Helsingin kaupunkisuunnittelusta ja kiinteistötoimesta vastaava apulaiskaupunginjohtaja Anni Sinnemäki toteaa, ettei kaupungin vuokra-asumisesta saa tulla stigmaa, ja että tulorajat saattaisivat vain pahentaa asuinalueiden sosiaalista eriytymistä. Tuoreen tutkimuksen mukaan alun perin pienituloisille tarkoitetuista kaupungin vuokra-asunnoista nauttivat useat hyvätuloiset.

Suomen Pankin ja Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen VATT:n torstaina julkaiseman tutkimuksen mukaan valtion tuella rakennettujen ARA-asuntojen markkinahintaa halvemmista vuokrista hyötyvät myös monet hyvätuloiset. Jos lasketaan erotus samalla alueella olevan, samanlaisen kaupungin vuokra-asunnon ja yksityisiltä markkinoilta vuokratun asunnon vuokrahintojen välillä, voidaan erotusta kutsua vuokrasäästöksi.

Tätä vuokrasäästöä kaupungin vuokra-asunnoissa asuvat saavat keskimäärin 4 500 euroa vuodessa. Säästöä siirtyy myös hyvätuloisille, koska ARA-asunnoissa ei ole tulorajaa vaan niihin pääsee tarveharkintaisesti. Tutkimus herättääkin kysymyksen, onko kaupungin vuokra-asuminen järkevää tulonsiirtoa? Sinnemäen mielestä on.

– Jos parempituloiset poistuisivat kaupungin vuokra-asunnoista, se vain pahentaisi asuinalueiden eriytymistä. Jo nyt monet pienituloiset asuvat kaupungin vuokra-asunnoissa ja samoilla asuinalueilla. Tällä politiikalla joukossa voi kuitenkin olla myös hyvätuloisia. Emme halua, että kaupungin asunnossa asuminen on stigma, vaan että niissä voi asua monenlaisia ihmisiä.

Helsingissä kaupungin vuokra-asunnoissa asuu noin 100 000 ihmistä. Tästä vajaat 5 000 lasketaan hyvätuloisiksi. Vaikka niin sanotusta vuokrasäästöstä noin 20 prosenttia menee hyvätuloisille, heitä on joukossa kuitenkin vain pieni osa. Vuokrasäästö on sitä suurempaa, mitä suurempi ja arvokkaammalla alueella asunto on.

Asuntotarjonta pidettävä monipuolisena

Hallitus aikoo kiristää valtion tuella rakennettujen ARA-asuntojen tulorajoja. Valtioneuvosto päättää asiasta ensi vuoden alusta. Helsingissä tulorajat poistettiin ARA-asunnoista vuonna 2008. Seuraus oli yllättävä.

– Tulorajojen poistamisen jälkeen kaupungin asuntoihin on tullut asumaan entistä pienituloisempia ihmisiä. Siinä vain poistettiin yksi byrokraattinen elementti, mikä ei kuitenkaan tuonut asuntoihin varakkaampia ihmisiä, Sinnemäki kertoo.

Sinnemäki lähtisikin ratkaisemaan tilannetta toisella tavalla kuin tulorajat palauttamalla.

– Meidän täytyy tehdä enemmän töitä, että Helsingin asuntomarkkinat toimisivat. Kun ihmisten tulot nousevat, heille pitäisi olla tarjota muita kuin kaupungin vuokra-asuntoja. Nyt näyttää siltä, että kun ARA-asunnoissa asuvien ihmisten tulot nousevat, he pääsääntöisesti muuttavat muualle asumaan.

Helsingissä noin 20 prosenttia rakennettavista uusista asunnoista on kaupungin vuokra-asuntoja. Sinnemäen mukaan tavoitteena on rakentaa noin 1000 kaupungin vuokra-asuntoa vuodessa, mutta viime vuosina luku on jäänyt 600:een – 700:ään. Tulevina vuosina määrä on hieman nousemassa.

– Minulle tämä tutkimus ei kerro, että kaupungin vuokra-asuntoja ei kannattaisi rakentaa. Pidän hyvinä esimerkkeinä monia uusia asuinalueitamme, joille on rakennettu monenlaisia asuntoja; vapaarahoitteisia, ARA-asuntoja ja opiskelija-asuntoja. Jos jättäisimme ARA-asunnot rakentamatta, emme voisi rakentaa niin paljon asuntoja. Helsingissä tarvitaan uusia asuntoja, Sinnemäki pohtii.