Uusi vuosi on juuri vaihtunut, tunnelma on korkealla.

Suuri kaveriporukka on kokoontunut Kotkaan ravintola Ukko-Pekkaan juhlimaan. Yksi joukon jäsenistä on Jesse Ojala, joka on matkustanut pitoihin Joensuusta saakka.

Kello on noin varttia yli kaksitoista, kun Ojala menee ystävänsä kanssa ravintolan ulkopuolelle tupakalle pitämään pientä hengähdystaukoa juhlista. Muutamankymmenen metrin päässä ammutaan raketteja, onhan uudenvuodenyö.

Kuuluu jälleen yksi suhahdus. Samassa Jesse Ojala tuntee jalassaan iskun – aivan kuin joku olisi iskenyt häntä pesäpallomailalla pohkeeseen. Hän katsoo alas, eikä ole uskoa silmiään.

Hänen jalkaansa oli lentänyt keppiraketti, joka on jäänyt hänen farkkuihinsa kiinni.

Ojala yrittää pyristellä sitä irti. Sekunnit kuluvat, mutta mikään ei auta. Sitten onkin jo liian myöhäistä.

– Siihen se sitten räjähti ja sen jälkeen ei enää erottanutkaan, mikä oli punttia ja mikä jalkaa. Riekaleita oli kaikkialla.

Verta leviää useiden metrien laajuudelle. Joku juoksee hakemaan sisältä tuolia, toinen sidontatarpeita.

Jesse Ojalan oma reaktio kaiken järkytyksen keskellä on suorastaan rauhallinen. Hän suunnittelee jatkavansa iltaa sen jälkeen, kun ambulanssi on käynyt tarkistamassa tilanteen.

Hän on kuitenkin väärässä. Ambulanssi suuntaa suoraan Kymenlaakson keskussairaalaan Ojala kyydissään.

Ravintola Ukko-Pekka, jonka edessä onnettomuus tapahtui, paloi vuonna 2018. Tiina Karppi / Yle

Arpi herättää utelua

Tapahtumista ravintola Ukko-Pekan ulkopuolella on nyt kulunut liki tasan viisi vuotta. Ulkoapäin katsottuna onnettomuuden vaikutuksia Jesse Ojalaan ei huomaa. Mutta kun Ojala nostaa lahkeensa punttia, paljastuu suuri, syvä arpi.

Heti onnettomuuden jälkeen siinä oli kunnon monttu, joka on vuosien myötä tasoittunut. Ohuen ihokerroksen alla liikkuu näkyvästi lihas. Kesällä arpi herättää joskus huomiota.

– Shortsikeleillä moni kysyy, mistä jälki pohkeessani johtuu. Mielelläni kerron, hän sanoo.

Moni reagoi myötätuntoisesti. Osa alkaa kuitenkin pudistella päätään jo ennen kuin Ojala on päässyt tarinassaan pitkälle.

– Jotkut ovat olettaneet, että se olin minä joka aiheutin tämän itselleni. He sanovat, että raketeilla ei pitäisi leikkiä.

Aluksi kommentit ärsyttivät, mutta Ojala ymmärtää reaktion, sillä monesti raketeista aiheutuneet vammat ovat itseaiheutettuja. Utelijoille Jesse Ojala vastaa, että on täysin samaa mieltä – riskinotossa ei ole järkeä.

– Minä vain satuin olemaan väärässä paikassa väärään aikaan.

Moni raketin ampuja huomioi hyvin sen, ettei satuta itseään tai lapsiaan. Aina ei kuitenkaan muisteta ajatella sitä, että rakettia ampuessa saattaa aiheuttaa vamman jollekin toiselle – joka saattaa olla pitkänkin matkan päässä.

Asenne ratkaisee ilotulitteiden käytössä

Suomen Silmälääkäriyhdistyksen mukaan sairaalahoitoa vaativia silmävammoja syntyi viime vuodenvaihteessa 13. Muista vammoista ei pidetä kirjaa.

– Niitäkin kuitenkin sattuu. Sormi- ja käsivammoja tulee etenkin, jos ilotulitteita ammutaan kädestä tai ne räjähtävät jo sytytettäessä, kertoo ylitarkastaja Nina Heikkilä Turvallisuus- ja kemikaalivirasto Tukesilta.

Hänen mukaansa onnettomuudet johtuvat usein siitä, etteivät käyttäjät ymmärrä ilotulitteiden riskejä tai ota niitä vakavasti.

– Osalla kyse on varmasti myös asenteesta. Siihen pitäisi saada muutos, ja tätä yritämme ajaa viestinnässämme ilotulitteiden riskeistä ja turvallisesta käytöstä.

Moni kauppa on tänä vuonna luopunut ilotulitteiden myynnistä, mikä on aiheuttanut keskustelua puolesta ja vastaan. Tiina Karppi / Yle

Ilotulitteilla tehdään myös paljon ilkivaltaa, esimerkiksi ampumalla niitä päin rakennuksia tai ajoneuvoja. Pelastustoimen mukaan ilotulitteiden aiheuttamia tulipaloja syttyi vuosi sitten 60.

