Virallisesti tarkoituksena oli jahdata terroristeja. Usein pidätyksiin ei kuitenkaan tarvittu erityistä syytä, saati lupaa. Kohteeksi saattoi joutua käytännössä kuka tahansa.

Pidätyksiä tehtiin myös yöaikaan. Joissain tapauksissa pidätetyt yllätettiin aseella uhaten sängyistään.

Operaatioihin osallistuneet sotilaat peittivät kasvonsa herättääkseen siviiliväestössä erityistä pelkoa.

”Pidätettynä katsot sotilasta silmiin, mutta et näe reaktioita, et mitään. Aivan kuin totaalinen pimeys tulisi hakemaan sinut”, kertoo Israelin asevoimien entinen luutnantti, joka palveli Hebronissa Israelin miehittämällä Länsirannalla.

Hebron on yksi Länsirannan suurimpia kaupunkeja. Palestiinalaisen kaupungin sisällä sijaitsee useita Israelin siirtokuntia, jotka ovat kansainvälisen lain näkökulmasta laittomia.

Kaupungissa asuu yli 200 000 palestiinalaista, alle 1 000 israelilaista siirtokuntalaista sekä useita satoja sotilaita. Sotilaiden tehtävänä on turvata siirtokuntalaisten elämää kaupungissa.

Luutnantin kertomus on yksi monista, jotka israelilainen kansalaisjärjestö Breaking the Silence on julkaissut verkkosivuillaan ja painetuissa julkaisuissa. Ensimmäiset todistukset julkaistiin maaliskuussa 2004. Sen jälkeen niitä on kertynyt yli 1 000.

Todistuksissa entiset israelilaissotilaat kuvaavat palvelustaan Länsirannalla ja Gazan kaistalla.

He kertovat muun muassa lapsipidätyksistä, siviilien liikkumisen rajoittamisesta ja talojen tuhoamisesta, sekä kuvaavat miten siirtokuntalaiset yllyttivät sotilaita väkivaltaan palestiinalaissiviilejä vastaan.

Yksityisyyden suojelemiseksi todistukset ovat nimettomiä. Niiden yhteydessä mainitaan kuitekin todistuksen antajan sotilasarvo, joukko-osasto sekä palvelusvuosi -ja alue. Järjestön mukaan jokainen julkaistu todistus on varmennettu kahdesta eri lähteestä.

Todistusten kirjoittajat eivät ole ammattisotilaita, vaan asevelvollisia: tavallisia israelilaisia. Myös Breaking the Silencen perustajat ovat entisiä asevelvollisia, jotka palvelivat Hebronissa palestiinalaisten toisen Intifadan eli kansannousun aikaan vuosina 2000-2005.

Asepalvelus on Israelissa sukupuoleen katsomatta pakollinen. Miehillä palvelus kestää kolme, naisilla kaksi vuotta.

Breaking the Silencen mukaan todistukset kertovat rakenteellisista ongelmista, jotka johtuvat ennen kaikkea poliittisista päätöksistä. Keskustelun herättelyn ohella tavoitteena on vuonna 1967 alkaneen miehityksen päättyminen.

”Tunsin syyllisyyttä siitä, mitä olimme tehneet.”

Achiya Schatzin hiljaisuus päättyi vuonna 2010. Asepalvelukseen hän oli astunut viittä vuotta aiemmin.

Asevoimia arvostavasta perheestä lähtöisin oleva 19-vuotias nuorukainen sai paikan erikoisjoukoista: tiedusteluun erikoistuneesta Duvdevan yksiköstä.

Osa palveluksesta tapahtui Hebronin kaupungissa. Siellä kävi ilmi, että monesti tiedustelu tarkoitti käytännössä pelottelua.

”Tarkoituksemme oli tehdä läsnäolomme näkyväksi, jotta palestiinalaiset pelkäisivät meitä joka hetki”, Schatz kertoo.

