Priča se da će najesen stvarno početi gradnja Pelješkoga mosta. Istina, kod nas se uvijek u proljeće projekti najavljuju za jesen, pa se tako dosad i Pelješki most već nekoliko puta počeo najesen graditi, ali ovaj put je stvar, čini se, ozbiljna. Uključila se Europska unija, a kad se ona uključi, kad ona novac daje, nema labavo. Il' se gradi, il' razgrađuje.



To je, uglavnom, dobra vijest. Bolje nema. Ali, ima i ona loša, poglavito za stanovnike splitskoga prstena. Pelješki most je, naime, naprosto preskup da bi mala država poput Hrvatske istovremeno mogla (su)financirati dva takva projekta. Pri čemu je onaj drugi, kojim će se baviti i ovaj tekst, još skuplji od Pelješkog mosta.

Pisali smo, uostalom, već o njemu i o njegovoj enormnoj cijeni te na užas svih političara, a mijenjali su se kroz članke i lijevi i desni i ničiji, uporno zaključivali kako na njegov početak, a o kraju da i ne govorimo, možemo na duže vrijeme zaboraviti.

Spora brza cesta

Brza cesta od Splita do Omiša, zapravo bilo kakva nova cesta koja bi vezala dva grada udaljena tek dvadesetak kilometara i čak šezdesetak minuta vožnje, najpotrebnija je prometnica u Hrvatskoj. O njoj je ovdje riječ.



Pelješki most, zbog svoje nacionalne komponente spajanja dviju odrezanih državnih obala, ne ulazi u konkurenciju, dok svi ostali cestovni pravci u zemlji mogu stati u red iza dionice kojom na postojećoj trasi, prema podacima za 2016. godinu, dnevno u prosjeku prođu 53.272 vozila.

Čvor Stobreč, na kojemu Hrvatske ceste obavljaju mjerenje, najprometniji je cestovni potez u Hrvatskoj. Za usporedbu, u Lučkom, a znate i sami da nema te gužve na naplatnim kućicama u Lučkom koja nije završila na svim nacionalnim televizijama, u prosjeku godišnje dnevno prođu 34.133 automobila. Skoro 20.000 manje nego u Stobreču! No, o tome možete pročitati samo u Slobodnoj Dalmaciji, kad se orjunaši prije objeda iznerviraju.



Ljeti, kad u Lučkom uistinu vozilo stoji na vozilu, kad dnevnici vrište o cestovnom kaosu, kad se odlazak na more čini milenijskom greškom, ispod tamošnjih rampi dnevno se u prosjeku provuku 60.402 automobila, a za to isto vrijeme čvorom u Stobreču, kad bi većina ljudi samo da se kućne kapije dohvati, u prvoj se brzini kotrlja 62.525 vozila.







Između Stobreča i Lučkog, kao prve i treće najprometnije snimane cestovne dionice u zemlji, nalazi se - Solin. Dnevni godišnji prosjek na solinskoj obilaznici je 44.320 vozila, a ljetni 51.573. I stalno raste. U odnosu na 2013. godinu za čak 5000 vozila. Premalo da bi bilo zanimljivo za Dnevnik.

Srušeni snovi

Hoćete li još malo brojki? Evo, na primjer, strašno je prometno i na riječkoj Rujevici, tamo kod novog stadiončića: sedmi su na ljestvici Hrvatskih cesta s 27.145 prosječnih vozila dnevno tijekom godine i 34.849 prosječnih vozila dnevno ljeti.



Grozno, je li tako, a sad to usporedite sa Stobrečom. Pa se onda vratite na riječku obilaznicu, pogledajte joj sliku, pa se opet vratite na splitsku i bit će vam, čak ako i sa Splitom nemate nikakve veze, neugodno.



Kad se onomad, u zlatno doba Ive Sanadera, počela raditi splitska obilaznica, pa kad se isti dan bilo zakopalo na zapadu u Kaštelima i na istoku u Omišu, rečeno je da će u trenu cesta snova biti gotova.

Deset godina kasnije od Sanadera je ostao tek Jandroković, cesta kroz Kaštela ljetos je na jedvite jade slijepljena, a s omiške strane zinuo je tunel koji već pet godina ne vodi nigdje. Ali su zato pare davno potrošene. Pri čemu je dobar dio otišao baš za Rijeku, da se drug Linić ne uvrijedi.



Potrošene su pare i za komunalni doprinos, a to je još luđa priča: Hrvatske ceste odavno su Dugome Ratu i Podstrani isplatile komunalni doprinos, ukupno 13,8 milijuna, a da još ni točne trase ceste, a kamoli otkupa zemljišta ili građevinskih radova nema na vidiku.



Pitate je li možda netko zbog toga odgovarao? Je li podnesena kakva prijava? Je li netko smješten u neku specijaliziranu ustanovu? Ne pitajte gluposti.



Da bi brza cesta od Splita do Omiša bila gotova, potrebno je, kažu zadnje studije, najmanje dvije milijarde kuna. Oko 300 milijuna eura. Ne računajući onih 50 milijuna eura koji su već potrošeni na neupotrebljivu omišku obilaznicu.



Da bi Pelješki most bio gotov, trebat će, izračun je, oko 1,756 milijardi kuna. A Pelješki most je, rekosmo, nacionalni projekt. Dok je splitska obilaznica zadnja rupa na svirali. Bila i ostala.



A opet, čemu grintanje i priša. Brza cesta do Klisa gradila se 26 godina, brza do Omiša gradi se tek deset.