”Olen vanki. Rikokseni on, että olen saudinainen.”

Näin tiivistää nuori keskustelija Saudi-Arabiassa paraikaa koville kierroksille kiihtyneen some-keskustelun naisten oikeuksista.

Maailman suurin öljynviejä Saudi-Arabia on kaikilla kansainvälisillä mittareilla naisten oikeuksien pahimpia takapajuloita.

Mikään muu valtio ei rajoita naisten liikkumis- ja toimintavapautta yhtä paljon kuin profeetta Muhammadin synnyinseuduilla sijaitseva, oikeaoppisen islamin vaalijaksi itsensä nimittänyt kuningaskunta.

Tiukin salpa tässä vankilassa on keskiaikainen malli, jossa naiset elävät koko elämänsä jonkun miespuolisen lähisukulaisensa mielivaltaisesti holhoamana. He tarvitsevat holhoojansa suostumuksen jokseenkin kaikkeen, mitä tekevät.

Holhooja paimentaa naista kuin alaikäistä – erona vain se, että tämä lapsuus ei pääty koskaan. Saudinaisen ensimmäinen laillinen holhooja, wali al-amr, on isä. Kun hän menee naimisiin, holhous siirtyy aviomiehelle. Jos tämä kuolee tai nainen eroaa, hänelle määrätään uusi holhooja. Se voi olla veli tai setä.

Tai oma poika, jolta esimerkiksi kansainvälisesti arvostettu kirurgi joutuu anomaan lupaa osallistuakseen alansa huippukokoukseen ulkomailla.

Nainen ei pääse töihin, matkustamaan, opiskelemaan tai naimisiin, ellei holhooja hyväksy tätä.

Ei myöskään leikkaukseen tai tehohoitoon. Eikä ajamaan asiaansa oikeuteen, vuokraamaan tai ostamaan asuntoa.

Tai ylipäätään liikkumaan kotinsa ulkopuolelle. Huroob eli pakeneminen tai poistuminen holhoojan kotoa ilman lupaa tai miespuolista valvontaa on rikos.

Rikoksista joutuu vankilaan.

Nainen ei pääse pois vankilastakaan edes tuomionsa kärsittyään, jos holhooja ei sitä halua.

Monet holhoojat kieltäytyvät allekirjoittamasta vapauttamispäätöstä, jos nainen on heidän mielestään vahingoittanut perheen mainetta.

Väliinputoajat saattavat virua vuosikausia viranomaisten ylläpitämissä keskuksissa, jotka eivät olosuhteiltaan ole juuri vankilaa parempia.

Malli jättää holhoojalle myös lähes rajoittamattomat mahdollisuudet perheväkivaltaan sekä taloudelliseen, henkiseen ja fyysiseen hyväksikäyttöön.

Naisen on mahdotonta tehdä rikosilmoitusta, jos sen edellytyksenä on syytteen kohteena olevan holhoojan suostumus ja läsnäolo.

Myös muilla miespuolisilla lähisukulaisilla on käskyvaltaa naiseen. Mahram on lähisukulainen, joka voi esimerkiksi saattaa naista kauppa-, työ- ja koulumatkoilla, matkustaa hänen kanssaan ulkomaille ja olla ylipäätään lain vaatimana miespuolisena seuralaisena silloin kun hän liikkuu ja hoitaa asioitaan kotinsa ulkopuolella.

Hän voi myös tarvittaessa vahvistaa naisen henkilöllisyyden silloin, kun nainen käyttää kasvot kokonaan peittävää huntua. Tässä tehtävässä liikkuvaa sukulaista kutsutaan nimellä – mu’arif eli sananmukaisesti tunnistajaksi.

Naisen ainoa oikeus tässä järjestelmässä on se, että hän voi siirtää holhouksen haluamalleen sukulaiselle. Mutta yleensä vain periaatteessa. Prosessi on erittäin pitkä ja monimutkainen.

”Meidän kaikkien on elettävä laatikossa, jonka seinien rajat isämme ja aviomiehemme määrittelevät”, tiivistää ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watchin haastattelema Zahra, 25, naisten aseman.

