Kun aitoa passia heiluttava ja todistetusti ISIS:n valtaamalta alueelta paennut hakee Suomesta kansainvälistä suojelua, sitä todennäköisesti hänelle myönnetään. Entä, kun henkilöllisyystodistusta ei ole ja tarina mättää? Yle selvitti, miten valehtelijat seulotaan aidoista pakolaisista.

Kasvava määrä ihmisiä anoo Suomesta turvapaikkaa. Maahanmuuttovirasto ei kuitenkaan jakele niitä kuin poliitikko lupauksia vaalien alla. Jokainen turvapaikanhakija käy läpi puhuttelun, joka päätyy hakijan kannalta useammin kielteiseen kuin myönteiseen ratkaisuun.

Yle selvitti mitä kuukausia kestävän prosessin aikana tapahtuu ja mitä keinoja viranomaisilla on aidon hädän tunnistamiseen "elintasopakolaisten" joukosta.

1. "Asylum" aloittaa prosessin

Yle Uutisgrafiikka

Tie turvapaikanhakijasta pakolaiseksi alkaa turvapaikanhakijan ja viranomaisen – poliisin tai rajavartijan – kohtaamisella. Turvapaikanhaun lähtölaukaus on usein viranomaiselle ilmoitettu "asylum" - turvapaikka.

Seurauksena Suomen viranomainen aloittaa alkuselvityksen, jossa pyritään selvittämään turvapaikanhakijan henkilöllisyys, matkareitti ja maahantulotapa. Tämän jälkeen turvapaikanhakija kyyditetään vastaanottokeskukseen odottamaan Maahanmuuttoviraston puhuttelua.

Alkuselvitysten aikana turvapaikanhakijalta myös skannataan sormenjäljet, jotka tallennetaan EU-jäsenmaiden Eurodac-järjestelmään.

2. Turvapaikkakiertolainen palautetaan alkuruutuun

Poliisin tai rajavartiolaitoksen jälkeen tahtipuikon ottaa Maahanmuuttovirasto. Aluksi selvitetään, kuka henkilöstä on lopulta vastuussa – Suomi vai joku muu EU-maa?

EU-maat ovat sopineet, että vastuussa on se valtio jossa hakijalla on perheenjäseniä, valtio joka on avittanut unionin alueelle saapumista esimerkiksi viisumin myöntämisellä, tai valtio jonka kautta henkilö on saapunut unionin alueelle laittomasti.

Muussa tapauksessa vastuussa on ensimmäinen valtio, jossa hakemus on tehty. Eli jos Välimeren ylittänyt on ensimmäisenä hakenut turvapaikkaa Italiasta, hänet palautetaan muista EU-maista sinne. Poikkeuksia kuitenkin on. Esimerkiksi Kreikkaan ihmisiä ei palauteta, koska maan vastaanottokeskukset ovat ylikuormittuneet.

Vastuumaa selvitetään turvapaikanhakijan kertomuksen lisäksi muun muassa jäsenmaiden Eurodac-sormenjälkirekisterin avulla. Jos henkilö on hakenut turvapaikkaa aiemmin muusta EU-maasta, hänen sormenjälkensä on jo skannattu ja ne löytyvät rekisteristä. Silloin seurauksena on kuljetus lentokoneeseen poliisisaattueessa. Sormenjälkien aitouden varmistaa keskusrikospoliisi.

Osa turvapaikanhakijoista ei käännytyspäätöksen saatuaan palaa lähtömaahansa vaan matkustaa toiseen EU-maahan turvapaikkaa anomaan. Jotkut vaihtavat maata prosessin ollessa kesken. Näitä “Dublin-kiertolaisia” on Euroopassa paljon. Suomessa heinäkuun loppuun mennessä turvapaikkaa hakeneesta 4121 henkilöstä 517 on päätetty palauttaa alkuruutuun Dublin-asetuksen nojalla. Useimmiten henkilöt palautetaan Italiaan, Unkariin, Saksaan tai Ruotsiin.

3. Puhetapa paljastaa kotimaan

Jos turvapaikkaa ei ole haettu muualta EU-alueelta ja palauttaminen Dublin-asetuksen nojalla ei siten ole mahdollista, selvitetään hakemuksen perusteet.

