Konkurssi vei Nokian optioilla rikastuneen Annu Palmun, 60, puille paljaille. Maallisen omaisuuden menettämisen myötä hän oppi pyytämään apua.

Juristi, Nokian ex-lakiasiainjohtaja ja konkurssiyrittäjä Annu Palmu on saanut kokea sen, miltä tuntuu olla miljonääri, ja sen, miltä tuntuu menettää kaikki.­

– Kerran pohdin vakavasti, että nyt riittää. Tapan itseni. Olin ajamassa konkurssiin hakemastani Villa Felixistä Saloon kotiini ja mietin, että vedänkö autolla päin rekkaa, muistelee Annu Palmu, 60, kuuden vuoden takaista tilannetta, jolloin kaikki tuntui kaatuvan kerralla päälle.

Tuona hetkenä hän valitsi kuitenkin toisin:

– Päätin, että haluan sittenkin nähdä, miten tämä elokuva päättyy.

Kahdeksan vuotta aiemmin, vuonna 2005, Palmu, Nokian lakiasiainjohtaja ja optiomiljonääri, irtisanoutui Nokialta. Vuosien pro bono -työn ja johtajuuskouluttajana toimimisen jälkeen hän perusti ystävänsä kanssa yrityksen, joka keskittyi ihmiskeskeisen johtamiskulttuurin edistämiseen. Taustalla oli laaja markkinointitutkimus, ja sijoitukset tehtiin harkiten. Kurssikeskukseksi ostettiin kiinteistö, Villa Felix.

Pian yrityksen perusta alkoi tutista Palmusta riippumattomien seikkojen vuoksi, eikä myyntikään sujunut odotetusti.

– Keväällä 2013 katsoin peiliin ja sanoin itselleni, että Annu, nyt kävi todella huonosti. Tämä on tilanne, hyväksy se ja tee konkurssihakemus, Palmu kuvailee.

” Keväällä 2013 katsoin peiliin ja sanoin itselleni, että Annu, nyt kävi todella huonosti. Tämä on tilanne, hyväksy se ja tee konkurssihakemus.

Konkurssiyrityksen ainoa velkataakka oli liian iso kiinteistönhankintavelka pankille.

– Lainapapereihin oli kirjattu, että vakuuksien realisointitilanteessa realisoidaan ensin yrityksen omaisuus. Juristina luotin, että niin käy.

Sokki olikin suuri, kun pankki sai vuonna 2015 käräjäoikeuden päätöksellä luvan periä saataviaan ensin Palmun yksityisomaisuudesta.

– Nyt näyttää, että olen menettänyt konkurssin vuoksi kaiken omaisuuteni, kotiani myöten. Loppuelämäni ajan ulosottovelastani juoksee pankille 16 prosentin viivästyskorko.

Palmun oikeusprosessi velkojapankkia kohtaan on vielä kesken, ulosottoprosessi Palmun omistaman kesämökin osalta on keskeytetty sen ajaksi.

Vaikein nieltävä konkurssissa on Palmulle ollut tapa, jolla hänen oma ammattikuntansa on ollut vaikuttamassa siihen, että hän päätyi puille paljaille:

– Konkursseja pyörittävät juristit. Osakeyhtiö vastaa omalla omaisuudellaan omista veloistaan. Silti 1990-luvulla omaksuttu tapa, jolla yrittäjä menettää kaiken omaisuutensa ennen kuin osakeyhtiön varallisuus on realisoitu, näyttää edelleen olevan osa arkea. Näin kävi minun kohdallani, ja moni yrittäjä on kohdannut saman.

Konkurssia Palmu kuvaa sielunsa pimeäksi yöksi. Aluksi hän tunsi suurta vihaa juristikuntaa kohtaan ja valtavaa pettymystä.

– Sitten viha suli suruksi ja suru kaihoksi. Jäljelle jäi haikeus. Tuntui, että voi hitto, tällaisia me ihmiset olemme ja näin tämä ihmiskunta toimii, Palmu kuvailee.

