Päivän Byrokraatti -palkinnon saa Helsingin kaupunki, jonka liikenteenhaittaamissuunnitteluosasto on kääntänyt Sauronin katseensa seuraavaksi Lauttasaaren siltaan, muiden sisääntuloteiden saatua ainakin toistaiseksi hallinto-oikeudelta lain suojaa kaupunkibulevardisuunnitelmia vastaan.

Kaupungin tavoitteena on poistaa tällä hetkellä molempiin suuntiin kaksikaistaiselta sillalta yksi kaista ja antaa se kalastajien käyttöön.

Luitte oikein. Missä tahansa muussa maassa virkamies, joka ehdottaisi kaupungin sisääntuloväylän kaventamista perkuujätteiden käsittelyä varten, ohjattaisiin tahdosta riippumattomaan hoitoon, mutta Suomen pääkaupungissa Helsingissä kaupunginvaltuuston punavihreä enemmistö nyökkäilee hyväksyvästi ja tuumii, että siinäpä vasta tutkimisen arvoinen ehdotus.

Itse asiassa virkamiehistö ja tietyt poliittiset tahot pyrkivät luomaan hankkeesta julkisuuteen kuvan, jonka mukaan päätökset sillan kaventamisesta olisi jo tehty. Näin ei kuitenkaan ole, vaan typerryttävä suunnitelma on vasta lausuntoasteella, ja kullakin kaupunkilaisella on siihen vielä mahdollisuus vaikuttaa.

Alun perin autoilijoille varatun tilan kaventamista perusteltiin (tietenkin) pyöräilijöiden tarpeilla. Hanketta on perusteltu väitteellä, jonka mukaan sillalla kulkisi 5 600 pyörää päivässä. Meidän kaupunkilaisten onneksi kuitenkin ainakin pari poliitikkoa on ollut hereillä, ja osannut kyseenalaistaa kaupungin virkamiesten tarjoamat tiedot.

Kaupunginvaltuutettu Mia Nygård (kok) on vaatinut tarkempaa selvitystyötä ennen kuin asiassa tehdään peruuttamattomia päätöksiä. Nygårdin 10.10.2018 jättämässä aloitteessa tuodaan esiin, kuinka yhä useampi Helsingissä toimiva yrittäjä on jo nyt ilmaissut huolensa kaupungin kasvavia ruuhkia ja liikennesumppuja kohtaan.

Myös Päivän Byrokraatti on kirjoittanut tästä ongelmasta.

Nygård on myös ehdottanut uuden liikennejärjestelyn testaamista käytännössä: jos kerran ollaan sitä mieltä, että kapeammalla tiellä pärjätään, tukitaan sitten testimielessä yksi kaista betoniporsailla pariksi kuukaudeksi ja katsotaan mitä tapahtuu. Moni mieli voi muuttua nähdessään, mitä tien kaventamisesta todellisuudessa aiheutuu. Päivän Byrokraatti kannattaa tätä ehdotusta lämpimästi.

Ajatus käytännön kokeilusta on kuitenkin saanut nihkeän vastaanoton, sillä testijakso voi lisätä hankkeen vastustusta.

Varakaupunginvaltuutettu Tuomo Luoma (kok) hankki puolestaan nähtäväkseen Lauttasaaren sillalla olevien liikenteenlaskenta-antureiden tuottaman datan ja havaitsi, että virkamiesten luvut pitivät paikkansa yhtä paljon kuin THL:n ennusteet ja hallitusneuvos Ismo Tuomisen väitteet alkoholilain sisällöstä.

5 600 pyörää päivässä ei suinkaan ollutkaan paikkansa pitävä keskiarvo, vaan edusti todellisuudessa käyttäjämaksimia niiltä kesäkuukausilta, kun sää on ollut kaikkein ykkösparhaimmillaan. Virkamiehillä jäi kertomatta, että keskellä talvea pyörän selkään hyppää aniharva, ja anturit värähtävät tuskin 500 kertaa päivässä. Se ei muodosta edes kymmentä prosenttia virkamiesten väittämästä.