Näin ammut raketit turvallisesti Käytä suojalaseja

Tue ilotulite kunnolla ja noudata suojaetäisyyksiä

Valitse turvallinen, aukea paikka

Pidä huoli, että myös katsojat ovat riittävän kaukana

Älä yritä sytyttää ilotulitetta uudestaan, jos se ei syty ensimmäisellä kerralla

Älä myöskään heitä syttymätöntä tulitetta roskakoriin, jottei se ala kyteä (Lähde: Turvallisuus- ja kemikaalivirasto)

– Erityisen riskin aiheuttaa se, jos ilotulitteita käytetään päihtyneenä tai niitä luovutetaan alaikäisille, Heikkilä sanoo.

Ilotulitteita ei tule myöskään muunnella, yhdistellä tai tehdä itse.

– Se on todella vaarallista.

Vammoista toipuminen voi myös kestää hyvin pitkään. Niin kävi Jesse Ojalalle.

Optimismi vaihtuu peloksi

Ojalan pohje leikattiin heti aamutuimaan tammikuun ensimmäisenä päivänä vuonna 2015. Vaikka se harmitti, mieli pysyi optimistisena.

– Oletin, että kyseessä olisi parin viikon toipuminen.

Mies lähetettiin takaisin kotipaikkakunnalleen Joensuuhun, jossa häntä odottivat kontrollikäynnit ja käynnit haavahoitajalla.

– Se oli ensimmäinen kerta, kun kunnolla katsoin haavaa. Minulta oli lähteä taju, se oli sen verran rujon näköinen. Sen jälkeen en sitä sitten katsellutkaan.

Pian Ojalalle alkoi selvitä, että hänen toiveensa muutaman viikon paranemisajasta ei toteutuisi.

Keppiraketit lentävät useiden kymmenien metrien korkeuteen. Tiina Karppi / Yle

Henkistä kipua

Onnettomuutta seuranneina viikkoina Jesse Ojalan haavan karu ulkonäkö peilasi tilanteen vakavuutta.

– Sain sairaalabakteerin, ja jalka alkoi mennä kuolioon. Söin hurjia kuureja antibiootteja ja käytin suuria summia sidetarpeisiin, joita vakuutus ei aluksi ollut korvata.

Haavaa ei kuitenkaan pahemmin särkenyt. Suurinta kipua Jesse Ojala tunsi henkisellä tasolla.

– Pitkään aikaan en tiennyt mitä jalalle kävisi. Se veti mielen matalaksi. Amputaationkin mahdollisuutta väläytettiin, mikä järkytti. Olin päivät yksin kotona ja tunsin pelkoa, turhautumista ja ärtymystä.

Hän kävi yhteensä neljässä leikkauksessa, ja toipumisaika venyi yhdeksään kuukauteen.

Kun viimeiset ihonsiirrot oli saatu valmiiksi ja epätietoisuus hälveni osaavan lääkärin hoidossa, Jesse Ojala alkoi vihdoin nähdä valoa tunnelin päässä.

Arpi Jesse Ojalan pohkeessa tulee näyttämään tältä hänen loppuelämänsä. Tiina Karppi / Yle

Onni onnettomuudessa

Viisi vuotta tapahtumien jälkeen arpi pohkeessa on Jesse Ojalalle vain muisto tapahtumaketjusta, joka väritti lähes hänen koko vuotensa.

Jalka toimii, mikä on hänelle tärkeintä.

– Paljon huonomminkin olisi voinut käydä. Raketti olisi voinut kimmota kivestä ja osua vaikka suoraan vatsaan.

Ennen onnettomuutta ilotulitteet kuuluivat Jesse Ojalan uudenvuoden viettoon vain harvoin, ja viime vuosina sitäkin vähemmän.

– Täytyy myöntää, etten pitänyt ilotulitteita näin voimakkaina ennen kuin onnettomuus osui omalle kohdalleni. Parempi olisi, ettei kukaan muukaan joutuisi ymmärtämään sitä näin.

Jälkeenpäin hänelle myös selvisi tilanne, joka oli johtanut onnettomuuteen.

– Naishenkilö oli ampunut keppirakettia kädestä. Kun se oli alkanut kipunoimaan, hän oli pudottanut sen maahan. Siitä se lensi suoraan pohkeeseeni.

Jesse Ojala toivoo, ettei ilotulitteiden vaaroja tulisi oppia kantapään kautta. Tiina Karppi / Yle

"Yksi kerta riitti"

Jesse Ojala kannattaa lakialoitetta, joka tekisi suurimmasta osasta kuluttajille myytävistä ilotulitteista laittomia. Vapaasti ostattaviksi jäisivät kuitenkin muun muassa paukkuserpentiinit ja tähtisädetikut.

– Ovathan ilotulitteet ihan näyttäviä, mutta ampumisen voi mielestäni jättää ammattilaisille.

Yhä edelleen paukahdusten äänet nostavat miehen niskavillat pystyyn. Tämän uudenvuoden hän aikoo viettää kodin seinien sisällä.

– Yksi kerta riitti näkemään, kuinka pienestä onnettomuus voi olla kiinni ja kuinka huono tuuri todella voi olla. Ajattelen, että on vain parempi pysyä kaukana.

Koska kyseessä oli vahinko, Ojala ei hakenut korvauksia keppirakettia kädestään ampuneelta naiselta.

– Toivon vain, että hän otti opikseen.

Ilotulitteita saa ampua ainoastaan uudenvuodenyönä kello 18.00–02.00.