Flyktinginvandringens kostnader består åtminstone i kostnader för mottagning (migrationsverkets kostnader m.m) och etablering, samt omfördelningskostnader som uppkommer för att Sverige är en välfärdsstat som omfördelar pengar från människor med höga inkomster till människor med låga inkomster.

Omfördelningskostnaderna är summan av inbetald skatt minus bidrag och välfärdskonsumtion. Att det handlar om en nettokostnad beror huvudsakligen på att det tar många år innan hälften av flyktingar som anlänt fått ett jobb, och för att arbetslösheten i gruppen är hög, och för att snittlönen för gruppen är lägre än snittlönen för inrikes födda. Resultatet blir att gruppen betalar in betydligt mindre än skatt än inrikes födda, och får mer bidrag, t.ex. försörjningsstöd, och konsumerar ungefär lika mycket välfärd som inrikes födda då vi har en välfärdsstat.

Migrationsforskaren Joakim Ruist beräknade den totala omfördelningskostnaden under ett år i en studie från 2015:

Enligt resultaten nådde omfördelningen genom den offentliga sektorn från den övriga befolkningen till flyktinggruppen upp till motsvarande 1 procent av BNP år 2007, och beräknas komma att motsvara cirka 1,35 procent av BNP år 2015. Nettokostnaden för flyktinginvandringen är något större än den för det internationella biståndet. Huvudförklaringen till att det blir en nettokostnad är flyktingars låga sysselsättningsnivåer.

Citatet från: https://handels.gu.se/om_handelshogskolan/Nyheter/fulltext/ny-studie-om-flyktinginvandringen-och-de-offentliga-finanserna.cid1274535

Omfördelningskostnaden är i runda slängar 50 Miljarder kr.

Därutöver tillkommer kostnader i statens budget för mottagning och etablering. Statens kostnader för mottagning gick brant upp i samband med flyktingkrisen, men har sedan dess börjat vända neråt. 2017 kostade mottagningen 40 Miljarder kr. Nyanländas etablering kostade 23,9 Miljarder kr 2017. Siffrorna hämtade från regeringens budget:

http://www.regeringen.se/sveriges-regering/finansdepartementet/statens-budget/statens-budget-i-siffror/

Totala kostnader för gruppen flyktingar och deras anhöriga är då uppe i runda slängar 110 Miljarder kr för 2017. En post som inte finns med där, men som kan vara betydande, är extra kostnader i samband med stor befolkningsökning. Man måste bereda plats för skolor i redan bebyggda områden osv.

Statens totala budget för 2017 var 939,6 Miljarder. Kommunernas kostnader var 2016 totalt 640 Miljarder:

https://skl.se/ekonomijuridikstatistik/ekonomi/sektornisiffror/diagramforkommunerna.1882.html

Landstingens kostnader för 2016 var 324 miljarder kr:

https://skl.se/ekonomijuridikstatistik/ekonomi/sektornisiffror/diagramforlandstingen.1883.html

Total budget ligger i runda slängar på 2000 miljarder. Jämför även med Sveriges totala skatteintäkter på 2020 Miljarder för 2017:

https://www.ekonomifakta.se/Fakta/Skatter/Skattetryck/Skatteintakter-per-skatt/

Då blir kostnaderna per år för flyktinginvandringen i runda slängar i storleksordningen 5,5% av den totala budgeten eller de totala skatteintäkterna.

Det finns saker utöver det som redovisats ovan som skulle kunna påverka. T.e.x bygger beräkningarna av omfördelningskostnaderna på att lönerna inte påverkas mycket uppåt eller nedåt för inrikes födda. Gissningsvis finns effekter där inrikes födda knuffas upp till något högre betalda jobb pga invandring av lågt utbildade (inrikes födda blir förmän och liknande). Men där finns också effekter av konkurrens mellan lågt utbildade inrikes födda som tävlar om samma jobb som lågt utbildade migranter. Många undersökningar visar på att de totala löneeffekterna blir ganska små, och därför ansluter jag mig till skaran som tror att omfördelningskostnader beräknade på inbetald skatt minus bidrag och välfärdskonsumtion ger en bra bild av dessa kostnader.

Det har dessutom spekulerats i att det kan finnas stora ”dynamiska effekter” av invandring. Många har spekulerat i att det finns stora positiva sådana, som ökad export till migranternas ursprungsländer. I Sveriges fall handlar det här om väldigt fattiga ursprungsländer som inom överskådlig framtid inte kommer att handla mycket av Sverige. Det är också möjligt att det finns stora negativa ”dynamiska effekter” i form av minskad tillit och samarbetsvilja i samhället. Inga sådana dynamiska effekter har dock bevisats.

Tilläggas kan att det även förekommer beräkningar över vad en flyktinginvandrare kostar under sin livstid, se tex Storeslettens beräkningar 2003 nedan som visade på 175 000 SEK i livstidskostnad per invandrare (vore högre om bara flyktingar räknades med, och säkert högre numera):

http://su.diva-portal.org/smash/get/diva2:328861/FULLTEXT01

Min slutsats är att såvitt vi känner till kostade flyktinginvandringen ca 110 Miljarder år 2017, eller annorlunda uttryckt i storleksordningen 5,5% av statens, kommunernas och landstingens totala budgetar eller av alla skatteintäkterna.

UPPDATERING: Under våren 2018 efter detta inlägg skrevs så tog Joakim Ruist fram en ny rapport om flyktinginvandringens kostnader. Där redovisar han bland annat att 2015 så betalade gruppen flyktingar och deras anhöriga in 41,5 miljarder kr mindre än de konsumerade i välfärd och bidrag, vilket innebär att omfördelningen till den totala flyktingpopulationen motsvarade 1,0 procent av BNP.

Ruist redovisade även att en genomsnittlig flykting kostade ca 74 000 kr i snitt per år, och att livstidskostnaderna för en flykting är som i tabell 3.2. Där framgår att en genomsnittlig flykting har en livstidskostnad mellan 1.7 och 3 miljoner kronor beroende på vald diskonteringsränta.

Hela ESO-rapporten om flyktingars kostnader och integration finns att läsa här: https://eso.expertgrupp.se/wp-content/uploads/2018/05/ESO-2018_3-Tid-for-integration.pdf

Omfördelningskostnaderna var 2015 något lägre 2015 (40 miljarder) än vad som framkommit i hans tidigare beräkningar (50 miljarder). Men övriga beräkningar ovan gäller för 2017, och omfördelningskostnaderna var gissningsvis större 2017 än 2015 så siffran ovan på 110 miljarder som sammanlagd kostnad för mottagning, etablering och omfördelning är ett hyfsat estimat ändå.