Vielä 1700-luvun alussa Suomessa oli voimassa laki, joka määräsi, että mustalaismiehen sai hirttää ilman oikeudenkäyntiä. Vaikka tätä Ruotsin valtakunnassa vuonna 1637 säädettyä ”hirttolakia” ei sovellettu käytäntöön, kertoi se asenteista. Kiertolaiselämää viettäviä mustalaisia karsastettiin, vainottiin ja vihattiin.

Vuonna 1973 valmistuneessa dokumentissa ”Mustalaisten murrosten ajat” käydään läpi romanien historiaa, tapakulttuuria ja yhteiskunnallista asemaa. Tässä kolmen erillisen ohjelman koosteessa pääpaino on 1960- ja 1970-lukujen kehityksessä, mutta kooste sisältää läpileikkauksen myös romanien varhaisemmasta historiasta.

Romanien alkukoti on Intiassa, josta he lähtivät vaellukselleen 1000-1500 vuotta sitten. Eurooppaan he saapuivat 1300-luvulla. Ensimmäisen kirjallisen tiedon Euroopan mustalaisista merkitsi ylös vuonna 1322 munkki Simon Simonis Kreetalta.

”Kaupungin ulkopuolella me näimme kansan, joka noudatti kreikkalaisia riittejä ja tapoja ja väitti olevansa Haamin sukua. Harvoin, jos koskaan, pysyttelevät he paikalla enemmän kuin 30 päivää. Tämän jälkeen he muuttavat kuin olisivat Jumalan kiroama sukukunta, kulkija ja pakolainen maan päällä.”

Ruotsin ja Suomen alueelle romanit levittäytyivät 1500-luvulla. Vaeltelevaa elämää ja outoja tapoja noudattava heimo otettiin Suomessakin vastaan karsaasti.

Myös kirkko suhtautui ”tattareihein” kielteisesti. Romaneilta kiellettiin kirkolliset toimitukset, mukaan luettuna köyhäinapu ja sairaanhoito, joista kirkko vastasi.

Romanit luokiteltiin irtolaisiksi, jotka voitiin määrätä pakkotöihin ”mustalaisuuden eli irtolaisuuden ” perusteella. Vuoden 1852 irtolaislaki määräsi, että mustalaiset tuli toimittaa kuvernöörin kuulusteltavaksi. Sen jälkeen heidät voitiin sulkea työlaitoksiin.

Romanien heikko asema nousi ensimmäisen kerran säätyvaltiopäivillä esille 1800-luvulla. Tavoitteeksi asetettiin, että romanit sulautetaan valtaväestöön. Suomen kansalaisuus heille myönnettiin itsenäistymisen myötä vuonna 1917.

Toisen maailmansodan aikana natsit kohdistivat vainonsa juutalaisten lisäksi myös romaneihin. Keksitysleireillä tuhottiin varovaisten arvioiden mukaan noin 600 000 romania. Luultavasti luku on huomattavasti suurempi. Vaino kohdistui myös Pohjoismaissa asuviin romaneihin. Saksan miehittämässä Norjassa romaniväestö tuhottiin lähes kokonaan.

Suomessa romanimiehet osallistuivat talvi- ja jatkosotaan muiden suomalaisten tavoin. Sodissa oli mukana noin 300 romanimiestä, ja heistä yli 60 menetti henkensä.

Sotien jälkeen romanien asema oli vaikea. Yhteiskunnan rakennemuutos ja sosiaaliset ongelmat koskivat rajulla tavalla perinteiseen elämäntapaan tottunutta romaniväestöä.

Romanien sosiaalisen aseman systemaattinen parantaminen käynnistyi 1960-luvulla. Romanien asuntotilannetta, toimeentuloa, sosiaaliturvaa, koulutusta ja työllistymistä kehitettiin 1960- ja 1970-lukujen lainsäädännön avulla.

Myös romanikulttuurin merkitys on ymmärretty aiempaa paremmin, kun romanit määriteltiin vähemmistöksi ja kun myönnettiin, että vähemmistöjen kulttuuri tarvitsee tukea ja suojaa.

Suomessa romaneja on noin 10 000. Lisäksi Ruotsissa asuu noin 3000 suomalaista romania.

Romaneilla on pitkä historia Romaninainen Kuva: Yle Asunnottomuus oli pitkään romanien ongelma. Romanimies katsoo ikkunasta Kuva: Yle