– Det er kjempedyrt å bo her. Uten inntekt er jeg på null etter leie og litt utgifter er betalt, sier Anna Kellidou (26), som studerer Art Direction ved Westerdals og har butikkjobb hos Granit på Grünerløkka.

Kommende skoleår kan norske studenter motta basisstøtte på 108.250 kroner, der 40 prosent kan omgjøres til stipend. I tillegg kan man få tre ekstra uker om man er fulltidsstudent og ekstra lån om man betaler skolepenger. Universitetet i Oslo (UiO) erfarer at dette ikke strekker til, og frykter konsekvenser.

«Oslo-effekt»

– Det enkleste er jo å vise til høye bolig- og leiepriser, og materialet vi har som viser at studenter i Oslo arbeider mer enn det nasjonale snittet. Den studentøkonomiske utfordringen er også erkjent i det politiske Norge, sier prorektor Gro Bjørnerud Mo, og viser blant annet til undersøkelser som viser at Oslo-studentene jobber 8,8 timer hver uke – én time mer enn gjennomsnittet blant studenter ellers i landet.

Allerede i januar skrev UiO at «det er tilnærmet umulig å studere i Oslo med bare studiestøtte fra Lånekassen som inntekt» i et møtenotat.

Artikkelen fortsetter under annonsen

Prorektor Mo forteller at de samtidig ser høyere frafall og lavere gjennomføring ved UiO enn i Bergen og Trondheim. De har derfor forsøkt å finne ut om det eksisterer en «Oslo-effekt».

– Fra undersøkelser i England vet vi at det er noe lavere gjennomføring og høyere frafall i de største byene. Vi kan ikke utelukke at økonomi spiller inn på en lignende måte for UiOs studenter, sier Mo.

Hun legger til at universitetet er opptatt av at økonomiske bekymringer ikke skal komme i veien for at studentene deres lykkes med studiene.

En rapport fra analyseselskapet Ideas2evidence, utført på vegne av Universitetet i Bergen og publisert i fjor høst, konstaterer at studentfrafall i stor grad skyldes forhold utenfor lærestedene. Samme rapport viser at frafall blant bachelorstudenter er høyere ved UiO – 22,3 prosent – enn ved NTNU og UiB. Gjennomføringsgraden er også lavere i Oslo, hvor kun 45,4 prosent av studentene i undersøkelsen gjennomførte en grad ved UiO i løpet av fem år.

Avhengig av jobb

Kellidou synes ikke bare studiestøtten er for lav. Etter å ha vært heltidsarbeider i ti år, måtte hun gå ned til 30 prosent stilling, og vurderer å redusere ytterligere for å unngå Lånekassens årlige inntektsgrense på 177.000. Passerer hun den, får hun mindre i stipend.

– Jeg fikk en mail for litt siden om at jeg får lønnsøkning og tenkte «nå må jeg ned i prosent». Så lenge jeg får A og B kan de vel bare drite i å bestemme hvor mye jeg kan jobbe, sier Kellidou, og irriterer seg særlig over at de som mottar støtte fra foreldre «unnslipper» inntektsgrensen.

– Det blir jo klassedeling!

Ifølge en ny undersøkelse av studenter i 28 europeiske land fra Eurostudent, utgjør familiebidrag kun 15 prosent av norske studenters månedlige inntekt. Dette er lavest blant alle landene, og langt under gjennomsnittet på 47 prosent. I samme undersøkelse kommer det frem at 73 prosent mener de ikke kan studere uten betalt arbeid, skriver Dagsavisen.

Les også: Stadig flere bikker en million i studielån

– Absolutt siste utvei er å be foreldrene mine om penger. Det er flaut! Jeg vil klare meg selv, og kan ikke forstå hvorfor jeg ikke får lov til det, sier Kellidou.

Leder for Norsk studentorganisasjon (NSO), Håkon Rangaard Mikalsen, mener økt inntektsgrense ikke løser det underliggende problemet.

– Å heve grensen er litt som å tisse i buksen fordi du fryser. Problemet er ikke at studenter ikke kan jobbe mer, det er at studiestøtten ikke er høy nok.

Mikalsen sier det er praktisk umulig å studere uten deltidsjobb med mindre man får støtte hjemmefra. Ifølge tall fra SSB og Statens institutt for forbruksforskning vil gjennomsnittsstudenten gå 4649 kroner i minus hver måned uten jobb.

– For flere studenter, meg selv inkludert, går deltidsjobb utover eksamen, og hvor mye tid du kan bruke på studiet og campus, sier Mikalsen.

I en undersøkelse Sentio utførte for NSO og Universitas i 2016 svarte 46 prosent at deltidsjobben påvirker eksamensresultater.

Statssekretær Rebekka Borsch i Kunnskapsdepartementet erkjenner at mange norske studenter har trang økonomi og behov for å jobbe en del ved siden av studiene, men at de samtidig har tilgang til en av verdens beste utdannelsesstøtteordninger, samt at utdannelsen er gratis.

– Regjeringen har økt utdannelsesstøtten hele perioden, og øker støttenivået utover prisveksten. Dermed bedrer vi studentenes kjøpekraft, sier hun.

Redd for A- og B-lag

I en pressemelding tidligere i sommer skriver NSO-leder Mikalsen at boligproblemet består for norske studenter.

– Med et stadig presset privat boligmarked er det viktig med videre satsing på studentboliger, sier han.

Ifølge Eurostat-undersøkelsen bruker halvparten av norske studenter minst 40 prosent av månedlig inntekt på boutgifter, som plasserer dem på topp fem i Europa i denne kategorien.

Kellidou mener også det er problematisk at foreldre bidrar til å presse opp prisene på boligmarkedet.

– Jeg vil jo gjerne inn på boligmarkedet, men man gjør ikke det som ung.

Anna Kellidou mener det nærmest er snakk om et klasseskille mellom de som mottar penger fra foreldrene og de som har deltidsjobb. (Foto: Hanna Kristin Hjardar) Mer...

Kellidou har lenge spart til bolig, men mener Lånekassens formuesgrense på 403.264 kroner gjør det vanskelig å bygge opp nok egenkapital uten å miste deler av stipendet, med mindre man får foreldrehjelp.

Les også: Norske unge flytter først

Ifølge SSB var den gjennomsnittlige månedsleien for ett rom i Oslo 8160 kroner i 2017, større enn det månedlige beløpet fra Lånekassen. I Trondheim og Bergen lå tilsvarende pris på henholdsvis 6990 og 5920 kroner.

Mikalsen mener roten til problemene er at studiestøtten ikke strekker til, og sier NSO er redde for at det vil skape A- og B-lag innen høyere utdannelse.

– Utdannelse er en rettighet, ikke et privilegium. Da må vi ha vilkår og systemer som sikrer lik tilgang, sier Mikalsen.(Vilkår)