Holhoojamalli on tähän asti ollut saudinaisten kameli olohuoneessa. Kaikki kokevat sen läsnäolon, mutta se on liian raskas ja hankala otus pöydälle nostettavaksi.

Mutta nyt puhuminen on alkanut, eikä jutusta tunnu tulevan loppua lainkaan.

Keskustelu poreilee sosiaalisessa mediassa, josta on vauhdilla kehittynyt saudinaisten – ja myös heidän miesystäviensä – kohtaamispaikka.

Jopa siinä määrin, että Saudi-Arabiassa sovellettavaa islamin lakien vanhoillista tulkintaa valvovat uskonoppineet vaativat jatkuvasti Facebookin, Twitterin ja Whatsappin kaltaisten some-kanavien kieltämistä turmiollisina ”himon ja synnin portteina”.

Twitterissä on heinäkuusta lähtien levinnyt kulovalkean tavoin kampanja, joka vaatii holhoojapakon poistamista.

Kampanja käynnistyi Human Rights Watchin (HRW) julkaistua holhoojamallista murskaavan tylyn ja perinpohjaisesti tutkitun ja dokumentoidun raportin.

Se vahvistaa kiistattomasti arvioita, että Saudi-Arabia muodostaa maailman ahtaimman ja oikeudettomimman vankilan naisilleen.

Saudinaisten vaatimus on hyvin selkeä ja yksinkertainen.

Naisten mielestä heitä on 18–21-vuotiaista lähtien kohdeltava kuin aikuista ihmistä ja täysivaltaista kansalaista.

Yli 14 000 naista on allekirjoittanut nimellään kuningas Salman bin Abdulaziz al-Saudille osoitetun vetoomuksen holhoojapakon kumoamisesta. Se toimitettiin hoviin alkuviikosta. Vielä runsaampi joukko ilmoittautui kannattamaan hanketta turvallisuussyistä salanimillä tai nimettömänä.

Noin 2 500 naista lähetti viime viikonlopun kuluessa kampanjaa tukevia sähköpostiviestejä hoviin.

Mittasuhteet ovat saudiyhteiskunnan puitteissa ennenkuulumattomia.

Myös monet miehet ovat asettuneet tukemaan kampanjaa. Miten lukutaidoton isä voi päättää korkeasti koulutetun tyttärensä asioista, kysyy Saudi Gazetten kolumnisti.

Saudinaisten värikäs some-kampanja saattaakin tuottaa enemmän tuloksia kuin YK:n ihmisoikeussopimukset ovat saaneet aikaan vuosikymmeniin.

Saudi-Arabia on allekirjoittanut ja ratifioinut useita kansainvälisiä sopimuksia, jotka takaavat naisille yhdenvertaiset oikeudet ja kieltävät heidän syrjintänsä. Niiden merkitys laintulkinnassa ja arjessa on kuitenkin jäänyt mitättömäksi.

Kun naisaktivistit yrittivät viedä 26. syyskuuta aloitettaan hoviin, sitä ei otettu vastaan, vaan he saivat ohjeen lähettää sen sähköpostilla.

Paine kuningashuonetta kohtaan on kuitenkin nyt kasvanut parissa kuukaudessa niin rajuksi, että ainakin jonkinlaisia muutoksia on luvassa.

Saudihallitus lupasi lakkauttaa holhoojamallin jo vuonna 2009 ja uudelleen neljä vuotta myöhemmin YK:n ihmisoikeuskomitean puututtua siihen.

Käytännössä suurin osa naisten toiveiden ja suunnitelmien toteutumisesta riippuu yhä holhoojan hyväntahtoisuudesta ja avarakatseisuudesta.

Saudi-Arabiassa määräävät kuningas, hovi ja islamilaisten uskonoppineiden neuvosto ulama, tässä järjestyksessä.

