Seksuaalisuuden monimuotoinen ilmentäminen on valtamediassa hyväksytty jokaisen perusoikeudeksi. Tasa-arvoinen avioliittolaki, Gay Pride, homojen adoptio-oikeus, ja nyt uusimpana transseksuaalisuus, ovat aiheita, joita käsitellään mediatalojen toimituksissa hyväksyvästi ja jotka projisoidaan suuren yleisön verkkokalvoille valistavassa valossa.

Hyvä niin. Kukkikoon kaikki kukat ja pölyttäköön jokainen hedettä ja/tai emiä luontonsa mukaan. Elämme 2010-lukua, olkoon jokaisella oikeus hankkia mielihyvänsä ilman moraalista paheksuntaa, kunhan se tapahtuu muita vahingoittamatta.

Vaikka kaukana ovat ne ajat, jolloin homoutta pidettiin yleisesti sairautena, uuden ajan avarakatseisuus ei tunnu yltävän persoonallisuuden kaikille osa-alueille. Itse asiassa on niin, että joillain itseilmentämisen ja –määräämisen alueilla suvaitsevaisuutta on vähemmän kuin ennen.

Jos satu Lumikista ja seitsemästä kääpiöstä kirjoitettaisiin nyt, kääpiöiden nimet tuskin olisivat Viisas, Jörö, Lystikäs, Unelias, Ujo, Nuhanenä ja Vilkas, vaan pikemminkin ADHD, Syömishäiriö, Uniapnea, Bi-polaarinen, Anti-sosiaalinen, Läheisyyskammoinen ja Ebola. Sillä persoonallisuuden monimuotoinen ilmentäminen on medikalisoitu. Jokainen poikkeama keskivertokansalaisen keskivertopsyykestä on diagnosoitu ja sitä vastaan on kehitetty lääkevalmiste.

Vallalla tuntuu olevan kliininen tarve tasata ihmismielen laaksot ja huiput, ikään kuin kenenkään ei olisi hyväksi tuntea muita syvemmin, ei kunniaksi kiiruhtaa muita nopeammin tai taivaltaa toisia hitaammin. Tiedotusvälineet toistavat mantraa, jonka mukaan erilaisuus on epäilyttävää. Omissa oloissaan viihtyvässä koululaisessa uinuu joukkotappaja, ylivilkasta nuorta odottaa ura itseään lääkitsevänä huume- ja taparikollisena, ylipainoinen teini on tikittävä kustannuspommi, joka ruuhkauttaa terveydenhoidon ja tyhjentää yhteisen kassan, sitä ainoa ja oikeaa rakkautta etsivä uranainen on sitoutumiskammoinen ja niin edespäin.

Se, mitä ennen pidettiin luonteenpiirteenä, on nykyään korjausta vaativa vika. Normaalin ja hyväksyttävän määritelmä on niin ahdas, ja sen sisään mahtuva vaihteluväli niin kapea, että aivan liian monen persoona korreloituu oireeksi.

Mielestäni suvaitsevaisuuden tulisi kattaa ihmisenä olemisen kaikki puolet, ei pelkästään seksuaalisuutta. Meidän tulisi laajemmin hyväksyä persoonallisuuksien kirjo, sen sijaan että pyrimme lääkitsemään kaikkia tasapäisiksi.

Yhteiskuntamme saattaa nykyisellään tuntua toisista niin kontrolloivalta ja luotaantyöntävältä, että se syrjäyttää heidät sivupoluille tai houkuttelee luovuttamaan. Mielenterveyskuntoutujissa lienee monia, jotka eivät oppineet pujottelemaan sosiaalisen kanssakäymisen esteradalla vaan laskivat ulos ja katsovat nyt sivusta miten ne, joiden tyyliin latuprofiili sopii paremmin, viilettävät ohi.

Vankiloidenkin toverikunnissa on aivan liian monta Vaahteranmäen Eemeliä. Nykyistä suvaitsevaisemmassa yhteiskunnassa ainakin osasta olisi ollut hoitamaan muitakin luottamustehtäviä, vaikkapa kunnanvaltuuston puheenjohtajan, kuten ennen vanhaan.

Miika @



www.stand-up-koomikko.fi