Pokud opravdu platí, že reprezentační trenéři před mistrovstvím světa v zámoří pečlivě sledují i farmářské soutěže, tohle jméno by mělo být mezi prvními v pořadí. O Andreje Nestrašila totiž do poslední chvíle usilovali pro Světový pohár, kam ho nepustilo vážné zranění. „Stoprocentně bych na mistrovství světa jel a věřím, že bych týmu měl co dát,“ slibuje 26letý útočník v rozhovoru pro Sport. I když neprožívá úplně šťastnou sezonu a bude po ní bez smlouvy.

Poslední rok si s ním osud hraje. Sotva se prokousal k elitním rolím v Carolině, tvrdý střet u hrazení mu vše zhatil. Andrej Nestrašil je rád, že chodí a hraje. Kvůli dvěma zlomeným obratlům ale přišel o start na akci v Torontu a taky o pracně budovanou pozici v NHL. „Výkonnostně jsem blízko tomu, kde jsem byl,“ říká, i když o něj Hurricanes ztratili zájem a šoupli jej v průběhu sezony na farmu. Tam sešel z očí fanoušků. Ale třeba ne kouči reprezentace Josefu Jandačovi.

Po přeřazení na farmu se o vás přestalo v Česku mluvit. Při pohledu na statistiky to navíc vypadá, že se vám ani tolik nedaří. Tak jak jste na tom, cítíte se dobře?

„Nepíše se o mně tolik jako loni. To si všichni mysleli, že jsem hrál skvěle. A teď si myslí, že hraju mizerně. Jsem na farmě, možná mají za to, že šla moje výkonnost rapidně dolů kvůli zranění. To mi vadí. Momentálně jsem výkonnostně blízko tomu, kde jsem byl. Že jsem na farmě, není ani tak mojí zásluhou, jako spíš kvůli organizačním změnám a rozhodnutím. Udělali, co si mysleli, že je pro ně nejlepší, prostě se rozhodli jít jinou cestou. A já jsem dole.“

Pamatuju si, když jsme se spolu bavili loni touhle dobou, zrovna jste se po těžkém úrazu znovu stavěl na nohy. Z Caroliny jste dostával vzkazy, že s vámi počítají do prvních dvou formací. Ze stejného důvodu vás nakonec klub nepustil v září na Světový pohár. Není divné, že od vás teď dali takhle ruce pryč?

„I pro mě to byl šok. Moc šancí mi po zranění nedali, nepodrželi mě. Velké ponaučení pro mě je, že když jde o byznys a peníze, začnou se všichni starat o sebe a nikdo není ochotný pomoct. Asi nějaké výjimky existují, ale na ty já nenarazil. V první fázi, když jsem se zranil, mě chtěli podpořit a byli mi schopni naslibovat hory doly. A když mělo přijít na činy, byla to z jejich strany nula.“

Na začátku sezony jste ale za Carolinu nastupoval, ze sestavy jste vypadl až postupně…

„Tušil jsem, že nějakou dobu bude trvat, než se do toho dostanu. Ale taky jsem čekal, že vzhledem k tomu, jak jsem hrál, a jaké zranění jsem měl, že mi trošku pomůžou. Vůbec. Hrál jsem dva zápasy, pak tři týdny seděl. Moc velká šance se do toho dostat nebyla. Přitom v prvních patnácti zápasech jsem měl pět bodů. S průměrným ice timem kolem jedenácti minut to je pořád slušné číslo. Myslím, že zas tak mizerné to z mé strany nebylo.“

Proč teda myslíte, že se vaše pozice v Carolině zlomila?

„Tak oni se starají o to, co potřebují. Manažer Francis mě má jako hráče, myslím, docela rád. Ale trenér mě nechtěl. A teď jsou rádi, že hraju na farmě. Co mě tam šoupli, poskočili jsme z posledního místa v divizi do play off .“

Na začátku března jste si ale NHL ještě zahrál, Carolina vás povolala na jeden zápas do Tampy Bay. Nešlo se v týmu udržet déle?

„Zavolali mě tam na konec uzávěrky přestupů, během které jsem doufal, že si mě ještě někdo vezme. Přiletěl jsem do Tampy ve čtyři odpoledne, už po uzávěrce, a hned v sedm nastoupil do zápasu. Po něm jsem s týmem odletěl domů do Raleigh, a protože bylo druhý den volno, tak mi řekli, ať si zajedu z farmy odstěhovat všechny věci, přivést si je do města, že zůstávám v týmu. Tak jsem to udělal, druhý den byl zápas, přijel jsem na rozbruslení a zjistil, že nejsem v sestavě. Takže mi po rozbruslení na ledě ještě nandali, a když jsem z něj slezl, už na mě čekali, ať si zase všechny věci odvezu zpátky do Charlotte.“ (usměje se)

Jak vám to vysvětlili?

