Mistä on kyse? Muutamalle prosentille digitaalisten pelien pelaajista pelaaminen muodostuu varsinaiseksi ongelmalliseksi pelaamiseksi tai pelihäiriöksi.

Pelaajan on itse vaikea hallita pelaamistaan, ja pelaaminen vaikuttaa jatkuvasti haitallisesti muuhun elämään.

Peliongelmat näkyvät muun muassa poissaoloina koulusta, opiskeluvaikeuksina, väsymyksenä, ahdistuksena ja eristäytymisenä.

Esimerkiksi Kainuun ammattiopistossa pelaamisen aiheuttamiin ongelmiin pyritään puuttumaan nopeasti muun muassa verkostoyhteistyöllä.

KajaaniVäsyttää. Kouluun pitäisi lähteä, mutta kun ei jaksa. Nuori lintsaa, opinnot eivät etene, eikä osaaminen kartu.

Poissaolojen syyksi paljastuu yhä useammin yökausia jatkunut digitaalisten pelien pelaaminen.

– Nykyisin yhä enenevissä määrin peli hallitsee nuoren elämää. Keskustelemme lähes viikoittain digipelaamisesta sekä sen haitoista ja mahdollisuuksista. Pohdimme, kuinka nuori pystyy käymään koulua, suoriutumaan opinnoissa eteenpäin ja menemään työelämään, kertoo Kainuun ammattiopiston kuraattori Matti Ilvonen.

Ilvosen mukaan pelaaminen aiheuttaa ongelmia kaikenikäisille opiskelijoille. Pelaamiseen liittyviä haasteita pystytään esimerkiksi havaitsemaan yhdessä asuntolanohjaajien kanssa asuntolassa asuvien opiskelijoiden keskuudesta.

– Asuntolaan on joskus helppo jäädä olemaan ja nukkumaan, koska meillä ei ole siellä päiväaikaista valvontaa. Useimmiten jäämisen syynä on se, että pelejä on pelattu yökaudet ympäri maailmaa, Ilvonen kertoo.

Tutkimustietoa vielä vähän

Runsas pelaaminen ei tarkoita automaattisesti ongelmia pelaamisen suhteen. Esimerkiksi peliharrastaja voi käyttää merkittäviä aikoja pelaamisen parissa ja pitää elämänsä tasapainossa, kertoo koulutussuunnittelija Aino Harvola EHYT ry:stä. Viimeisimmässä, vuoden 2015 pelaajabarometrissa (siirryt toiseen palveluun) (Tampereen yliopisto) valtaosa vastanneista ilmoitti, ettei kokenut ongelmia pelaamisesta.

– Minulla ei ole peliongelmaa, eikä toivottavasti tulekaan. Lähipiirissä on paljon nuoria, jotka pelaavat ison osan arjestaan, mutta he osaavat tehdä myös muuta, kertoo toista vuotta Kainuun ammattiopistossa pelialalla opiskeleva Tuukka Härkönen.

Härkönen pelaa itse lähinnä mobiilipelejä, koska ne kulkevat helposti mukana. Pelialan opiskelijana hän ei näe olevansa riskiryhmässä.

– Jos pitää pelaamisen ja pelin tekemisen tarpeeksi kaukana toisistaan, eli ei keskity vain pelaamiseen, vaan myös koodaamiseen, niin sitä katsoo toiselta kannalta. Silloin se ei kovin helposti imaise mukaansa ja tule ongelmaksi, 17-vuotias Härkönen pohtii.

Pelaaminen on suosittua ja varsinkin mobiililaitteilla pelaaminen on lisääntynyt. Elisa Kinnunen / Yle

Pelaamiseen liittyviä ongelmia on kuitenkin Aino Harvolan mukaan määrällisesti vaikea arvioida, koska kansallista tutkimusta ei ole tehty riittävästi. Tällä hetkellä ei ole tautiluokitusta digipelaamista koskevalle ongelmalliselle käyttäytymiselle, mutta pelihäiriötä on ehdotettu psykiatriseen ICD-tautiluokitusjärjestelmään (siirryt toiseen palveluun) (ICD-11).

Yleisesti voidaan arvioida varsinaisiksi ongelmallisesta pelaamisesta tai pelihäiriöstä kärsiviksi muutama prosentti pelaajista. Tämä arvio perustuu kansainvälisissä tutkimuksissa saatuihin tuloksiin, Harvola sanoo.

