Dlouho se zdálo, že olympijský rekord v politické trapnosti zůstane navěky v držení ex-poslance Daniela Petrušky (ODS), jenž po svém vykroužkování roku 2010 plačtivě apeloval na „méně zkušené“ kolegy, aby se vzdali čerstvé nabytého mandátu, protože svět jej potřebuje.

Nyní však přišel Jiří Hlavatý a Petruškovo vystoupení smetl do zapomnění. Trapnost dokázal zpestřit fascinující ukázkou, že i úspěšný podnikatel může mít uprostřed mozku vykousanou velikou díru a v ní nerudného křečka s poruchou osobnosti. Stručný souhrn pro neznalé: senátor Hlavatý (ANO) nyní kandidoval do Poslanecké sněmovny na zdánlivě nevolitelném 18. místě, ale díky preferenčním hlasům byl zvolen a tím ze zákona zanikl jeho senátorský mandát. Hlavatý, první poslanec zoufalý ze svého úspěchu, následně odhalil celospolečenské spiknutí s cílem ukrást mu senátní křeslo.

„Kvůli ztrátě senátorského mandátu se cítím podveden. Nepovažuji to za demokratické a vracíme se zpátky do totality. … Takhle jsem se stal obětí. Nikdo mě na to ani neupozornil,“ prohlásil v rozhovoru pro Krkonošský deník. Pro Aktuálně přidal další perly: „Můžu vám říct, že i mé okolí a třeba právníci ve firmě tomu nemohli věřit. (…) Kariéru poslance jsem ani neplánoval. (…) Zvládat časově práci poslance a ředitele firmy, která má tisíce lidí, by nešlo. (…) Ale teď tu judikaturu respektuji a nemám s tím žádný problém. A funkci poslance budu vykonávat řádně.“

Pan poslanec ovšem nemluvil tak úplně pravdu. V rozhovoru pro Právo z 21. září tvrdí „jestli zůstanu v Senátu, nebo skončím ve Sněmovně, nevidím jako rozhodující“. Zdá se tedy, že před volbami na nemožnost zvládat poslaneckou roli jaksi pozapomněl.

Nyní pro změnu zapomněl na deset dní starý slib řádného výkonu své sněmovní funkce a ohlásil úmysl vrátit se v lednových doplňovacích volbách do Senátu. „To byli voliči, kdo způsobil to, že teď budou doplňovací volby. A jich se zeptejte na to, aby zaplatili náklady na dodatečné volby. Ale ne mě.“

Nahradit sám sebe

Tak si to zrekapitulujme. Hlavatý lhal před volbami, lhal po volbách, urazil ústavu, urazil voliče, urazil skutečné oběti totality, znovu urazil voliče a navrch jim doporučil uhradit náklady vzniklé jeho vlastní neschopností přečíst dva články ústavy a zaměstnat svéprávné právníky.

Následně oznámil, že se hodlá ucházet o důvěru laskavého voliče v nadcházejících senátních volbách, aby v horní komoře nahradil sám sebe.

Tohle je i na poměry české politiky výlet daleko za hranice všedního dne. Buď se jedná o nepovedený Turingův test, nebo vizuální podoba nelže a Hlavatý je utajeným potomkem Groucho Marxe, jenž pouze nacvičuje nějaké rané dílo z tatínkovy pozůstalosti.

Zapomeňte na Okamuru, Babiše, Putina. To poslanec Hlavatý je ohrožením českého státu. Jeho opětovné zvolení do horní komory by znamenalo jasný signál, že země je zralá na převzetí do rukou umělé inteligence, nebo čehokoli jiného vzdáleně připomínajícího myslící entitu. Někde v právním řádu se přeci musí ukrývat paragraf, že každý budoucí volič Hlavatého bude zbaven svéprávnosti a podroben nucené léčbě – a pokud neukrývá, je svatou povinností nové Sněmovny okamžitě jej přijmout.

Nikdo v pestré historii české politiky neprojevil tak koncentrované spojení hlouposti, arogance, neupřímnosti a pohrdání voličem. Ani kůň císaře Caliguly se neprovinil jediným z hříchů inženýra Hlavatého, a přesto mu byla parlamentní funkce nevlídně vyčítána. Na druhou stranu však stále existují i horší varianty než pouhý návrat zbloudilého ex-senátora do své lavice. Jako bych tu scénu viděl přímo před sebou: „Andreji, ale kdyby mě na ten Hrad náhodou zvolili, můžu dál zůstat v Senátu, že jo?“



Autor je publicista a ředitel vývojářské firmy Blue M