Kolme kamelia mylvii kuvassa arabiankielisiä syntymäpäiväonnitteluja.

Aika moni maahantunkeutuja juhlii tänään syntymäpäiviään, MV-lehti kertoo iltakymmeneltä tammikuun 1. päivänä. Suurin osa laittomista maahanmuuttajista saa Suomessa sosiaaliturvatunnuksen, jossa syntymäpäiväksi on osoitettu tammikuun ensimmäinen päivä.

Ennen tätä vuoden ensimmäisenä päivänä on ehditty julkaista jo 34 artikkelia.

Heti aamutuimaan on selvitetty, että Hennes & Mauritzin palkkalistoilla on väkivaltaa kannattava vasemmistolainen vihapuhuja, ja vaaditaan H&M:ää irtisanoutumaan työntekijänsä arvomaailmasta. Työntekijä kuuluu anarkistien Facebook-ryhmään, mutta toistaiseksi H&M on ollut hiljaa kuin kusi sukassa!

Illemmalla on havaittavissa ghettoutumisen merkkejä. Ilja J, eli sivuston ylläpitäjä Ilja Janitskin, uutisoi tilannetta Helsingin rautatieasemalla Facebookissa julkaistujen kuvien perusteella. Asematunneli on täynnä miehiä toppatakeissa.

Tuhansia arabimiehiä, joka puolella. :o

Tulee pitkä kuukausi. Tarkoitus on lukea koko tammikuun ajan uutiset pelkästään MV-lehden sivuilta.

MV-lehti mainostaa olevansa 100 % kansalaisen asialla ja suomalaisen vapaan journalismin erikoisjulkaisu, jota suvaitsevaisto ei tunnusta lukevansa.

Nämä ”kansalaiset”, sivuston kohderyhmä, tuntuvat kokevan vääryyttä. Nimimerkki ”lukija” kirjoittaa, että suomalaiset on asetettu asemaan, jossa heitä erilaisilla ukaaseilla kaitsetaan, sensuroidaan ja yritetään manipuloida valtamedian taholta.

Todennäköisesti myös Suomen Kuvalehti kuuluu parjattuun kategoriaan, vaikka ei ole aivan selvää, mitä MV:ssä tarkoitetaan valtamedialla. Luetuimpia uutissivustoja? Laajalevikkisimpiä julkaisuja? Kaikkia mediatalojen omistamia? Onko Koululainen valtamediaa?

Ehkä sitä on sokea tekemisilleen.

MV-lehti, aiemmalta nimeltään Mitä vittua??!!, ilmestyi tyhjästä.

Netin keskustelupalstoilla, blogeissa ja uutisten kommenttikentissä on kyllä puhuttu maahanmuuton vaaroista niin kauan kun modeemeja on ollut saatavilla, mutta edes Hommaforumin perustaja ja Perussuomalainen-lehden päätoimittaja Matias Turkkila ei ollut kuullut Ilja Janitskinista ennen vuotta 2014.

Mitä vittua??!! oli alun perin vitsi, Janitskin on kertonut Image-lehden haastattelussa. Sen oli tarkoitus alleviivata Suomen ankeutta ja älyttömiä säädöksiä, jotta teknologiaosaajat muuttaisivat Espanjaan Janitskinin firman palvelukseen.

Sivuilla julkaistiin hullu maailma -tyyppisiä juttuja, joista jäi lehden nimen mukainen olo.

Sitten koitti maaliskuu 2015 ja uutiset Helsingin Tapanilan raiskauksesta. MV julkaisi vangitsemisoikeudenkäynnistä kuvan, jonka väitti esittävän syytetyn äitiä. Nainen näyttää kuvassa keskisormea, kuulemma kiitokseksi tuhansien eurojen kuukausittaisista sosiaalituista.

Nopeasti Uuninpankkopoika-blogisti Saku Timonen selvitti, ettei kuvassa ollut syytetyn äiti vaan työssäkäyvä tulkki, joka näytti keskisormea oikeudenkäyntiin tunkeneelle kuvaajalle. MV:n kävijämäärä nousi kuitenkin maan suurimman keskustelupalstan Suomi24.fi:n lukuihin, noin 800 000:een, ja Facebook-tykkäyksiäkin oli jo 30 000.

