Den Islamiska statens (IS) förehavanden väcker avsky och ställer rättsstater som Sverige inför dilemman. Ska hemvändande terrorister premieras med jobb och utbildning eller bemötas med hårda fängelsestraff och rehabilitering?

Debatten har varit livlig och nödvändig men nu har regeringen gått för långt.

Genom dagsfärska uttalanden av inrikesminister Anders Ygeman (S) visar regeringen att staten bistått IS-avhoppare som begått folkrättsvidriga brott medan lokaltolkarna i Afghanistan – individer som stridit med svensk trupp och deltagit i förverkligandet av svensk utrikespolitik – lämnas därhän.

Till TT säger inrikesminister Anders Ygeman (S) att Sverige har varit ”behjälpligt med att plocka hem” terrorister som räds lämna Islamiska staten för egen maskin eftersom risken för repressalier är överhängande.

Huruvida Sverige ska bistå hemvändande medborgare som begått vedervärdiga övergrepp är en fråga för sig. Ska svenska skattebetalare finansiera hemresor för ångerfyllda terrorister?

Vilka säkerhetshot riskerar Sverige att utsättas för när avhoppare erbjuds en fristad med motverkande av radikalisering som förbehåll utan strukturer och arbetssätt för detta?

Regeringens agerande väcker anstöt när individer som möjliggjort den svenska militära insatsen lämnas vind för våg medan IS-avhoppare åtnjuter statens behjälplighet.

Ännu har det inte presenterats en lösning för de efterlämnade lokaltolkarna i Afghanistan som är ett dussin till antalet.

Tolkar vars enda oförrätt bestått i att biståde svenska trupper som riksdagen anförtrott uppgiften och vars efterdyningar nu tvingar tolkarna till ett liv i exil.

I fjol hade nuvarande regering en säker utgångspunkt med möjlighet att plocka partipolitiska poäng. Den avgående alliansregeringen var att beskylla för den rättsliga röra som sakteligen avslöjades med dåvarande migrationsminister Tobias Billström (M) i spetsen.

Billström ansåg inte att staten hade ett särskilt ansvar gentemot tolkarna trots att Sverige på egen hand hade skapat hotbilden mot dem.

Hanteringen kritiserades av en socialdemokratisk opposition som genom ledamöterna Clas-Göran Carlsson och Carina Adolfsson Elgestam motionerade i riksdagen om tolkarnas möjlighet till uppehållstillstånd i enlighet med gällande rätt med anledning av den särskilda anknytningen till Sverige.

Men regeringen tycks ha glömt bort tolkarna. Det faktum att en liknande situation snart är verklighet i Mali tycks inte utgöra skäl för att påskynda och metodisera ärendet.

För drygt fyra månader sedan skrev jag och Stefan Olsson på Svenska Dagbladet om den farsartade hanteringen och att denna har varit oacceptabel ur rättsäkerhetssynpunkt.

Vi uppmanade den nytillträdda justitieministern Morgan Johansson (S) att bringa reda i frågan och säkra tolkarnas rätt till prövning. För mig som veteran är hanteringen av tolkarna inte enbart en fråga om prejudikat, juridik och myndighetsutövning.

Som veteran handlar det om att mitt land – det land som jag med stor stolthet och ödmjukhet valt att representera i en krigszon – aktivt väljer att lämna mina stridskamrater i händerna på självutnämnda skarprättare.

I stället för att göra slag i saken har regeringen nu valt att göra ingenting för att hjälpa tolkarna. Därtill möts vi av nyheter som beskriver hur svenska staten bistår ångerfyllda terrorister med en tvivelaktig option till anti-radikaliseringskampanjer som grund.

Stefan Löfven, jag vänder mig nu direkt till dig.

Ditt parti lever inte upp till de åtgärder som Socialdemokraterna motionerade om i opposition. Som partiledare för Socialdemokraterna och regeringschef bär du därför det yttersta ansvaret.

Varför är regeringen villig att bistå hemvändande terrorister som korsfäster och begraver barn levande medan tolkarna i Afghanistan lämnas kvar på slagfältet?

Vad avser du göra för att säkra de efterlämnade lokaltolkarnas rätt till prövning?