Itse asiassa kaikkein alimmillaan pyöräilijämäärä on jäänyt tuotakin alemmaksi. Helmikuun 2018 keskiarvo (ei alla olevassa graafissa) on 199 pyöräilijää päivässä.

Jopa niinä viitenä kuukautena vuodessa, jolloin pyöräilyä voi Suomessa suuremmitta kärsimyksittä hyvän sään sattuessa harrastaa, keskiarvo jää kaupungin väittämää alemmaksi – alle 5 000 pyöräilijää per päivä.

Tuomo Luoman tekemä havainto on karu esimerkki siitä, kuinka paikkansapitämättömillä ja ilmeisesti täysin tarkoituksellisesti harhaanjohtavilla tiedoilla kaupunginvaltuustoa johdatellaan tekemään päätöksiä.

Todellisilla luvuilla laskettuna selviää numerotasollakin se, minkä kuka tahansa voi sillalla todeta omin silmin: molemmin puolin siltaa olevilla polkupyöräkaistoilla (ks. artikkelin otsikkokuva) ei ole minkäänlaista ruuhkaa. Jopa kesän kaikkein vilkkaimpana aikana 5 000 päivittäistä pyöräilijää tarkoittaa 10 päivätunnin aikana 500 pyöräilijää tunnissa, eli reippaat 8 pyöräilijää minuutissa. Kun nämä vielä jakautuvat sillan kahta puolen oleville pyöräteille, tulee yhtä kaistaa pitkin pyöräilijä keskimäärin 14,5 sekunnin välein.

Oletetaan, että pyöräilijät ajaisivat sillalla keskimäärin 18 km/h, niin saamme heidän nopeudekseen kauniin tasaluvun 5 m/s. Sitä kautta voimme laskea, että kahden pyöräilijän välillä on vilkkaimpana aikana keskimäärin 72,5 metrin etäisyys. Varsinainen ruuhka!

Vastaavasti talvella tuon luvun voi kertoa kymmenellä. Tammikuussa, kun sillalla kulkee 500 pyörää päivässä, pyöräilijöitä on sillalla 725 metrin välein. Lauttasaaren silta on sattumoisin 317 metriä pitkä, joten puolet ajasta se seisoo (pyöräilijöistä) typösen tyhjänä. Kunhan nyt eivät vaan kolhisi toisiaan.

Vielä huvittavamman asiasta tekee se, että Lauttasaaren moottoritiesillan ja nyt keskustelun kohteena olevan vanhan sillan väliin ollaan rakentamassa kokonaan uusi pyöräilysilta. Tarjolla olevia väyliä on kohta enemmän kuin pyöräilijöitä. Kun uusi silta valmistuu, Espoon suunnalta tulevat pyöräilijät siirtyvät sinne, ja Lauttasaaren sillan pyöräkaistoilla viuhuu vain tuuli.

Niinpä aivan viime aikaisissa kaupungin julkistuksissa ollaankin sitten lakattu perustelemasta hanketta pyöräilijöillä ja kerrotaan, että sillan suunnittelun perusteena onkin viihtyisän tilan luominen kalastajille. Lopettakaa se nauru siellä takana: tämä ei ole Päivän Byrokraatin huumoria, vaan täysin todellista Helsingin kaupungin liikennesuunnittelua.

Kalastajat itse tosin ovat kommentoineet, että sen pari viikkoa vuodesta kun silakka syö, he majailevat sillalla lähinnä sen takia, että siinä on mukava kaide, jota vasten voi nojata. Muuten rannat ovat parempia kalastuspaikkoja – sillan alla kun menee myös veneväylä, ja suurin osa sillasta on sen vuoksi joka tapauksessa kalastuskiellossa. Kalastajat olisivat tyytyväisempiä, kun jonnekin Ruoholahden rantapenkereelle laitettaisiin heitä varten nojailukaide.

