

The Hound of the Baskervilles

by Sir Arthur Conan Doyle

Aligned by: András Farkas (fully reviewed)

English French Spanish Hungarian Finnish Norwegian

Source: manybooks.net

Audiobook available here Source: http://www.ebooksgratuits.com Source: Wikisource & bibliotecasvirtuales.com Source: mek.oszk.huTranslation: Antal Árkos Source: Project Gutenberg Source: ebook made by Lars I. NæsheimTranslation: Elisabeth Brochmann

The Hound of the Baskervilles LE CHIEN DES BASKERVILLE El sabueso de los Baskerville A sátán kutyája BASKERVILLEN KOIRA Hunden fra Baskerville

Sir Arthur Conan Doyle Arthur Conan Doyle Arthur Conan Doyle Sir Arthur Conan Doyle A. Conan Doyle ENSIMMÄINEN LUKU. Sir Arthur Conan Doyle

Chapter 1 Mr. Sherlock Holmes CHAPITRE I MONSIEUR SHERLOCK HOLMES 1. El señor Sherlock Holmes 1. SHERLOCK HOLMES ÉS MÓDSZERE Herra Sherlock Holmes. Første kapitel. Sherlock Holmes.

Mr. Sherlock Holmes, who was usually very late in the mornings, save upon those not infrequent occasions when he was up all night, was seated at the breakfast table. I stood upon the hearth-rug and picked up the stick which our visitor had left behind him the night before. It was a fine, thick piece of wood, bulbous-headed, of the sort which is known as a "Penang lawyer." Just under the head was a broad silver band nearly an inch across. "To James Mortimer, M.R.C.S., from his friends of the C.C.H.," was engraved upon it, with the date "1884." It was just such a stick as the old-fashioned family practitioner used to carry--dignified, solid, and reassuring. M. SHERLOCK HOLMES se levait habituellement fort tard, sauf lorsqu’il ne dormait pas de la nuit, ce qui lui arrivait parfois. Ce matin là, pendant qu’il était assis devant son petit déjeuner, je ramassais la canne que notre visiteur avait oubliée, la veille au soir. C’était un beau morceau de bois, solide, terminé en pommeau. Juste au-dessous de ce pommeau, une bague d’argent qui n’avait pas moins de deux centimètres de haut portait cette inscription datant de 1884 : « À James Mortimer, M.R.C.S., ses amis du C.C.H. ». Une belle canne ; canne idéale pour un médecin à l’ancienne mode : digne, rassurante… El señor Sherlock Holmes, que de ordinario se levantaba muy tarde, excepto en las ocasiones nada infrecuentes en que no se acostaba en toda la noche, estaba desayunando. Yo, que me hallaba de pie junto a la chimenea, me agaché para recoger el bastón olvidado por nuestro visitante de la noche anterior. Sólido, de madera de buena calidad y con un abultamiento a modo de empuñadura, era del tipo que se conoce como «abogado de Penang». Inmediatamente debajo de la protuberancia el bastón llevaba una ancha tira de plata, de más de dos centímetros, en la que estaba grabado «A James Mortimer, MRCS ( Miembro del Real Colegio de Cirujanos - Member of the Royal College of Surgeons), de sus amigos de CCH», y el año, « 1884». Era exactamente la clase de bastón que solían llevar los médicos de cabecera a la antigua usanza: digno, sólido y que inspiraba confianza. Azokat a nem éppen ritka napokat kivéve, amikor le sem feküdt, Sherlock Holmes általában későn kelt. Most ott ült az asztalánál, és reggelijét fogyasztotta. Jómagam a kandalló elé terített bőrön álltam, és felemeltem a botot, amelyet előző esti látogatónk felejtett nálunk. Szépen megmunkált, testes alkalmatosság volt ez, jókora görccsel a végén; afféle igazi kutyaütő. Görcsös fogója alatt körülbelül hüvelyknyi széles ezüstszalag díszlett. A következő szöveg volt rávésve: "James Mortimernek, a seborvosok királyi testülete tagjának, V. K.-beli barátaitól." Ott volt a dátum is: 1884. Régimódi háziorvosok járnak ilyen botokkal. Olyan volt, mint ők: tiszteletet parancsoló, komoly és bizalomgerjesztő. Herra Sherlock Holmes, joka tavallisesti nousi hyvin myöhään ylös aamusin, paitsi niissä kylläkin useissa tapauksissa, jolloin hän oli valvonut koko yön, istui aamiaisella. Minä seisoin matolla tulisijan edessä pitäen kädessäni keppiä, jonka eräs edellisenä iltana luonamme käynyt herra oli unohtanut. Se oli jokseenkin soma ja tukeva, se oli varustettu sipulinmuotoisella kädensijalla ja näytti oikealta "tuomarin sauvalta." 'M.R.C.S. [M.R.C.S. Member of the Royal College of Surgeons = kuninkaallisen kirurgi-kollegion jäsen.] James Mortimerille ystäviltänsä C. C. H:ssa' oli kaiverrettu tuuman-levyiselle, kädensijan alapuolella olevalle hopealevylle, sekä vielä vuosiluku 1884. Juuri sellaista keppiä käyttävät tavallisesti vanhat perhelääkärit -- se näytti arvokkaalta, vakavalta ja luottamusta herättävältä. HOLMES, som vanligvis var meget sent oppe om morgenen, untatt i de ikke sjeldne tilfellene da han var oppe hele natten — satt ved frokostbordet. Jeg stod på kaminteppet og tok opp stokken som vår gjest den foregående aften hadde etterlatt seg. Den var forarbeidet av vakkert, fast tre, og hadde et løkformet hode. Like under håndtaket gikk et nesten tommebredt sølvbånd. Til doktor James Mortimer fra hans venner i C. C. H. var inngravert på båndet sammen med årstallet 1884. Det var nettopp en slik stokk som eldre husleger pleier å ha med seg — respektabel, solid og anselig.

"Well, Watson, what do you make of it?" « Eh bien, Watson, que vous suggère cette canne ? » -Veamos, Watson, ¿a qué conclusiones llega? Na, mire jött rá, Watson? "Kas niin, Watson, mitä johtopäätöksiä tuosta teet?" “Nå, Watson, hva får De ut av den?”

Holmes was sitting with his back to me, and I had given him no sign of my occupation. Holmes me tournait le dos, et je n’avais rien fait qui pût le renseigner sur mon occupation du moment. Holmes me daba la espalda, y yo no le había dicho en qué me ocupaba. Holmes háttal ült nekem, s tudtommal nem árultam el neki, mivel foglalkozom. Holmes istui selin minuun, enkä ollut sanallakaan ilmottanut mitä toimitin. Holmes satt med ryggen til meg, og jeg hadde ikke gitt ham noe slags vink om hva jeg holdt på med.

