Det är den nya regeringens första EU-toppmöte. Veckan präglas av slutförhandlingarna av klimat- och energipolitiken och på toppmötet på torsdagen är tanken att EU:s stats- och regeringschefer ska komma överens. De avgörande frågor som finns kvar är hur mycket förnybar energi Sverige ska ha och om vi ska tvingas minska vår energianvändning. Det säger Romson och Miljöpartiet att vi ska.

Det finns en gammal konflikt mellan Socialdemokraterna och Miljöpartiet om vi ska ha en blocköverskridande uppgörelse om energipolitiken eller inte. Socialdemokraterna vill ha det, eftersom det blir mer av socialdemokratisk energipolitik om de får en kompromiss över blockgränserna. Miljöpartiet vill inte ha det, eftersom det blir mindre som de vill om moderater och folkpartister ska vara med och tycka till.

Men Åsa Romson har hittat en smart utväg. Hon har hittat en lösning på hur Miljöpartiet kan infria vallöftet att lägga ner kärnkraften trots att Löfven stretar emot. Och hon har grundlurat den nya statsministern.

Om Romson får sin vilja igenom i Bryssel får EU en klimatpolitik som tvingar på Sverige ett bindande mål om förnybar energi i storleksordningen 80-90 procent. Det skulle innebära att vi tvingas lägga ner stora delar av kärnkraften inom bara några år. Sveriges förnybartmål blir så högt att vi tvingas säga adjö till kärnkraften och för alltid begrava debatten om nya reaktorer. Det skulle göra oss helt beroende av vindsnurror och blåsigt väder. Samtidigt vill hon att EU ska tvinga Sverige att minska energianvändningen med 30 procent. Man behöver inte direkt vara kärnfysiker för att inse att det skulle leda till skyhöga elpriser. Då kan vi säga tack och hej till basindustrin också. Den får flytta till länder som Kina eller Brasilien i stället. Att det knappast gynnar klimatet har inte Romson några betänkligheter med. Däremot lär det i bästa fall bli ett antal år med nolltillväxt. Där uppfyllde Miljöpartiet ett vallöfte till.

Om Romson lyckas i sin operation har hon effektivt satt stopp för alla möjligheter till en energiuppgörelse. Det finns helt enkelt ingenting att förhandla om. Allt är ju redan bestämt i Bryssel. Det är svårt att få ihop detta med det faktum att Miljöpartiet bara för något år sedan krävde att Sverige skulle gå ur EU. Nu vill partiet ge EU-kommissionen makt över sådant inte ens de värsta eurokrater skulle drömma om att kräva.

Det finns väl ingen som på allvar kan tro att det här är en politik Stefan Löfven kan stå bakom. Med hans tidigare bakgrund i IF Metall och stöd till kärnkraften är det knappast något Löfven skulle acceptera i en öppen förhandling.

Han har helt enkelt inte förstått vad det handlar om. Han trodde väl att det var lugnt att sätta Romson på Miljödepartementet. Det var ju miljöfrågor hon skulle pyssla med. Inte de tunga frågorna. Han förstår inte kopplingen till näringspolitik, konkurrenskraft och industri.

Det här blir en viktig lärdom för Stefan Löfven. Han skulle ha lyssnat på Fredrik Reinfeldts tal i valrörelsen om att det är bra att förbereda sig.

För nu blir det hans gamla vänner i IF Metall som får ta smällen. Det kommer att bli svårt för Stefan Löfven att se dem i ögonen efter det här sveket. Eller hoppas han att de nöjer sig med en praktikplats?

Christoffer Fjellner



Europaparlamentariker, Moderaterna