Carola Miller, kulttuurivarkaus (cultural appropriation), Kaarina Suonperä, Pauliina Feodoroff, ILO-169, metsähallituslaki, saamelaiskäräjävaalit, Suohpanterror, Mannerheimi-patsaan häpäiseminen. Siinä lueteltuna saamelaisiin ja saamelaisuuten liittyvät asiat, joista tänä syksynä on kohistu. Mutta mitä ne tarkoittavat ja miten liittyvät toisiinsa?

1. CAROLA MILLER JA KULTTUURIVARKAUS

Carola Miller, Miss Suomen perintöprinsessa, pukeutui Miss Maailma -kisojen fantasiapukukierrokselle samanlaiseen saamenpuvun kopioon, kuin Tanja Poutiainen muutama vuosi sitten. Puvun käyttämisen yhteydessä puhutaan cultural appropriationista, eli kulttuurivarkaudesta, jossa tuntematta kulttuuria siitä ”shoppaillaan” itselle kiinnostavia elementtejä. Saamenpuvun lisäksi kulttuurivarkautta on esimerkiksi unisiepparit, halpavaateketjujen aamutakkikimonot ja intiaanipäähineet, joita pilailupuodeissa tai matkamuistomyymälöissä kaupitellaan. Varkaus saattaa itsestä tuntua mitättömältä, mutta sen yleensä kohdistuessa vähemmistökulttuuriin, on kyse pohjimmiltaan vallankäytöstä. Miller perusteli valintaansa sillä, että puku muistuttaa häntä eksoottisesta lapin luonnosta. Mikäli hän todella olisi halunnut esitellä fantasiapukukierroksella lapin luontoa, olisi kannattanut ennemmin pukeutua vaikkapa poroksi.

2. SAAMENPUKU ELI GÁKTI

Saamenpukua ei voi ostaa valmiina kaupasta. Ei vaatekaupasta, eikä varsinkaan pilailupuodista. Saamenpuku on aina kantajalleen mittojen mukaan valmistettu: suvun perinteitä jatkaen, kantajan omat mieltymykset huomioonottaen ja kädentaitoja kunnioittaen. Vuoden saamelaiseksi valittu Outi Länsman kuvaili Linnan juhlissa saamenpukua saamelaisten toiseksi ihoksi: asiaksi, jota tulee kunnioittaa ja johon jokaisella on oma, henkilökohtainen suhteensa.

Uusi Inari -lehti on koonnut ihan valtavan hienon jutun nuorista saamelaisista ja heidän suhteestaan pukuunsa. Tarinat ovat koskettavia ja hauskoja, henkilökohtaisiakin. Toivonkin, että jokainen, joka suunnittelee pilailupuvun ostamista tai varsinkaan siinä esiintymistä julkisesti, lukee ensin tämän artikkelin ja punnitsee valintaansa sen jälkeen uudelleen.

”Tässä puvussa on mukava olla. Tämä on kaunis. Utsjoen kultaisesta puvustani tulevat mieleen omat onnistumiseni ja hyvät hetket, joita olen kokenut kavereideni kanssa. Tunnen puvun tekijän, kaverini on tehnyt vyöni, ja olen saanut riskut ahkulta. Ne kaikki tuovat pukuun lisää merkityksiä. Pukuni on minulle tosi henkilökohtainen. Sitä on muiden vaikea edes ymmärtää.

Tämä puku on tilattu lakkiaisiani varten. Se oli mahtava päivä. Isäni piti puheen lukiomme lakkiaisjuhlassa, ja minä itkin. Kolme sukulaista äitini puolelta tuli juhliini yllättäen Pohjois-Pohjanmaan kansallispuvuissa. Tuntui, että he kunnioittivat juhlaani erityisellä tavalla.

Muistan, kuinka pienenä isä puki minulle silkit ja paulat. Kun opin laittamaan ne itse, olin tosi ylpeä. Haluan siirtää saamelaiskulttuuria eteenpäin. Pyrin puhumaan veljeni kahdelle lapselle saamea. Toivon, että hekin käyttäisivät pukua.”