MV osti lisää palvelintilaa, ja Janitskin ilmoitti MV:n kertovan sen, mistä valtamedia vaikenee – totuuden.

Nyt Facebook-tykkääjiä on 51 000, eikä kukaan oikein tiedä, miten asiaan pitäisi suhtautua. Voiko kuka tahansa julkaista vääriä kuvia oikeudenkäynneistä? Kenen vastuulla virheet ovat? Onko tämä sananvapautta?

MV on maahanmuuttokriittisiksi itseään kutsuville kuin Donald Trump republikaanipuolueelle: menestyksekäs katastrofi.

”Sivun taustaväre on, että ujutetaan vaivihkaisesti juutalaisvihaa ja kansallissosialismia juttuihin. Rotujuttuja ja sen sellaista”, Matias Turkkila sanoo.

”Aiemmin se jengi, Patriootti.com-sivuilla pyörinyt porukka, on ollut niin pieni, ettei siitä ole tarvinnut välittää. Mutta sitten tuli joku, joka työntää tätä saastaa isolle yleisölle.”

Uusi vuosi Kölnissä: ainakin 35:ttä naista ahdisteltiin seksuaalisesti tai ryöstettiin – asialla matut!

Voi ei.

Jos uutinen 3. tammikuuta pitää paikkansa, tällaista olisi vaikeaa seurata mistä tahansa mediasta. Kun ihmisiä on ollut paljon ja tilanteen selvittäminen vielä päällä, nopeasti julkaistut tiedot ovat niin epätarkkoja, että ne herättävät enemmän kysymyksiä kuin tuovat vastauksia.

Osa MV:n uutisista näyttäisi olevan kopioitu muista medioista, sillä tuskin MV on sattunut olemaan Kölnissä keräämässä silminnäkijälausuntoja. Yle on MV:n mukaan kaikkein epäluotettavin ja puolueellisin media, mutta sen uutisia verkkojulkaisu siteeraa ahkerasti.

Useimmissa jutuissa lähteet on merkitty loppuun, mutta on mahdotonta sanoa, mistä kohtaa on jätetty kappale pois, missä kohtaa kyse on tarkistetusta faktasta ja missä alkuperäisen uutisen tulkinnasta.

Yhtäkkiä kohtuullisen uskottavan oloisen tekstin keskellä lukee: He, joilla oli housut olivat onnekkaampia mutta he joilla oli hame tai vastaavaa saivat vaatteensa revittyä kappaleiksi. Ei kuulosta ammattimaiselta.

Lopussa on selvä toimittajan kommentti: Ottaen huomioon maahansaapuneiden määrän Helsingissä, onkin mielenkiintoista ettei siellä tapahtunut mitään mainittavaa uutenavuotena – vai onko vain niin ettei siitä ole kerrottu?

Tammikuun 7. päivänä sitten kerrotaan. MV kysyy otsikossa: Kumpi näistä YLEn uutisista pitää paikkansa?

Se on hyvä kysymys.

Lehden sivuilla on ruutukaappaus Ylen uutisesta, jonka mukaan Helsingin poliisi sanoo Kölnin häirinnän tapaisen tilanteen uhanneen myös Helsinkiä. Poliisille on ilmoitettu uudenvuodenyönä kolmesta ahdistelutapauksesta.

Tuntia myöhemmin Yle on siteerannut keskusrikospoliisia, jonka mukaan Suomessa ei suunniteltu vastaavaa kuin Kölnissä.

Tekeekö YLE:kin nykyisin iltapäivälehtien tapaan uutisia kahdelle kohderyhmälle. Suvakeille omat uutiset ja realisteille omat uutiset, samoissa kansissa? jutun lopussa ihmetellään.

Pakolaiskriisiksi kutsutun kansainvaelluksen ei pitänyt olla mikään yllätys. Se oli jatkunut Euroopassa jo vuosia. Mutta kun ihmisiä alkoi tulla Suomeen viime kesänä, mediataloissa oltiin yhtä hämillään kuin muillakin työpaikoilla.

Mikä tämä nyt on, tulva? Vyöry? Hyökyaalto? Keitä nämä ovat? Miksi osa hukkuu mereen ja osa voi palata kotiin?

