Jyrki Laukkanen 17 800 lentotuntia

lentänyt yli 150 konetyyppiä

aktiiviura 1968–2002

mieluisin kone: Hawk

kolme läheltä piti -tilannetta

seitsemän pakkolaskua, joista yksi pellolle

kirjoittanut 15 kirjaa

Jos insinöörieverstiluutnantti evp. Jyrki Laukkanen olisi lentänyt elämänsä kaikki lentotunnit putkeen, hän olisi liidellyt tauotta taivaalla likimain kaksi vuotta. Vain muutama Finnairin pitkän matkan lentokapteeni saattaa olla lentänyt pidempään.

Mikä on Suomen tuleva hävittäjä?

Laukkanen käy edelleen luennoimassa uusille lentäjille. Hän on kirjoittanut 15 kirjaa lentämisestä. On siis hyvä syy kysyä Laukkaselta hänen näkemyksensä tulevasta hävittäjähankinnasta.

Ehdolla on viisi konetta: yhteiseurooppalainen Eurofighter Typhoon, ranskalainen Rafale, amerikkalaiset Super Hornet ja F-35 ja ruotsalainen Gripen E. Laukkasen mukaan näistä jokainen täyttää suorituskyvyltään Ilmavoimien vaatimukset.

Laukkanen arvioi, että konevalinnassa ratkaiseekin neljä muuta tekijää: hankintahinta, käyttökustannukset, huoltovarmuus ja teollinen yhteistyö.

Teollinen yhteistyö tuo kokoonpanon kautta työpaikkoja Suomeen, ja koneiden toimintavarmuus paranee, jos ne osataan huoltaa täällä, Laukkanen arvioi.

Hän muistuttaa, että kokoonpano ja teollinen yhteistyö on ollut tärkeää ennenkin, esimerkiksi kun Suomeen ostettiin Drakeneita, Fougia, Hawkeja ja Horneteja.

– Osassa Horneteista eturungotkin tehtiin täällä ja rahdattiin Yhdysvaltoihin, sen jälkeen ne olivat US Navyn koneita.

Teknisesti Laukkanen pitää Saabin uutta Gripen E-mallia jopa kaikkein kehittyneimpänä. Tosin hän muistuttaa, että brittiläistä Typhoonia kehitetään jatkuvasti lisää. Sama koskee amerikkalaista Super Hornetia.

– Super Hornetin valmistus aiottiin jo lopettaa mutta kun Yhdysvaltain laivasto tilasi koneita, valmistus ja kehitystyö käynnistettiin uudestaan.

Ranskalainen Rafale on Laukkasen mielestä niin ikään hyvä kone mutta sen myötä Suomi joutuisi uusimaan paljon muitakin järjestelmiä, minkä vuoksi hän ei pidä sitä todennäköisenä valintana.

Entä uusi amerikkalainen F-35, josta käytetään nimeä joint strike fighter. Harva Suomessa on tullut edes miettineeksi, mitä nimi tarkoittaa, vaikka juuri se voi kertoa, miksi se ei sovi meille.

Laukkanen muistuttaa, että F-35 on oikeastaan häiverynnäkkökone. Siinä on hyvät tiedusteluominaisuudet, minkä vuoksi koneen on ajateltu lentävän ensimmäisenä taistelupaikalle selvittämään uhkia. Vasta sen perässä tulevat muut hävittäjät, joissa ovat asekuormat.

– Tämän vuoksi minä en näe sitä meille sopivaksi.

F-35 on stealth-kone eli tutkassa näkymätön. Ominaisuus kuitenkin maksaa ja vaatii omaa henkilökuntaansa joka lennon jälkeen, Laukkanen sanoo.

Laukkasen lista

Koneiden tarkkoja hintoja ei vielä tiedetä mutta Laukkanen kiinnittää erityistä huomiota niiden käyttökustannuksiin ja kokoonpanoon. Kun katsotaan nykyisten tietojen valossa käyttökustannuksia ja teollista yhteistyötä, ruotsalainen Gripen E on vahvoilla, Laukkanen sanoo.