– Sunna Nousuniemi, Utsjoki

3. PAULIINA FEODOROFF JA MILJA SARKOLA

Pauliina Feodoroff on kolttasaamelainen teatteriohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä Saa’mi Nue’tt -kulttuuriyhdistyksen puheenjohtaja. Feodoroff saapui Linnan Juhliin puolisonsa Milja Sarkolan kanssa ja heidän kävellessään punaisella matolla, alkoi Twitterissä välitön spekulointi Feodoroffin ja Sarkolan ”tatuoinneista”. Sarkola oli kirjoittanut käsivarteensa saman numerosarjan kuin Feodoroff ohimolleen, 169. Kirjainyhdistelmä tarkoittaa kansainvälistä ILO 169 -sopimusta, jonka vahvistamisen Alexander Stubbin hallitus jätti viime keväänä pöydälle hallitusohjelmakirjauksista huolimatta. Etikettiasiantuntija Kaarina Suonperä ehti jo paheksua mielenilmausta muistuttamalla, ettei Itsenäisyyspäivän juhlavastaanotto ole oikea paikka esittää henkilökohtaisia kannanottoja. Tässä tapauksessa kuitenkin henkilökohtainen on poliittista ja Feodoroff otti ilmauksellaan kantaa koko Suomen saamelaisvähemmistön puolesta.

4. ILO 169 SOPIMUS

ILO (Kansainvälinen työjärjestö) 169 sopimus käsittelee saamelaisten oikeuksia ja sen vahvistamisen tarkoituksena on taata alkuperäiskansalle samat oikeudet ja mahdollisuudet kuin valtaväestöön kuuluvilla on, sekä korjata sulauttamispolitiikan kielteisiä vaikutuksia. Suomi allekirjoitti sopimuksen jo 1980-luvulla, mutta ei ole vielä ratifioinut eli vahvistanut sopimusta. ILO 169 ja Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva yleissopimus ovat myös ainoat YK:n ihmisoikeussopimukset, jota Suomi ei ole ratifioinut. YK:n yhdeksän ihmisoikeussopimusta ovat seuraavat:

Kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskeva kansainvälinen yleissopimus (International Covenant on Civil and Political Rights, ICCPR)

(International Covenant on Civil and Political Rights, ICCPR) Taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskeva kansainvälinen yleissopimus (International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights, ICESCR)

(International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights, ICESCR) Kaikkinaisen rotusyrjinnän poistamista koskeva kansainvälinen yleissopimus (International Convention on the Elimination of All Forms of Racial Discrimination, ICERD)

(International Convention on the Elimination of All Forms of Racial Discrimination, ICERD) Kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskeva yleissopimus (The Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women, CEDAW)

(The Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women, CEDAW) Kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen ja halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastainen yleissopimus (The Convention Against Torture, CAT)

(The Convention Against Torture, CAT) Yleissopimus lapsen oikeuksista (Convention on the Rights of the Child, CRC)

(Convention on the Rights of the Child, CRC) Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva yleissopimus (Convention on the Rights of Persons with Disabilities, CRPD)

(Convention on the Rights of Persons with Disabilities, CRPD) Kansainvälinen yleissopimus siirtotyöläisten ja heidän perheenjäsentensä oikeuksista (International Convention on the Protection of the Rights of All Migrant Workers and Members of Their Families, ICRMW)

(International Convention on the Protection of the Rights of All Migrant Workers and Members of Their Families, ICRMW) Itsenäisten maiden alkuperäis- ja heimokansoja koskeva yleissopimus (ILO:n sopimus nro 169)

Ymmärtänette nyt, miksi saamelaiset eivät koe olevansa yhdenvertainen osa Suomea ja suomalaisia?

5. MAAOIKEUDET JA UUSI METSÄHALLITUSLAKI

Saamelainen kulttuuri ja elämä ovat kiinteässä yhteydessä ja vuorovaikutuksessa luontoon, perinteiseen ympäristöönsä. Saamelaisten oikeudet maahan ja luonnonvaroihin ovat keskeinen edellytys saamelaisten kulttuurin ja perinteisten elinkeinojen säilymiselle ja liittyvät kiinteästi saamelaisten oikeuteen hallita kehitystään ja tulevaisuuttaan.

Uuden metsähallituslakiluonnoksen erityssäädöksissä esitettiin, että Matsähallituksen suunnitelmat ja hankkeet eivät saisi heikentää saamelaisten mahdollisuuksia harjoittaa perinteisiä saamelaiselinkeinoja. Nuo erityissäädökset kuitenkin poistettiin lakiesityksestä lokakuussa. Käytännössä se tarkoittaa sitä, että valtio omistaa edelleen yli 90% saamelaisten kotiseutualueesta ja voi näinollen päättää alueiden maan- ja vedenkäyttöoikeuksista sekä metsästysluvista kuulematta alueen alkuperäiskansaa. Saamelaiset ja luonnonsuojelujärjestöt pelkäävätkin, että saamelaisalueesta tulee valtion kauppatavaraa ja saamelaisten perinteisten elinkeinojen harjoittaminen muuttuu täysin mahdottomaksi.

