I samhällsdebatten förekommer ofta argumentet ”vi har råd” som ett rikt land med att lägga mer pengar (”resurser”) på verksamheter som är angelägna. Det kan vara skolan, för bättre skolresultat, flyktingmottagningen, för att inte införa begränsningar eller sjukvården, för än större åtaganden.

Förslagen för att ”få råd” kan då vara allt från att konsumera mindre (färre pizzor), öka de offentliga intäkterna (höja skatterna) eller låna pengar, ofta med motivet att Sveriges offentliga skuldsättning är låg.

Det mest problematiska med den här ansatsen är varken ifall vi verkligen har råd eller om förslagen att skaffa mer pengar är så bra eller inte. Det mest problematiska är övertron att mera pengar skulle vara boten på allt. Att det enda som behövs är att ”anslå mer resurser”; några hundra miljoner eller miljarder till – det är ju bara några pizzor per svensk – så kommer man också att få bukt med problemen.