"How did you know what I was doing? I believe you have eyes in the back of your head." « Comment savez-vous que je l’examine ? Vous devez avoir des yeux derrière la tête ! -¿Cómo sabe lo que estoy haciendo? Voy a creer que tiene usted ojos en el cogote. Honnan tudja, hogy mit csinálok? Azt kell hinnem, hogy hátul is van szeme. "Kuinka tiesit, mitä minä tein? Luulenpa että sinulla on silmät niskassakin." “Hvordan kunne De vite hva jeg tok meg til? Jeg tror De har øyne i nakken.”

"I have, at least, a well-polished, silver-plated coffee-pot in front of me," said he. "But, tell me, Watson, what do you make of our visitor's stick? Since we have been so unfortunate as to miss him and have no notion of his errand, this accidental souvenir becomes of importance. Let me hear you reconstruct the man by an examination of it." – Non, mais j’ai en face de moi une cafetière en argent bien astiquée. Dites, Watson, que pensez-vous de la canne de notre visiteur ? Nous avons eu de la malchance de le manquer, nous ignorons le but de sa démarche : ce petit prend donc de l’importance. Allons, Watson, reconstituez l’homme d’après la canne ! Je vous écoute. » -Lo que tengo, más bien, es una reluciente cafetera con baño de plata delante de mí -me respondió-. Vamos, Watson, dígame qué opina del bastón de nuestro visitante. Puesto que hemos tenido la desgracia de no coincidir con él e ignoramos qué era lo que quería, este recuerdo fortuito adquiere importancia. Descríbame al propietario con los datos que le haya proporcionado el examen del bastón. Azt nem, csak előttem van valami, mégpedig egy jól kifényesített ezüst kávéskanna - felelte. - Na, de mondja csak, Watson, mire jött rá látogatónk botjáról? Mivel sajnos elkerültük egymást, és még csak nem is sejtjük, mi szél hozta ide, ez az akaratlan emléktárgy feltétlenül jelent valamit. Miután már megvizsgálta, szeretném hallani, milyennek képzeli a gazdáját. "Ainakin minulla on kiillotettu hopeakannu pöydällä", sanoi hän. "Mutta sanohan, Watson, mitä saat tietää tuosta kepistä? Koska emme, ikävä kyllä, saaneet tavata sen omistajaa, emmekä voi aavistaakaan hänen asiaansa, on tämä hänen käynnistään jäänyt pieni muisto meille hyvin tärkeä. Muodosta nyt kuva miehestä, kun olet tätä hänen omistamaansa esinettä niin tarkoin tutkinut." “Jeg har i alle fall vår blankpussede sølvkaffekanne foran meg,” sa han. “Men, si meg, Watson, hva får De ut av stokken? Siden vi har vært så uheldige at eiermannen er blitt borte for oss, og vi ikke vet noe om hans ærende, får dette tilfeldige etterlatenskap betydning. La meg høre hvordan De ser for Dem mannen etter å ha undersøkt hans stokk.”

"I think," said I, following as far as I could the methods of my companion, "that Dr. Mortimer is a successful, elderly medical man, well-esteemed since those who know him give him this mark of their appreciation." Je me mis en devoir de me conformer de mon mieux aux méthodes de mon ami. « Selon moi, dis-je, ce docteur Mortimer est un médecin d’un certain âge, à mœurs patriarcales, aisé, apprécié, comme en témoigne le geste de ceux qui lui ont offert cette canne. -Me parece -dije, siguiendo hasta donde me era posible los métodos de mi compañero- que el doctor Mortimer es un médico entrado en años y prestigioso que disfruta de general estimación, puesto que quienes lo conocen le han dado esta muestra de su aprecio. Hát - kezdtem, miközben igyekeztem legjobb tudásom szerint követni barátom módszerét -, először is úgy gondolom, hogy ez a Dr. Mortimer befutott, idősebb orvos lehet, akit látnivalóan becsülnek, ha már ilyen elismerően emlékeznek meg róla. "Minä luulen", sanoin minä, koettaen seurata toverini menettelytapaa niin hyvin kuin taisin, "että tohtori Mortimer on vanhanpuoleinen lääkäri, jolla on melkoinen käyttäjäjoukko, ja arvattavasti pidetään hänestä, koska hänen tuttavansa ovat tahtoneet antaa hänelle tämän todistuksen suosiostaan." “Jeg tror,” sa jeg, i det jeg fulgte så godt jeg kunne min venns fremgangsmåte, “at Doktor Mortimer er en meget populær eldre lege, velansett, siden de som kjente ham ga ham dette tegn på sin respekt.”

"Good!" said Holmes. "Excellent!" – Bon ! Excellent ! -¡Bien! -dijo Holmes-. ¡Excelente! Príma! - mondta Holmes. - Igazán elsőrendű! "Se on hyvä", sanoi Holmes, "erittäin hyvä." “Godt!” sa Holmes. “Utmerket!”

"I think also that the probability is in favour of his being a country practitioner who does a great deal of his visiting on foot." – Je pense qu’il y a de fortes chances pour que le docteur Mortimer soit un médecin de campagne qui visite à pied la plupart de ses malades. -También me parece muy probable que sea médico rural y que haga a pie muchas de sus visitas. Ezenkívül azt hiszem, igen nagy a valószínűsége annak, hogy ismeretlen barátunk vidéki orvos, aki többnyire gyalog látogatja a betegeit. "Minä otaksun vielä, että hän luultavasti tekee työtänsä maalla ja usein, käy sairaittensa luona jalan." “Jeg tror også at det er sannsynlig at han er en landsens lege som gjør en stor del av sine sykebesøk til fots.”

"Why so?" – Pourquoi, s’il vous plaît ? -¿Por qué dice eso? Igen? S vajon miért hiszi ezt? "Miksi niin?" “Hvorfor det?”

"Because this stick, though originally a very handsome one has been so knocked about that I can hardly imagine a town practitioner carrying it. The thick-iron ferrule is worn down, so it is evident that he has done a great amount of walking with it." – Parce que cette canne, qui à l’origine était très élégante, se trouve aujourd’hui dans un tel état que j’ai du mal à me la représenter entre les mains d’un médecin de ville. Le gros embout de fer est complètement usé ; il me paraît donc évident que son propriétaire est un grand marcheur. -Porque este bastón, pese a su excelente calidad, está tan baqueteado que difícilmente imagino a un médico de ciudad llevándolo. El grueso regatón de hierro está muy gastado, por lo que es evidente que su propietario ha caminado mucho con él. Hogy miért? Ez a bot valamikor igen mutatós darab lehetett, most azonban már annyira el van nyúzva, hogy városi orvos aligha venné kézbe. Az aljáról hiányzik a védőgyűrű, a szó szoros értelmében lekopott róla, s ez azt jelzi, hogy gazdája nagyokat sétált vele. "Koskapa tämä keppi, joka alkuaan on ollut jokseenkin soma, on joutunut niin huonoon kuntoon, että tuskin voin uskoa sen kuuluvan kellekään kaupunkilaiselle. Sen paksu rautakärki on niin kulunut, että se näyttää olleen mukana pitkillä vaelluksilla." “Fordi stokken her, som opprinnelig var meget pen, er så medtatt at jeg vanskelig kan tenke meg at en en bylege ville gå med den. Den tykke jerndoppskoen er så utslitt at det er klart at han må ha brukt den meget på fotturer.”

