Uret tikker.

Om mindre end to uger, tirsdag den 1. august, udløber en vigtig landbrugspolitisk frist. Det er sidste chance, hvis Danmark vil udnytte EU-Kommissionens tilbud om at anvende en større del af landbrugsstøtten til grønne formål i de kommende år frem mod 2020.

Men det agter regeringen ikke at gøre, skriver miljø- og fødevareminister Esben Lunde Larsen (V) i en mail til Information. Det nuværende niveau er »passende for perioden«, tilføjer han.

»Brandærgerligt«, mener De Radikales Martin Lidegaard.

»Vi misser muligheden for at finansiere den grønne omstilling af landbruget. Og det er en beslutning, der kommer til at binde Danmark i mange år fremover,« siger han.

Grøn støtte

Sagen handler om de såkaldte fleksmidler. I grove træk kan EU’s landbrugsstøtte opdeles i to: Der er den direkte støtte, som landmændene får pr. hektar jord. Den udgør cirka 75 procent på EU-plan. Og så er der landdistriktsmidlerne, som har til formål at støtte udviklingen af landbruget, styrke miljø- og klimaindsatsen samt bæredygtig brug af naturressourcer i landdistrikterne. De udgør cirka 25 procent.

Det kan eksempelvis være støtte til, at en landmand kan investere i teknologi, der sparer energi eller øger udbyttet af økologisk produktion. Med andre ord er landdistriktsmidlerne principielt set ’grønnere’ end den direkte støtte.

EU-Kommissionens tilbud går på, at medlemslandene kan få lov at flytte penge – kaldet fleksmidler – fra den direkte støtte til landdistriktsprogrammet. Det gør Danmark allerede i dag brug af. Men kun delvist.

Den tidligere SR-regering besluttede i sin tid at flytte fem procent af midlerne i 2016 og syv procent af midlerne i 2017. Fortsætter det niveau frem mod 2020, sådan som de nuværende regeringspartier ønsker, vil landdistriktsprogrammet have fået to mia. kroner ekstra i perioden. Men kommissionen har givet mulighed for at overføre helt op til 15 procent af midlerne – eller mere end det dobbelte.

Det ville have givet god mening at udnytte, mener Jan Holm Ingemann, der er lektor ved Aalborg Universitet og ekspert i landbrugsøkonomi. For landdistriktsprogrammet er generelt mere samfundsgavnligt end den direkte støtte, siger han.

»Når man bare giver penge til landmændene for den jord, de ejer, er den primære effekt en kunstigt høj ejendomspris. Så er der mere ræson i at give pengene til konkrete projekter, der kan skabe ny produktion, fremme miljøet, skabe liv på landet og så videre,« siger Jan Holm Ingemann.

God balance

Hos landbrugets interesseorganisation er der derimod glæde over regeringens beslutning.

»Der er hårdt brug for den direkte støtte hos landmændene. Den økonomiske krise i erhvervet, som vi har haft i en lang periode, gør, at vi ikke ville kunne klare os uden den,« siger viceformand i Landbrug & Fødevarer Lars Hvidtfeldt.

Ganske vist ville landmændene fortsat kunne få del i pengene, hvis de blev overført til landdistriktsprogrammet. Men de midler må i modsætning til den direkte støtte ikke gå til at betale løn til landmanden – kun til at dække hans merudgifter til eksempelvis et konkret naturpleje-projekt, forklarer Lars Hvidtfeldt.

»Så går man fra, at der er en indkomstmulighed i det, til at det bare er omkostningsdækkende. Det ville være et meget stort tab for landmændene,« siger han.

Venstres landbrugsordfører Erling Bonnesen siger, at det nuværende niveau på syv procent er udtryk for »en god balance mellem de forskellige interesser«.

– Hvordan er I lige præcis nået frem til, at syv procent er den passende balance?

»Det er selvfølgelig i sidste ende en vurderingssag. Den blev fastlagt på de syv procent sidste gang. Og når vi skal lave en passende afvejning mellem alle interesserne, så er det vores vurdering, at det er et passende niveau.«

Landbrugspakkens skygge

Liberal Alliances landbrugsordfører, Carsten Bach, henviser derudover til, at niveauet på de syv procent allerede blev aftalt i forbindelse med landbrugspakken.

Men netop landbrugspakken burde give regeringen anledning til at flytte flere penge til landdistriktsprogrammet, mener Thyge Nygaard fra Danmarks Naturfredningsforening. For at kompensere for den ekstra forurening, som pakken medfører, har forligspartierne valgt at bruge mere end en milliard landdistriktskroner frem mod 2020 til vådområder og andre kvælstofreducerende tiltag.

»Det betyder, at der er nogle rigtig gode tilskuds- og støtteordninger under landdistriktsprogrammet, som nærmest er blevet tømt for penge. Særligt innovationsordningerne og til dels også miljøstøtten, der skal hjælpe landmændene med at overholde EU’s ammoniakkrav,« siger Thyge Nygaard.

»Derfor ville det give god mening at overføre nogle flere penge til landdistriktsprogrammet. Det ville selvfølgelig koste noget i den direkte støtte til landbruget, men det er kun rimeligt, at de selv er med til at betale for den øgede forurening.«