Mitä Schengen-sopimuksessa sanotaan, mihin kaikki mahdutetaan?

Maahanmuuttovirasto muutti linjauksiaan jatkuvasti, poliitikot sanoivat mitä sattuu. Aluksi puhuttiin pelkästään pakolaisista, sittemmin turvapaikanhakijoista.

Ehkä epätietoisuus jätti tilaa MV:lle.

Lehti uutisoi mukamas yllättäviä kuvia maahantulijoiden Instagram-tileiltä, joista selviää, etteivät kaikki tule veneellä Syyriasta ja että heillä on iPhoneja, joilla ottaa kuvia.

Asenteet olivat koventuneet jo aiemmin. Kansa jakautunut, sanotaan, mitä ikinä se tarkoittaa. Useimmiten sitä, että perussuomalaisista on tullut suuri puolue ja maahanmuuttokritiikistä yleisesti hyväksytty sana.

Ulkoministeriksi noussut Timo Soini (ps) oli ihmetellyt ääneen, että ette kai te kaikkea usko, mitä Yle ja Hesari kirjoittavat, ja kieltäytynyt antamasta haastatteluita KSF Medialle, muun muassa Hufvudstadsbladetille.

Kun Olli Immonen (ps) vielä kesäkuussa päivitti Facebookiaan, kirjoitti monikulttuurisesta painajaisesta, suunnilleen jokainen suomalainen tunsi pakkoa kommentoida ja valita puolensa. Media yritti keinotella välissä. Se yritti olla ruokkimatta ”kumpaakaan ääripäätä”, mikä tarkoitti sitä, että molemmat ”puolet” kutsuttiin studioon riitelemään.

Sen selvittäminen, miten media on selviytynyt turvapaikanhakijauutisoinnista, vaatisi mediatutkija Anu Koivusen mukaan suuren määrällisen tutkimuksen.

”Tuntuma on, että hyvin tunnekeskeistä on raportointi ollut. On vastaanottokeskusten sankarijohtajia, reippaita halkojenhakkaajapakolaisia. Samalla tuotetaan huolta ja raportoidaan huolta. Pelkoa ja hyväksyntää.”

MV:ssä inhotaan juuri tällaista puhetta. Joku eliittidosentti kommentoimassa sionistien omistamien eliittimedioiden lässytystä, samalla kun kansa joutuu jalkautumaan kaduille suojelemaan valkoihoisia naisia.

”Siinä mielessä MV ei eroa muusta mediasta, että kaikkea katsotaan vastakkainasetteluiden kautta. Ääripääajattelu on ostettu mediassa laajasti ja kun sitä pyritään ratkaisemaan, tullaan välittäneeksi kuva, että se on totta”, Koivunen sanoo.

”She said–he said -raportoinnista puuttuu se journalismi välistä.”

Anette Karlsson puolustaa laittoman maahantulijan oikeutta raiskaamiseen. Näin otsikoi MV tammikuun 5. päivänä sosiaalidemokraattien opiskelijayhdistyksen SONKin entisen puheenjohtajan Anette Karlssonin blogikirjoitusta.

Lehti jatkaa: On suorastaan naurettavan idioottimaista verrata solvaavaa kielenkäyttöä raiskaamiseen tai väittää, että solvaamisen loppuminen lopettaisi raiskaamiset. Ehkä Anette Karlsson fantasioi isosta mustasta…?

Nyt riitti, päätetään SONKissa.

Poliittiset nuorisojärjestöt lähtevät demariopiskelijoiden johdolla taistoon MV-lehteä vastaan.

Järjestöt, perussuomalaisia nuoria lukuun ottamatta, ovat yhteydessä MV:n mainostajiin, jotta rahahanat saataisiin kiinni. Melkein kaikki mainokset katoavatkin, killumaan jäävät vain potenssilääkeilmoitus ja yksittäinen kasinomainos.

Janitskin pillastuu: Missä vaiheessa siis isänmaalliset ihmiset alkavat tekemään jotain konkreettista, faceookissa huutelun sijaan? Onko yhtään vastaavanlaista boikottia järjestetty. EI. EI YHTÄKÄÄN.

Hän jakaa SONKin nykyisen puheenjohtajan Hanna Huumosen yhteystiedot jutun yhteydessä.