– Pelaajabarometri 2015:n mukaan toistuvia ongelmia ajankäytössä on kokenut alle 20-vuotiaiden nuorten keskuudessa 5,8 prosenttia vastaajista, ja hieman korostunut ongelma on roolipelien ja nettipelien pelaajien keskuudessa. Tämä on ymmärrettävää, sillä näihin pelilajityyppeihin liittyy hahmon pitkäaikaista kehittämistä, mikä heijastuu varmasti myös siihen, miten paljon pelille annetaan päivässä aikaa.

– Silloinkaan kyse ei ole todennäköisesti klinikkatasoista hoitoa kaipaavasta peliongelmasta, vaan ajankäytöllisistä haasteita, joihin tulee kiinnittää erityistä huomiota, Harvola korostaa.

Nuoresta näkee, että hän on uupunut, ahdistunut ja eristäytynyt. Matti Ilvonen

KAO:n kuraattori Matti Ilvosen mukaan todella paljon pelaavan nuoren kouluarki hämärtyy, eivätkä opinnot tahdo sujua tavoitteiden mukaisesti. Erityisesti mieleen jäävät tapaukset, kun nuori haluaa keskeyttää opinnot pelaamisen takia.

– Nuoresta näkee, että hän on uupunut, ahdistunut ja eristäytynyt. Olen erityisen huolissani yksinäisyyden kehittymisestä. Olemme pohtineet sitä, synnyttääkö yksinäisyys pelaamista vai onko se toisinpäin – tuoko pelaaminen yksinäisyyttä, Ilvonen kertoo.

Pelaaminen voi aiheuttaa ongelmia, mutta se voi olla myös oire jostain muusta. Elisa Kinnunen / Yle

Koulutussuunnittelija Aino Harvola EHYT ry:stä muistuttaa, että pelaaminen ei ole välttämättä yksinäistä, vaikka yksin tietokoneella istuminen voi ulkopuolisesta siltä näyttää. Pelien kautta on mahdollista kokea sellaisia asioita, joita pelin ulkopuolinen maailma ei välttämättä tarjoa.

– Jos henkilö on yksinäinen, löytyy pelistä helposti peliseuraa ja mielekkyyttä elämään. Tärkeä on huomata myös se, että pelaaminen on usein hyvin sosiaalista puuhaa ilman erityisiä negatiivisia motiiveja. Pelien kautta on mahdollista päästä osaksi erilaisia yhteisöjä, joista voi löytää myös pelien ulkopuolisia kaverisuhteita.

Pelaamisen aiheuttamat ongelmat paljastuvat useimmiten pikkuhiljaa.

– Nuori voi kertoa arjestaan asioita, mutta ei välttämättä todellisia syitä. Valitettavan usein pelaaminen on löytynyt ykkössyyksi elämänhallinnan vaikeuksiin, Matti Ilvonen kertoo.

– Taustalta löytyviä altistavia tekijöitä, kuten masennusta ja ahdistusta on syytä tutkia ja niihin puuttua. Pelaaminen voi olla myös oire, Harvola jatkaa.

Verkostot nuoren tueksi

Kainuun ammattiopistossa opiskelijahuolto pyrkii puuttumaan pelaamisesta johtuviin ongelmiin heti, kun niitä tulee esille. Keskusteluihin otetaan usein mukaan myös nuoren perhe. Lisäksi tukea haetaan verkostotoimijoilta kuten Kainuun soten Polku-työparilta sekä nuorisopsykiatrian palveluista ja omista terveydenhuoltopalveluista.

– Pelaamiseen liittyvät probleemat ovat hyvin monisäikeisiä, kuten tänä päivänä monet nuoriin liittyvät probleemat ovat. Näihin pyrimme miettimään keinoja yhdessä nuoren ja nuoren perheen kanssa sekä verkostoyhteistyöllä, kuraattori Matti Ilvonen kertoo.

Kainuun ammattiopiston kuraattori Matti Ilvonen käy keskusteluja oppilaiden kanssa pelaamiseen liittyvistä ongelmista sekä mahdollisuuksista lähes viikoittain. Niko Mannonen / Yle

Kainuun soten Polku-työparin asiakkuuksista lähes puolet liittyy tänä päivänä pelaamiseen. Jalkautuvaa päihde- ja riippuvuustyötä alle 18-vuotiaiden nuorten ja lapsiperheiden parissa on tehty vuodesta 2013 lähtien.

– Työmme poikkeaa hieman useista muista soten palveluista, koska meille ei tarvita lähetettä. Kuka tahansa voi ottaa yhteyttä. Usein huoli on herännyt vanhemmalla tai nuoren kanssa toimineella toimijalla, mutta toki nuori itsekin voi olla yhteydenottaja, kertoo sosiaaliohjaaja Maria Hakkarainen.