"Perfectly sound!" said Holmes. – Très juste ! -¡Un razonamiento perfecto! -dijo Holmes. Abszolúte hibátlan! - mondta Holmes. "Tuo tuntuu hyvinkin oikealta", sanoi Holmes. “Nokså fornuftig!” sa Holmes.

"And then again, there is the 'friends of the C.C.H.' I should guess that to be the Something Hunt, the local hunt to whose members he has possibly given some surgical assistance, and which has made him a small presentation in return." – D’autre part, je lis : « ses amis du C.C.H. ». Je parierais qu’il s’agit d’une société locale de chasse dont il a soigné les membres et qui lui a offert un petit cadeau pour le remercier. -Y además no hay que olvidarse de los «amigos de CCH». Imagino que se trata de una asociación local de cazadores, a cuyos miembros es posible que haya atendido profesionalmente y que le han ofrecido en recompensa este pequeño obsequio. És akkor itt vannak ezek a V. K.-beli barátok... Ez valami vadásztársaság lesz, "Vidám Kompánia" vagy ilyesféle. Föltehetően mint orvos volt valamiben a segítségükre, s ezzel a szerény ajándékkal honorálták szolgálatait. "Ja sitten tämä: ystäviltänsä C. C. H:ssa. Minä otaksun, että H tarkoittaa jotain hevosurheiluseuraa. Ehkäpä hän kirurgina oli tehnyt palveluksia paikallisen urheiluseuran jäsenille, ja nämä ovat kiitollisuutensa osoitteeksi antaneet tämän pienen lahjan." “Og så er det dette med venner i C. C. H. Jeg skulle anta at dette har noe med harejakt å gjøre, et lokalt jaktselskap, hvor han muligens har bistått medlemmer med legehjelp, og som til vederlag har skjenket ham en liten oppmerksomhet.”

"Really, Watson, you excel yourself," said Holmes, pushing back his chair and lighting a cigarette. "I am bound to say that in all the accounts which you have been so good as to give of my own small achievements you have habitually underrated your own abilities. It may be that you are not yourself luminous, but you are a conductor of light. Some people without possessing genius have a remarkable power of stimulating it. I confess, my dear fellow, that I am very much in your debt." – En vérité, Watson, vous vous surpassez ! s’exclama Holmes en repoussant sa chaise et en allumant une cigarette. Je suis obligé de dire que dans tous les récits que vous avez bien voulu consacrer à mes modestes exploits, vous avez constamment sous-estimé vos propres capacités. Vous n’êtes peut-être pas une lumière par vous-même, mais vous êtes un conducteur de lumière. Certaines personnes dépourvues de génie personnel sont quelquefois douées du pouvoir de le stimuler. Mon cher ami, je vous dois beaucoup ! » -A decir verdad se ha superado usted a sí mismo -dijo Holmes, apartando la silla de la mesa del desayuno y encendiendo un cigarrillo-. Me veo obligado a confesar que, de ordinario, en los relatos con los que ha tenido usted a bien recoger mis modestos éxitos, siempre ha subestimado su habilidad personal. Cabe que usted mismo no sea luminoso, pero sin duda es un buen conductor de la luz. Hay personas que sin ser genios poseen un notable poder de estímulo. He de reconocer, mi querido amigo, que estoy muy en deuda con usted. Biz' isten, Watson, maga időnként felülmúlja önmagát - mondta Holmes. Hátralökte a székét, és rágyújtott egy cigarettára. - Meg kell mondanom, hogy mindabból, amit szerény módszerem ismeretében itt előadott, az derül ki, mennyire lebecsüli a saját képességeit. Lehet, hogy nem áramforrás, de hogy jó vezető, az vitathatatlan. Vannak emberek, akik maguk nem zsenik, de megvan az a különös képességük, hogy inspirálni tudják a lángészt. Hadd valljam be, drága cimborám, hogy mélységesen a lekötelezettjének érzem magam. "Nytpä sinä, Watson, viet voiton itsestäsikin", sanoi Holmes työntäen tuolinsa syrjään ja sytyttäen sigaretin. "Minä olen yhtä halukas kuin velvollinenkin myöntämään, että sinä aina olet itse asettautunut varjoon, kun olet ystävyydessäsi tehnyt selkoa minun teoistani. Ehkä et kyllä olekaan omavaloinen, mutta olet hyvä valonjohtaja. Löytyy ihmisiä, joilla, vaikka ei neroa, kumminkin on ihmeteltävä kyky kiihottaa muita, ja minä myönnän, kunnon veliseni, että olen sinulle hyvin kiitollinen." “De overgår virkelig Dem selv, Watson,” sa Holmes, skjøv stolen tilbake og tente en sigarett. “Jeg må si at De i alle de fortellingene som De har vært så vennlig å gi om mine små foretagender, har hatt for vane å underordne Deres egen dyktighet. Det kan nok være at De ikke er selvlysende, men De er allikevel en lysbringer. Noen mennesker har, uten selv å være genier, en merkelig evne til å fremme geniet hos andre. Jeg innrømmer, kjære venn, at jeg står i stor gjeld til Dem.”

