Kenties tylsintä kuunneltavaa maailmassa on se, kun etuoikeutetut ihmiset puolustavat etuoikeuksiaan muka yleiseen etuun vedoten. Vaalien aikana ja nyt hallitusohjelmaa laadittaessa tässä ovat kunnostautuneet erityisesti korkeakouluopiskelijat. Opiskelijoiden vaatimuksia voi käydä katsomassa esimerkiksi täällä tai #koulutuslupaus-hashtagilla sosiaalisessa mediassa. Ajatus on karkeasti sanottuna se, että korkeakoulutus pitää saada maksutta koska se oikeastaan hyödyttää hirveästi kaikkia muita paitsi koulutuksen saajaa itseään.

Silläkin uhalla että tämä on itsestäänselvää kerrataan nyt lyhyesti miksi näin ei ole. Olen puhunut samasta jutusta kyllä jo ennenkin muualla.

Yliopisto-opiskelijaa voi parhaiten verrata aloittelevaan yrittäjään. Aloitteleva yrittäjä joutuu usein tekemään paljon töitä ilman juurikaan tuloja. Oman yrityksen rakentaminen vie kaiken ajan, joten ei voi työskennellä muualla. Investoinnit omaan yritykseen tehdään usein lainarahalla. Kaikki tämä tapahtuu siinä toivossa, että yritys menestyy ja omistaja rikastuu.

Kukaan ei ole sitä mieltä, että yrittäjä on köyhä, tai että hänen pitäisi saada merkittäviä tulonsiirtoja. Yrittäjä on vapaaehtoisesti alentanut väliaikaisesti tulojaan saadakseen tulevaisuudessa enemmän. Kukaan ei ole sitä mieltä, että on jotenkin väärin, että yrittäjä joutuu ottamaan lainaa. Juuri investointien rahoitusta vartenhan pääomamarkkinat ovat olemassa.

Kukaan ei taatusti ole sitä mieltä, että yrittäjän pitäisi saada investointihyödykkeet ilmaiseksi. Yrityksen perustamisessa on järkeä vain jos se tuottaa niin hyvin, että sitä varten tehty työ ja muut uhraukset kannattavat.

Yliopisto-opiskelijat ovat aivan samanlaisessa asemassa. Lääkäriksi opiskeleva on vapaaehtoisesti alentanut tulojaan vähäksi aikaa saadakseen tulevaisuudessa enemmän. Tietenkään ei ole väärin, että joutuu ottamaan lainaa hankkiakseen jotain, joka tekee tulevaisuudessa varakkaaksi. Kallista tutkintoa ei kannata hankkia, ellei sen tuotto ylitä kustannuksia, niin opintojen vaatimaa työtä kuin muutakin. Tutkintoa ei tietenkään pidä maksaa muilta perityillä veroilla ja antaa henkilölle, jonka se tekee rikkaaksi tai ainakin suurituloiseksi.

Todelliset köyhät eivät saa parin vuoden päästä ruusua käteensä ja siirry hyvin palkattuihin ja mukaviin töihin.

Entä ne tutkinnot, jotka eivät nosta tuloja yhtä paljon kuin lääkärintutkinto? Eikö ole epäreilua ja tyhmää periä näistä maksua? Ei tietenkään. Kirjastonhoitajan tutkinto ei ole yhtä arvokas kuin lääkärin, joten sen hinnan tulee olla alempi ihan samalla tavalla kuin Fiat on halvempi kuin Mersu. Tutkinnon hinnan pitää siis perustua tuotantokustannuksiin ja tutkinnon arvoon ihan samalla tavalla kuin muidenkin hyödykkeiden.

Jos tutkintoa ei kannata alemmallakaan hinnalla hankkia, niin sitä ei sitten vaan kannata hankkia. Se, että ihmiset eivät hanki vähäarvoisia tutkintoja on hyvä eikä huono asia.