Lähdemme selvittämään, mikä syy pelaamisen taustalla on ja hankimme mahdollisesti apua nuorelle ja perheelle. Piia Pikkarainen

Hakkaraisen työpari, sairaanhoitaja Piia Pikkarainen sanoo, että ensimmäisenä pitäisi kiinnittää huomiota ennaltaehkäisyyn eli harjoitella kotona hyvissä ajoin digilaitteiden käyttämistä yhdessä vanhempien kanssa. Mitä varhaisemmassa vaiheessa pelaamisen aiheuttamiin ongelmiin puututaan, sitä paremmin niistä selviää omin avuin.

– Myös varhaiskasvatuksella ja peruskoululla on oma roolinsa laitteiden kanssa, mutta jos siitä huolimatta ongelmia tulee, meihin voi ottaa yhteyttä. Lähdemme selvittämään, mikä syy pelaamisen taustalla on ja hankimme mahdollisesti apua nuorelle ja perheelle, Pikkarainen kertoo.

Pelaamisen syyt ovat hyvin henkilökohtaisia. Yksi voi olla yksinäinen, toinen pakenee kuormittavaa arkea pelaamiseen. Elisa Kinnunen / Yle

Pelaamisen syyt ovat hyvin henkilökohtaisia. Taustalla voi olla esimerkiksi tarve saada toteuttaa itseään, itsetuntoon liittyvät asiat sekä se, että nuori haluaa olla osa jotakin yhteisöä.

– Yksinäisyys on iso ongelma tällä hetkellä, kavereiden puute. Jos ei ole löytänyt vielä muuta mielenkiinnon kohdetta, niin pelaaminen mahdollistaa aika paljon tällä hetkellä. Se on myös keino poistua kiireestä ja hektisestä arjesta, mikä mahdollisesti kuormittaa sillä hetkellä aivan liikaa, Pikkarainen kertoo.

Jos nuori ei itse tunnista ongelmaa, tukea tarjotaan hänen perheelleen.

– Vanhempien tuki ja motivaatio saattavat usein avata nuoren silmät omaan tilanteeseen. Itse pelaamisessa ei ole tietenkään mitään ongelmaa, vikaa tai haittaa harrastuksena, mutta on hyvä lähteä liikkeelle siitä, miksi ongelmaan puututaan ja sitä kautta lähteä motivoimaan nuorta muutokseen, Pikkarainen kertoo.

Nuori kaipaa puhetta

Pelaamisen määrä on kasvanut hurjasti, ja samassa suhteessa myös pelaamiseen liittyvät ongelmatilanteet. Tarvittaisiin kuitenkin paljon lisätutkimusta, jotta voitaisiin todistaa, että varsinaisesti pelaamiseen liittyvät ongelmat olisivat lisääntyneet, sanoo koulutussuunnittelija Aino Harvola EHYT ry:stä.

– Viime vuosina pelikasvatus on saanut julkisessa keskustelussa jalansijaa, ja siksi pelaamiseen kiinnitetään huomiota. Myös pelaamisen kulttuuri on muuttunut, sillä nykyisin mobiilipelaaminen on suosituin pelaamisen muoto ja siksi pelaamisen aika- ja paikkasidonnaisuus on häviämässä.

– Tästä syystä pelaaminen on alkanut liittyä myös oleellisemmin esimerkiksi koulumaailmaan. Siihen, että pelilaite on vaikeasti erotettavista muista arjen välttämättömistä välineistä. Kyse on ennemminkin ennalta tuntemattomista ja uusista ongelmatilanteista, joihin meillä ei ole vielä valmiita toimintamalleja tai ratkaisuja, Harvola jatkaa.

Kainuun ammattiopistossa toista vuotta pelialaa opiskeleva Tuukka Härkönen pelaa itse lähinnä mobiilipelejä, koska ne kulkevat helposti mukana. Niko Mannonen / Yle

Pitäisikö pelaamiseen liittyvistä ongelmista puhua enemmän koulussa? Pitäisi, vastaavat Kainuun ammattiopistossa pelialaa opiskeleva Tuukka Härkönen ja koulun kuraattori Matti Ilvonen.

– Totta kai opettajat tulevat vähän hätistelemään, että välillä pitäisi töihin mennä, mutta konkreettisesti asiasta ei ole varsinaisesti puhuttu. Olisi kiva kuulla, mikä on opettajien näkökanta asiaan, sanoo Härkönen.

Ilvonen myöntää, että koululla on tässä pieni kehittämisen paikka. Ilmiön tarkastelu pitäisi ottaa yhteiseksi asiaksi.

– Tämä on uusi ilmiö, mutta digipelaamisen myötä se on tullut myös meidän arkeemme hyvin vahvasti, Ilvonen sanoo.