Vi är en färgklick som Söder behöver

– Kolla, där är vår häger. Han brukar komma hit och äta ibland, vi kallar honom Helge, säger Lasse och pekar över vattnet mot en ståtlig fågel vid Årsta holmar.

Han sitter tillbakalutad på soldäcket. Under, över och runtomkring oss snirklar sig plåtrör, egensnickrade bryggor, båtar i alla tänkbara skick, en sovande hund, hängmattor, cyklar, sprejmålningar – och en lyftkran. Ett Villa Villlekulla gone Mad Max, som varit Lasse Larnes hem i sju år. Han var först, "så kom polarna efteråt".

Just nu bor tre personer här. Men snart kan historien om piraterna vid Årstaviken vara över. Enligt ett nytt beslut ska oljepiren, som båtarna ligger olovligt förtöjda vid, rivas inom ett år. Staden har i flera år haft svårt att bli av med båtklustret, dels har man trätt internt om huruvida det är Stockholms stad eller landstingets fastighetsbolag Locum som ansvarar för piren. Dels har man haft svårt att reda ut ägarförhållanden kring båtarna och också haft svårt att få tag i de som bor där. Men det menar Lasse är ren lögn.

– De har inte satt sin fot här nere, inte en enda gång har någon från staden kommit och sagt hej ens en gång. Alla vet ju var jag finns, jag är här jämt.

Skandalomsusade knarkskeppet viktig faktor

Själv tycker han att det varit ganska lugnt genom åren, med undantag för något enstaka polisbesök och några sjöräddningar – där Lasse ryckt ut för att bistå när någon förbipasserande fått soppatorsk. Men sedan den 37 meter långa pråmen dök upp vid årsskiftet, även kallat knarkskeppet efter polisens upprepade tillslag på båten, blev läget mer ansträngt menar Lasse.