Tarinan aitouden tarkastaminen ei ole yksinkertaista, etenkin jos hakijalla ei ole mukanaan henkilöllisyystodistusta. Turvapaikanhakija voi tukea tarinaansa valokuvien ja työtodistusten kaltaisilla dokumenteilla. Ne tarkastetaan keskusrikospoliisin tai rajavartiolaitoksen asiantuntijoilla.

Tärkein osa prosessia on kuitenkin jopa tunteja kestävä turvapaikkapuhuttelu. Sen perusteella päätetään, onko suojelulle tarvetta vai valehteleeko henkilö.

Olennainen tieto on jo turvapaikanhakijan puhe itsessään. Jos henkilö väittää olevansa Syyriasta, muttei puhu arabiaa kuten paikalliset, hän mitä todennäköisimmin ei ole se, kuka väittää olevansa. Maahanmuuttovirasto ostaa myös tarvittaessa kielen analysointiin erikoistuneen ruotsalaisyrityksen palveluja.

4. "Millainen sää on Bagdadissa? Mitä työmatkallasi näkyy?"

Turvapaikka voidaan antaa, mikäli henkilö on kotimaassaan vaarassa esimerkiksi etnisen alkuperänsä, uskonnon, kansallisuuden tai poliittisen mielipiteensä vuoksi. Jos turvapaikanhakija väittää olevansa ISISiä pakeneva shiiamuslimi Irakin Mosulista, kuulustelijat testaavat hänen tietämystään vaikkapa Mosulin ilmastosta tai alueen poliittisesta tilanteesta.

Olennaista on kysyä asioita, joita ei voi opiskella etukäteen.

– Eli asioita jotka on pitänyt itse kokea uskottavan vastauksen antamiseen, sanoo Maahanmuuttoviraston turvapaikkayksikön tulosalueen johtaja Juha Similä.

Suoraviivainen tapa turvapaikan saamiseen on todistaa olevansa kotoisin alueelta, jossa käydään sotaa. Vastaavasti yksinkertainen tapa käräyttää valehtelija on paikallistuntemuksen testaaminen. Similä havainnollistaa paikallisella esimerkillä.

– Esimerkiksi minä olen kotoisin Imatralta ja käyn töissä Lappeenrannassa. Jos minua pyydettäisiin kuvailemaan reittiä kaupungista toiseen, miten pystyisin tekemään sen jos en oikeasti ole toistuvasti ajanut sitä?

Similän mukaan valehteleva turvapaikanhakija on heikoilla, sillä Maahanmuuttoviraston puhuttelijat ovat parhaimmillaan "varsinaisia guruja" konfliktialueiden tietämyksen suhteen.

– Puhuttelija on saattanut kuulustella satoja sellaisia, jotka ovat oikeasti siltä alueelta, mistä henkilö väittää olevansa. Valehtelijan on vaikea keksiä tarinaa loputtomiin, kun annetut tiedot kuitenkin pystytään varmistamaan.

5. Entä jos se on terroristi?

Tarinan todenperäisyyden lisäksi kuulusteluissa arvioidaan koko ajan turvapaikanhakijan mahdollista vaarallisuutta. Keinot tähän ovat kuitenkin niukat. Maahanmuuttovirasto ei esimerkiksi ala tavoittelemaan lähtömaan viranomaisia ja kyselemään mahdollisen rikosrekisterin perään. Tällainen olisi harvoin mahdollistakaan, sillä turvapaikanhakijat ovat usein kotoisin luhistuneista yhteiskunnista.

Jos hakija ei itse nosta esille asioita, jotka vihjaavat rikolliseen toimintaan osallistumisesta, on tällaisia vaikea osoittaakaan.

– Jos ihminen haluaa salata asioita, niin on vaikeaa, ellei jopa mahdotonta sanoa, mitä kaikkea taustalla on, Similä sanoo.

Sen sijaan rikollinen toiminta Euroopassa havaitaan jo prosessin alkuvaiheessa, mikäli henkilö on esimerkiksi saanut jostain maasta maahantulokiellon.

