaan, jotka ovat valmiita puhumaan avoimesti pääasiassa toisen sukupolven maahanmuuttajien kohtaamista ongelmista.

Ujunin johtaman Fenix-verkoston tavoitteena on rikkoa eri yhteisöjen välille muodostuneita muureja ja saada aikaan avointa dialogia, jossa jokainen voi tuoda esiin näkemyksiään pelkäämättä kritiikkiä.

– Silpomisesta puhuminen on yksi tabuaiheista, koska itse asia on todella sensitiivinen ja intiimi. Siinä puututaan ihmisten seksuaalisuuteen, joka on muutenkin monissa yhteisöissä jo luontaisesti tabu, Ujuni perustelee.

Ujuni on kuitenkin positiivinen sen suhteen, tabu voisi pikkuhiljaa alkaa murtua, jos keskusteluun osallistetaan yhteisöjen jäseniä siten, että myös auktoriteettiasemassa olevat puhuvat aroista aiheista.

Sukupolvien väliset erot näkyvissä

Ujunin mukaansa nuoret, toisen polven maahanmuuttajat suhtautuvat asioista puhumiseen jo vanhempiaan hieman luontevammin. Toisaalta samalla voi syntyä perheiden sisäisiä konflikteja.

Ujuni uskoo, että periaatteessa kielitaitoiset nuoret löytävät faktatietoa silpomisesta jo kohtuullisen hyvin ja asiasta puhutaan kouluissakin.

– Ihanteellista ikää sille, milloin asia kouluissa pitäisi ottaa esille ei ole, koska silpomisikä vaihtelee kulttuureittain. Perheen kiinnijäämisen pelko saattaa myös vaikuttaa siihen, minkä ikäisenä tyttö aiotaan käsitellä.

Ujuni painottaa, että jo alakouluissa on tärkeätä puhua asiasta ainakin sen verran, ettei kellekään jää epäselväksi, että kyseessä on rikos.

– Turvallisen aikuisen löytäminen on tärkeätä. Olisi parasta, jos oppilaalla ja opettajalla olisi sellainen luottamussuhde, että lapsi uskaltaisi avautua opettajalleen.

– Mielestäni aihetta on luontevaa käsitellä laajemmin esimerkiksi biologian tunneilla silloin kun seksuaalikasvatusta annetaan muutenkin. Yksi hyvä tapa on antaa oppilaiden kirjoittaa nimettöminä kysymyksiä paperilla, joihin sitten yhdessä opettajan kanssa etsitään vastaukset, tällä tavoin kukaan ei leimaudu.

Jos halutaan varmistaa se, ettei yhtään lasta enää Suomesta ympärileikattavaksi lähetetä, on Ujunin mukaan rohkeasti tehtävä arvio pelkästään lapsen kautta.

– Riskiarvion pitäisi perustua pelkästään lapsen hyvinvointiin, eikä turvautua lapsen kulttuuritaustaan ja sieltä syiden hakemiseen, sanoo myös World Visionin silpomista vastustavan työn asiantuntijana toimiva Ujuni.

"Yhteisön jäsenet pitää saada mukaan oikeisiin pöytiin"

Terveyden ja hyvinvoinnin laitos sekä sosiaali- ja terveysministeriö asiantuntijaryhmineen päivittävät parhaillaan tyttöjen silpomisen vastaista toimintaohjelmaa.

Päivitys on tarpeen, koska asia on edelleen ajankohtainen maahanmuuton ja pakolaisuuden myötä sekä siksi, että Suomi sitoutunut kansainväliseen tyttöjen silpomista estävään Istanbulin sopimukseen.

Maahanmuuttajayhteisöjä on kuultu toimintaohjelman suunnittelussa. Ujunin mielestä pelkkien kuulemistilaisuuksien järjestäminen suunnitteluvaiheessa ei ole kuitenkaan paras tapa toimia.

– Olen aikaisemminkin peräänkuuluttanut sitä, että yhteisöjen jäsenet pitää saada mukaan oikeisiin pöytiin jo siinä vaiheessa kun asioiden ratkomista suunnitellaan, hän perustelee.

Suomen laissa silpominen määritellään tällä hetkellä törkeäksi pahoinpitelyksi ja silpomisen kriminalisoiva erillislaki etenee, mutta sen käsittely jää seuraavalle hallituskaudelle.

Ujuni kannattaa erillislakia, koska hänen mielestään silpomista törkeänä pahoinpitelynä käsittelevä laki ei ole jostakin syystä toiminut.

– Tarvitsemme selkeän lainsäädännön, johon ammattilaiset voivat tukeutua ilman minkäänlaista tulkinnanvaraa. Ja selkeää lakia tarvitsevat myöskin ne, jotka tätä perinnettä mahdollisesti pyrkivät harjoittamaan.

– Myös Istanbulin sopimus velvoittaa Suomea tekemään tarvittavat lainsäädännön muutokset, jotta silpomiseen saadaan puututtua tehokkaasti, Ujuni korostaa.

Lisää aiheesta:

Suomessa asuu jopa 3 000 tyttöä, jotka ovat vaarassa joutua silvotuiksi – ympärileikatut usein Somaliasta ja kurdialueilta