Sotilaat saattoivat kartoittaa taloja ja penkoa ne läpi lattiasta kattoon. Kerättyjä tietoja ei kuitenkaan välttmättä käytetty mihinkään. Joskus mitään ei edes kirjattu ylös.

Eräässä operaatiossa sotilaat räjäyttivät epäillyn kodin oven päästäkseen asuntoon sisään.

Talo oli täynnä pölyä, osa ikkunoista oli rikki. Jääkaappi oli puoliksi auki kallistuneena. Mies oli vielä sängyssä, kun pääsimme hänen luokseen, Schatz kertoo.

Kyseessä oli väärä talo ja väärä mies. Perheen koti oli entinen.

Schatz kertoo halunneensa suojella maataan terrorismilta. Ristiriita mielikuvien ja todellisuuden välillä kävi kuitenkin liian suureksi.

”Tunsin syyllisyyttä siitä, mitä olimme tehneet.”

Schatzin asepalvelus päättyi vuonna 2008. Kahta vuotta myöhemmin hän antoi ensimmäisen todistuksensa Breaking the Silencelle.

Nykyisin Schatz toimii järjestön viestintäosaston johtajana.

Hän palaa säännöllisesti Hebroniin, jossa hän vetää Breaking the Silencen järjestämiä opastettuja kierroksia. Niissä palataan palvelusaikojen tutuille paikoille ja kerrotaan miehityksestä sotilaiden näkökulmasta.

Breaking the Silencen toiminta jakaa voimakkaasti mielipiteitä Israelissa.

Järjestön jäseniä on muun muassa uhkailtu ja syytetty vierasmaalaisiksi agenteiksi. Myös todistustietokantaa on yritetty hakkeroida.

Schatzin mukaan armeija on Israelin yhteiskunnan ”pyhä lehmä”. Siihen liitetään voimakkaita tarinoita armeijan moraalisuudesta ja koko kansan asevoimista. Asevoimien kritisoiminen koetaan helposti koko Israelin kritiikiksi.

Vastustus on erityisen kovaa, kun kritisoijat ovat itse entisiä sotilaita.

Israelin parlamentti knesset nuiji viime vuonna läpi Breaking the Silence -laiksi nimetyn lain, jonka mukaan Israelin armeijaan kielteisesti suhtautuvat toimivat eivät voi esimerkiksi vierailla oppilaitoksissa ja tavata oppilaita.

Vaikka laki kantaa järjestön nimeä, kansalaisyhteiskunnan tilan kapeneminen alueella ei näy ainoastaan Breaking the Silencen kohdalla.

Tammikuussa 2019 Israelin pääministeri Benjamin Netanjahu jätti uusimatta Hebronissa toimineen TIPH (Temporary International Presence in Hebron) -ihmisoikeustarkkailijoiden mandaatin. Järjestö ehti toimia kaupungissa 22 vuotta.

YK:n humanitaaristen asioiden koordinointitoimisto Ocha on puolestaan raportoinut siirtokuntalaisten harjoittaman väkivallan lisääntymisestä eri puolilla Länsirantaa.

Jännitteet ovat kasvaneet 9. huhtikuuta järjestettävien parlamenttivaalien alla. Pääministeri Netanjahu on luvannut, että mikäli hän tulee uudelleenvalituksi, hän liittää Länsirannan juutalaissiirtokunnat osaksi Israelia.

Schatz ei usko parlamenttivaalien tuloksen vaikuttavan miehitykseen lyhyellä aikavälillä.

”Muutos ei tapahtu lyhyellä aikavälillä olipa Bibi (Netanjahu) pääministerinä tai ei. Miehityksestä on puhuttava. Se on kriittistä Israelin demokratialle.”

Jutussa käytetyt otteet sotilaiden todistuksista ovat peräisin Breaking the Silence -järjestön julkaisemasta Occupying Hebron 2014–2017 –julkaisusta.