Ett hjärtligt möte mellan två gamla vapenbröder: Nelson Mandela och Kubas Fidél Castro.

http://www.youtube.com/watch?v=fcOXqFQw2hc

Nelson Mandela har i samband med sin bortgång vid 95 års ålder hyllats som den store demokraten och frihetskämpen, ja nästan som ett helgon. I riksdagen hölls häromdagen en tyst minut för honom. För många i och utom Sydafrika var han verkligen ett sekulärt helgon.

Sant är att Mandela, som kom från den kungliga familjen inom Xhosa-stammen, spelade en betydelsefull roll i samband med Sydafrikas uppbrott från den orättfärdiga apartheid-politiken. Han blev en talesman för försoning och förlåtelse, även om alla ANC-medlemmar inte delade hans åsikter utan mer var intresserade av att slakta än att försonas med den vita befolkningen i landet.

Lika sant är dock att Nelson Mandela hade en annan sida. Han blev i slutet av 1950-talet chef för ANCs militära gren, Umkhonto we Sizwe (MK), som betyder Nationens spjut. Som sådan tog han livlig del i MKs väpnade kamp som icke minst omfattade dödliga angrepp mot vad som betecknades såsom ”mjuka mål”, det vill säga sportanläggningar, teatrar, kaféer, biografer etcetera.

Som framgått av en dokumentär som visats i SVT var Mandela inte någon pacifist. Han vägrade genom hela sin bekväma, 27 år långa fängelsevistelse, ta avstånd från våldet och terrorn. Enligt medarbetare som kom till tals i dokumentären bekymrade han sig föga eller inte alls över oskyldiga offer för ANCs väpnade kamp. Ändamålen fick helga medlen.

”Demokraten” Mandela och den ledande sydafrikanske kommunisten/stalinisten Joe Slovo knyter nävarna tillsammans.

Jag tycker det är dags för omvärlden att sluta måla upp Mandela som något slags helgon. Via länken överst i den här texten kan ni se och höra Mandela sjunga med i MKs kampsång om att döda vita. Medan han gör det knyter han näven på sedvanligt kommunistiskt vis, en hälsning som var karaktäristisk för den store ”demokraten” Mandela. Och förvisso har vita dödats i Sydafrika.

Det beräknas att över 4000 vita farmare har mördats, huvudsakligen av yngre, svarta män. Det dödliga våldet tenderar att eskalera i takt med att Sydafrika är på väg att utvecklas i riktning mot ett alltmer laglöst samhälle. Våldet mot de vita och den svarta rasism som genomsyrar det sydafrikanska samhället är desslikes contraproduktivt ur ett samhälleligt perspektiv.

Vita farmare betyder mycket för landets ekonomi, liksom vita tjänstemän och byråkrater står för en betydelsefull fackkunskap som går förlorad allt eftersom de får sparken från verk och myndigheter. De ersätts av icke-vita men ofta otillräckligt utbildade och/eller kompetenta personer.

Om det dödliga våldet mot vita farmare:

http://en.wikipedia.org/wiki/South_African_farm_attacks

Mandela kom mycket väl överens med världens kommunistiska ledare som Fidél och Raoúl Castro på Kuba. Vilket inte är märkligt, eftersom han, trots föga framgångsrika försök att hävda motsatsen, bevisligen var medlem i det sydafrikanska kommunistpartiet, SACP (South African Communist Party).

Via denna länk kan Mandelas terroristiska och kommunistiska kopplingar studeras:

http://www.netcomuk.co.uk/~springbk/enemy.html

Så sörj lagom, alla ni med blödande hjärtan som tror att Mandela var godheten personifierad!

En av ANC omtyckt terrormetod var ”necklacing”: ett bildäck träddes över offrets huvud och tändes på.

Share this: Dela

Facebook

Gilla Gilla Laddar...

This entry was posted on 11 december, 2013 at 2:48 and is filed under Utrikespolitik. You can subscribe via RSS 2.0 feed to this post's comments.

Etiketter: ANC, apartheid, Fidél Castro, Joe Slovo, Kuba, necklacing, Nelson Mandela, Raoúl Castro, riksdagen, SACP, SVT, Sydafrika, Umkhonto we Sizwe, Xhosa

You can comment below , or link to this permanent URL from your own site.