He had never said as much before, and I must admit that his words gave me keen pleasure, for I had often been piqued by his indifference to my admiration and to the attempts which I had made to give publicity to his methods. I was proud, too, to think that I had so far mastered his system as to apply it in a way which earned his approval. He now took the stick from my hands and examined it for a few minutes with his naked eyes. Then with an expression of interest he laid down his cigarette, and carrying the cane to the window, he looked over it again with a convex lens. Jamais il ne m’en avait tant dit ! Je conviens que ce langage me causa un vif plaisir. Souvent en effet j’avais éprouvé une sorte d’amertume devant l’indifférence qu’il manifestait à l’égard de mon admiration et de mes efforts pour vulgariser ses méthodes. Par ailleurs je n’étais pas peu fier de me dire que je possédais suffisamment à fond son système pour l’appliquer d’une manière qui avait mérité son approbation. Il me prit la canne des mains et l’observa quelques instants à l’œil nu. Tout à coup, intéressé par un détail, il posa sa cigarette, s’empara d’une loupe, et se rapprocha de la fenêtre. Hasta entonces Holmes no se había mostrado nunca tan elogioso, y debo reconocer que sus palabras me produjeron una satisfacción muy intensa, porque la indiferencia con que recibía mi admiración y mis intentos de dar publicidad a sus métodos me había herido en muchas ocasiones. También me enorgullecía pensar que había llegado a dominar su sistema lo bastante como para aplicarlo de una forma capaz de merecer su aprobación. Acto seguido Holmes se apoderó del bastón y lo examinó durante unos minutos. Luego, como si algo hubiera despertado especialmente su interés, dejó el cigarrillo y se trasladó con el bastón junto a la ventana, para examinarlo de nuevo con una lente convexa. Holmes eddig még sosem mondott nekem hasonlót, szavai tehát őszinte örömömre szolgáltak. Annál is inkább, mivel gyakran bosszantott, mennyire hidegen hagyja csodálatom, sőt az a törekvésem is, hogy módszerét széles körben megismertessem. Ugyanakkor a büszkeség is eltöltött, hiszen végre sikerült oly mértékben elsajátítanom a híres detektív következtető módszerét, hogy képtelen volt kitérni a dicséret elől. Holmes most elvette tőlem a botot, s néhány percig puszta szemmel vizsgálgatta. Majd, mintha csak most kezdené érdekelni a dolog, az ablakhoz vitte, és nagyítólencse alatt nézte végig. Näinkään paljoa ei hän koskaan ennen ollut sanonut, ja minä tunnustan, että hänen sanansa minua ilahuttivat, sillä minua oli usein suututtanut hänen välinpitämättömyytensä minun ihailulleni ja koetuksilleni saattaa hänen menettelytapojansa yleisön tietoon. Minä olin ylpeä, kun sain uskoa päässeeni niin täydellisesti syventymään hänen järjestelmäänsä, että voin sitä käyttää tavalla, joka saavutti hänen hyväksymisensä. Hän otti nyt kepin minulta ja tarkasti sitä muutamia minuutteja paljaalla silmällä. Nähtävästi huvitettuna laski hän sitten sigaretin pois, meni akkunan luo ja tutki esinettä suurennuslasilla. Han hadde aldri før sagt så mye, og jeg må tilstå at hans ord gledet meg mye, siden jeg hadde ofte følt meg støtt over hvor likegyldig han var for min beundring og de forsøk jeg hadde gjort på å få hans fremgangsmåter offentlig kjent. Jeg var også stolt ved tanken på at jeg i den grad hadde tilegnet meg hans system at jeg kunne anvende det på en måte som vakte hans bifall. Han tok nå stokken fra meg og undersøkte den i noen minutter med blotte øyne. Deretter la han med en interessert mine sigaretten vekk, tok stokken bort til vinduet og betraktet den igjen nøye gjennom en lupe.

"Interesting, though elementary," said he as he returned to his favourite corner of the settee. "There are certainly one or two indications upon the stick. It gives us the basis for several deductions." « Curieux, mais élémentaire ! fit-il en revenant s’asseoir sur le canapé qu’il affectionnait. Voyez-vous, Watson, sur cette canne je remarque un ou deux indices : assez pour nous fournir le point de départ de plusieurs déductions. -Interesante, aunque elemental -dijo, mientras regresaba a su sitio preferido en el sofá-. Hay sin duda una o dos indicaciones en el bastón que sirven de base para varias deducciones. Érdekes, bár nem állítom, hogy túlságosan izgalmas - mondta, miközben elfoglalta kedvenc zugát a kanapén. - Mindenesetre van itt ezen a boton egy-két olyan jel, amelyből nyugodtan levonhatunk néhány következtetést. "Kieltämättä merkillinen, vaikkakaan siitä ei saa juuri paljoa tietää", sanoi hän. "Varmasti osottaa tämä keppi yhtä ja toista. Siitä saa perusteen useampiin johtopäätöksiin." “Interessant, skjønt alminnelig,” sa han, i det han satte seg i sitt yndlingshjørne i sofaen. “Det er utvilsomt et par antydninger på stokken. De gir oss grunnlag for adskillige slutninger.”

"Has anything escaped me?" I asked with some self-importance. "I trust that there is nothing of consequence which I have overlooked?" – Une petite chose m’aurait-elle échappée ? demandai-je avec quelque suffisance. J’espère n’avoir rien négligé d’important ? -¿Se me ha escapado algo? -pregunté con cierta presunción-. Confío en no haber olvidado nada importante. Csak nem kerülte el valami a figyelmemet? - kérdeztem egy kicsit fontoskodva. - Remélem, lényeges mozzanatot nem tévesztettem szem elől. "Onko jotain jäänyt minulta huomaamatta?" kysyin jommoisellakin itseluottamuksella. "Toivon, etten ole mitään tärkeää laiminlyönyt." “Har noe ungått meg?” spurte jeg med en viss selvfølelse. “Jeg skulle tro at det ikke er noe av betydning som jeg har oversett?”

"I am afraid, my dear Watson, that most of your conclusions were erroneous. When I said that you stimulated me I meant, to be frank, that in noting your fallacies I was occasionally guided towards the truth. Not that you are entirely wrong in this instance. The man is certainly a country practitioner. And he walks a good deal." – J’ai peur, mon cher Watson, que la plupart de vos conclusions ne soient erronées. Quand je disais que vous me stimuliez, j’entendais par là, pour être tout à fait franc, qu’en relevant vos erreurs j’étais fréquemment guidé vers la vérité. Non pas que vous vous soyez trompé du tout au tout dans ce cas précis. Il s’agit certainement d’un médecin de campagne. Et d’un grand marcheur. -Mucho me temo, mi querido Watson, que casi todas sus conclusiones son falsas. Cuando he dicho que me ha servido usted de estímulo me refería, si he de ser sincero, a que sus equivocaciones me han llevado en ocasiones a la verdad. Aunque tampoco es cierto que se haya equivocado usted por completo en este caso. Se trata sin duda de un médico rural que camina mucho. Attól tartok, kedves Watsonom, hogy a maga következtetéseinek többsége eredendően hibás. Amikor azt mondottam, hogy maga ösztönöz engem, őszintén szólva arra gondoltam, hogy sok esetben a maga tévedései nyomán jutottam el az igazsághoz. Ez persze nem jelenti, hogy ezúttal minden megállapítása baklövés volt. Barátunk minden bizonnyal vidéki orvos. Az is biztos, hogy sokat jár gyalog. "Minä pelkään, Watson kulta, että useimmat sinun johtopäätöksistäsi ovat vääriä. Kun sanoin, että sinä minua kiihotat, tarkotin minä suoraan puhuakseni, että sinun erehdyksiesi huomaaminen jonkun kerran on saattanut minut oikealle tolalle. Ei niin, että olisit aivan väärässä nyt kyseessä olevassa tapauksessa. Tämä mies suorittaa kieltämättä työnsä maalla ja käy paljon jalan." “Jeg er redd, kjære Watson, at de fleste av Deres slutninger er feil. Når jeg sa at De ansporet meg, mente jeg ærlig talt at ved å merke meg Deres feiltagelser er jeg av og til ledet på rett vei. Ikke så å forstå at De i dette tilfelle har urett i alle Deres slutninger. Mannen er sikkert landslege. Og han ferdes også meget til fots.”

