Ett inlägg på Piratpartiets Breddningsblogg har rubriken Piratpartpolitikens huvudmål är att bekämpa korporativism. Själva det sakpolitiska förslaget handlar om privatiseringen av offentliga verksamheter, men det tänkte jag inte kommentera här.

Det är rubriken som jag tycker är extra intressant, och som jag håller med om helt. Piratpartpolitikens huvudmål är att bekämpa korporativism, och det har varit det sedan partiet bildades.

Korporativism är när staten och kapitalet sitter i samma båt.

Det är aldrig bra. I Sovjet ägde staten alla storföretagen, och det tog en ända med förskräckelse. I USA äger de stora företagen staten, och det är inte bättre det. Vi ser hela tiden exempel på det i Europa och Sverige också. Speciellt är jag oroad över hur det ser ut bakom de stängda dörrarna i EU.

När skivbolagen får bestämma hur upphovsrätten ska få kontrollera internet. När rättsväsendet tar order från främmande makt, som i sin tur går storföretagens ärenden. När telekombolagen får ta kontrollen över den nya tekniken som skulle förstöra deras affärsmodell att debitera per minut om de släppte fram den.

Det är inga bruna kuvert med sedelbuntar som lämnas över när politikerna går storföretagens ärenden. Det sker automatiskt, för att alla är en del av samma kultur. Vänskapskorruption, förutom att i vart fall politikerna oftast inte ens uppfattar det som korruption, utan uppriktigt tror att de agerar för allas bästa.

I sin yttersta form är korporatismen närmast ett statsskick. Då har man en regering som inte är utsedd i några allmänna val, och som lyssnar på olika industribranscher och andra organiserade intressen snarare än på några folkvalda representanter. Parlamentet är avskaffat eller maktlöst i ett sådant samhälle. Mussolinis Italien på 30-talet eller George Orwells 1984 är typiska exempel.

Men korporativism behöver inte vara en fullt utblommad Orwellsk dystopi. Det är den yttersta ändpunkten, men på vägen dit är det en gråskala. Det finns korporativa tendenser i alla samhällen, men de kan vara starkare eller svagare.

Jag har känslan av att korporativismen är på frammarsch både i Sverige och i EU. Den utvecklingen måste vi vända innan det blivit för sent.

Det ser jag som Piratpartiets huvuduppgift, som den kanske starkaste röda tråden i våra politiska ställningstaganden.

Våra traditionella politik inom områdena kultur, kunskap och privatliv har hela tiden varit anti-korporativistisk. Vi har sagt nej till att upphovrätten ska få förvandla kulturen till något som bara storföretag med jurister får utöva. Vi har sagt nej till ett patentsystem som stänger ute små innovatörer och befäster de stora företagens ställning. Vi har sagt nej till att bygga den övervakningsapparat som är det ofria samhällets tydligaste kännetecken och viktigaste verktyg.

Istället har vi en vision om ett samhälle där alla får leva och verka fritt, i samarbete med andra och i konkurrens på en fri marknad. För att komma dit behöver vi reformera upphovsrätt och patent, och skaffa oss en annan syn på hur mycket övervakning vi ska ha i samhället. Men det är också väldigt mycket mer, på många andra politikområden.

Därför är det bra och nödvändigt att vi breddar Piratpartiets program, precis som vi håller på med nu. Den röda tråden är kampen mot korporativismen, och för ett fritt och öppet samhälle.