עצורים ישראלים בקולומביה בפרשת הסרסרות

14 ישראלים ושני קולומביאנים חשודים שסרסרו בילדות, בנערות ובנשים וניצלו אותן מינית במסגרת רשת לסחר בנשים בקולומביה. כך דיווחו כלי תקשורת במדינה. מחומר החקירה עולה כי הרשת שיווקה חבילות תיירות במדינה שיועדו בעיקר עבור תיירים מישראל, רובם אנשי עסקים וחיילים משוחררים.

מנגד, גורמים במשרד החוץ טוענים שנעצרו רק ארבעה ישראלים. ממשרד החוץ נמסר שהנושא מוכר ומטופל על ידי הקונסול בבוגוטה יובל שרעבי.

על פי הודעת הרשויות בקולומביה, שמונה מחברי הרשת נעצרו, ונגד החברים הנוספים הוצאו צווי מעצר בינלאומיים. כמו כן, נתפס רכוש בשווי 144 מיליון פסו, שכולל מלונות, הוסטלים ואתרי תיירות שונים. במסגרת אותה "חבילת תיירות" ששיווקה הרשת, הישראלים לנו במלונות, והשתתפו בסיורים על יאכטות ובמסיבות מוזיקה פרטיות שבהם הועמדו לרשותם קטינות, צעירות ונשים כ"שפחות מין" וכן סופקו להם סמים ומשקאות אלכוהוליים.

בנוסף למעצר המעורבים, המשטרה פשטה על כמה נכסים שהיו שייכים לסרסורים לכאורה, בין היתר על ספא בנחמין בטגנגה שבסנטה מרתה, על בניין שידוע בשם מלון קאזה מדיין ועל אכסניה בבוגוטה. הנכסים הללו משמשים אך ורק לאירוח של תיירים ישראלים ושל מנהלי המקום, וככל הנראה נתנו חסות לניצול המיני של הנשים וכן לשימוש בסמים.

"החקירה שאפשרה למצוא את האחראים על ניצול הילדות והנערות החלה ב-15 ביוני 2016. באותו היום בוצע הרצח של הישראלי שי עזרן במדיין. הגרסאות הראשונות הצביע על כך שהרצח שלו הוזמן על ידי ישראלי אחר, בין היתר בעקבות סכסוך על מכירת חלק מהדירות בעיר", נמסר ממשרד התובע.

וילה שבה בוצעו חלק מהמעצרים בפרשה

אסי בן מוש. גורש ב-2017, היה חלק מהרשת הישראלית

משרד התובע הכללי בקולומביה טען כי הרוצח הוא אסי בן מוש, שעל פי הדיווחים בכלי התקשורת נעצר ב-2003 בהולנד בגין סחר בסמים, וכן היו נגדו הליכים בישראל בגין סחר בסמים וסחר בבני אדם.

בנובמבר 2017 גורש בן מוש, לאחר שנחשד בעבירות סמים, שידול ילדים לזנות ועבירות מס. בין היתר נטען כי הפך את מלון "בנחמין" שברשותו למרכז זנות וסמים.

במסגרת חקירת הפרשה נודע לרשויות כי מי שעומד בראש הרשת במדינה הוא בנימין מוש, אזרח ישראלי, שנכנס מדי פעם לקולומביה כדי לפקח על העסקאות הבלתי חוקיות וכדי לקבל דיווחים מעמיתיו אסי בן מוש, מור זוהר ואדם נוסף.

לפי הדיווח, ישנן עדויות לתנועותיו של בנימין מוש במדינות במרכז אמריקה ובדרומה, שבהן החזיק בבעלותו מרכזים של ניצול מיני, סחר בבני אדם ומכירת סמים, כמו אלה שהיו ברשותו בקולומביה.

התוכנית הפלילית שהוקמה בערים כמו סנטה מרתה, מדיין וקרטחנה נראתה חוקית לכאורה. על הנייר חברי הרשת הקימו חברות תיירות ומוסדות מסחריים כמו בתי מלון וספא, וכן דיווחו על חלק גדול מהפעילות העסקית שלהם.

במקביל לפעילות החוקית, הסרסורים לכאורה החלו לאתר בבתי ספר ילדות ונערות עם קשיים כלכליים או בעיות במשפחה כדי לגייס אותן עבור עבודות מין. בנוסף הם ארגנו מפגשים מיניים מסיביים, מסיבות אלקטרוניות ואירועים נוספים שבהם נפגעו הקורבנות, שהיו בהשפעת סמים. לפי הרשויות, הכספים שהתקבלו מעבודות המין של הנערות הושקעו בחברות וברכישת מקרקעין.

מהעדויות שהתקבלו במהלך החקירה עולה כי הקטינות קיבלו בין 200 ל-400 פזו עבור "היכולת לסבול את ההתנכלויות של התיירים הישראלים", והיו חייבות להיות חברות בקבוצת וואטסאפ שנקראה "פורים".

כל קבוצה כזאת נוסדה על ידי מי שעמד בראש המערכת באותה עיר, והיא שימשה מנגנון לחץ והפחדה. כמו כן, כך הזמינו את הקטינות לחוות ולמלונות שבהם התארחו הישראלים.