"Then I was right." – Donc j’avais raison. -Entonces tenía yo razón. Szóval igazam volt. "Siis olen oikeassa." “Altså har jeg rett?”

"To that extent." – Jusque-là, oui. -Hasta ahí, sí. Ebben kétségkívül igen. "Kyllä siinä suhteessa." “For så vidt.”

"But that was all." – Mais il n’y a rien d’autre… -Pero sólo hasta ahí. De hát ez minden, amit tudhatunk! "Ja enempää eikö ole sanottavaa asiasta?" “Men det er jo det hele.”

"No, no, my dear Watson, not all--by no means all. I would suggest, for example, that a presentation to a doctor is more likely to come from a hospital than from a hunt, and that when the initials 'C.C.' are placed before that hospital the words 'Charing Cross' very naturally suggest themselves." – Si, si, mon cher Watson ! Il y a autre chose. D’autres choses. J’inclinerais volontiers à penser, par exemple, qu’un cadeau fait à un médecin provient plutôt d’un hôpital que d’une société de chasse ; quand les initiales « C.C. » sont placées devant le « H » de Hospital, les mots « Charing-Cross » me viennent naturellement en tête. -Sólo hasta ahí, mi querido Watson; porque eso no es todo, ni mucho menos. Yo consideraría más probable, por ejemplo, que un regalo a un médico proceda de un hospital y no de una asociación de cazadores, y que cuando las iniciales CC van unidas a la palabra hospital, se nos ocurra enseguida que se trata de Charing Cross. Ne haragudjék, de ez még nem minden, távolról sem az. Először is hadd hívjam fel a figyelmét, hogy egy doktor inkább kaphat egy kórháztól ajándékot, mint egy vadásztársaságtól, és ha a kórház szó előtt egy V. szerepel, akkor szinte magától értetődik, hogy a Viktória kórházról van szó. "Totta kai, on varmasti. Tahtoisin esimerkiksi huomauttaa, että lääkärin saaman muistolahjan ennemmin voi otaksua tulleen jostakin sairashuoneesta kuin urheiluseuran jäseniltä, ja kun kirjaimet C. C. ovat ennen H:ta, niin johtuu aivan luonnollisesti mieleen Charing Cross Hospital." “Nei, langtfra, min kjære Watson — på ingen måte. Jeg skulle tro at en gave til en lege mere sannsynlig kommer fra et sykehus enn fra et jaktselskap, og at når bokstavene C. C. settes foran det sykehus, byr ordene Charing Cross seg som en meget naturlig gjetning.”

"You may be right." – C’est une hypothèse. -Quizá tenga usted razón. Ebben lehet valami, csakugyan. "Voi olla niin, siinä olet ehkä oikeassa." “De har muligens rett.”

"The probability lies in that direction. And if we take this as a working hypothesis we have a fresh basis from which to start our construction of this unknown visitor." – Je n’ai probablement pas tort. Si nous prenons cette hypothèse pour base, nous allons procéder à une reconstitution très différente de notre visiteur inconnu. -Las probabilidades se orientan en ese sentido. Y si adoptamos esto como hipótesis de trabajo, disponemos de un nuevo punto de partida desde donde dar forma a nuestro desconocido visitante. Legalábbis ez a valószínűbb. És ha ezt a felfedezésünket mint munkahipotézist fogjuk fel, máris van egy új alapunk, amelyből kiindulva tovább szövögethetjük elképzeléseinket ismeretlen látogatónkról. "Aivan uskomatonta se kai ei ole. Jos perustumme edelleen tälle otaksumalle, niin saamme uutta pohjaa arveluillemme tuosta miehestä, joka eilen kävi meitä hakemassa." “Sannsynligheten går i den retning. Og hvis vi tar denne formodning som utgangspunkt, har vi et godt grunnlag for å danne oss en forestilling om den ukjente gjest.”

"Well, then, supposing that 'C.C.H.' does stand for 'Charing Cross Hospital,' what further inferences may we draw?" – Eh bien, en supposant que « C.C.H. » signifie « Charing-Cross Hospital », que voulez-vous que nous déduisions de plus ? -De acuerdo; supongamos que «CCH» significa «hospital de Charing Cross»; ¿qué otras conclusiones se pueden sacar de ahí? Jó. Tegyük fel, hogy ez a V. K. tényleg a Viktória Kórházat jelenti. Mi következik ebből? "Mitä voisimme sitten johtaa siitä asianlaidasta, että C. C. H. merkitsee Charing Cross Hospital?" “Nåvel, forutsatt at C. C. H. betyr Charing Cross Hospital, hvilke flere slutninger kan vi trekke av det?”

"Do none suggest themselves? You know my methods. Apply them!" – Je ne voyais pas ? Puisque vous connaissez mes méthodes, appliquez-les ! -¿No se le ocurre alguna de inmediato? Usted conoce mis métodos. ¡Aplíquelos! Semmi sem jut eszébe? Maga jól ismeri a módszeremet. Miért nem használja hát? "Eikö mieleesi johdu mitään erikoista? Sinä tunnet minun menettelytapani. Käytä niitä!" “Melder det ingen av seg selv? De kjenner min fremgangsmåte. Anvend den!”

"I can only think of the obvious conclusion that the man has practised in town before going to the country." – Je ne vois rien à déduire, sinon que cet homme a exercé en ville avant de devenir médecin de campagne. -Sólo se me ocurre la conclusión evidente de que nuestro hombre ha ejercido su profesión en Londres antes de marchar al campo. Csak arra gondolhatok, ami itt önként adódik, hogy a szóban forgó úriember Londonban volt orvos, mielőtt vidékre költözött volna. "Minä en huomaa mitään muuta kuin sen, että mies toimi kaupungissa ennenkuin muutti maalle." “Jeg kan kun tenke meg den innlysende slutning at mannen har praktisert i en by før han tok ut på landet.”