„Šel jsem do týmu za hráče, který byl zraněný. Kdyby se uzdravil, musel bych dolů. To bylo pochopitelné a já ani nečekal, že bych v Carolině zůstal do konce sezony. Ale tohle bylo fakt na palici. To jsem si říkal: ,Jste normální?‘ Než jsem se jel do Charlotte odstěhovat, ještě jsem se jich ptal: ‚Fakt si mám pro ty věci jet?‘ Nakonec jsem se tomu smál, to nemá cenu řešit. Sezona je samozřejmě frustrující, ale takový je prostě život. Člověk má možnost určité věci kontrolovat a pak je spousta dalších, které jsou mimo jeho dosah. Soustředím se na to, abych se každý den zlepšoval, a ono se to zase otočí, tak už to chodí.“

Po přesunu na farmu se vám dařilo, sbíral jste téměř bod na zápas, hrál jste v první formaci i přesilovky. Teď jste osm zápasů v řadě nebodoval. Proč?

„Po sezoně mi skončí smlouva, takže od konce trejdového období pro organizaci nemám žádnou hodnotu. Na farmě už budou hrát jenom kluci, kteří jsou na nováčkovských smlouvách, mají pro klub nějakou budoucnost. Já jsem teď do počtu. Stavějí mě tam, kde potřebují. Takže teď hraju centra ve třetí formaci.“

A proto ubývají body?

„Asi to není vyloženě jen tím, hodně záleží taky na tom, s kým hrajete. V AHL jsou jedna dvě dobré lajny, které dělají body. Carolina za poslední tři týdny povolala asi pět hráčů nahoru, takže se to celé posunulo. Teď hraju s klukama, kteří doteď AHL vůbec nehráli, nebo nastupovali ve čtvrté formaci. Ale nebudu se na to vymlouvat, už se tím nestresuju. Chodím si to na led užít, aby mě hokej bavil. Hrál jsem dobře, naplno a byl sám se sebou spokojený. To teď určitě můžu být.“

V Carolině už pokračovat nechci

V Raleigh, kde máte byt, jste už taky začal s rozprodejem nábytku. To znamená, po sezoně v klubu tak či tak skončíte. Napadá vás, co bude dál?

„Tady končím stoprocentně, ani tady pokračovat nechci. Tenhle rok byl tak na palici a mentálně náročný, že už to opakovat znovu nechci a nebudu. Čeká nás ještě nějakých patnáct zápasů, tak uvidíme. Nejhorší na tom je, že hraju pro lidi a organizaci, která mě nechce, jsem těm lidem ukradený. A já pro ně už taky hrát nechci.“

Budete do poslední chvíle čekat, jestli se objeví nabídka z Ameriky, nebo už jste pomalu smířený s návratem do Evropy?

„Kdybych se mohl vrátit do NHL, nepřemýšlel bych ani minutu. Tím, že Las Vegas rozšiřuje ligu, bude pro nás hráče více pracovních míst. Nějaká šance, že někde za levno podepíšu, tady snad je. Jak je velká, to neumím říct. Uvidíme, až se odehrají všechny ty rozšiřovací drafty. To se bude vědět víc.“

A co hokejové mistrovství světa? Trenéři vás ještě před šesti měsíci chtěli na Světový pohár, z logiky věci vyplývá, že byste měl být v hledáčku i pro mistrovství světa. Jste?

„V kontaktu s nikým nejsem. Doufám, že trenéři zápasy v AHL sledují a vidí, že hraju podobně jako předtím. To by byla šance asi větší. Ale jestli se orientují jenom podle statistik, tak nevím…“

To myslíte, že by zájem neměli?

„Z těch statistik se dočtete, že jsem za posledních osm zápasů neudělal bod. Ale už se nedočtete, že jsem jako centr za osm zápasů nedostal gól. Nevím, jak moc se trenéři orientují. Já si věřím a myslím, že bych reprezentaci měl co dát.“

Josef Jandač tvrdí, že mají zámoří zmapováno skvěle a s hráči jsou i v kontaktu. S Jiřím Fischerem, který má na starost farmářské soutěže, jste přece mluvit musel, ne?

„Nikoho jsem na svých zápasech neviděl, podle mě nikdo z nich ani nepřijel. Ale příští týden budeme hrát v Grand Rapids (farma Detroitu, pro který Jiří Fischer pracuje). Tak třeba bude tam…“

Věříte si, že byste po tak hlavně psychicky náročné sezoně měl reprezentaci co dát?

„Věřím v to. Kdybych si to nemyslel, tak o reprezentaci ani nemluvím. Kdybych si myslel, že jsem se po tom zranění fakt zhoršil, tak bych tohle vůbec neříkal. Protože bych si tam taky mohl uříznout ostudu.“

Ale to jsme zpátky na začátku vaší situace. V zámoří nemáte smlouvu, a takoví hráči většinou pozvánku odmítají. Vy byste jel do Paříže i bez práce?

„Stoprocentně, vůbec bych nepřemýšlel. Reprezentace je pro mě priorita.“