On esitetty mielipiteitä siitä, että ILO 169 sopimuksen ratifioimisen jälkeen saamelaiset pystyisivät yksin pysäyttämään Suomen talouskasvun tai lappiin syttyisi sisällissota saamelaisten ja suomalaisten välille. Väitteet ovat kuitenkin asiantuntijoiden mielestä täysin perusteettomia: esimerkiksi Norjassa sopimuksen ratifioiminen takasi yhteiskuntarauhan, kun saamelaiset otettiin mukaan päätöksentekoon yhdenvertaisina osapuolina.

Metsähallituslaki myös esittää metsätalouden osakeyhtiöittämistä. Uusi metsätalousosakeyhtiö hallinnoisi liiketaloudellisesti hyödynnettäviä talousmetsiä, jonka lisäksi peruspääomaan esitetään siirrettäväksi myös sellaiset maat ja vedet, joiden taloudellista hyödyntämistä ei ole erikseen estetty. Tällaisia suojeluohjelmiin kuulumattomia maita on Suomessa yli kaksi miljoonaa hehtaaria. Ympäristöjärjestöt pelkäävät, että luonto jää talouden jalkoihin, jos vielä suojelemattomat maat ja vedet siirretään taloudellista voittoa tavoittelevaan osakeyhtiöön. Myös näille alueille voisi tulla uudessa organisaatiossa tuottovaade ja niitä voitaisiin vuokrata esimerkiksi tuulivoimaloille, kalankasvatukseen tai soranottoon.

Keskustavetoinen hallitus olisi Kokoomuksen tuella siis paitsi eväämässä saamelaisilta oikeudet omiin perinnealueisiinsa, myös yhtiöittämässä lapin luonnon ja pohjavedet ja kauppaamassa sen eniten tarjoavalle.

6. SUOHPANTERROR ELI SAAMELAISAKTIVISTIT

Suohpanterror on saamelaisten oikeuksia ja kulttuuria suojeleva taiteilijaryhmä, jonka viimeisin ja kenties eniten julkisuutta saanein akti toteutettiin samaan aikaan metsähallituslain kuulemistilaisuuden kanssa. Kuulemistilaisuus järjestettiin Eduskunnan Pikkuparlamentissa ja paikalla oli edustajia mm. poliittisista puolueista. Saamelaisia sinne ei kuitenkaan oltu kutsuttu ja protestina tälle saamelaistaiteilija Niillas Holmberg livahti seminaariyleisön eteen gáktiin pukeutuneena ja suu kiinni teipattuna. Samaan aikaan muu Suohpanterror -ryhmä kiipesi Mannerheimintien varrella olevan Mannerheim-patsaan päälle herätellen keskustelua alkuperäiskansan ja luonnon oikeuksien puolesta. Huhutaan, että jopa presidentti Halonen olisi käynyt paikalla juttelemassa aktivistien kanssa.

Toiminnalla on paitsi paikallinen merkitys, ne ovat myös kansainvälisesti merkittäviä. Suohpanterrorien onkin tarkoitus ottaa kantaa kaikkien alkuperäiskansojen ja vähemmistöjen syrjimiseen ja ryhmä on Suomen lisäksi tunnettu myös kansainvälisesti. Voiman raportin loppukaneetti on surullinen, mutta raadollisen totta:

”Kun seurasin Marskin patsaan valtaamista, viereeni tuli seisoskelemaan keski-ikäinen, kiinnostuneen oloinen mies. Hän siinä pohti eloisasti tekijöiden taustoja ja motiiveja. Hän tiedusteli, että mikäköhän mahtaa olla lippu, jota taiteilija-aktivisti Holmberg heilutti Marskin Käthy-hevosen jalkojen juuressa.

Se lippu oli Saamen lippu. Monille vieras ilmestys, Suomessa vuonna 2015.”

7. SAAMELAISKÄRÄJÄLAKI JA SAAMELAISMÄÄRITELMÄ

Saamelaisille alkuperäiskansana on siis perustuslaissa turvattu omaa kieltään ja kulttuuriaan koskeva itsehallinto saamelaisten kotiseutualueella (ILO 169 -sopimuksen vahvistamattomuus ei siis kumoa itsehallinto-oikeutta). Itsehallintoa suunnitteleva ja toteuttava saamelaiskäräjät on saamelaisten oma kansanvaltainen edustajisto, jonka tehtävänä on hoitaa saamelaisten omaa kieltä ja kulttuuria sekä saamelaisten asemaa alkuperäiskansana koskevat asiat. Saamelaiskäräjien roolista ja saamelaisten itsehallinnosta voidaan tällä hetkellä olla montaa mieltä – käräjien edellinen puheenjohtaja Klemetti Näkkäläjärvi esimerkiksi erosi tehtävästään viime keväänä protestiksi hallituksen päätökselle olla ratifioimatta ILO 169 sopimusta ja uudistamatta saamelaiskäräjälakia.

