ICSID tunnetaan maailmanpankin kansainvälisten investointiriitojen sovittelulaitoksena, jossa yritykset voivat vedota vapaakauppasopimusten investointisuojapykälään. ICSID langettaa valtioille suoria korvausvaatimuksia sekä pitää sisällään kovan luokan lakimiesbisneksen. Kaiken lisäksi koko ICSID-järjestelmä tukee toiminnallaan likaisimpia finanssikapitalismin muotoja.

Kansainvälisen oikeuden akatemiaprofessori Martti Koskenniemi ja Suomen Akatemian tutkijatohtori Markus Kröger kertovat Argentiinan kamppailusta kiristyneessä velka-ahdingossa.

– 2000-luvun alkupuolella Argentiina kärsi valtavasta yksityistämisen mukanaan tuomasta hintojen noususta. Hintataso ylitti argentiinalaisten maksukyvyn, ja kansalaiset protestoivat yksityistämistä vastaan. Argentiinalaiset vaativat palveluiden kansallistamista ja hintojen laskua, kertoo Kröger.

Pian Argentiina päätti uuden hallituksen ja kansan tuen avulla vaatia maahan tulleita ulkomaalaisia yrityksiä laskemaan hintojaan. Yritykset eivät suostuneet hintojen laskuun, siispä pakkoratkaisuna tavattoman vaikeaan taloudelliseen tilanteeseen Argentiina devalvoi peson.

Devalvoinnin seurauksena palveluita kansallistettiin jälleen ja Argentiinassa sijaitsevien ylikansallisten yritysten omaisuuden arvo romahti, kun peson arvoa leikattiin kolmannekseen siitä mitä se oli. Kaiken tämän seurauksena ylikansalliset yrityksen lähtivät saman tien järjestelmällisesti tuhoamaan Argentiinan talouselämää ja veivät valtion investointiriitoja käsittelevään ylikansalliseen tuomioistuimeen.

Monikansalliset yhtiöt haastoivat vapaakauppasopimuksen investointisuojaan nojaten Argentiinan ICSIDissä. Kaikkiaan kanteiden määrä kasvoi niin suureksi, että pahimmillaan niiden yhteenlaskettu arvo oli kolme kertaa suurempi kuin Argentiinan valtion budjetti. Argentiina hävisi ensimmäiset oikeudenkäyntinsä ICSIDissä, koska valtion katsottiin rikkovan investoijien etuja. Oikeudenkäyntikulujen lisäksi Argentiinan valtio sai niskaansa valtavan sakkorangaistuksen.

Korppikotkarahastot

Pian oikeudenkäynnin voittaneet yritykset lähtivät karhuamaan talouskriisissä olevalta Argentiinan valtiolta saataviaan. Argentiina halusi viedä ylikansallisen tuomioistuimen kanteet kansalliseen tuomioistuimeensa, jotta tuomio saataisiin puntaroitua uudelleen. Kuitenkin ennen kansalliseen tuomioistuimeen joutumista monikansalliset yhtiöt alkoivat myydä saataviaan velkojen vapailla jälkimarkkinoilla.

Saatavat osti joukko niin kutsuttuja ”korppikotkarahastoja”, jotka ostavat konkurssikypsien valtioiden lainoja pilkkahintaan. Nimensä mukaisesti korppikotkarahastot kiertelevät jatkuvasti niiden yksityisten yritysten luona, joilla on saatavia valtioilta, ja jotka ovat mukana ICSID-järjestelmässä. Korppikotkarahastot käyttävät hyväkseen ostamiaan saatavia ja hyökkäävät niiden avulla valtioiden omaisuutta vastaan muualla ulkomailla.

Korppikotkarahastot ovat esimerkki siitä, kuinka vapaakauppasopimus-järjestä toimii. Se tukee kansainvälisen talouden kaikista häikäilemättömimpiä muotoja ja toimijoita. Akatemiaprofessori Martti Koskenniemen

– Korppikotkarahastot ostavat saatavia ylikansallisilta yrityksiltä ja sen jälkeen kulkevat näiden saatavien kanssa heikoissa kehitysmaissa. Siellä he iskevät kiinni ja vaativat omaisuutta takavarikkoon ja myytäväksi, jotta valtioiden saatavat saadaan realisoiduksi takaisin korppikotkille, kertoo Koskenniemi.

Koskenniemen mukaan korppikotkarahastot ovat esimerkki siitä, kuinka vapaakauppasopimusjärjestelmä toimii. Se tukee kansainvälisen talouden kaikista häikäilemättömimpiä muotoja ja toimijoita.

Tähän päivään mennessä Argentiina on selvinnyt osasta veloistaan paketoimalla niitä uudelleen ja myymällä Yhdysvaltoihin eri sijoittajille.

Painostus ja korruptio osana korporaatiovaltaa

Kaikki ICSID-tuomioistuimen tapaukset eivät ole näin synkkiä, sillä monessa tilanteista veloista pystytään neuvottelemaan valtioiden ja tuomioistuimen kesken. Koskenniemen mukaan ICSID-järjestelmässä mukana olevat juristit ovat kuitenkin todenneet, että tärkeintä eivät ole itse päätökset, vaan järjestelmän olemassaolo. Järjestelmän avulla luodaan valtioihin kohdistuvaa painetta veloista, jotta paineen alaisuudessa kyetään sopimaan korvausmenettelyistä.

– Yritykset painostavat valtioita niin kovaa kuin ikinä voivat, huolimatta siitä, onko korvausmenettelykäytäntöjä meneillään vai ei, painottaa Koskenniemi.

Kehitysmaiden neuvotteluvalta suhteessa ylikansallisiin yrityksiin on suhteessa hyvin heikko. Monesti tilanteeseen vaikuttaa myös valtiojohtojen korruptoituneisuus. Koskenniemen mukaan jo neuvotteluvaiheessa monikansallinen yritys saattaa tarjota maiden päättäville tahoille investointisopimuksesta vastineeksi esimerkiksi mukavan uima-altaan.

Tämä uima-allas tuo kuitenkin mukanaan monien kymmenien vuosien valtiollisen sitoumuksen monikansallisten yhtiöiden investointeihin, jotka määrittävät monelta osalta valtioiden talouspolitiikkaa peruuttamattomalla tavalla. Ja jos ristiriitatilanteita ilmenee, valtiot voivat yllättäen olla yrityksille velkaa, mikäli ICSID -menettely niin päättää.