Ariile naturale protejate vor putea fi modificate în scopul scoaterii din acestea a unor terenuri pe care să poată fi efectuate exploatări de resurse minerale, fără a mai fi nevoie de o hotărâre a Guvernului și de avizul Academiei Române. Prevederea este inclusă într-un proiect legislativ, cu argumentul că există licențe vechi de concesiune minieră pentru terenuri care au fost declarate ulterior arii naturale protejate.

Proiectul de lege a fost inițiat de mai mulți parlamentari ai coaliției de guevrnământ, PSD-ALDE, având semnătura și unor foști miniștri ai Economiei sau Energiei.

Inițiatorii arată că, până în iunie 2007, modificarea limitelor ariilor naturale protejate putea fi decisă doar de autoritatea publică centrală pentru protecția mediului, dar cu avizul Academiei Române.

După 2007, legislația a fost modificată prin ordonanță de urgență și stabilește în prezent că, în cazul ariilor naturale protejate de interes național, pentru care nu există limite identificate, stabilirea și modificarea acestora este prin hotărâre a Guvemului, la propunerea custodelui ariei naturale protejate respective, în baza unui studiu științific, cu avizul Academiei Române și cu aprobarea autorității publice centrale pentru protecția mediului și pădurilor.

Autorii proiectului de lege arată că aceste prevederi au făcut imposibilă modificarea limitelor unor arii naturale protejate atât pentru corectarea unor erori majore privind suprafața ariei, cât și pentru scoaterea din interiorul ariei naturale a unor suprafețe de teren aferente perimetrului de exploatare a resurselor minerale, pentru care exista, la data instituirii regimului de arie naturală protejată, o Hotărâre de Guvern, în vigoare, pentru aprobarea licenței de concesiune a activității miniere de exploatare.

“Licențele existente nu au putut fi valorificate pâna la data prezentei inițiative legislative, după declararea statutului de arie naturală protejată, perimetrele miniere susprapuse peste acestea au intrat într-un proces de evaluare specific ariilor naturale protejate, astfel, procedurile de evaluare a mediului fiind mult întârziate, ducând în situația prezentă când, nici o exploatație nu poate să funcționeze în regim de suprapunere peste o arie naturală protejată. (...) Situația trebuie rezolvată, expioatațiile miniere au fost închise sau sunt în pericol de a fi inchise. Resursele minerale nu mai pot fi exploatate. Impactul economic și social este mare”, susțin inițiatorii legii.

Aceștia mai arată că este vorba și de o situație nedorită de aplicare retroactivă a legislației de mediu, în ciuda faptului că legea minelor stabilește că “prevederile legale existente la data intrării în vigoare a licenței rămân valabile pe toatã durata acesteia, cu excepția apariției unor eventuale dispoziții legale favorabile titularului”.

Prin urmare, autorii propun ca modificarea limitelor ariilor naturale protejate să fie posibilă “prin scoaterea unor suprafețe din interiorul ariilor naturale protejate, dacă, pentru suprafețele respective, la data de 29 iunie 2007, erau aprobate, prin Hotărâre a Guvernului României, licențe de concesiune a activității miniere de exploatare, în temeiul legislației miniere în vigoare la data emiterii acestora.”

Potrivit prevederilor propuse, modificarea limitelor arie naturale se va realiza “la cererea titularului de licență, prin act administrativ al conducătorului autorității publice centrale de protecție a mediului”, cererea fiind însoțită doar de o copie a Hotărârii Guvernului României privind aprobarea licenței de concesiune a activității miniere de exploatare și de dovada deținerii unor terenuri aduse în compensare.

Practic, pentru aceste terenuri nu mai este nevoie de un aviz al Academiei și de o Hotărâre a Guvernului pentru care ele să fie scoase din aria naturală protejată.

Poiectul stabilește însă că modificarea va fi avizată numai în situația în care, prin grija și pe cheltuiala titularului de licență, va ti instituit regimul de arie naturală protejată pe o altă suprafață adiacentă ariei naturale protejate, situată oriunde pe granița acesteia. Suprafața minimă a suprafeței aduse în compensare va fi echivalentă cu suprafața scoasă de pe teritoriul ariei naturale protejate, majorată cu 50%.

Totodată, modificarea limitelor ariilor naturale protejate prin extinderea suprafeței ocupate va fi posibilă oricând dacă suprafețele suplimentare îndeplinesc condițiile avute în vedere la desemnarea unei arii naturale protejate.