– Jos Saab antaa Brasilialle koneen tuotannon, on aika todennäköistä, että Saab antaisi aikamoisen teknologiapaketin Suomelle.

Laukkasen mukaan F-35:llä lentotunnin hinta on 26 000 euroa mutta Gripen C:llä vain 7 000 euroa. Laukkanen arvioi, ettei Gripenin E-mallinkaan tuntihinta kovin paljon nouse C:stä.

Jos nykyisten tietojen perusteella pitäisi veikata Suomen tuleva konemalli, Laukkasen lista olisi tässä järjestyksessä: Gripen, Typhoon tai Super Hornet.

Juulia Tillaeus/Yle

Ensituntuma lentokoneeseen kehdossa

Ensimmäisen tuntuman lentokoneeseen Laukkanen sai melkein äidinmaidossa. Laukkasen isä oli sota-aikana ilmatorjunnassa, ja kun Jyrki-poika syntyi vuonna 1942, isä antoi pojalle puisen Stuka-syöksypommittajan pienoismallin, jonka äiti laittoi sängyn päälle unileluksi.

Siitä se alkoi. Isän tehtävä oli pudottaa lentokoneita, Jyrkin työksi tulisi pitää ne taivaalla.

Alkujaan Laukkasta ei hyväksytty Ilmavoimiin, sillä hän oli likinäköinen. Sen sijaan hän aloitti lentokoneinsinööriopinnot Teknillisessä korkeakoulussa.

Likinäköisyys kuitenkin parani ja Laukkanen haki Ilmavoimien ohjaajakurssille. Opiskelu lentoupseerikurssilla alkoi vuonna 1968, samana päivänä kun hän valmistui lentokonerakennuksen diplomi-insinööriksi.

Sittemmin Laukkanen palveli kaksi vuotta värvättynä hävittäjälentäjänä ja 32 vuotta koelentäjänä. Hän on siis työskennellyt kolmanneksen Ilmavoimien nykyisestä iästä.

Jyrki Laukkanen Fouga-hävittäjän edessä Kauhavalla vuonna 1968. Jyrki Laukkasen kotialbumi

Lähes kaikki koneet ovat tuttuja

Laukkanen pääsi ensi kerran suihkukoneen ohjaimiin kuusikymmentäluvun lopulla. Siihen aikaan Ilmavoimat käytti ranskalaista Fouga Magisteria. Sittemmin Laukkanen on lentänyt tuhansia tunteja muun muassa neuvostoliittolaiselle MiG-21:lla, brittiläisellä Hawkilla ja vielä hieman Hornetillakin.

Millaiseksi Laukkanen sitten arvioi Ilmavoimien nykyisen tilan?

Hänen mielestään Ilmavoimien suorituskyky on nyt parempi kuin koskaan. Kehityksestä saa hyvän kuvan, kun vertaa Suomea ja Ruotsia.

– Vuonna 1957 Suomella oli viisitoista Vampire-hävittäjää. Ruotsilla oli 660 Saab Tunnania ja 400 Saab Lansenia. Tällä hetkellä Ruotsissa ei ole paljonkaan enemmän Gripenin C-mallia kuin meillä on Hornet-hävittäjiä.

Ihan täysin Laukkanen ei laita kehitystä Suomen hyvän suorituksen piikkiin, sillä Ruotsi on hänen mukaansa löysännyt vauhtia. Toinen tekijä on raha, mitä Ruotsikin joutuu säästämään.

– Nykyiset hävittäjät maksavat maltaita. Pelkät rungot ja koneet eivät maksa niinkään, mutta kaikki järjestelmät ovat kalliita.

Jyrki Laukkanen MiG-hävittäjän edessä vuonna 1990. Jyrki Laukkasen kotialbumi

Jyrki Laukkasen uusin kirja Tehtävä taivaalla, Suomen ilmavoimat 100 vuotta ilmestyi viime vuonna.

Lue lisää:

Ilmavoimien tuleva hävittäjähankinta nielee kymmeniä miljardeja

Katso maailman parhaiden hävittäjien vertailu

Ilmavoimien komentaja: Suomeen ostettava yli 60 hävittäjää