Mohamed Omar

Säkerhetspolisen gör framsteg. I veckan har man haffat en imam i Örebro. Han misstänks ha rekryterat muslimska ungdomar till Islamiska staten i Irak och Syrien. Jag hittade ett klipp med imamen på YouTube.

Det är från 2012. Han sitter omgiven av unga lärjungar och kallar sig ”er broder Ahmed Abu Abdullah al-Basri”. Abu Abdullah är en så kallad ”kunya” och betyder far till Abdullah. Hans son Abdullah togs för övrigt också in av Säpo. Denne har postat Al-Qaida-material på sin Facebooksida. Al-Basri betyder att imamen, eller hans familj längre tillbaka i tiden, kommer från Basra i Irak.

Den gripne imamen sitter helt öppet i moskén och undervisar ungdomar. Det är tydligt att han är en känd och respekterad lärare i församlingen. En äldre broder. Hans sätt att klä sig, särskilt det rutiga tyget med ett veck över hjässan, en så kallad ”ghutra”, skägget och den rakade mustaschen, indikerar att han hör till den salafitiska rörelsen. Skägg i sig själv är inte ett säkert tecken på salafism. Det förekommer även hos konservativa muslimer i andra riktningar.

Moskén i Örebro har länge varit känd bland muslimer för sin strikt salafitiska profil. Man har ett gediget track record av att bjuda in salafitiska hatpredikanter. Det sker gång på gång. Och man har aldrig bjudit någon föreläsare som kritiserat salafismen, sharia eller jihad. Det tyder på att det inte handlar om att någon arrangör somnat vid ratten. Hatpredikanterna är med stor sannolikhet medvetet valda eftersom de står för vad moskén anser vara rätt tolkning av islam som deras unga bör lära sig.

Salafismen är en rörelse inom sunniislam som betonar trohet med källorna. Ingenting får införas i religionen som inte har tydliga belägg i Koranen och sunnan. Berättelserna om profeten Muhammed kallas sunna. Det innebär också att allt som har tydliga belägg i dessa källor ska tillämpas idag, det vill säga barbariska kroppsstraff, ojämlikhet mellan män och kvinnor, slaveri, diskriminering av icke-muslimer och heligt krig eller jihad. Nya idéer som försöker komma bort från den bokstavstrogna läsningen av källorna är helt bannlysta. Det gör salafismen farlig.

Det finns konflikter inom salafismen om detaljer i läran. Vissa, som till exempel de regimtrogna teologerna i Saudiarabierna, förbjuder självmordsbombningar, medan andra tillåter dem. Vissa anser inte att Islamiska Staten är ett ”riktigt” kalifat medan andra erkänner det. Men alla salafiter är överens om de grundläggande värderingarna, framför allt den absoluta troheten till källorna.

I videoklippet är den gripne imamen noga med att påpeka att en hadith, en berättelse om vad Muhammed ska ha sagt, är ”sahih”, det vill säga autentisk. Det är typiskt för salafismen. Man anser att endast hadither som deras skriftlärda klassificerar som autentiska får användas i undervisningen. Andra sunniter har delvis andra sätt att klassificera hadither och anser därtill att även så kallade ”dhaif” eller ”svaga” hadither kan användas i vissa sammanhang. Alla dessa tecken ger sammantaget en ganska klar bild av Ahmed Abu Abdullah som en salafitisk imam.

Vad denna video också säger är att terrorimamen inte är någon outsider. Han befinner sig mitt i centrum av moskéns församlingsliv och han är omgiven av respektfyllda muslimska, ungdomar. Och så är det med salafismen i svensk sunniislam – den är helt mainstream. Det stämmer med min egen erfarenhet av nästan tjugo år inom svensk islam. Salafiterna dominerade kraftigt bland aktiva, religiösa ungdomar.

Ahmed Abu Abdullah i Örebro har också kopplingar till den salafitiska miljön i Gävle. ”Det finns en form av koppling till Gävle, men mer än så känner jag inte till. Mestadels har den gripne mannen varit i Örebro”, säger Ronnie Jacobson, åklagare för Riksenheten för säkerhetsmål, till Arbetarbladet.

Kopplingen består i att Ahmed Abu Abdullah är vän med Abo Raad, en salafitisk imam verksam vid moskén i Gävle. Detta framkommer på Facebook där den senare kommenterar gripandet. Det är intressant eftersom Abo Raad är ett stort och beundrat namn i svensk salafism. Även han kommer ursprungligen från Irak.

Jag har mött Gävleimamen Abo Raad flera gånger. Han har både hållit i studiecirklar och predikat vid fredagsbönen i Uppsalamoskén. Han var alltid, liksom sin kollega i Örebro, omgiven av respektfyllda unga män. Han hade moskéledningen i Uppsalas välsignelse. Ingen avbröt honom eller utmanade honom på något sätt. Han hade fritt spelrum att sprida sitt salafitiska budskap, i vilket ingick sharialagar, jihad och hat mot väst. När jag hamnade i debatter med unga muslimer som var aktiva i Muslimska ungdomsföreningen i Uppsala (MUFU), hänvisade de gärna till Abo Raad. Han var en auktoritet. Han var den som kunde avgöra vad som var rätt och fel.

Problemet är med andra ord större än en och annan terrorimam. De salafitiska imamerna med sin strikta bokstavstro är inga föraktade typer i moskélivets utkant. De befinner sig i centrum. De är populära och respekterade. Ahmed Abu Abdullah uppträder helt tryggt i videoklippet. Inte alls som någon som känner sig oönskad och är rädd för att bli ertappad och utkastad. Han är i sin hemmamiljö, omgiven av vänner, eller snarare ”bröder”.