Voi myös olla niin, että henkilö on osallistunut lähtömaassaan rikolliseen toimintaan, mutta on siitä huolimatta oikeutettu turvapaikkaan tai oleskelulupaan toissijaisen suojelun perusteella. Esimerkiksi Saddam Husseinin hallinnossa työskennellyttä odottaa kotimaassaan mitä todennäköisimmin väkivallan uhka. Tällaisessa tilanteessa on mahdollista myöntää henkilölle tilapäinen oleskelulupa siihen saakka, että tilanne kotimaassa rauhoittuu.

6. Käsien läpi pääsee valehtelijoita

Valehtelijan käräyttäminen virheellisen murteen tai vaikkapa poliittisen tietämyksen puutteesta voi olla yksinkertaista. Huomattavasti vaikeampaa on jo osoittaa, onko esimerkiksi Saudi-Arabiasta seksuaalivähemmistöjen vainoa pakeneva oikeasti homoseksuaali.

Similä myöntää, että järjestelmä ei ole aukoton. Toisaalta sellaisen tavoittelu ei ole realististakaan.

– Aivan varmasti tässä menee käsien lävitse taitavia valehtelijoita. Mutta ei järjestelmän ole tarkoituskaan olla aukoton. Se vaatisi tolkutonta ajankäyttöä ja sellainen järjestelmä olisi hidas ja hyvin kallis.

Similä muistuttaa, että suojelun antaminen väärin perustein on pienempi paha kuin kuolemanvaarassa olevan käännyttäminen. Sadan prosentin varmuutta ei tavoitella, kuten esimerkiksi rikostutkinnassa.

– Riittää kun viranomainen on vakuuttunut hakijan tarpeesta.

7. Vähintään joka toiselle näytetään ovea

Jos turvapaikanhakijan tarina on tosi ja pakolaisstatuksen edellytykset täyttyvät, hänelle annetaan Suomesta turvapaikka. Tänä vuonna (siirryt toiseen palveluun) heinäkuun loppuun mennessä tehdystä 2414 turvapaikkapäätöksestä alle puolet – 946 – oli myönteisiä. Myönteisistä päätöksistä 527 tarkoitti turvapaikkaa, loput oleskeluluvan antamista toissijaisen suojelun tai muun perusteen nojalla.

Yle Uutisgrafiikka

Maahanmuuttoviraston tilastojen perusteella useammalle kuin joka toiselle näytetään ovea. Heinäkuun loppuun mennessä 633 hakemusta sai kielteisen päätöksen ja 517 jätettiin tutkimatta aiemmin tehdyn turvapaikkahakemuksen vuoksi. Kielteisistä päätöksistä 308 todettiin "ilmeisen perusteettomiksi". Tänä kesänä Suomeen on saapunut esimerkiksi suuri joukko albaaneja, jotka ovat perustelleet turvapaikkahakemustaan Albanian huonolla työtilanteella. Muissa kielteisissä päätöksissä on saatettu esimerkiksi katsoa, että kotimaan tilanne on olennaisesti parantunut hakemuksen jättöpäivän jälkeen. Keksityn tarinan vuoksi käännytettyjä ei tilastoida erikseen.

Jos on syytä epäillä, että käännytyspäätöksen saanut piiloutuu tai pakenee maasta, hänet saatetaan ottaa säilöön odottamaan maastapoistamista.

_ Korjaus 24.8.2015 klo 17:_56: J_utussa luki, että turvapaikanhakija__on sen maan vastuulla, mihin hän on ensimmäisenä saapunut. Kohtaa on selvennetty juttuun lisää.

Korjaus 24.8.2015 klo 13:27: Jutussa luki, että turvapaikanhakija on sen maan vastuulla, mistä henkilö on alun perin turvapaikkaa hakenut. Oikeasti turvapaikanhakija on sen maan vastuulla, mihin hän on ensimmäisenä saapunut.

Lähteet: Mm. Maahanmuuttoviraston tilastot, sekä Maahanmuuttoviraston turvapaikkayksikön tulosalueen johtaja Juha Similän, Maahanmuuttoviraston turvapaikkaykskön Dublin-tulosalueen johtaja Kukka Krügerin, sekä Kaakkois-Suomen poliisilaitoksen rikoskomisario Pekka Gavrilovin haastattelut._