Suomen kansallislintu laulujoutsen viipyy Suomessa kuukauden pitempään kuin ennen. Se tulee aikaisemmin ja lähtee myöhemmin.

Maaliskuu alkaa Helsingissä kirkkaan aurinkoisena. Lauttasaaren rannassa on vielä hiekka umpijäässä, mutta meri on auki, ja siellä ui paluumuuttajia.

Rannassa sukeltelee pyrstö pystyssä sinisorsia. Loitommalla on kyhmyjoutsenia, toteaa Luonnontieteellisessä keskusmuseossa työskentelevä akatemiatutkija Aleksi Lehikoinen kiikaroidessaan etelän suuntaan.

Rantakivillä pyrähtelee ja raakkuu variksia. Niistäkin osa on muuttolintuja, Pohjois-Suomessa melkein kaikki.

– Sinisorsien ja varisten kevätmuutto on aikaistunut noin viikon tai ehkä enemmänkin parin–kolmen vuosikymmenen aikana, Aleksi Lehikoinen kertoo.

Laulujoutsen saapuu varhain ja lähtee myöhään

Hyvin monet muutkin lintulajit ovat reagoineet ilmastonmuutokseen aikaistamalla muuttoaan. Vesien sulaminen saa etenkin vesilinnut palaamaan aiempaa varhaisemmin.

Kansallislintumme laulujoutsen on niiden lajien joukossa, joilla muutos 1980-luvulta tähän päivään on ollut suurin, pari viikkoa.

– Laulujoutsenen lisäksi on muutamia muita. Esimerkiksi telkällä kevätmuuton puoliväli on aikaistunut noin pari viikkoa. Laulujoutsenella myös syysmuutto on myöhentynyt pari viikkoa, jos puhutaan päämuutosta.

Ääriyksilöt voivat muuttaa käyttäytymistään vielä voimakkaammin ja saapua paljon aikaisemmin kuin varsinainen pääjoukko, Lehikoinen muistuttaa.

– Ensimmäiset muuttajat reagoivat ilmastonmuutokseen kaikkein voimakkaimmin. Loppuporukka, joka usein on pesimättömiä tai nuoria lintuja, ei välttämättä olekaan varhaistanut kevätmuuttoaan niin voimakkaasti.

Laulujoutsenia muuttomatkalla. Jonne von Hertzen

Pitkä seuranta synnytti muuttolintuselaimen

Varhainen paluu tarkoittaa myös aiempaa aikaisemmin aloitettua pesintää, mutta ilmastonmuutoksen takia muutoksia on myös levinneisyysalueissa ja lintujen määrissä.

– Lajit siirtyvät lämpötilavyöhykkeiden mukana kohti pohjoista. Eteläiset lajit runsastuvat ja pohjoiset harvinaistuvat meillä Suomessa. Tällaisia muutoksia on jo nähtävissä, kun tarkastellaan pitkiä aineistoja, Lehikoinen kertoo.

Pitkät muutokset näkyvät, kun pitkään seurataan. Siihen perustuu uusi muuttolintuselain Haahka, Helsingin seudun lintutieteellisen yhdistyksen Tringan julkaisema verkkosivu.

Lintujen keskeisellä muuttoreitillä Hankoniemen kärjessä sijaitsevalla Hangon lintuasemalla (siirryt toiseen palveluun) on kerätty havaintoja lintujen muutosta 40 vuoden ajan. Asemaa ylläpitää Tringa.

Aineisto on ollut pohjana kymmenille tieteellisille artikkeleille, joissa on osoitettu, että ilmastonmuutos on vaikuttanut vesilinnuilla niin keväiseen paluuseen kuin syksyiseen lähtöön.

Tavalliselle luonnon tarkkailijalle selain antaa mahdollisuuden seurata, milloin oma lempilintulaji on vuosien varrella palannut ja millainen sen joukko on. Selaimessa on noin 300 lajia.

Elinympäristön nopeat muutokset huolestuttavat tutkijaa

Haahka-selaimesta näkyy toisaalta myös muun muassa se, miten merikotkien kanta on kasvanut, kun laji on rauhoitettu ja ympäristömyrkyt ovat vähentyneet. Kaikki lajit eivät kuitenkaan ole voittajia.

– Meillä on suuri joukko sellaisia lajeja. Monilla se liittyy ihmisen aiheuttamiin elinympäristön muutoksiin, muun muassa maatalouden yksipuolistumiseen tai metsätalouden yhä suurempiin hakkuumääriin, Aleksi Lehikoinen sanoo.

Lintujen talviruokinta kaupungeissa sen sijaan on lisännyt muun muassa talitiaisten, sinitiaisten ja pikkuvarpusten määrää.

Kysymykseen siitä, millä mielin Aleksi Lehikoinen kaiken kaikkiaan ajattelee Suomen lintulajeja, hän vastaa olevansa huolissaan.

– Monella lajilla menee heikosti, ja muutokset ovat todella nopeita. Elinympäristömuutokset ovat suuria, eikä tilanne parane pelkästään talviruokinnalla.

Aleksi Lehikoinen Markku Pelkonen / Yle

Vieläkö on "kuu kiurusta kesään"?

Luonnontieteellisen keskusmuseon tietokantoihin kerääntyneestä aineistosta on kiittäminen ennen muuta vapaaehtoisia lintuharrastajia, ja heidän työnsä on edelleen arvossaan.

– On tärkeää, että vapaaehtoisia tulee mukaan. Tällä hetkellä on käynnissä talvilintulaskennan viimeinen kausi. Viikonloppuna sadat lintuharrastajat ympäri Suomea keräävät aineistoa, kertoo Lehikoinen

Hangon lintuasemalla puolestaan pidetään jo silmällä kevätmuuttoa. Sen seuranta jatkuu pitkälle loppukevääseen ja alkukesään, jotta koko muuttokauden aineisto saadaan talteen.

Vieläkö ilmastonmuutoksen maailmassa kelpaa vanhan kansan värssy "kuu kiurusta kesään..."? Jossakin määrin, onhan logiikka tietysti sama, Lehikoinen vastaa.

– Linnut seuraavat lämpötilan muutoksia. Mutta kiurulla muutto on aikaistunut noin viikon, ja viimeisellä muuttajalla haarapääskylläkin 4–5 vuorokautta.

Lappikin voi jo odotella muuttolintuja

Siihen, mitä lajeja Suomeen lähiaikoina ilmestyy, riippuu lämpövirtauksista. Aleksi Lehikoisen mukaan ensimmäisiä muuttajia voi kuitenkin jo pikku hiljaa odottaa aivan pohjoisinta Lappia myöten.

– Etelä-Suomeen on jo saapunut kohtalaisia määriä kiuruja ja töyhtöhyyppiä. Pohjoisimpaan Suomeen voidaan alkaa odotella ensimmäisiä laulujoutsenia tai harmaalokkeja tai miksei jopa variksia.

Muuttolintuselain löytyy suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi osoitteesta https://haahka.halias.fi (siirryt toiseen palveluun). Jos et satu olemaan varsinainen lintubongari, selaimessa on myös kuvia, joista lajien ulkonäkö selviää.