Tuo toive ei tosin koskaan toteudu, sillä vaikka kaide rantatörmälle on investointina monta kertaluokkaa halvempi kuin sillan amputointi, se ei kuitenkaan kiusaa autoilijoita yhtä tehokkaasti.

Kiusaa autoilijoille tuottaa tehokkaasti myös remontti itsessään. Kaupunki on suunnitellut sen kestoksi peräti kolme vuotta, mikä johtuu etupäässä siitä, että kaupungin tietyömailla töitä ei tehdä yöllä, illalla, viikonloppuina eikä kiireellä. Kuin sattumalta ikuisuuden kestäviä tietyömaita on ilmestynyt ympäri kaupunkia tärkeimmille kulkuväylille siten, että kaupunkilaiset totutetaan keinotekoisiin ruuhkiin ja kulkukelvottomaan kaupunkiin ikään kuin normaalitilana.

Lauttasaaren siltafarssissa ei ole opittu yhtään mitään Jätkäsaaren kokemuksista. Jätkäsaaren liikennesuunnittelun perusteena oli ideologinen toiveikkuus siitä, että yksityisautoilu vähenisi, ja saarelle ei tarvitsisi sen vuoksi rakentaa asianmukaisia autoväyliä.

Samaan aikaan saarella sijaitsevaan Länsisatamaan rakennettiin uusi satojen miljoonien hintainen laivaterminaali. Kenen tahansa kerrankin satamaan saapuvan autolautan nähneen täytyy olla tietoinen siitä, että lähes koko Suomen ja Viron välinen rekkaliikenne kulkee kyseisen terminaalin kautta.

Nyt Jätkäsaaressa on sitten mammuttimaiset ruuhkat joka kerran laivan purkautuessa, vaikka saaresta ei ole rakennettu vasta kuin yksi kolmasosa. Kunhan loputkin taloista ovat pystyssä, liikennehelvetti näyttäytyy koko karmeudessaan. Kaupungin virkamiehistö kertoo asian tulleen heille yllätyksenä. Tämä sama virkamiehistö laatii nyt ennusteita, joiden perusteella Lauttasaaren siltaa ollaan kaventamassa.

Päivän Byrokraatti kertoo virkamiehille muutamia faktoja. Ensinnäkin Lauttasaareen on kaavoitettu valtava määrä uusia asuntoja, ja sen asukasluku tulee kasvamaan tulevina vuosikymmeninä jopa 70 prosentilla. Kaava mahdollistaa saarelle n. 60 000 asukasta. Toivoivat virkamiehet ideologisesti mitä tahansa, tosiasia on se, että liikenne sillalla tuplautuu samalla kun kaistat vähenevät.

Liikennevirasto on Päivän Byrokraatin kanssa samoilla linjoilla. Valiokuntatyöskentelystä tihkuneiden tietojen perusteella liikennevirasto odottaa yksityisen autoilun kasvavan merkittävästi seuraavien 30 vuoden aikana. Autoilun sähköistyminen myös vähentää huomattavasti sen ympäristövaikutuksia, ja ympäristöllistä tarvetta autoilun rajoittamiselle ei edes ole – kunhan vaan verotus sallisi suomalaisen autokannan uusiutumisen.

Sikälikin kuin autoilu vielä bensakaudella aiheuttaa ympäristöhaittoja, ne ovat pahimmillaan liikenteen seisoessa ruuhkissa. Teille tehtävät pullonkaulat eivät suinkaan vähennä liikenteen haittoja, vaan ne päinvastoin pahentavat niitä. Siksi liikennejärjestelyillä tulisi tehdä kaikki voitava ruuhkien purkamiseksi.

Eikä sillan kaventamishanke kiusaa pelkkää yksityisautoilua. Se myös estää bussikaistojen palauttamisen, mikäli niille on myöhemmin tarvetta, sekä mahdollisen raitiovaunuverkoston laajentamisen Lauttasaareen.

