Senat Filozofske fakultete Univerze v Ljubljani je sprejel sklep, na podlagi katerega se po novem ženski spol šteje kot nevtralen, in ki zapoveduje, da se v vseh pravnih aktih fakultete v naslednjih treh letih uporablja ekskluzivno samo ženski spol, zatem pa izmenično moški in ženski. Gre za grob poseg v naravni jezik ter prisilno spreminjanje slovenščine v skladu z legebitrovsko in feministično ideologijo, ki je zasidrana v samo jedro ljubljanske univerze. To vodi v kaos in anarhijo, je dogajanje na filozofski fakulteti komentiral psihoanalitik Roman Vodeb. “To družbo moramo vsaj malo narediti spet konservativno, ker ta anarholiberalnost ima v jedru neodgovornost.”

V primeru, da ne pride do ustavitve postopka, bo sklep po pisanju Dela postal pravnomočen v naslednjih tednih. “To pomeni, da bodo odslej v pravnih dokumentih Filozofske fakultete tri leta le študentke in profesorice (kar bo vključevalo oba spola).”

Če avtor članka samo ugiba, da so se člani senata FF zgledovali po nekaterih tujih univerzah, pa lahko sami odkrito rečemo, da gre za načrtno vsiljevanje teorije spola in s tem povezane ideologije v akademski prostor. Problem, ki je do zdaj pestil univerze v tujini, se je tako pojavil tudi pri nas. Ni res, da so pri uvozu takih grobih posegov v slovenščino premalo upoštevali tako oblikoslovne in skladenjske značilnosti slovenščine kot tudi “status Filozofske fakultete kot osrednje slovenske ustanove, ki izobražuje bodoče humaniste, sloveniste in jezikoslovce in ima zato tudi velik jezikovnopolitični vpliv”. Predlagatelji tega kronskega dragulja idiotizma svetovnih razsežnosti so to naredili ravno zato, ker je Filozofska fakulteta osrednja slovenska ustanova, ki izobražuje bodoče humaniste, sloveniste in jezikoslovce ter ima zato kar največji vpliv jezikovnopolitični vpliv. Iskati izgovore za tako početje je že samo po sebi zelo problematično.

Počasi bo družba začela zapadati v kaos, če ne bomo vzpostavili nekega reda, red pa je vedno konservativen!

Kar v tujini označuje izraz “social justice warrior”, je psihoanalitik Roman Vodeb okarakteriziral kot sodelovanje med feministkami ter legebitrovci. Po njegovih besedah Filozofsko “fakulteto obvladujejo feministično-gejevski lobiji. Ideologija izenačevanja spolov oziroma ideologija feminizma in legebitrovcev se bo počasi inkorporirala v vse dokumente. Po tej poti je prva začela Fakulteta za socialno delo, kjer imajo dekanjo in so vse statute prilagodili ženskemu spolu. Očitno Filozofska fakulteta sledi temu, ker je njihov dekan gej, je tipičen predstavnik in aktivist legebitrovskega gibanja”. “Feministke in legebitrovci /…/ se združujejo v neko ideologijo, ki preko Filozofske fakultete obvladuje celo univerzo.” Po Vodebovih besedah je tako celotna ideologija zasidrana v samo jedro ljubljanske univerze. “Ideologija v izobraževalnih institucijah nima kaj iskati. Izobraževalne institucije morajo izobraževati, ne pa prati možgane s to ali ono ideologijo.” Ta ideologija je tako močna, da je Vodebu celo prepovedala predavanje, kjer je bil eden od predavateljev, kar je svojevrsten primer fašizma. To vodi v kaos in anarhijo, pravi Vodeb. “To družbo moramo vsaj malo narediti spet konservativno, ker ta anarholiberalnost ima v jedru neodgovornost.” Mladci, ki so prodorni in falični, so po njegovem brez nadjaza in odgovornosti, gre za tako imenovane ‘predojdipalce’ iz katerih zrastejo anarhisti, ki se zavzemajo za legalizacijo marihuane, volilno pravico pri 16. letih, čeprav gre za popolnoma nedozorele osebnosti. “Počasi bo družba začela zapadati v kaos, če ne bomo vzpostavili nekega reda, red pa je vedno konservativen, saj ima normo,” je prihodnost pod LGBT ideologijo opisal znani psihoanalitik.

Povedi, ki spominjajo na Orwellov Novorek

Da temu lahko samo pritrdimo, potrjuje tudi dr. Kozma Ahačič, ki poroča, da je delovna skupina za pripravo predloga občutljive rabe jezika v dokumentih FF predlog sklepa senatu FF posredovala po enem samem sestanku. To očitno kaže, da ni šlo za resno lingvistično premlevanje, temveč za ideološko obarvano odločitev. “Maja in Janez sta študirali.” “Dekanja in senat sta se strinjali.” “Profesorja in študentka so prišle k dekanji.” “Hujša kršitev študentke je dajanje lažnih podatkov z namenom, da bi neupravičeno okoristila sebe ali katero drugo.” – To so samo primeri izbranih povedi, ki bi po novem veljale za pravilne.

Žalosten je dan, ko ugotovimo, da je osrednji slovenski humanistični ustanovi, ki naj bi skrbela za slovenski jezik in njegovo rabo, bolj kot za samo materinščino mar za propagiranje osebnih agend nekaterih članov senata in širjenje ideologije teorije spola. Kako je celotna zadeva abotna in neutemeljena, je pokazal tudi Ahačič, ki je zapisal, da je “Sprememba slovničnih zakonitosti brez realne jezikovne podlage neživljenjska in pomeni veliko nazadovanje v dojemanju jezika, pa tudi njegovih sociolingvističnih značilnosti”, in dodal, da “še nikoli v zgodovini slovenščine /…/ niso spreminjali slovnice (v najožjem pomenu besede) mimo izkazane realne rabe”.

Ivan Šokić