Do slovenskej politiky sa expremiér Mikuláš Dzurinda nehrnie. Hovorí, že sa na ňu chce pozerať z nadhľadu. Ako šéf think tanku Európskej ľudovej strany mal kontrolovať Fidesz, keď Orbánovej strane v najväčšej európskej frakcii pozastavili členstvo. „Prekážalo im však, že by to mal robiť Slovák,“ povedal Dzurinda v rozhovore pre Denník N.

Rozprávali sme sa o tom:

prečo mu neprekážalo, keď chcel byť Robert Fico prezidentom, ale vyrušila ho jeho ambícia viesť Ústavný súd;

ako naňho zapôsobila Zuzana Čaputová;

ako vidí nápad Andreja Kisku založiť si vlastnú politickú stranu;

prečo bol u prezidenta na konzultáciách;

prečo ako politik rozumie Viktorovi Orbánovi

a prečo by práve kresťanskí demokrati mali zastaviť nástup fašistov.

V Európskej ľudovej strane ste pôvodne mali dohliadať na stranu Fidesz Viktora Orbána potom, čo jej za trest pozastavili členstvo. Prečo nakoniec z toho zišlo?

Priamo už tú rolu nezohrávam, hoci som mal byť ten štvrtý v tom rade. Lenže tesne pred politickým zhromaždením EPP Fidesz vyjadril nevôľu k mojej nominácii. Vedeniu EPP som preto navrhol, aby ju stiahli. Pôvodne sme mali byť štyria spolu s Hermanom Van Rompuyom (bývalý predseda Európskej rady), Hansom-Gertom Pötteringom (bývalý šéf europarlamentu) a Wolfgangom Schüsselom (rakúsky exkancelár). Nepriamo v tom sankčnom procese zostávam stále tým, že vediem think tank Európskej ľudovej strany. Som pravidelne na každom prezídiu strany, stretávam sa s lídrami a často sa ma pýtajú na názor, či už ako bývalého politika, alebo analytika.

Čomu sa venujete v Centre Wilfrieda Martensa pre európske štúdie?

V rámci nášho výskumu sa zaoberáme problémami, ako sú právny štát v krajinách Európskej únie, nárast populizmu, extrémizmu a xenofóbie, čiže de facto to máme aj ex officio v našom programe.

Čo Fideszu prekážalo na vašej osobe? To, že ste Slovák, ktorý ich má kontrolovať?

Aj, dokonca mi to relevantní ľudia z vedenia EPP takto formulovali: koniec koncov nie ja ako osoba, ale príslušnosť k Slovenskej republike.

Vy ste s Orbánom ako premiér mali celkom dobré vzťahy, nie?

Myslím, že ich doteraz aj mám, napriek tomu, že naše cesty sa do istej miery rozišli a niektoré veci zjavne nevidíme rovnako. Ale máte pravdu, navštevovali sme sa skoro až rodinne. Spomínam si na koncert Bohdana Warchala v Budapešti, kde sme boli s manželkami, a potom v Bude na večeri a víne. On bol futbalista a ja bežec, plánovali sme športové aktivity. Mali sme k sebe blízko, hoci Orbán bol vždy kontroverzný. Keď sa stretneme, správa sa ako kamarát a veľmi otvorene sa zhovárame. Minule mal kampaň Janez Janša v Slovinsku a pozval iba nás dvoch, Orbána a mňa. Osobne s ním nemám problém.

Odvtedy sa však výrazne zradikalizoval a Fidesz je miestami extrémnejší ako Jobbik. Čo si myslíte o Orbánovej posadnutosti Sorosom, mimovládkami a médiami?

Nemá to ľahké. Vyšponoval to do takých obrátok, že zvíťazil s ústavnou väčšinou, takže je tu legitímna otázka: what next and how (čo ďalej a ako). Spomínam si, že Čarnogurský ma raz poučil o svojej teórii o robustnej politike a vždy nás pred ňou varoval – to bolo, samozrejme, v súvislosti s Mečiarom. Je to situácia, keď sa rozhodnete politický priestor okupovať masívne. Keď sa rozhodnete vplývať nielen na opozíciu, ale aj na médiá, nebodaj na súdnictvo a potom vás to ženie stále pridávať. A to potrebuje novú energiu. Do istej miery mu ako politikovi viem porozumieť. Len by som ho pred tým rád varoval. Budem trochu machrovať, ale tak isto som varoval Janukovyča, keď zatvoril Juliu Tymošenkovú. Mal som s ním 70-minútový rozhovor