"I think that we might venture a little farther than this. Look at it in this light. On what occasion would it be most probable that such a presentation would be made? When would his friends unite to give him a pledge of their good will? Obviously at the moment when Dr. Mortimer withdrew from the service of the hospital in order to start in practice for himself. We know there has been a presentation. We believe there has been a change from a town hospital to a country practice. Is it, then, stretching our inference too far to say that the presentation was on the occasion of the change?" – Il me semble que nous pouvons nous hasarder davantage. Considérez les faits sous ce nouvel angle. En quelle occasion un tel cadeau a-t-il pu être fait ? Quand des amis se sont-ils réunis pour offrir ce témoignage d’estime ? De toute évidence à l’époque où le docteur Mortimer a quitté le service hospitalier pour ouvrir un cabinet. Nous savons qu’il y a eu cadeau. Nous croyons qu’il y a eu départ d’un hôpital londonien pour une installation à la campagne. Est-il téméraire de déduire que le cadeau lui a été offert à l’occasion de son départ ? -Creo que podemos aventurarnos un poco más. Véalo desde esta perspectiva. ¿En qué ocasión es más probable que se hiciera un regalo de esas características? ¿Cuándo se habrán puesto de acuerdo sus amigos para darle esa prueba de afecto? Evidentemente en el momento en que el doctor Mortimer dejó de trabajar en el hospital para abrir su propia consulta. Sabemos que se le hizo un regalo. Creemos que se ha producido un cambio y que el doctor Mortimer ha pasado del hospital de la ciudad a una consulta en el campo. ¿Piensa que estamos llevando demasiado lejos nuestras deducciones si decimos que el regalo se hizo con motivo de ese cambio? Azt hiszem, ennél valamivel tovább is mehetünk. Induljunk ki tehát ebből. Miféle alkalom lehet az, amely megelőzte ezt az ajándékot? Mi indította arra doktorunk barátait, hogy testületileg nyújtsák át neki érzelmeiknek ezt a zálogát? Nyilván az, hogy Dr. Mortimer otthagyta a kórházat, és önállósította magát. Tudjuk, megajándékoztak valakit. Feltételezzük, hogy valaki otthagyott egy városi kórházat, mégpedig abból a célból, hogy vidéken kezdjen orvosi gyakorlatba. Túl messzire megyünk-e akkor, ha azt következtetjük mindebből, hogy a helyváltoztatás és az ajándékozás ideje egybeesik? "Vähän pitemmällekin voisimme ehkä päästä. Koettakaamme ajatella, missä tilaisuudessa tämäntapainen lahja mahdollisuuden mukaan on annettu. Koskahan hänen ystävänsä olisivat tulleet ajatelleeksi antaa hänelle tämän todistuksen suosiostaan? Luultavasti juuri silloin, kun hän oli aikeessa luopua paikastaan sairashuoneessa, ruvetakseen työskentelemään omin päin. Tiedämme hänen saaneen lahjan. Luulemme hänen vaihtaneen toimensa sairashuoneessa yksityiseen lääkärintyöhön maalla. Olisiko silloin liian ennenaikaista otaksua, että lahjan antaminen tapahtui vähää ennen muuttoa?" “Jeg tenker vi kan våge oss litt videre enn det. Se saken i dette lys: Ved hvilken anledning ville det være mest sannsynligs at en slik gave ble skjenket? Når ville vennene hans gå sammen om å gi ham et bevis på sin velvilje? Tydeligvis i det øyeblikk da Mortimer trakk seg tilbake fra sykehusets tjeneste for å begynne egen praksis. Vi vet at det er en gave. Vi tror der har vært en overgang fra bysykehus til landpraksis. Er det da å trekke en for vidtgående slutning å si at gaven ble overrakt ved denne overgangen?”

"It certainly seems probable." – Certainement pas. -Parece probable, desde luego. Nem hiszem. Sőt... "Ei, se kyllä tuntuu sangen luultavalta." “Det synes ganske visst sannsynlig.”

"Now, you will observe that he could not have been on the staff of the hospital, since only a man well-established in a London practice could hold such a position, and such a one would not drift into the country. What was he, then? If he was in the hospital and yet not on the staff he could only have been a house-surgeon or a house-physician--little more than a senior student. And he left five years ago--the date is on the stick. So your grave, middle-aged family practitioner vanishes into thin air, my dear Watson, and there emerges a young fellow under thirty, amiable, unambitious, absent-minded, and the possessor of a favourite dog, which I should describe roughly as being larger than a terrier and smaller than a mastiff." – Mais convenez aussi avec moi, Watson, qu’il ne peut s’agir de l’un des « patrons » de l’hôpital : un patron en effet est un homme bien établi avec une clientèle à Londres, et il n’abandonnerait pas ces avantages pour un poste de médecin de campagne. Si donc notre visiteur travaillait dans un hôpital sans être patron, nous avons affaire à un interne en médecine ou en chirurgie à peine plus âgé qu’un étudiant. Il a quitté ses fonctions voici cinq ans : la date est gravée sur la canne. Si bien que votre médecin d’un certain âge, grave et patriarcal, disparaît en fumée, mon cher Watson, pour faire place à un homme d’une trentaine d’années, aimable, sans ambition, distrait, qui possède un chien favori dont j’affirme qu’il est plus gros qu’un fox-terrier et plus petit qu’un dogue. » -Observará usted, además, que no podía formar parte del personal permanente del hospital, ya que tan sólo se nombra para esos puestos a profesionales experimentados, con una buena clientela en Londres, y un médico de esas características no se marcharía después a un pueblo. ¿Qué era, en ese caso? Si trabajaba en el hospital sin haberse incorporado al personal permanente, sólo podía ser cirujano o médico interno: poco más que estudiante posgraduado. Y se marchó hace cinco años; la fecha está en el bastón. De manera que su médico de cabecera, persona seria y de mediana edad, se esfuma, mi querido Watson, y aparece en su lugar un joven que no ha cumplido aún la treintena, afable, poco ambicioso, distraído, y dueño de un perro por el que siente gran afecto y que describiré aproximadamente como más grande que un terrier pero más pequeño que un mastín. Továbbá... Bizonyára belátja, hogy Mortimer nem tartozhatott a kórház állandó belső személyzetéhez. Ilyen állást csak jól ismert londoni orvosok kaphatnak, márpedig nehezen hihető, hogy egy jól ismert londoni orvos egy szép napon fogja magát, és vidékre költözik. Mi volt akkor Mortimer? Ha a kórházban működött, és mégsem volt tagja az állandó személyzetnek, akkor semmi esetre sem lehetett egyéb, mint gyakorló orvos, alig valamivel több, mint egy ifjú szigorló. A kórháznak Mortimer öt évvel ezelőtt mondott búcsút. A dátum itt látható a boton. Ezzel, drága Watsonom, a maga tekintélyes, javakorabeli háziorvosa megszűnt létezni, egyszerűen füstté vált. Helyette viszont máris kirajzolódott szemünk előtt egy harmincon aluli, szeretetre méltó, nem túl törekvő és szórakozott fiatalember alakja, aki ráadásul kutyatulajdonos is. Kutyáját egyébként úgy jellemezném, hogy nagyobb, mint egy foxi, de kisebb, mint egy szelindek. "Nyt on huomattava, että hänellä ei ole voinut olla vakinaista tointa sairashuoneessa, sillä sellaisen paikan saavat vain Lontooseen lopullisesti asettuneet henkilöt, jotka eivät muuta maalle, kun vaan niin mieleen johtuu. Mikä hän sitten oli? Jos hän työskenteli sairashuoneessa ilman vakinaista paikkaa, oli hän epäilemättä toisen arvoluokan lääkäri, ehkä lääketieteen ylioppilas, joka ei ole suorittanut täydellistä tutkintoa. Viisi vuotta sitten lähti hän Lontoosta, sen voi nähdä kepin vuosiluvusta. Sinun vakava, keski-ikäinen perhelääkärisi, rakas Watson, haihtuu kokonaan ilmaan, ja hänen sijalleen ilmestyy nuori, alle kolmenkymmenen vuoden ikäinen mies, joka on luonteeltaan ystävällinen, ilman kunnianhimoa, hajamielinen, ja jolla on, umpimähkään kuvaillen, rottakoiraa suurempi ja doggia pienempi koira." “Nå, De vil legge merke til at han ikke kunne ha tilhørt sykehusets legestab, da bare en mann med god praksis i London kunne inneha en slik stilling, og en slik mann ville ikke ta ut på landet. Hva var han så? Dersom han har oppholdt seg en tid ved sykehuset, har han ikke tilhørt den fast ansatte legestab, men snarere vært der som kandidat eller som reservelege, noe som ikke er synderlig mer enn en viderekommen medisinsk student. Og han har forlatt sykehuset for fem år siden — årstallet står på stokken. Således blir Deres verdige, middelaldrende huslege til tynn luft, min kjære Watson, og det fremstår en ung mann på under tredve år, elskverdig, ikke ærgjerrig, åndsfraværende, og eier av en yndlingshund som jeg omtrentlig anslår å være større enn en terrier men mindre enn en dogge.”