Joskus tuntuu, että tavallisilla kansalaisilla on paljon kaupungin virkamiehiä parempi ote todellisuuteen. Kaupungin siltasuunnitelma julkistettiin Lauttasaaressa 11.10.2018, ja vastaanotto tilaisuudessa oli myrskyinen. Asiaa ei auttanut se, että kaupungin power point -esityksen kuvituksena oli väärä silta, toisessa kaupunginosassa. Kertoo mahdollisesti jotain virkamiehistön asiaan perehtymisen ja paikallistuntemuksen tasosta.

Tilaisuudessa yli 90 prosenttia osallistujista oli autokaistojen säilyttämisen puolesta, ja he olivat vihreälle virkamiehistölle suorastaan vihaisia.

Tilaisuudessa nousi raivo siitä, että esimerkiksi polkupyöräliikenteen määrästä oli tarjottu kaupungin päättäjille, lehdistölle ja kansalaisille ainakin kolmea täysin toisistaan poikkeavaa lukua, ja että vielä nyt esittelyssäkin oli tarjolla ainakin kahdet täysin ristiriitaiset tiedot samasta asiasta. Syntyi väistämättä vaikutelma, että luvuilla ja pohjatiedoilla ei ole ollut asiassa mitään vaikutusta. Niitä käytettiin vain jälkikäteen perustelemaan jotain, mikä oli ideologiselta pohjalta jo päätetty.

Paineen alla jopa hanketta esitelleen liikenneinsinöörin oli taivuttava. Hän myönsi, että yleensä lasketaan, että yksi kaista suuntaansa riittää enintään 12 000:lle autolle vuorokaudessa. Hänen mukaansa sillalla kulkee nyt 12 500 autoa vuorokaudessa ja aivan kapasiteetin rajoilla oltaisiin jo nyt. Helsingin kaupungin oman esittelyaineiston mukaan sillalla tosin kulkisi todellisuudessa jo 16 300 autoa vuorokaudessa. (Sama esitys, jossa pyörien määräksi väitetään 5 600/vrk.)

Oli kummin tahansa, jos ja kun Lauttasaaren lisärakentaminen jatkuu ja siltaa samalla kavennetaan, liikennekatastrofi on kasvavilla liikennemäärillä valmis.

Mutta kaupungin perusteluita lainataksemme – silta on sitten kuitenkin kaikesta huolimatta kiva kalastuspaikka.

– – –

MITEN ASIAAN VOI VAIKUTTAA?

Lauttasaaren sillan katusuunnitelmaehdotus on nähtävillä 10.–23. lokakuuta infotila Laiturilla (Narinkka 2), Lauttasaaren kirjastossa (Pajalahdentie 10 A) ja Jätkäsaaren infokeskuksessa (Tyynenmerenkatu 1) sekä verkkosivuilla osoitteessa hel.fi/suunnitelmat kohdassa Katu- ja puistosuunnitelmat.

Voit vaikuttaa asiaan seuraavasti:

(1) Jaa tämä Päivän Byrokraatti -kirjoitus ja pyydä ihmisiä lukemaan se.

(2) Käy allekirjoittamassa adressi sujuvan liikenteen puolesta: https://www.adressit.com/turvataan_sujuva_liikenne_lauttasaaressa

(3) Ota yhteyttä omaan kaupunginvaltuutettuusi ja kerro kantasi asiasta.

(4) Voit myös tehdä suunnitelmasta muistutuksen kaupunkiympäristölautakunnalle suunnitelman nähtävilläoloaikana osoitteella Helsingin kaupunki, kirjaamo, kaupunkiympäristölautakunta, PL 10, 00099 Helsingin kaupunki (Pohjoisesplanadi 11–13) tai sähköpostitse helsinki.kirjaamo@hel.fi.

Sillan katusuunnitelmaehdotus ja sillan päätyosien liikennesuunnitelmaluonnos tulevat kaupunkiympäristölautakuntaan käsiteltäväksi erillisinä asioina, tämänhetkisen alustavan arvion mukaan 20.11.2018.

– – –

Uusi tag: kaikki Helsingin kaupungin liikennesuunnitteluun liittyvät jutut löytyvät jatkossa klikkaamalla tagia “Helsingin liikenne“.