Lukemattomat konkurssin tehneet ihmiset ovat ottaneet yhteyttä Palmuun. Nainen näkee suomalaisen yrittäjäkulttuurin julmempana kuin muualla.­

Palmu päätti tietoisesti olla etsimättä syyllisiä muualta.

– Tällaisesta selviää vain kantamalla vastuun omasta osallisuudestaan. Tein yrittäjäksi lähtiessäni aikuisen ihmisen vapaaehtoisen päätöksen, johon kukaan ei minua pakottanut, Palmu toteaa.

– Käännyin katsomaan itseäni ja sitä, että mitä minun on määrä oppia tästä. Näin avautui ovi uuteen.

Näkökulman vaihtaminen auttoi.

– Aluksi piti päättää, että menenkö piiloon ja häpeänkö loppuikäni sitä, että epäonnistuin yrittäjänä tällaisella taustalla. Sitten päätinkin puhua kokemastani, jotta ihmiset ymmärtäisivät, että konkurssissa ei ole mitään hävettävää. Niin voi käydä kenelle tahansa.

Ensimmäisen ulostulonsa konkurssiyrittäjänä Palmu teki vuonna 2013 lehtien palstoilla.

– Sen jälkeen minuun on ottanut yhteyttä valtava määrä konkurssin tehneitä ihmisiä ja heidän läheisiään.

Monelle heistä konkurssi oli tullut puun takaa niin, että siihen ei olisi voinut varautua. Harva konkurssin kokenut pysyy henkisesti kasassa.

– Elämä on arvaamatonta. Yrittäminen vaatii mielettömiä hermoja, ja kovassa paineessa ihmiset reagoivat eri tavoin. Joku voi mennä aiemman trauman vuoksi psykoosiin, toinen alkaa ryypätä, kolmannelle tulee fyysinen sairaus. Alkusysäys konkurssiin voi tulla myös yhtiökumppanin kautta, Palmu luettelee.

Hän näkee, että suomalainen kulttuuri yrittäjän epäonnistumisen suhteen on julmempi kuin moni muu kulttuuri.

Konkurssiin liittyy isoja, henkisiäkin kysymyksiä:

– Esimerkiksi se, mistä ja miten ihminen löytää voiman, ettei tee itselleen pahaa, kun on paha olla.

Moni konkurssin kokenut sulkeutuu täysin. Palmu päätti tehdä toisin.

– Tällaisesta helvetistä ei selviä, jos ei nöyrry. Oli opittava pyytämään apua.

Palmu kokee oppineensa itsestään paljon uutta ja olevansa nykyään vahvempi ihmisenä.­

Niin tehdessään hän sai oppia, että moni haluaakin auttaa, kun saa siihen luvan.

– En olisi tässä ilman minua auttaneita ihmisiä. Nyt, kun elän 760 eurolla kuukaudessa, rahat ovat olleet välillä täysin loppu. Sitten ovikello on soinut, ja oven takana on ollut joku, joka on ajatellut ahdinkoani ja ostanut minulle kaksi kassillista ruokaa. Se on ihmeellistä.

Palmu kuvaakin, että on saanut konkurssin myötä nähdä ihmisyyden molemmat ääripäät.

– Konkurssi on ollut mielenkiintoinen kokemus. Monessa kohti kipeä ja satuttavakin, Palmu myöntää.

Kun menettää kaiken, saattaa löytää itsensä.

– Koen, että olen nyt ihmisenä paljon vahvempi ja tunnen itseni tarkkaan, Palmu kiittää.

Kuinka ollakaan, kova kokemus on ollut kuin vastaus siihen ajatukseen, joka Palmulla oli tulevaisuutensa suhteen jo Nokiasta lähtiessään, vuonna 2005.

– Silloin toivoin, että oppisin tuntemaan itseni ja ihmisyyden. Tässä sitä nyt ollaan.