Naisten asemaa kohennettiin pienin muutoksin tammikuussa 2015 kuolleen, varovaiseksi uudistajaksi luonnehditun kuningas Abdullah bin Abdulaziz al-Saudin kymmenvuotisella valtakaudella. Hän nosti naiset neuvoa-antavaan komiteaansa ja takasi heille ensi kertaa oikeuden osallistua kunnallisvaaleihin sekä äänestäjinä että ehdokkaina.

Hänen seuraajaansa Salman bin Abdulaziz al-Saudia, 80, pidetään velipuoltaan selvästi vanhoillisempana.

Uudistusten toteuttaminen ja ennen kaikkea niiden valvonta arkitilanteissa kangertelee, koska Saudi-Arabiassa ei ole kirjoitettua lakia. Tuomiot, syytteet ja arjen määräykset perustuvat islamin lakiin šariaan sekä uskonnollisten johtajien kulloisiinkin ratkaisuihin, fatwoihin. Niihin he hakevat perusteensa Koraanista sekä profeetta Muhammadin opetusten varhaisista tulkinnoista.

Ratkaisut noudattelevat yleensä oikean opin, sunnan, siis vanhoillisimman islamin muotoja. Ne kuninkaankin on otettava huomioon.

Eräs fatwa toteaa, etteivät naiset voi toimia johtavissa asemissa, koska heidän harkintakykynsä on puutteellinen, he eivät ole johdonmukaisia ja heidän ratkaisunsa pohjautuvat enemmän tunteeseen kuin järkeen.

Myös holhoojamalli perustuu monien mielestä tulkinnanvaraiseen Koraanin neljännen eli Naisten suuran säkeeseen 34, joka määrittää miehen naisen suojelijaksi ja holhoojaksi.

Monien islamin uskonoppineiden mielestä sääntö luotiin Arabian niemimaan epävakaita oloja varten ja noudatettavaksi vain sotien ja katastrofien kaltaisissa poikkeustilanteissa.

Saudi-Arabian kaltaista holhoojapakkoa ovat muslimimaissa käyttäneet ainoastaan Afganistanin ääri-islamilaiset talebanit ja terroristijärjestö Isis omatekoisessa kalifaatissaan.

HRW:n raportti luettelee useita räikeitä esimerkkejä siitä, mihin holhoojan mielivalta johtaa.

Saudimallin erikoisuuksiin kuuluu perhekortti. Se on henkilötodistus, johon on merkitty perheenjäsenet ja jota vaaditaan virallisessa asioinnissa.

Yleensä perhekortti on tiukasti miehen hyppysissä. Hän myös päättää, kuka sitä käyttää ja miten. Jos hän ei hyväksy vaimonsa tai tyttärensä aikeita, ratkaisu on äärimmäisen yksinkertainen: hän pitää perhekortin itsellään.

Tai sitten hän yksinkertaisesti jättää vaimonsa ja tyttärensä kirjaamatta siihen, jolloin heillä ei ole käytännössä mitään keinoja asioida missään oman tahtonsa mukaisesti.

Hallitus saattaa taipua myöntämään eronneille ja leskeksi jääneille naisille oikeuden omaan perhekorttiin.

Perhekorttia ja holhoojan suostumusta tarvitaan, jos nainen hakee henkilötodistusta tai passia. Niitä naisille on myönnetty 2000-luvun alusta lähtien. Suuri joukko on silti yhä vailla henkilötodistusta, vaikka sellainen pitäisi vuodesta 2013 lähtien olla kaikilla naisilla.

Henkilötodistukseen ja passiin tarvitaan valokuva.

Monet holhoojat ovat kieltäneet naisten menon passikuvaan, joka paljastaa heidän kasvonsa.

Eräät taas edellyttävät, että naiset peittävät passinsa tai henkilötodistuksensa kuvan tarralapulla, jonka he irrottavat vain naispuolisen tarkastajan katsottavaksi.

Vuonna 2011 sisäministeriö otti käyttöön Absher-nimisen verkkosivuston, jossa holhoojat saattoivat anoa passeja naisilleen. Sitä markkinoitiin parannuksena, koska miehet saattoivat hyväksyä holhottaviensa matkasuunnitelmat rajoittamattomalle määrälle matkoja, eivät vain kertaluontoisesti.

