Det här är en text från SvD Ledare. Ledarredaktionen är partipolitiskt oavhängig med beteckningen obunden moderat.

Många i vänstern och vissa liberaler hoppades nog i hemlighet på att deras absurda krav på i princip öppna gränser inte skulle realiseras. Vänstern visste nog egentligen att kraven på fri invandring, omfattande välfärdsstat och låg arbetslöshet var oförenliga. Tydligast är kanske Miljöpartiet som drivit det där men utan att planera för att öka mottagningskapaciteten. Men utvecklingen har hejats på av akademiker, journalister och kulturfolk. Politikerna har kommit undan med sin verklighetsflykt. Nu ser vi resultatet.

Åsa Romson och Gustav Fridolin är de tydligaste exemplen på radikaler som innerst inne hoppades bli hindrade. De ville mest signalera hur goda och radikala de var. Deras idealism berodde hela tiden på andras realism. När de själva fick inflytande ledde det till katastrof. Det är då man börjar gråta på en presskonferens. Mamma, var är du? Varför hindrade du mig inte, pappa?

**Sveriges ledande skikt **har alldeles för länge utgjorts av idealister som fastnat i något slags ideologiskt föräldrauppror.