Det skal kunne betale sig at arbejde. Det var grundlaget for den dagpengereform, der blev vedtaget i oktober 2015, og som skulle have været helt indfaset her til nytår. Problemet er bare, at det ikke holder stik i virkeligheden. Mange bliver nu straffet for at sige ja til alt det arbejde, de har kæmpet for at få.

Skåltaler var der mange af, da reformen blev lanceret, og den indeholder da også et par rigtigt gode tiltag. Især at ledige kan forlænge dagpengeperioden ved at arbejde. Desuden vil helt nye regler fra 1. juli tage højde for, at mange er nødt til at stykke deres indtægter sammen som ’kombinatører’ med et kludetæppe af A-indkomst, honorarer og selvstændigt/momspligtigt arbejde.

Men samtidig er der også sket forringelser, og især to regelsæt rammer hårdt. Det ene handler om, hvordan man udregner dagpengesatsen. Den anden gælder konsekvensen af at tage småjobs, når man har opbrugt sine supplerende dagpenge.

For at gøre det enkelt, præsenterer vi nedenfor tre eksempler på freelancere/løsarbejdere, der indimellem må ty til dagpenge, og som med de nye regler er nødt til at sige nej til arbejde for at undgå at komme i en usikker økonomisk situation. A og B bliver ramt af de nye regler om genoptjening af dagpenge, og C bliver ramt af en stramning af reglerne om supplerende dagpenge.

Udregning af dagpengesats ved genoptjening

Som dagpengemodtager har man ret til to års dagpenge inden for tre år. Når man har arbejdet i 1.924 timer, har man ret til en ny dagpengeperiode.

Dagpengesatsen i den ny periode, altså hvad man kan få udbetalt, beregnes som et gennemsnit af de 12 måneder inden for de sidste 24 måneder, hvor lønnen har været højest. Ligger lønudbetalingerne spredt over mange måneder med små udbetalinger i stedet for få måneder med høje udbetalinger, kan satsen blive meget lav.

Desuden kan man komme ud for, at indtægter fra begyndelsen af perioden ikke tæller med i satsberegningen, eftersom en dagpengeperiode kan strække sig over tre år, og man i princippet kan have tjent meget det første år og meget mindre de sidste to år. Det er et problem, da det altså kun er lønmånederne fra de sidste to år, der regnes med, når den ny dagpengesats skal udregnes.

For at få den højeste dagpengesats på 18.633 kr. skal man have haft 12 hele månedslønninger på gennemsnitligt 22.504 kr.

A må opgive dårligt betalte jobs

A er journalist og har levet af honorarlønnede opgaver. Men der er ikke nok arbejde i faget, så hun har også haft lønarbejde som interviewer. Det må hun nu opgive, fordi lønnen som interviewer er så lav, at arbejdet kommer til at trække gennemsnittet langt ned. Så hun er nødt til at sige nej til jobs og håbe på, at der kommer bedre lønnede honoraropgaver. Med andre ord må A altså opgive dårligt betalte jobs.

B er 58 år, akademiker og arbejder dels honorarlønnet, dels med vikararbejde. B har haft fire måneders fuldtidsarbejde i begyndelsen af sin dagpengeperiode. Derefter har hun haft spredt vikararbejde, hvor hun har tjent mellem 4.000 og 10.000 kr. om måneden.

B har set i øjnene, at hun risikerer at få beregnet en meget lav dagpengesats. Månederne med høj løn ligger før de 24 måneder, der danner udgangspunkt for satsberegningen. Så det bliver de lavere lønudbetalinger, der kommer til at bestemme satsen.

Det værste er, at B risikerer at få den lave sats videreført til efterlønnen, som også vil blive beskåret. Det vil være en katastrofe for hendes økonomi, og derfor er hun nødt til at undgå småjobs i fremtiden. Den bedste løsning for B vil i stedet være at finde et fuldtidsjob, hvor hun kan arbejde mindst et år. Går det ikke, må hun søge et seniorjob, når hendes dagpengeperiode udløber.

Inden vi går videre til eksempel C, vil vi kort forklare de overordnede regler for supplerende dagpenge. Ligesom tidligere kan man stadig arbejde deltid i 30 uger i løbet af to år og samtidig få supplerende dagpenge. Men har man brugt alle sine 30 ’klip’ – et klip værende lig med en uge på supplerende dagpenge – mister man fremover ikke bare en uges dagpenge, hvis man derefter arbejder en enkelt time, men en hel måneds dagpenge.