Absheriin oli kuitenkin piilotettu toiminto, jonka avulla holhoojat saattoivat vakoilla matkustavia naisia. Aina kun nainen näytti passiaan Saudi-Arabiasta poistuessaan, sinne saapuessaan tai kotimaisten lentojen lähtöselvittelyssä, siitä singahti automaattisesti tekstiviesti holhoojan kännykkään.

Silloinkin naiset protestoivat Twitterissä.

Uusimman Twitter-kapinan kannalta on lupaavaa, että viranomaiset taipuivat ja lopettivat ”tekstiviestipalvelun”.

Uudistuksiin liittyy sudenkuoppia, joihin hyöty usein uppoaa.

Koska naisten nostaminen työelämään on keskeisimpiä tavoitteita yhteiskuntaohjelmassa, joka pyrkii valmistamaan Saudi-Arabiaa öljyn jälkeiseen aikakauteen, holhoojan suostumusta ei enää virallisesti tarvita työpaikan hakemiseen.

Mutta kylläkin sen saamiseen. Useat naisia palkkaavat työnantajat vaativat heiltä edelleen holhoojan suostumuksen. Viranomaiset eivät puutu tähän toimintaan mitenkään.

Vaikka hallitus rohkaisee työnantajia palkkaamaan naisia, se vaatii että työpaikoilla on erilliset työtilat miehille ja naisille. Naisten on noudatettava samaa tiukkaa pukukoodia, joka peittää hänestä kaiken muun paitsi silmät, kasvot ja sormenpäät. Säädösten rikkojia rangaistaan ankarilla sakoilla.

Se ei innosta yrityksiä palkkaamaan naisia.

Monet naiset joutuvat myös luovuttamaan palkkansa holhoojalleen, HRW:n raportti selvitti.

Kuningas Abdullahin kaudella naisille myönnettiin tuhansia apurahoja ja stipendejä opiskeluun ulkomailla. Hänen vuonna 2005 käynnistämänsä opinto-ohjelma on naisaktivistien mielestä merkittävin askel tasa-arvon edistämiseksi koskaan Saudi-Arabiassa.

Käytännössä holhoojamalli nostaa opintoreissun tielle monia esteitä. Naiset eivät saa anoa passia tai lähteä ulkomaille ilman holhoojan suostumusta. Hänellä pitää olla ulkomailla opiskellessaan koko ajan mukanaan miespuolinen sukulainen – valtio tosin maksaa tämän matka- ja elinkustannukset.

Asetelma ei ole jyrkän mustavalkoinen tyyliin miehet vastaan naiset.

Yritykset kumota miesten ylivalta holhoojana ovat kohdanneet vastustusta myös naisten omissa riveissä. Äärivanhoillinen naisliike on käynnistänyt arabiankielisen Twitter-tilin nimeltä ”Holhoojamalli on naisen puolesta eikä häntä vastaan”.

Myös monet suositut bloggaajat jarruttelevat uudistajia. Heidän mielestään holhoojapakko on osa islamia, joka kaipaa uudistamista mutta ei lopettamista.

Toisaalta kaikki saudimiehet eivät suinkaan pidä naisten nykyistä kohtelua oikeutettuna.

Naisten asemaa säätävät äärivanhoilliset tulkinnat eivät heijasta koko miehisen saudiyhteiskunnan ajattelutapaa, monet asiantuntijat muistuttavat.

Asenteet periytyvät Arabian niemimaan keskiosien syvästi vanhoillisilta seuduilta, joilla islam syntyi 600-luvun alussa. Monikulttuurisella Punaisenmeren rannikolla ja toisaalta autiomaaseutujen paimentolaisten keskuudessa on kautta aikojen vallinnut paljon vapaamielisempi ilmapiiri.

Ja mitä vauraampi ja koulutetumpi perhe on, sitä lyhyempi on yleensä liekaköysikin.

Oleellista on, että enemmistö miehistä ei kuitenkaan toimi tilanteen muuttamiseksi.

Mutta ehkä Twitter saa heidätkin barrikadeille.