Dela via: Facebook

Twitter

LinkedIn

Det blev en spännande kväll.

Jag kommenterade nämligen en tweet som åkte förbi utan att tänka på det nämnvärt. Jag hade inte ens någon aning om vem han var mer än vänster, givet vad han skrev.

Det visade sig vara den politiska redaktören för fd LO-tidningen, numera Arbetet, Martin Klepke. Och det blev snabbt en kul ordväxling.



Klepke kallar alltså alla privata välfärdsföretag för tjuvar. De STJÄL skatter. I linje med Margot Wallströms retorik på torget i Sundbyberg i valrörelsen alltså, där hon kallade Alliansens politik för “väpnat rån”.

Det ännu mer anmärkningsvärda tycker jag är både bristen på någon humor och självdistans och att det är JAG som är otrevlig plötsligt. Jag blir så less på att vänstern tror att de kan använda vilken retorik som helst men när man bemöter den på samma nivå blir de förbannade och/eller ledsna i ögat.

Kan man inte leken tåla ska man inte leka alls. Men det här med olika regler för dem och för oss andra går som en röd tråd och jag ska strax förklara vad jag menar.

Den här diskussionen gjorde mig hur som helst nyfiken på Tidningen Arbetet så jag gick in och kollade lite på deras egen ekonomi. Arbetet ägs av aktiebolaget LO Mediehus där LO är enda ägaren.



De säljer i princip bara till andra “koncernföretag”.



Det roliga börjar redan på första sidorna där de beskriver sin webb. För LO har 1,3 miljoner medlemmar. Tidningen är LOs och vänder sig till visserligen främst till förtroendevalda men har ju en enorm bas av läsare i grunden.

Deras webb drar 60-80 000 besökare per månad. Min blogg, som jag driver ensam och utan att vara del av ett 1,3-miljonersnätverk, drar…..80 000 unika per månad. Med en peak i just december på 114 000 unika. Månaden då Arbetet skyller på……december. Tja, eller så är ni bara för tråkiga helt enkelt.



Hur bra går då tidningen finansiellt?

Så där, är svaret på frågan.



Ingen vinst i år alltså. Eller förra året, då gjorde man ett ännu sämre resultat på hela 1,2 miljoner kronor.

En sak som just privata välfärdsföretag gör är att de betalar skatt på sin vinst medan kommunala aktörer, alltså konkurrenterna, inte behöver betala någon skatt utan det eventuella överskott får de behålla eller skicka tillbaka till kommunen direkt om de har otur..

Klepke, eller “privata välfärdsföretag stjäl”-mannen tycker alla företag ska betala skatt och bidra. För när andra företag inte betalar skatt på sin vinst är det förkastligt. Tidningen han själv jobbar på jobbar däremot hårt på att undvika att göra vinst överhuvud taget.

Och ingen vinst – ingen skatt.

Alltså bidrog, som ni kan se i resultaträkningen ovan, Klepkes egen arbetsinsats till NOLL i bolagsskatt 2013.

Zero dollares. Det är häftigt att betala skatt – om någon annan gör det.

Det är väl därför Tidningen Arbetet generellt och Klepke i synnerhet hatar vinst – de vet inte hur man gör vinst själva.



Det här gjorde mig ännu mer nyfiken och jag kikade därför på åren innan.

Och se där, ingen vinst vare sig 2011 eller 2010 heller. Arbetet har alltså inte gjort vinst på 4 år, minst, och därför inte heller bidragit med skatt från sitt aktiebolag på lika länge.



Tittar man längre tillbaka ser det exakt likadant ut. Arbetet går med lite förlust varje år förutom det året då de backade rejält.

Men här upptäckte jag en sak.



Vänta lite. Ser det inte lite skumt ut på näst sista raden?

Resultat efter finansnetto 2008 och 2009 är plus. Som ni ser 218 387 kronor 2009 och 904 990 år 2008. Men ändå gör Arbetet ingen vinst i slutändan. Varför då?

Jo, ser ni Not 10. Den kollade jag upp. Och den visar sig tillhöra……koncernbidrag.



Koncernbidrag? Var har jag hört det någonstans? Ah, just det ja. I debatten om…….vinst i välfärden. För det är just en del stora bolags upplägg med koncernbidrag som fått vänstern att koka.



Så senast LO-tidningen gjorde vinst, alltså 2009 och 2008, minskar de vinsten till strax under noll och slipper fiffigt nog på detta sätt, genom att skicka pengar i koncernbidrag till LO, att betala skatt helt som bolag.

Det kallas skatteplanering med ett annat ord och en sak en enad vänstern ÄLSKAR att kasta på privata företag så fort de kommer åt. Som tecken på att privata företag är giriga Krösus Sork-typer.

En annan sak värt att notera är att Arbetet samtliga år från 2013 till 2008 verkar ha exakt samma kostnader som intäkter just aktuellt år. För mig som företagare och som läst och analyserat många årsredovisningar förefaller detta vara ganska märkligt. Ett företags intäkter och kostnader fluktuerar mellan år och inom kostnadsslag. Men Arbetet verkar nästan med precision år efter år matcha intäkterna med kostnaderna.

En slump?

Oavsett vad är det helt uppenbart att Klepke och hans tidning Arbetet har en uppfattning om skattemoral när det gäller sig själva. Och en annan när det gäller resten av samhället.

En godis till dig, två till mig. En godis till dig, två till mig. En till dig………

/ Rebecca Weidmo Uvell