Saana-Riikka Lahtinen ei muista, että hänellä olisi lapsena ollut jotain haaveammattia. Nyt hän toivoo, että töitä tekemällä löytyy käsitys siitä, mitä tehdä tulevaisuudessa.

Saana-Riikka Lahtinen ei muista, että hänellä olisi lapsena ollut jotain haaveammattia. Nyt hän toivoo, että töitä tekemällä löytyy käsitys siitä, mitä tehdä tulevaisuudessa. Mohamed Sharif El Bouari / Yle

Helatorstaina selvisi, että Antti Rinteen (sd.) hallitus aikoo laajentaa oppivelvollisuuden koskemaan myös toisen asteen koulutusta.

21-vuotias Saana-Riikka Lahtinen ei usko, että asiasta seuraa paljonkaan hyvää.

– Jos ihmistä ei kiinnosta, ja se pakotetaan sinne, niin koko homma saattaa mennä pelleilyksi, hän sanoo.

Lahtisen ei ole ollut pakko istua koulunpenkissä vastentahtoisesti, eikä hän ole niin tehnytkään. Peruskoulun jälkeen hän opiskeli ensin hetken muovialaa, sitten autoalaa kahdessa eri kaupungissa. Kumpikaan ei tuntunut omalta.

Lahtinen kävi vuoden mittaisen ammattistartin, oli työkokeilussa mielenterveyskuntoutujien parissa ja siirtyi sen jälkeen lähihoitajaopintoihin. Nekään eivät innostaneet kauan.

– Jos ei yhtään kiinnosta, niin on vaikeaa istua paikallaan siellä turpa kiinni.

Lahtinen ei ole yksin. Vuonna 2018 ammattikoulun keskeytti 7,5 prosenttia alle 20-vuotiaista opiskelijoista. Heistä osa saattoi siirtyä työelämään, mutta kukaan ei jatkanut toisella asteella tai peruskoulun ja toisen asteen välisessä nivelvaiheen koulutuksessa. Näitä nuoria oli yli 5200.

Keväällä 2019 vastaava luku on 2954. Se on 3,7 prosenttia alle 20-vuotiaista ammattikoululaisista. Tiedot ovat peräisin Opetushallituksen ylläpitämästä KOSKI-rekisteristä, joka pitää sisällään kansalaisten opiskeluoikeudet ja suoritukset vuoden 2018 alusta alkaen.

Koulut yksimielisiä: pidempi velvollisuus ei ratko ongelmia

Yle kysyi 16 suurimmalta ammatillisen koulutuksen järjestäjältä, miten oppivelvollisuuden pidentäminen vaikuttaisi niin sanottuihin negatiivisiin keskeytyksiin, eli siihen, että opiskelija jättää koulun kesken jatkamatta opintoja muualla.

Kyselyn vastausaikana päätös oppivelvollisuuden pidentämisestä ei ollut vielä tiedossa. Yhdenkään oppilaitoksen edustaja ei kertonut kannattavansa pidempää oppivelvollisuutta.

Velvollisuuden pidentäminen lisää toisen asteen opiskelun maksuttomuutta, mikä vaikuttaa koulutuksen järjestäjien kustannuksiin.

Esimerkiksi Turun ammatti-instituutista ja Savon ammattiopistosta vastattiin, että jos koulujen rahoitusta ei samalla lisätä kylliksi, keskeytyksiä voi oppivelvollisuudesta huolimatta tulla entistä enemmän. Se on vaarana, jos opetuksen, ohjauksen ja tuen resursseja joudutaan supistamaan.

– Tilanne vaatii ehdottomasti nykyisen rahoituksen korjaamista vähintään 10 prosentilla ennen lisätehtävien määräämistä, Saimaan ammattiopisto Sampon rehtori Antti Lehmusvaara kirjoittaa.

Hallitusohjelmaan on tulossa satsauksia koulutukseen, mutta vielä ei ole selvillä, miten ne liittyvät oppivelvollisuuden tuomiseen toiselle asteelle.

Oppivelvollisuuden pidentämisen tarkkoja yksityiskohtia ei muutenkaan tiedetä. Ei ole selvää, mihin asti toista astetta koskeva oppivelvollisuus olisi voimassa: määritelläänkö rajaksi esimerkiksi täysi-ikäisyys vai tutkinnon suorittaminen.

Opetushallituksen mukaan suurin ammattiopinnot keskeyttävä ikäryhmä on 20–30-vuotiaat. Nykyisin oppivelvollisuus päättyy, kun peruskoulu on suoritettu, tai viimeistään 17-vuotiaana.

Ohjaus, opetus ja tuki – eikö mikään riitä?

Toisen asteen oppivelvollisuus ei tunnu koulutusten järjestäjistä hyvältä ratkaisulta siksikään, että kouluun pääsy sinänsä ei ole ongelma. Opiskelupaikka heltiää kyllä halukkaille, vaikeudet alkavat vasta sen jälkeen.

Moni koulutuksen järjestäjistä kertoo keskeytysten taustalla olevan se, että peruskoulusta tullaan ammattikouluun vajavaisilla valmiuksilla. Oulun seudun ammattiopiston rehtori Jarmo Paloniemen mukaan 10 prosenttia ammattikoulun aloittavista pojista ei osaa kunnolla lukea, kirjoittaa tai laskea.

Tampereen seudun ammattiopistosta puolestaan vastattiin, että heillä on jopa tuhat opiskelijaa, joilla ei ole edellytyksiä selviytyä opinnoista.

