Jeg er fremmed i egen by. Oslo er blitt så endret av innflytting, at jeg ikke kjenner meg igjen. Jeg vokste opp et steinkast fra Y-blokka. Helt bokstavelig. Ni år på Møllergata skole. Jeg er fjerdegenerasjons oslogutt. Men lite er igjen av det jeg vokste opp med.

Hvordan ble det sånn? Se på tallene. Gjennom 2000-tallet hadde alle de indre bydelen i Oslo en klart positiv nettoinnflytting fra resten av landet. Samtidig med at det er en strøm av innflyttere til Oslos indre bydeler fra resten av landet, avgir de samme indre bydelene mange utflyttere til Oslos ytre bydeler. SSBs rapport 11/2013 Flytting til og fra Oslos bydeler hevder vi kan se en tredelt flyttestrøm, hvor folk i ytre bydeler forlater Oslo, gjerne til fordel for Akershus. Folk i indre bydeler flytter til ytre bydeler, mens de indre bydelene fylles opp av folk fra andre deler av landet. Nord-Norge fortsetter å tømmes for folk, selv om nordlendingene i stadig større grad bosetter seg i andre deler av østlandet enn i Oslo.

Noen av innflytterne kommer hit og prøver å lære oss en lekse. Det kommer for eksempel en Jon Hustad fra Sunnmøre. En Halvor Fosli fra Telemark. En Hege Storhaug fra Arendal. En Kjetil Rolness fra et eller annet sted langt borte. De vil gjerne fortelle oss at det er et problem at det er innflyttere i byen. Er det en slags hakkelov, dette? At folk som flytter inn til Oslo - kanskje de føler seg litt fortapt - synes det er godt å finne noen å være skeptiske til? Noen som ser enda mer ut som innflyttere?

En god del av folka som det hele tiden snakkes om, som det advares mot, de brune og svarte - muslimene, gud forby - er mer oslofolk enn mange av innflytterne fra norske distrikter. På Møllergata var det 70 prosent unger med foreldre fra Pakistan og Tyrkia i min tid. Det er lenge siden. De var oslofolk allerede da. Jeg har langt mer til felles med dem, enn med innflytterne som er kommet til hovedstaden fra Sunnmøre eller Nord-Norge senere.

Av og til er det en liten stemme i hodet som sier at, kunne ikke alle disse raringene fra Vestlandet og Nord-Norge og innlandet og Sørlandet bare blitt der de kom fra? Det er jo synd med all denne fraflyttingen fra distriktene. Jeg har jo ikke annet til felles med disse folka, enn at vi er på samme værkart på TV. De liker rar mat og snakker litt merkelig.

Den stemmen hysjer jeg på. Jeg liker den ikke. Oslo har endret seg. Ofte kjenner jeg meg ikke igjen. Men det går fint. Byen er stor nok, og den endrer seg hele tiden, enten vi vil eller ikke. Det er nå et hipt arkitektkontor der min bestefar hadde salmakerverksted på Hammersborg i 40 år. Jeg var innom ham hver dag etter skolen. Hver dag i 12 år. Trakk inn lukten av lær og kokekaffe. Det var mitt liv i Oslo sentrum, og nå har hippe arkitekter som drikker cortado tatt over lokalene. Trist? Vel, sånn er verden. Byen min, er ikke bare min. Den tilhører også folk fra andre landsdeler, den tilhører innflytterne, hvis de vil ha del i den. Det er bare litt slitsomt at noen av dem skal mase om de andre fæle innflytterne hele tiden.