Mainostulojen loppuminen saattaa vaikuttaa MV:n toimintaan. Tai sitten ei. Ilja Janitskinin taloudesta on mahdotonta saada selvää, samoin siitä, ketä muita MV:n takana on.

Janitskinin nimissä on kolmisenkymmentä muutakin nettiosoitetta: Uber-uutiset, FinCrime ja Barcelonan Bandidos esimerkiksi. Niiden Google-mainonnasta saattaa tulla pari hilua, vaikka MV ei tuottaisikaan.

Janitskin on mukana kolmessa Suomeen rekisteröidyssä yrityksessä ja useammassa espanjalaisessa.

Espanjaan hän on muuttanut ilmeisesti perintätoimisto Lindorffin laskujen ja tarkastusmaksujen vuoksi. Ulosotossa on 17 726 euroa.

Häiriköinnistä ei meinaa tulla loppua. Sosialidemokraattisten opiskelijoiden Hanna Huumonen ei pysty avaamaan työkännykkäänsä kahteen viikkoon. Aina kun hän yrittää, siihen tulee kaksikymmentä läähätyssoittoa minuutissa. Hän epäilee, että numero on jaettu eteenpäin seuranhakupalstalle.

”Kyllähän tämä vähän vituttaa. Mutta jos miettii, kuinka monelta oikealta ihmiseltä mulle on tullut soittoja, niin tasan yhdeltä”, Huumonen sanoo.

”Muut ovat feikkiprofiileita ja automatisoituja viestejä ja soittoja.”

MV:stä eivät toden totta oikeat ihmiset soittele. Koko kuukauden aikana ei tule vastaan yhtäkään uutista, jossa toimittaja olisi puhunut jonkun kanssa puhelimessa tai käynyt jutun teossa paikan päällä.

Mitä enemmän juttuja lukee, sitä vähemmän ne vaikuttavat uutisilta.

Jutut ovat niin ristiriidassa keskenään, että on vaikeaa hahmottaa, mitä MV pitää uskottavana. Yhdessäkin perataan Helsingin Sanomien lainaamaa tieteellistä tutkimusta ja todetaan se propagandaksi, toisessa kopioidaan Ilta-Sanomien nettigallup hallituksen epäonnistumisesta ja todetaan, että luvut puhukoot puolestaan.

Ilmeisesti uskottavuudeksi riittää se, että lainaukset ovat tulkittavissa maahanmuuttoa, poliisia tai hallitusta vastustaviksi. Ellei sitten poliisi tai hallitus sano itse jotain, mikä on tulkittavissa maahanmuuttoa vastustavaksi.

Tekijät eivät ole toimittajia, vaan jonkinlaisia karikatyyrejä rasisteista. Esimerkiksi Youtube-artisti Jösse Järvenpään kerrotaan tehneen erittäin ajankohtaisen musiikkivideon Uima-allah-riemua, jossa ”partalapsonen tumputtelee veessä”. Sivuston kuvituksissa kirahvit ulvovat ja apinat juoksevat ja järjestönuoren kerrotaan olevan osasyyllinen maahanmuuttajien tekemiin raiskauksiin.

Silti. Voiko omia näkemyksiään pitää yhtään korkeatasoisempina, jos ainoa analyysi, jonka lehdestä kykenee tekemään, on tämä: sivusto on rasistinen ja sen ylläpito häiriköi ihmisiä. Ei mikään analyysi, se on päivänselvä asia.

Ylipäätään populismin vastustaminen on vaikeaa, saati sitten sellaisen, jolla ei ole tarvetta miellyttää ketään.

”Tavallaan perussuomalaisten nuoret olivat opiskelijajärjestöistä eniten oikeassa. Kaikki huomioarvo lisää MV:n toimintaedellytyksiä”, sanoo Niko Hatakka Turun yliopistosta. Hän tekee väitöskirjaa journalismin ja nettipopulismin suhteesta.

Huomioarvo on MV:n olemassaolon tarkoitus. Tietysti.

Lancasterin yliopiston professori Ruth Wodak kutsuu systeemiä ikiliikkujaksi, jossa journalismi ja populistien provokaatiot ruokkivat toisiaan. Koska Olli Immonen on hallituspuolueen edustaja, hän joutui lopulta eroamaan eduskuntaryhmästään – tosin vasta viikkoja kestäneen pyörityksen ja epämääräisen viestinnän jälkeen.

