Åbenbart er der én ytringsfrihed for muslimer og en anden ytringsfrihed for os andre. Dengang ytringsfrihed handlede om Muhammedtegninger, var det for de toneangivende tænkere i Venstre og Dansk Folkeparti et princip, man ikke kunne gå på kompromis med. Begrænsninger af ytringsfriheden var et attentat på selve demokratiet, sagde de. Og Socialdemokraterne kom fem år senere, da de havde fundet ud af, hvad de mente, og sagde, at det mente de også.

Vi kan godt huske det, for de råbte og hejste fanen ret højt.

Dengang var en del på den anden side så også i tvivl. Om ikke ytringsfrihed bare var blevet et ord, som skulle ’legitimere diskrimination’.