Tässä vaiheessa opiskelijajärjestön edustaja kaivaa esille koulutuksen ulkoisvaikutukset. Yliopistokoulutuksesta on tämän tarinan mukaan suuria hyötyjä kaikille muille kuin opiskelijoille itselleen. Teoreettisen fysiikan opiskelu ei kenties nosta tuloja suuriksi, mutta hyödyttää koko ihmiskuntaa. Kirjastonhoitajat ja filosofit pitävät sivistystä yllä. Tutkimusnäyttö yliopistokoulutuksen ulkoisvaikutuksista ei ole kovin vahvaa. Mutta sovitaan, että niitä on. Seuraako tästä, että koulutuksen tulee olla maksutonta? Ei.

Ulkoisvaikutukset ovat argumentti valikoivan opintojen subvention, eivät yleisesti maksuttoman koulutuksen puolesta. Koska suurin osa tutkinnon hyödyistä koituu yksilölle itselleen, on järkevää, että yksilö myös itse maksaa suurimman osan. Subvention pitää olla vain sen suuruinen, että ulkoisvaikutus sisäistetään.

On myöskin ilmeistä, että ulkoisvaikutusten merkitys vaihtelee kovasti yksilöiden, opintoalojen ja yliopistojen välillä, Huippuyliopiston huippufyysikon aiheuttama ulkoisvaikutus on varmaankin suurempi kuin maalaisammattikorkean tradenomin. Näin ollen lahjakkaimpien opiskelijoiden opintojen tukeminen parhaissa yliopistoissa on ulkoisvaikutusmielessä järkevää, mutta keskinkertaisten tradenomien ei. Olipa ulkoisvaikutusten jakauma mikä tahansa, järjestelmä joka antaa koko tutkinnon maksutta kaikille ja kaikkialla on järjetön.

Mainitaan tässä vielä lyhyesti väite siitä, että maksuton yliopistotutkinto suosii vähävaraisia. Näin ei ole. Ensiksi, köyhänkin perheen lääkäritytär on hyväosainen. Tärkeämpi pelko on se, että resursseja hukataan, jos köyhien perheiden älykkäät lapset eivät pääse yliopistokoulutukseen.

Tämä on oikeasti tärkeä asia, josta pitää olla huolissaan. Mutta maksuton tutkinto ei ole mikään ratkaisu. Ensiksin on järjetöntä suosia köyhiä opiskelijoita antamalla tutkinto kaikille, myös rikkaille ilmaiseksi. Parempi ajatus on lahjoittaa tutkinto suoraan köyhille ja lahjakkaille. Tämä voidaan rahoittaa esimerkiksi ottamalla rahaa rikkailta ja tyhmiltä.

Toinen, hienovaraisempi argumentti on se, että tutkinto, jonka hankkiminen on taloudellisesti järkevää, kannattaa hankkia myös lainarahalla. Investointi, jota ei kannata toteuttaa lainalla, ei ole kannattava myöskään omalla rahalla. Tämä koskee myös tutkintoja. Köyhien ja lahjakkaiden voi olla vaikea saada lainaa tutkintoa varten pääomamarkkinoiden ongelmista johtuen. Mutta tämä on argumentti opintolainajärjestelmän kehittämisen, ei maksuttomien tutkintojen puolesta.

Kun siis yliopisto-opiskelijat puhuvat siitä, että opintolainan ottaminen on väärin ja tutkintojen pitäisi olla maksuttomia, on kysymys puhtaasti omien etuoikeuksien puolustamisesta. Opiskelijajärjestöjen puheisiin tulisi suhtautua samalla tavalla kuin perusteluihin maataloustukien tai telakkatukien hyödyistä.

Blogit Liberan blogiin kirjoittavat eri alojen asiantuntijat tai muuten vain mielenkiintoiset henkilöt. Blogit ovat kirjoittajiensa mielipiteitä, eivätkä välttämättä edusta Liberan virallista kantaa.