Koulujen on usein mahdotonta ratkoa opiskelijoiden elämänhallinnan vaikeuksia, mielenterveys- ja päihdeongelmia tai puuttuvaa motivaatiota.

Saana-Riikka Lahtinen on työskennellyt siivoojana reilun vuoden. Se on pidempi aika kuin minkä hän on viihtynyt missään oppilaitoksessa peruskoulun jälkeen. Mohamed Sharif El Bouari / Yle

Keskeytyksiä yritetään ehkäistä monin keinoin. Opiskelijaa tuetaan paitsi opintojen aikana, myös ennen niitä. Se tarkoittaa esimerkiksi ohjaus- ja hakupalveluja, opiskeluvalmennusta ja yhteistyötä peruskoulujen kanssa.

Oppilaitoksissa on tarjolla urasuunnittelua, erityisopettajia, nuorisotyöntekijöitä, palautekyselyjä, mahdollisuus siirtyä toiselle alalle tai suorittaa opintoja nuorten työpajoissa. Motivaatiota herätellään työelämätoimeksiannoilla ja osallisuutta tutor- ja opiskelijakuntatoiminnalla.

Tekevätkö oppilaitokset siis jo kaiken voitavansa? Yksikön päällikkö, opetusneuvos Kati Lounema Opetushallituksesta uskoo, että tekevät.

– Siitä kertoo työ, jota he ovat halunneet meidän, työelämän ja opiskelijoiden kanssa tehdä. Eli ollaan tietoisia keskeyttämisistä, on haluttu löytää tekijöitä, jotka siihen vaikuttavat ja yhdessä pureutua niihin.

Saana-Riikka Lahtisen kokemus opintojen keskeyttämisestä on toisenlainen.

– Sen [lähestyvän keskeyttämisen] huomaa aina siitä, että ensin alkaa tulla poissaoloja. Sitten saan kuulla, että "jos sua ei kiinnosta, niin turhaan sä täällä oot", Lahtinen sanoo.

Kati Lounema kehuu oppilaitosten panostusta opiskelijoiden yksilölliseen tukemiseen. Mikko Koski / Yle

Rahoitus riippuu tutkinnoista

Opiskelijalle koituvat kustannukset ovat harvoin pääsyy (siirryt toiseen palveluun) opintojen keskeyttämiseen. Yleisimmin ero perustellaan henkilökohtaisella syyllä.

– Siellä voi olla se, ettei ala kiinnosta tai motivoi, tai jokin omaan elämään liittyvä syy, joka ei oppilaitoksissa tule esille. Syyt eivät aina näy koulutuksen järjestäjän arjessa, jos opiskelija ei puhu niistä, Opetushallituksen projektipäällikkö Sanna Pensonen sanoo.

Koulutuksen järjestäjille jokainen keskeytys on myös talouskysymys.

Melkein kaikilla ammatillisen koulutuksen järjestäjillä tutkintojen keskeyttämisen ehkäisy sisältyy tulostavoitteisiin. Esimerkiksi Savon ammattiopistossa tavoitteena on, että vuotuinen keskeyttämisprosentti pysyisi alle 6,3:n. Seinäjoen koulutuskuntayhtymän talousarviossa mittari on määritelty niin, että korkeintaan 4 prosenttia opiskelijoista keskeyttää ilman tutkintoa, työpaikkaa tai muita opintoja.

Keskeytysten tarkkailu ei ole mikään ihme: vuoden 2018 ammattikoulu-uudistuksessa koulujen rahoitusmallia muutettiin niin, että opintojen suorittaminen loppuun vaikuttaa siihen, paljonko rahaa koulut saavat.

Puolet oppilaitosten rahoituksesta perustuu suorituksiin ja koulutuksen vaikuttavuuteen. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että rahoitus määräytyy sen mukaan, saavatko opiskelijat kasaan tutkintoja tai tutkinnon osia ja miten he sijoittuvat työelämään tai jatko-opintoihin.

Rahoitusmallin käyttöönotto etenee asteittain, malli on kokonaan toiminnassa parin vuoden kuluttua.

Raha ei tietenkään ole ainoa syy pitää opiskelijat koulunpenkissä.

– Kun nuori ihminen kiinnittyy kouluun tai työelämään, hänestä on ote ja elämänpalikat varmaan vähän paremmin kohdallaan. Se lisää osaltaan hyvinvointia, Lounema sanoo.

Juttua muokattu kello 10.38: Otsikon "ammattitutkinto"-sana on korvattu toisen asteen ammatilliseen perustutkintoon viittaavalla "ammatillinen tutkinto" -termillä. Lisäksi muokattu KOSKI-rekisterin kuvaus: toisin kuin aiemmin oli kirjoitettu, oppilaitokset eivät syötä dataa KOSKI-rekisteriin.

Lue myös:

21-vuotias Denis Purhonen ei käy töissä eikä opiskele: "Haluaisin normaaliin rytmiin" – Oppivelvollisuuden pidentäminen saa vahvaa tukea

Viisivuotiaat eskariin? Nuorille ilmaiset lukiokirjat tai kokkiveitset? Yle selvitti puolueiden näkemykset oppivelvollisuuden laajentamisesta

Tilasto: Syrjäytyneiden nuorten määrä on laskenut, syrjäytyneitä silti yhä 60 000 – ministeri pitää tärkeänä "yhden luukun" palveluita