Saamelaiskäräjät siis esitti viime keväänä, että saamelaiskäräjälakia uudistettaisiin erityisesti saamelaismääritelmän osalta. Tällä hetkellä saamelaiseksi voidaan hyväksyä henkilö, joka täyttää jonkin alla olevista kriteereistä.

Saamelaisella tarkoitetaan tässä laissa henkilöä, joka pitää itseään saamelaisena, edellyttäen:

1) että hän itse tai ainakin yksi hänen vanhemmistaan tai isovanhemmistaan on oppinut saamen kielen ensimmäisenä kielenään; tai

2) että hän on sellaisen henkilön jälkeläinen, joka on merkitty tunturi-, metsä- tai kalastajalappalaiseksi maa-, veronkanto- tai henkikirjassa; taikka

3) että ainakin yksi hänen vanhemmistaan on merkitty tai olisi voitu merkitä äänioikeutetuksi saamelaisvaltuuskunnan tai saamelaiskäräjien vaaleissa.

Saamelaiskäräjät kuitenkin pitävät lakia ongelmallisena erityisesti tuon jälkeläiskriteerin osalta, sillä lapissa asuu paljon henkilöitä, jotka eivät ole saamelaisia tai joilla ei ole saamelaisia sukujuuria. Myös Oulun yliopiston saamelaisen kulttuurin professori Veli-Pekka Lehtolan ja saman yliopiston saamenkielen emeritusprofessori Pekka Sammallahden mielestä ”Metsäsaamelaisiksi” ja ”statuksettomiksi saamelaisiksi” itseään kutsuvia suomalaisia yhdistää jonkun kaukaisen esivanhemman kuuluminen tiettyyn elinkeinoryhmään, mutta saamelaisiksi nämä esivanhempia koskevat elinkeinomerkinnät eivät heitä todista. Saamelaiskäräjien esityksessä lakia olisi tarkasteltu jälkeläiskriteerin osalta ja sen lisäksi painotettu ns. ryhmäidentifikaatiota, eli viime kädessä henkilön hyväksymisen saamelaisluetteloon olisi käsitellyt saamelaiskäräjät. Saamelaisten demokraattisesti valittu päätöksentekoelin eli saamelaiset itse olisivat saaneet määritellä, ketkä ovat saamelaisia. Tuo esitys kuitenkin kaatui eduskunnassa ja aiemmin esitetyt kolme kriteeriä jäivät voimaan.

8. SAAMELAISKÄRÄJÄVAALIT

Saamelaiskäräjävaalit käydään neljän vuoden välein. Käräjävaaleissa äänioikeus on henkilöillä, jotka täyttävät kohdassa 7 esitellyt kriteerit ja jotka ovat Suomen kansalaisia tai joilla on ulkomaan kansalaisena kotikunta Suomessa. Tämän vuoden vaaleista tuli kuitenkin kevään tapahtumien vuoksi täysi farssi ja Saamelaiskäräjät on päättänyt uusia vaalit.

Käräjävaalien vaaliluetteloon haki vuoden 2014 loppuun mennessä lähes 800 uutta henkilöä. Vaalilautakunta hyväksyi hakijoista ensin 483 henkilöä, jonka jälkeen oikaisuvaatimuksia vaalilautakunnalle jätettiin 243 kappaletta. Vaalilautakunnan päätöksestä Saamelaiskäräjien hallitukselle jätettiin edelleen 201 oikaisuvaatimusta ja lopulta Korkeimpaan hallinto-oikeuteen toimitettiin 182 valitusta. Saamelaiskäräjät julkaisivat keväällä myös yleisperusteet, joilla hakemuksia käsiteltiin, ne on listattu ansiokkaasti tässä Ylen uutisessa.

