Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Cannabis er milliardindustri. Produktet omsettes trolig for over 60 milliarder dollar i året. Til sammenligning var den norske statens nettoinntekter fra olje- og gass-produksjon om lag halvparten i 2018. Markedet for produksjon, salg og kjøp er enormt.

Men også stort sett ulovlig. Brorparten av omsetningen havner i hendene på kriminelle organisasjoner og narkotikakrateller, ikke bedrifter og skattemyndigheter. I Norge, som i stort sett alle andre land, bruker vi milliarder på å jage brukere og produsenter framfor å tjene milliarder på å skattlegge dem.

Ting er imidlertid i ferd med å endre seg. Fordi Canada og ti amerikanske delstater har legalisert rekreasjonell og medisinsk bruk av marijuana, har den nord-amerikanske cannabisindustrien skutt fart. I 2018 ble det omsatt for ti milliarder dollar og investert like mye. I år er investeringene ventet å nesten doble seg.

Ifølge Business Insider er marijuana-industrien den raskest voksende delen av arbeidsmarkedet i USA. Bare i fjor ble det skapt over 64 000 fulltidsstillinger - en 44 prosents økning fra året før. Det grønne gullet sysselsetter fire ganger så mange som jobber med landbruk og fiskeri i Norge, og er ventet å øke med 110 prosent hvert år fram mot 2021.

Hvis spådommene slår til vil det om et par år jobbe flere i cannabisindustrien i USA enn i helsesektoren i Norge.

Det er ikke uten grunn Venstres Guri Melby vil åpne for produksjon av cannabis til medisinsk bruk i Norge. Forholdene ligger til rette for at vi kan lykkes godt i den internasjonale konkurransen. Cannabisdyrking er både kraft- og arealkrevende. Vi har plass, og billig og ren elektrisitet her i landet.

Vi har også en stor andel utsatte bønder. Før Venstres landsmøte trakk Melby blant annet fram pelsdyrnæringen, som går mot styrt avvikling. Med litt statlige omstillingsmidler kan de på kort tid produsere cannabis til medisinsk bruk.

Si hva du vil om cannabis, men produkter som lindrer smerte hos mennesker framfor å påføre dem hos dyr, må da være å foretrekke for de aller fleste.

Men mens vi venter på agraren har Oslo-eliten tatt affære. For noen uker sida kunne Dagens Næringsliv melde at cannabis-feberen har tatt bolig i et knippe norske byråkrater. I avisa kunne vi lese at investorer i Statens Pensjonsfond Utland (SPU), også kjent som Oljefondet, kastet seg på boomen.

I skrivende stund eier det norske fellesskapet cannabis-aksjer for om lag 1,4 milliarder kroner. 446 millioner mer enn de var verdt da vi gikk inn i det nye året for et par måneder sida. Avkastningen framover kan bli eventyrlig.

Det er det all grunn til å feire. Selv om norske myndigheter fremdeles anser cannabis som ulovlig, er det gode nyheter at produksjonens overskudd havner hos velferdsstaten, lovlydige produsenter og som skatteinntekter, snarere enn hos morderiske og ødeleggende karteller.

Fra amerikanske og canadiske forbrukeres perspektiv, er det også gode nyheter. Det er langt bedre at folk skaffer seg rusmidler på lovlig vis, enn at det går via bakmenn og kriminelle. Da vet folk hva de får, myndighetene kan sette grenser for omfang og produkttyper, og brukere slipper å bli forsøkt rekruttert til farligere stoffer.

Investeringene møter imidlertid motstand fra Norsk Narkotikapolitiforening (NPF). De mener cannabisaksjene undergraver myndighetenes arbeid på rusfeltet, og har et poeng. Det er unektelig noe pussig ved at vi med den ene hånda bruker fellesskapets ressurser på å bekjempe cannabis, mens vi med den andre tar imot penger fra salg av det samme rusmiddelet.

Men vi bør ikke hisse oss nevneverdig opp over det. Oljefondet er investert i langt mer skadelige produkter enn cannabis. Noen av verdens største alkoholprodusenter, for eksempel. Dersom skade skal være et førende prinsipp for nedsalg, bør vi se til disse først. Flere av dem volder trolig mer skade enn cannabis noen gang kan forårsake.

Lærdommen er uansett ikke å trekke oljefondet ut av verken alkoholprodusenter eller cannabisindustrien. Dersom vi ønsker kontroll over rusmidler med skadepotensiale, ta knekken på bakmenn, og skape trygghet for brukerne, bør hele markedet reguleres.

I en regulert industri kan vi velge både modell, omfang, avgiftsnivå, utsalgssteder etc. selv. Slik vi har gjort med suksess for alkoholsalg. Forbudslinja bærer få frukter, men den regulerte industrien blomstrer. Tida er inne for å se på hvordan vi kunne gjort det. Her er det både liv å spare og penger å tjene.