Håndhilsenekt er et urimelig særkrav

Ingunn Økland Kommentator og hovedanmelder

12. okt. 2018 13:34 Sist oppdatert 12. oktober 2018

Vikarlæreren på Ekeberg skole nektet å håndhilse på kvinner. Saken skal opp i Diskrimineringsnemnda 23. oktober. Kimsaka/Wikimedia Commons

Det er bedre å statuere et eksempel mens problemet er marginalt enn å vente til det blir prekært.

Kommentar

Dette er en kommentar. Den gir uttrykk for skribentens analyser og meninger.

I sommer ble det kjent at en vikarlærer på Ekeberg barneskole i Oslo ikke fikk forlenget engasjementet fordi han nektet å håndhilse på kvinnelige kolleger. «Tanken er å skape færre fristelser», forklarte den anonymiserte mannen. Han mener profeten Muhammed har nedlagt forbud mot håndhilsing på tvers av kjønn.

Forklaringen er kuriøs for de fleste, men fordi den kan kalles religiøs, er skolen innklaget til Diskrimineringsnemnda. Nemnda skal behandle denne og lignende saker i et møte 23. oktober. Avgjørelsen kommer etter planen i november.

Hemmer integreringen

Får læreren medhold, kan konflikter knyttet til håndhilsing bli en gjenganger på norske arbeidsplasser. I skolesammenheng vil det undergrave tilliten til en lærer om vedkommende nekter å hilse på elevenes mødre. Praksisen bryter med likestillingsidealer skolen ellers står for.

I et større perspektiv kan det hemme integreringen dersom man offisielt tillater håndhilsenekt. Arbeidsgivere kan bli mer skeptiske til søkere med ikke-norske navn av frykt for å havne i konflikter. Særkravene fra noen få kan ødelegge for mange.

Egentlig burde saken være klar: Alle som vil arbeide i Norge, må innstille seg på å håndhilse på personer av motsatt kjønn.

Medhold i Sverige

Det er likevel ikke gitt at Diskrimineringsnemnda går den veien. I Sverige endte en lignende sak i Arbetsdomstolen. Der fikk en muslimsk kvinne nylig medhold, og den aktuelle bedriften måtte betale erstatning for at hun ikke fikk gjennomføre et jobbintervju da det viste seg at hun nektet å håndhilse.

Interessant nok var begrunnelsen at Sverige må følge reglene i Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen (EMK).

Også Norge har ratifisert EMK, og et stykke på vei vil håndhilsenekten bli behandlet som et juridisk spørsmål også her. Samtlige medlemmer i Diskrimineringsnemnda er jurister.

Resultatet behøver likevel ikke å bli det samme som i Sverige ettersom mange ulike rettigheter står mot hverandre. Eksempelvis må man i Ekeberg-tilfellet ta hensyn til to forskjellige parter i håndhevingen av diskrimineringsloven: den som ikke vil håndhilse, og den som opplever avslaget. Ifølge arbeidsrettsadvokat Tron Dalheim vil nettopp kjønnsaspektet – og dermed likestillingsloven – stå sentralt i denne saken.

Politisk nøling

Uansett bør ikke håndhilsing reduseres til en sak for jurister. Hilsevanene i den norske befolkningen er definitivt en sak også for politikere og den opplyste allmennhet. Hvordan skal vi som samfunn møte urimelige religiøse særkrav? Det beste ville være å sette en grense for praksisen mens problemet er lite. Få vil bli rammet, og regelverket kan virke preventivt.

Inge Grødum

Likevel har politikere gjerne inntatt en «vente og se»-holdning i lignende tilfeller. Dermed kan problemet utvikle seg i påvente av et regelverk, og reglene vil ramme langt flere dersom de omsider etableres.

Nikab og burka

Det mest nærliggende eksempelet er bruken av heldekkende drakter (burka) og ansiktsslør (nikab). Også det er en praksis som ligger i grenselandet mellom religionsfrihet, likestilling og diskriminering. For åtte år siden mente ledende norske politikere at fenomenet var så marginalt at det ikke var nødvendig å ta stilling til det. Hvorfor forby noe som knapt finnes? Blant andre Thorbjørn Jagland (Ap) gjorde seg til talsmann for et slikt syn.

Siden man ikke fikk knesatt et prinsipp den gang praksisen var marginal, har det oppstått stadig nye konflikter rundt bruken av ansiktssløret.

I 2011 fikk Aisha Shezadi lov til å reise rundt på norske skoler og argumentere for bruken av nikab. (Hun ble senere Syria-farer.) Et økende antall elever og studenter har de siste årene møtt frem til undervisningen iført nikab. Til og med barnehageansatte har påberopt seg retten til å bære ansiktssløret. Paraplyorganisasjonen Islamsk Råd Norge – som har som oppgave å fremme dialog – valgte i fjor å ansette en kvinne med nikab.

I sommer fikk Stortinget omsider på plass det regelverket som burde vært vedtatt allerede for ti år siden. I Norge er det nå forbudt å bruke plagg som helt eller delvis dekker ansiktet, i alle undervisningssituasjoner.

I årets statsbudsjett er det foreslått å flytte den statlige pengestøtten fra Islamsk Råd Norge til en nystartet organisasjon – Muslimsk Dialognettverk. Sentrale folk i denne organisasjonen har allerede uttalt seg om håndhilsenekt. Både Basim Ghozlan og Senaid Kobilica oppfordrer norske muslimer til å håndhilse. De viser blant annet til en fatwa utstedt av Det europeiske fatwarådet i 2014. Der heter det blant annet at håndhilsing er ansett som «naturlig allmennmoral» i henhold til europeiske normer. «For å unngå uhøflige og ubehagelige situasjoner, ta vare på skikken.»

Så enkelt kan det sies.