Poängen med EU:s Schengen-överenskommelse var inte enbart att göra det enklare för fri rörlighet för de som redan är här och är medborgare – utan också att stärka skyddet mot de som kommer utifrån Foto: Frank Augstein/TT

Så vad är problemet hos världens rikaste kontinent, där 28 länder ingår i det som kallas för en union, och varför tar inte andra länder emot fler? Till att börja med motsvarar inte de överenskommelser som existerar på pappret – och i lagstiftningen – verkligheten i Europa i dag.

Juridiken i sig är inte särskilt komplicerad, säger Rebecca Thorburn Stern, som är docent i folkrätt vid Uppsala universitet.

– Det har låst sig för att det inte finns en politisk vilja att ta emot de som vill söka asyl.

Att söka asyl är en mänsklig rättighet, enligt FN:s Allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna. Men det gäller att rent fysiskt sätta ner foten innanför någon av EU:s gränser först. Det går bara att göra illegalt för den som inte har ett pass från ett annat rikt och fredligt land.

Den som kommer till ett land och vill söka asyl kan inte nekas det. De flesta som kommer från länder i krig eller där de riskerar allvarlig förföljelse, som Syrien och Eritrea, beviljas också asyl i Europa.

Enligt SvD:s intervjuer med familjer i Södertälje som förhandlar för släktingars räkning kostar det just nu mellan 100 000 och 150 000 kronor per person för att bli smugglad från Syrien. EU:s gränsövervakningsorgan Frontex listar sju olika rutter för att ta sig till Europa, och vanligast för syrier är att vägen går över Medelhavet från Libyen till Italien, eller sjövägen från Turkiet till Grekland, och sedan vidare till Sverige. Priserna är ungefär desamma för att komma till Tyskland.