Koska MV ei ole vastuussa kenellekään, sen ei tarvitse pyydellä anteeksi; sen suhde kritiikkiin voi perustua yksinomaan vastakkainasetteluun, voimakkaaseen uhriutumiseen ja salaliittojen osoitteluun.

”Vaikka eivät nämä uusia asioita ole”, Hatakka sanoo. ”Kaupallisen median klikkijournalismilla ja populistien retoriikalla on aina ollut useita yhteneväisyyksiä. Kärjistämällä asioita kiinnostaviksi annetaan väärä kuva tapahtumista. MV on vain äärimmäinen ilmentymä huonosta journalismista, suoraa seurausta valtavirran median toiminnasta.”

”Ilman näitä lieveilmiöitä MV:n tyypit eivät olisi koskaan tajunneet, että tällaistakin paskaa voi tehdä.”

Ilja Janitskin näyttää toenneen ilmoittajien boikotista. Hän kehuskelee Facebookissa, että ei oikeasti ole hädissään, koska ”julkaisu ja hän voivat paremmin kuin koskaan”.

Kommunisti unohtaa taas sen tosiseikan että emme edelleenkään sijaitse lupien luvatussa maassa Suomessa vaan espanjassa, hän kirjoittaa.

Opiskelijajärjestöt tekevät valtakunnansyyttäjänvirastoon tutkintapyynnön MV:stä. Sananvapauden väärinkäyttö, yhteiskuntarauhan rikkominen, häirinnän ja loukkausten jatkumisen laajuus sekä pitkäkestoisuus, syiksi luetellaan.

Hanna Huumonen sanoo, että pyrkimys on ”kitkeä vihapuhe Suomesta”.

Apulaisvaltakunnansyyttäjä siirtää tutkinnan Helsingin poliisille. Poliisin pöydillä lojuu useita rikosilmoituksia, joille ei ole koskaan tehty mitään.

Mitä niille edes tekisi? Eivät ihmiset mihinkään häviä, vaikka areena, jossa he operoivat, väliaikaisesti lakkautettaisiin.

Tammikuun viimeisellä viikolla MV:n syliin tipahtaa lahja.

Ja taivas varjele, mitä sieltä tulee.

Teemu Selänne jakaa Twitterissä urheilun sekatyöläisen Aleksi Valavuoren kirjoituksen, jossa vaaditaan samaa kuin Janitskin vaatii usein kirjoituksissaan: että vaikutusvaltaiset ihmiset puutuvat maahanmuuttokeskusteluun ”virheen merkiksi”.

Pitääkö ensin kolahtaa lähipiiriin, ennein kuin suu aukeaa? Valavuori kysyy.

Selänne kommentoi: Miten nämä raiskaukset saadaan loppumaan?! Kovat rangaistukset! Hyysäily lopetettava! Tuomiot kohdalleen!!!

MV huomaa tviitit ennen muita. Otsikko: Teemu Selänne on isänmaallinen!

Kohta Janitskin linkkaa jutun MV:n suljettuun Facebook-ryhmään. Siihen kuuluvat muun muassa Mika Salo, Amin Asikainen, Jaajo Linnonmaa, Jutta Gustafberg, Markus Selin ja Martina Aitolehti.

PERKELE minähän sanoin, tästä se lähteee! Janitskin kirjoittaa.

Suvakkiosasto joutuu nyt koville kun Suomen ykkösmies puhuu. Tästä ei puutu kuin Räikkösen kimi ja hänetkin kyllä tunnen.

On pakko katsoa muista medioista, miten ne reagoivat Selänteen ulostuloon.

Helsingin Sanomat kertoo, että Selänne on selittänyt tviittejään blogikirjoituksella. Sen mukaan tämä oli havahtunut, kun lähipiiriin kolahti: Selänne oli kuullut turvapaikanhakijoiden raiskanneen ystävänsä alaikäisen tyttären.

Tarina uutisoidaan sellaisenaan. Kukaan ei ilmeisesti ole edes yrittänyt selvittää, pitääkö se paikkansa.