Kaikkien yllätykseksi KHO hyväksyi noista valituksista 93 ja määräsi nämä 93 henkilöä merkittäväksi saamelaiskäräjien vaaliluetteloon. Päätös oli todella historiallinen ja KHO perusteli sitä keväällä kaatuneella saamelaiskäräjälain uudistuksella. Korkein hallinto-oikeus siis katsoi, että Suomen eduskunta teki keväällä päätöksen rajoittaa saamelaisten itsemääräämisoikeutta ja hyväksyi sen vuoksi vaaliluetteloon henkilöitä saamelaisten mielipiteestä huolimatta.

Saamelaiskäräjät, YK ja asiantuntijat pitävät KHO:n päätöstä vakavasti virheellisenä. European University Instituten professori Martin Scheinin on perustuslakiblogissaan ansiokkaasti avannut virheet ja näiden taustat. Tiivistettynä KHO toimi kuitenkin virheellisesti neljässä kohdassa: laiminlyöntivirhe, jonka mukaan KHO ei objektiivisesti arvioinut itseidentifikaatiota, kategoriavirhe, jossa KHO sekoitti kevään poliittiset päätökset juridiikasta, vääristymävirhe, joossa KHO sanoo tukeutuvansa perusoikeusmyönteiseen laintulkintaan mutta tekee päinvastoin ja perustavanlaatuinen virhe, jonka mukaan KHO laiminlöi saamelaisten itsemääräämisoikeutta.

Saamelaiskäräjät katsookin, että nämä 93 henkilöä ovat paitsi väärin perustein vaaliluetteloon valittuja, myös poliittisen ja saamelaisten asemaa heikentävän pelin pelinappuloita. Mikäli päätös näiden henkilöiden saamelaismääritelmästä jäisi voimaan, tarkoittaisi se tulevissa vaaleissa entistä suuremman joukon hakeutumista vaaliluetteloon. Tilanteessa, jossa saamelaisten itsemääräämisoikeutta ja -hallintoa yritetään politiikalla heikentää, on täysin kestämätöntä hyväksyä vaaliluetteloon henkilöitä jotka tukevat näitä tavoitteita. Itseidentifikaatio (tai poliittinen peli) ei voi olla ainoa kriteeri tulla hyväksytyksi luetteloon, vaan myös ryhmäidentifikaatiolla on oltava merkitystä.

Edellä esitetyn vuoksi Saamelaiskäräjät onkin päättänyt uusia syksyllä toimitetut vaalit. Mikko Kärnä, Keskustan kansanedustaja ja saamelaisten oikeuksien tunnetuin vastustaja, jätti käräjien päätöksestä kirjallisen kysymyksen Oikeusministeriölle. Toistaiseksi Oikeusministeriö on kuitenkin todennut, ettei sen tehtävä ole vahtia Saamelaiskäräjiä ja jos käräjien päätös saa lainvoimaisuuden, ei Oikeusministeriö aio puuttua asiaan. Saamelaiskäräjien päätös on tehty 18.11. ja 14 päivän valitusoikeus KHO:lle on päättynyt viime viikon keskiviikkona. Jännityksellä odotamme, että miten asia tästä eteenpäin etenee.

9. LOPPUSANAT

Jaksoitko lukea tänne saakka? Kiitos, jos jaksoit. Kirjoitukseni ei varmastikaan ole täydellinen, mutta se on kuvaus vallitsevasta tilanteesta minun näkökulmastani. Tulehtunut saamelaistilanne on sekava soppa, johon liittyy paljon poliittista valtapeliä, historiaa ja tietysti tunnetta. Päällimmäinen kysymys kuitenkin on, että kuka saamelaisten asioista saa päättää? Saamelaiset itse, vai saamelaisuutta tuntematon eduskunta kaukana saamelaiselueilta? Tunnustetaanko saamelaisuutta ylipäänsä, vai ovatko Euroopan Unionin alueen ainoan alkuperäiskansan historia, tavat ja perinteet jotain, jolla voidaan käydä kauppaa?

Kun mielesi seuraavan kerran tekee heittää jokin mauton nunnukkavitsi, vetää rinneravintolasta ostettu Neljän tuulen hattu päähän tai kutsua saamelaisia tiukkapipoisiksi ja huumorintajuttomiksi nihkeilijöiksi, niin muista tämä kirjoitus. Se kaikki liittyy kaikkeen. Jokaisen nunnukkavitsin kertoja valitsee puolensa, eikä se puoli ole saamelaisten puoli.

EDIT 8.12.2015: Pohjoismaista Norja ja Tanska ovat ratifioineet ILO 169 -sopimuksen, eivät kaikki pohjoismaat. Lisäksi Suomi ei ole ratifioinut Vammaisten yleissopimusta, toisin kuin YK:n sivuilla kerrotaan.