meninger

Det begynner å bli så vanlig at man ikke legger merke til det, men Fremskrittspartiet har nærmest gjort det til en sport å klage på styringa av landet, mens de selv sitter med begge hendene på rattet. Nå er det sosionomer som er det nye fy-ordet.

Det begynte med statsminister Erna Solberg i midten av november i fjor. I en debatt på Stortinget om utfordringene knyttet til økt ungdomskriminalitet i enkelte områder i Oslo, brukte hun verbet «å sosionomisere», som et utilslørt skjellsord på ikke å ta kriminalitet på alvor.

Erna skjønte straks at hun hadde tråkket i salaten, og måtte derfor gå kanossagang og beklage til hele yrkesgruppen, som i Norge teller et sted mellom 15 000 og 20 000 mennesker. Men frøet var sådd, og nå har det begynt å vokse i et bed litt lenger til høyre i hagen.

For i Frp synes de fortsatt at sosionomisering er et glitrende skjellsord, som føyer seg fint inn i rekka av «verbing-sprøer-språket»-retorikken deres, nå som det å snikislamisere er i ferd med å gå av moten.

Én sak er at Frp får lov til å bli tatt redaksjonelt på alvor av NRK, når de to dager på rad (i radioprogrammet «Politisk kvarter») angriper myndighetene i Norge for slepphendt og slapp politikk i kriminalomsorgen i (særlig) hovedstaden.

Det gjør at vi iallfall kan begrave Carl I Hagens ARK én gang for alle. Det later heller til at rikskringkasteren stryker makta med hårene, og burde bytte navn til RRK (Regjeringens Rikskringkasting). Man skulle tro de skarpe spørsmålsstillerne fortsatt var i streik.

Noe annet er at dette utspillet kommer fra et parti som etter sine første fem knappe år med makta allerede har rukket å slite ut tre justisministre, og som er i god gang med sin fjerde. Da burde man strengt tatt gå litt stille i dørene når man ikke liker justispolitikken i landet.

Men det er jo så kjedelig å gå stille i dørene, for ikke å si ta ansvar. Er jo betydelig morsommere å være misfornøyd, om enn det er en indirekte måte å klage på seg selv på.

Jon Helgheim, partiets innvandringspolitiske talsmann, presterte sågar å svinge pisken over og i både sosionomer, politiet, sine regjeringspartnere, Stortinget og eget ansikt. Men selvpisking er sjeldent spesielt vakkert å se på, om det er aldri så fortjent.

På Politisk kvarter raste og tordnet han «Unge lovbrytere som har begått grov vold mot uskyldige tilfeldige går fri på gata. Og det er det sosionomer og den slags som har fått vinne gjennom i politiet, og som har fått drive lobbyvirksomhet opp mot politikere og etablert en tro på at straff ikke virker»

Igjen: Det er Frp som sitter i regjering. Det er Frp som har justisministeren, den fjerde på rad her til lands. Og hvis Helgheim mener at sosionomer (og «den slags», som han med påtatt forakt kaller en stor yrkesgruppe, som attpåtil er høyt representert i den livsviktige kriminalomsorgen) påvirker politiet og politikere for mye, må han ønske seg et speil til jul.

Politiet er for øvrig ikke ansvarlig for å straffe forbrytere her til lands, enten de kriminelle er gamle eller unge. At han, sannsynligvis ufrivillig, indikerer at hans egen justisminister og regjering er svake for lobbying fra de fæle sosionomene kan vi slenge på kvoten for moro i sommervarmen sørpå.

Dette er som om finansminister og partileder Siv Jensen skulle angripe egen finanspolitikk og skylde på de slemme bankkundene og de fæle bankfunksjonærene for rentesituasjonen. Men man skal kanskje være forsiktig med å tulle med slikt. Noen kan få jo gode ideer.

Den manglende viljen til å forstå (for jeg tror de later som, mer enn at de mener det på alvor) elementær statsvitenskap på grunnskolenivå begynner å bli masete og slitsom å høre på. At det derimot er en rød tråd i partiets forakt for kunnskap er betydelig verre. Dette er heller ikke nytt.

Per Sandberg har tidligere kalt forskere i Havforskningsinstituttet for «mørkemenn», og kritisert dem for å presentere forskningsresultater som ikke støtter oppunder hans egen, og regjeringens, fiskeripolitikk.

Carl I. Hagen, partiets ideologiske høvding og grunnlegger, fnyser av global oppvarming og mener FNs klimapanel og 97 prosent av verdens klimaforskere er noen virkelighetsfjerne hysterikere.

Siv Jensen uttalte på vårens landsmøte at et bilfritt Oslo er noe bare MDG og «kaffelattedrikkende hipstere på Grünerløkka» ønsker, selv om dette er noe et stort flertall i byen har sagt de ønsker, og kaffelattedrikkende hipstere på Løkka er i aller høyeste grad en minoritet i Oslo. Så var det dette med Frp og minoriteter, da.

Sylvi Listhaug var forresten også ute og klaget på politiet i dag. Hun er som en artist som går over spilletiden sin på festival, og kommer opp på scenen og drar ekstranumre selv etter at neste artist er i gang. Hun nekter å innse at hun er ferdig som justisminister. Derfor ville hun nå «gjeninnføre ungdomsstraff og sørge for at de som er grove kriminelle blir satt i fengsel».

Nå er ikke jeg noen jussekspert, det er jo dessuten mye artigere å slenge ut påstander, men jeg trodde nettopp denne ble innført for første gang for bare få år siden, og at den fortsatt er der.

Til tross for at en etterlyst forskningsrapport viste at å hindre familiegjenforening ikke er bra for integreringen, fortsetter de å hevde det i innvandringsdebatten. At det er bra, det motsatt av den forskningen de selv hadde håpet å lene seg på, var ikke så viktig da. Når den viser det motsatte, dysses den ned.

Og, nei, dette er ikke ment å være et innlegg i innvandringsdebatten, men en etterlysning etter den gamle rakkeren anstendighet, samt et ønske om at forskning og kunnskap er noe vi verdsetter. For det er jo det, i dette nokså sekulære og kunnskapshungrige landet.

Nå har det blitt noe mindre klaging på høye bensinpriser, bompengestasjoner og mulla Krekars fortsatte tilstedeværelse her til lands, men det kan like godt komme nå, for det vil bare føye seg i rekken av forhold i landet Frp klager på, som de selv sitter med taburettene til å gjøre noe med.

Men det er alltid mye enklere å klage på autopilot, når det er den kunsten man behersker best og kan til fingerspissene. Det ser bare veldig rart ut fra utsiden. Og særlig etter fem år som regjerende parti.

Det er på tide å bli voksen nå.