Oven i købet giver en ny dagpengeperiode ikke en ny ret til supplerende dagpenge. Nye uger med supplerende dagpenge kan kun optjenes på to måder: Har man stadig nogle af sine 30 ’klip’ tilbage, ruller tidligere brugte uger ind på kontoen igen efter to år. Har man brugt den sidste af de 30 uger, kan man fra 1. oktober kun få nye uger ved at arbejde i samlede perioder. Disse regler er for komplicerede at gøre rede for her, men de er reelt umulige at opfylde via freelanceri og småjobs.

C har været travl freelancer i et kreativt fag hele livet, men der er blevet langt mellem opgaverne. Derfor tager C ufaglært arbejde i andre brancher, og hun har nu brugt de fleste af sine 30 ugers supplerende dagpenge.

Det er lykkedes C at få optjent en ny dagpengeret i 2016, men nu er hun snart nødt til at sige nej til arbejde. Hun kan ikke selv planlægge, hvornår hun får en lille opgave, og hvis hun bruger den sidste af de 30 supplerende uger, får det alt for store økonomiske konsekvenser for hende.

Kludderet har mange fædre og mødre

I en folder fra Styrelsen for Arbejdsmarked og Rekruttering står der direkte, at man kan sige sit arbejde op, hvis man mister retten til supplerende dagpenge. Vi synes ikke, at det er hensigtsmæssigt, at man direkte opfordrer ledige til at holde op med at arbejde – specielt set i lyset af, at man på alle andre måder opfordrer folk til at tage alt det arbejde, de kan få. For eksempel er der indført en 225-timersregel, der skal motivere kontanthjælpsmodtagere til at tage småjobs.

Hvorfor er det så gået så galt?

Jo, da dagpengekommissionen blev nedsat, var en af intentionerne at tage hensyn til, at fremtidens ansættelsesforhold og aflønningsformer bliver mere fleksible og forskelligartede.

Dagpengekommissionen nåede imidlertid ikke at løse problemerne for selvstændige, honorarlønnede og freelancere, og ved afrapporteringen 19. oktober 2015 forklarede formanden for kommissionen, Nina Smith, at man på grund af tidspres ikke havde kunnet løfte spørgsmålet. Hun foreslog derfor, at der blev nedsat et hurtigtarbejdende udvalg til at tage sig af denne problematik.

Men det er ikke sket for alvor. Som beskrevet er det blevet muligt at forlænge dagpengeperioden med arbejde, og der kommer snart bedre forhold for kombinatører. Men ellers er der tale om en hidtil uset rodebutik af regler, der ikke spiller sammen. Et af de grundlæggende problemer er – som eksemplerne viser – at man nu opererer med et system, der både er time-, uge- og månedsbaseret.

Dagpengekommissionen bestod blandt andet af økonomer, direktøren for DA samt formændene fra fagforbundene LO og FTF, der typisk har fastansatte medlemmer. Måske betyder kommissionens sammensætning, at man ikke har kunnet overskue den virkelighed, der er på det fleksible arbejdsmarked.

De første negative effekter af reformen er begyndt at vise sig. For eksempel har Fagbladet 3F bragt artikler om ledige, der nu får 6.000 kr. mindre i dagpenge, fordi de i god tro har taget alt det arbejde, de har kunnet få. Vores gæt er, at eksemplerne bliver til en lavine, i takt med at flere prøver at få en dagpengeret under de nye regler.

I januar har beskæftigelsesministeren været indkaldt til samråd om netop de to forhold, vi beskriver her: nemlig konsekvenserne af de nye regler for supplerende dagpenge og om genindplacering i dagpengesystemet. Under samrådene afviste ministeren stort set den kritik, der blev fremført, og i begrundelserne lagde han vægt på, at forholdene er blevet bedre for ledige med småjobs, og at forligspartierne vedtog de nye regler med åbne øjne. Beskæftigelsesministeren lovede dog også at følge udviklingen.

Vi vil opfordre politikerne til at gøre noget ved reglerne i en fart – og ikke vente, til en masse ledige har været nødt til at sige deres småjobs op eller er endt op med en dagpengesats, det ikke er muligt at leve for. En løsning kunne være at genindføre en minimumssats for dagpenge, samt at gøre det nemmere at optjene nye uger med supplerende dagpenge.