Hänet ilmoitettiin kadonneeksi vasta noin vuosi sitten, kun katoamisesta oli kulunut jo 15 vuotta.

Frantsilan katoaminen selvisi, kun hänen asuntonsa isännöitsijätoimisto vaihtui. Frantsilan asunnon vastike oli mennyt suoraveloituksena edelliselle isännöitsijälle, mutta toimiston vaihtuessa rahantulo lakkasi.



– Isännöitsijältä tuli viime maaliskuussa ilmoitus, että asunnossa oli hirvittävä määrä postia, kertoo rikosylikonstaapeli Tapio Rantanen Porin poliisista.



Mainos (artikkeli jatkuu alla)

Mainos (artikkeli jatkuu alla)

Ei halunnut apua

Frantsila on viimeksi ollut pankkitietojen mukaan Porissa vuoden 2001 heinäkuun alussa. Elokuussa 2001 hän lähti ruotsalaisen matkatoimiston pakettimatkalle Kreetalle.



Kreetan matkan erinäisten vaiheiden jälkeen Frantsila jostain syystä päätyi Puolan Varsovaan. Siellä mies meni Suomen suurlähetystöön ja kertoi, että häneltä oli ryöstetty passi, rahat ja matkalippu, jolla hänen oli tarkoitus jatkaa matkaa.



– Hän olisi saanut suurlähetystöstä apua, mutta ei sitä halunnut ottaa vastaan. Sen koommin Frantsilasta ei ole mitään havaintoa, Rantanen kertoo.



Poliisi kuvaa Frantsilaa erakkoluontoiseksi mieheksi, jota kukaan ei kaivannut kuluneiden vuosien aikana. Frantsilalla on elossa oleva isoveli, mutta he eivät ole olleet missään tekemisissä.



Jos ei löydy, julistetaan kuolleeksi



Rikosylikonstaapeli Rantanen ei usko, että Frantsila löytyisi elossa.

– Se mahdollisuus on häviävän pieni. Ei hän rahattomana ja paperittomana Euroopassa olisi pärjännyt. Ja miksei hän olisi palannut Suomeen? Tai sitten hän on löytänyt oikein rikkaan naisen, joka on häntä elättänyt, mutta pidän tätä häviävän pienenä mahdollisuutena.



Jos Frantsila on menehtynyt esimerkiksi Puolassa vuonna 2001, hänet on mahdollisesti kirjattu järjestelmiin tuntemattomana vainajana, koska hänen henkilöpaperinsa on ryöstetty.



– Olemme lähettäneet krp:n kautta jäsenvaltiokuulutuksiin hänen dna:nsa, jonka olemme saaneet hänen asunnostaan. Jos tällaisesta tuntemattomasta vainajasta olisi otettu aikanaan dna, niin sitä voisi verrata meidän lähettämäämme. En sitten tiedä, mitkä valmiudet esimerkiksi Puolalla on ollut noina vuosina kerätä dna-näytteitä, Rantanen pohtii.