I laughed incredulously as Sherlock Holmes leaned back in his settee and blew little wavering rings of smoke up to the ceiling. J’éclatais d’un rire incrédule pendant que Holmes se renfonçait dans le canapé et soufflait vers le plafond quelques anneaux bleus. Yo me eché a reír con incredulidad mientras Sherlock Holmes se recostaba en el sofá y enviaba hacia el techo temblorosos anillos de humo. Hitetlenkedve nevettem. Holmes hátradőlt a kanapén, és csinos kis füstkarikákat eregetett a mennyezet irányába. Minä nauroin tuntematta itseäni vakuutetuksi. Sherlock Holmes nojautui taaksepäin selkänojaa vasten ja puhalteli suustaan pieniä savupilviä, jotka nousivat kattoa kohden. Jeg lo vantro, mens Sherlock Holmes lente seg tilbake i sofahjørnet og blåste små, hvirvlende røkringer opp i mot taket.

"As to the latter part, I have no means of checking you," said I, "but at least it is not difficult to find out a few particulars about the man's age and professional career." From my small medical shelf I took down the Medical Directory and turned up the name. There were several Mortimers, but only one who could be our visitor. I read his record aloud. « En ce qui concerne votre dernière déduction, dis-je, je suis incapable de la vérifier. Mais il m’est facile de rechercher quelques détails sur l’âge et la carrière professionnelle de notre visiteur. » J’attrapai mon annuaire médical et le feuilletai. il existait plusieurs Mortimer, mais un seul correspondait à notre inconnu. Je lus à haute voix les lignes qui lui étaient consacrées. -En cuanto a sus últimas afirmaciones, carezco de medios para rebatirlas -dije-, pero al menos no nos será difícil encontrar algunos datos sobre la edad y trayectoria profesional de nuestro hombre. Del modesto estante donde guardaba los libros relacionados con la medicina saqué el directorio médico y, al buscar por el apellido, encontré varios Mortimer, pero tan sólo uno que coincidiera con nuestro visitante, por lo que procedí a leer en voz alta la nota biográfica. Ami az utóbbit illeti, hiszem, ha akarom - mondtam. - Az azonban nem okoz nehézséget, hogy látogatónk koráról és eddigi pályafutásáról előszerezzünk néhány adatot. Kis szakkönyvtáram polcáról leemeltem az Orvosi Névmutatót, és fellapoztam a nevet. Volt itt több Mortimer is, de csak egy leírás illett látogatónkra. Fölolvastam. "Mitä sinun viimmeiseen väitteeseesi tulee, niin en voi sitä tarkastaa", sanoin minä, "mutta erittäin vaikea ei ole ottaa selvä miehen ijästä ja tutkinnoista." Pieneltä hyllyltä, jossa minulla oli lääketieteelliset kirjani, otin lääkäriluettelon ja etsin nimen. Monella tohtorilla oli nimi Mortimer, mutta vain yhden ansioluettelo sopi kysymyksessä olevalle henkilölle. Minä luin sen ääneen. “Hva det siste angår kan jeg ikke motbevise Dem,” sa jeg, “men det er i alle fall ikke vanskelig å finne noen opplysninger om mannens alder og embedskarriere.” Fra min lille hylle med medisinske verk tok jeg ut legekalenderen og slo opp navnet. Der var flere Mortimere, men bare en som kunne være vår gjest. Jeg leste opp hans personalia:

"Mortimer, James, M.R.C.S., 1882, Grimpen, Dartmoor, Devon. House-surgeon, from 1882 to 1884, at Charing Cross Hospital. Winner of the Jackson prize for Comparative Pathology, with essay entitled 'Is Disease a Reversion?' Corresponding member of the Swedish Pathological Society. Author of 'Some Freaks of Atavism' (Lancet 1882). 'Do We Progress?' (Journal of Psychology, March, 1883). Medical Officer for the parishes of Grimpen, Thorsley, and High Barrow." « Mortimer, James, M.R.C.S. 1882, Grimpen, Dartmoor, Devon. Interne en chirurgie de 1882 à 1884, au Charing-Cross Hospital. Lauréat du prix Jackson de pathologie comparée avec une thèse intitulée : La maladie est-elle une réversion ? Membre correspondant de la Société suédoise de pathologie. Auteur de Quelques Caprices de l’Atavisme (Lancet, 1883), de Progressons-nous ? (Journal de Psychologie, mars 1883).Médecin sanitaire des paroisses de Grimpen, Thorsley, et High Barrow ». «Mortimer, James, MRCS, 1882, Grimpen, Dartmoor, Devonshire. De 1882 a 1884 cirujano interno en el hospital de Charing Cross. En posesión del premio Jackson de patología comparada, gracias al trabajo titulado "¿Es la enfermedad una regresión?". Miembro correspondiente de la Sociedad Sueca de Patología. Autor de "Algunos fenómenos de atavismo" (Lancet, 1882), "¿Estamos progresando?" (Journal of Psychology, marzo de 1883). Médico de los municipios de Grimpen, Thorsley y High Barrow». "Mortimer, James, 1882-től a seborvosok királyi testületének tagja, lakhelye Grimpen, Dartmoor, Devon megye. Gyakorlat 1882-1884, Viktória kórház, London. A Jackson-díj kitüntetettje. Pályanyertes munkája: Betegség és degeneráció. A Svéd Orvosi Társaság levelező tagja. Szerzője a következő dolgozatoknak: Atavisztikus jelenségek (Sebészek Lapja, 1882), A haladás mint olyan (Lélektani Közlemények, 1883. márciusi szám). Egészségügyi felügyelője Grimpen, Thorsley és High Barrow községeknek." "Mortimer, James, M.R.C.S. 1882 Grimpen, Dartmoor, Devon. Toiminut apulaislääkärinä Charing Cross Hospitalissa vuodesta 1882 vuoteen 1884. Sai Jacksonin stipendin vertailevassa patologiassa erään kirjotuksen johdosta nimeltä 'Tautien synnystä.' Ruotsin lääkäriseuran kirjeenvaihtajajäsen. Kirjottanut: 'Muutamia mielijohteita atavismista' (Lancet, 1882). Menemmekö eteenpäin?" (Journal of Psychology, 1883). "Toimii lääkärinä Grimpenin, Thorsbyn ja Higt Barronin kunnissa." Mortimer, James, cand. med 1882, Grimpen, Dartmoor, Devon. Reservelege fra 1882 til 1884 ved Charing Cross Hospital. Vinner av Jacksons pris for sammenlignende patologi med en avhandling med tittel: “Er sykdom arvelig?” Korresponderende medlem av det svenske patologiske selskap. Forfatter av “Noen trekk av atavismen” (Lancet, 1882), “Gjør vi fremskritt?” (Journal of Psychology, marts 1883). Distriktslege i Grimpen, Thorsby og High Barrow-sogn.”

"No mention of that local hunt, Watson," said Holmes with a mischievous smile, "but a country doctor, as you very astutely observed. I think that I am fairly justified in my inferences. As to the adjectives, I said, if I remember right, amiable, unambitious, and absent-minded. It is my experience that it is only an amiable man in this world who receives testimonials, only an unambitious one who abandons a London career for the country, and only an absent-minded one who leaves his stick and not his visiting-card after waiting an hour in your room." – Pas question de société de chasse, Watson ! observa Holmes avec un sourire malicieux. Uniquement d’un médecin de campagne, comme vous l’aviez très astucieusement deviné. Je crois que mes déductions sont à peu près confirmées. Quant aux qualificatifs, j’ai dit, si je me souviens bien, aimable, sans ambition, distrait. Par expérience je sais qu’en ce monde seul un homme aimable peut recevoir des présents, que seul un médecin sans ambition peut renoncer à faire carrière à Londres pour exercer à la campagne, et que seul un visiteur distrait peut laisser sa canne et non sa carte de visite après vous avoir attendu une heure. -No se menciona ninguna asociación de cazadores -comentó Holmes con una sonrisa maliciosa-; pero sí que nuestro visitante es médico rural, como usted dedujo atinadamente. Creo que mis deducciones están justificadas. Por lo que se refiere a los adjetivos, dije, si no recuerdo mal, afable, poco ambicioso y distraído. Según mi experiencia, sólo un hombre afable recibe regalos de sus colegas, sólo un hombre sin ambiciones abandona una carrera en Londres para irse a un pueblo y sólo una persona distraída deja el bastón en lugar de la tarjeta de visita después de esperar una hora. Na ugye, hogy szó sincs semmiféle vadásztársaságról, Watsonkám? - jegyezte meg Holmes. Hangjából érzett, hogy ugrat. - Viszont tényleg vidéki orvos ez a Mortimer, ahogy maga nagyon helyesen állította. Következtetéseim tehát eszerint bizonyítottnak tekinthetők. Ami pedig a jelzőket illeti, nos, ha jól emlékszem, azt mondottam, hogy látogatónk szeretetre méltó, nem túl törekvő és szórakozott. Tapasztalatom szerint csupán szeretetreméltó emberek kapnak ajándékokat, kizárólag egy nem túlságosan törekvő ember dobhatja sutba londoni karrierjét a vidékért, és feltétlenül szórakozottnak kell lennie annak, aki, miután már egy órát várakozott valahol, névjegy helyett botot hagy a helyiségben. "Siinä ei sanota mitään hänen toimistaan jossakin urheiluseurassa, Watson", sanoi Holmes kurillisella hymyllä, "mutta niinkuin aivan oikein huomautit, toimii hän lääkärinä maalla. Ellen erehdy, sanoin, että hän oli luonteeltaan ystävällinen, ilman kunnianhimoa ja hajamielinen. Olen tehnyt sen havainnon, että vain ystävälliset ja hyväntahtoiset ihmiset saavat muistolahjoja, että täytyy olla ilman kunnianhimoa voidakseen lähteä Lontoosta ansaitsemaan elantoansa maalla, ja että vain hajamielinen mies jättää keppinsä eikä käyntikorttiansa, kun on tuntikauden istunut jonkun huoneessa odottamassa." “Det nevnes ingen ting om harejakt, Watson,” sa Holmes med et litt onskapsfullt smil, “men om en landslege som De meget sinnrikt bemerket. Jeg tenker jeg har fått temmelig rett i mine formodninger. Med hensyn til hans egenskaper nevnte jeg elskverdig, ikke ærgjerrig og åndsfraværende, om jeg ikke husker feil. Det er min erfaring at bare elskverdige mennesker i denne verden får vennegaver, at bare folk uten ærgjerrighet forlater en karriere i London for å dra ut på landet, og at bare en åndsfraværende mann etterlater stokken sin i stedet for sitt visittkort etter at han har sittet og ventet en time på Deres værelse.”

"And the dog?" – Et le chien ? -¿Y el perro? És a kutya? Mi van a kutyával? "Ja koira?" “Og hunden?”

"Has been in the habit of carrying this stick behind his master. Being a heavy stick the dog has held it tightly by the middle, and the marks of his teeth are very plainly visible. The dog's jaw, as shown in the space between these marks, is too broad in my opinion for a terrier and not broad enough for a mastiff. It may have been--yes, by Jove, it is a curly-haired spaniel." – Le chien a été dressé à tenir cette canne derrière son maître. Comme la canne est lourde, le chien la serre fortement par le milieu, et les traces de ses dents sont visibles. La mâchoire du chien, telle qu’on peut se la représenter d’après les espaces entre ces marques, est à mon avis trop large pour un dogue. Ce serait donc… oui, c’est bien un épagneul à poils bouclés. » -Está acostumbrado a llevarle el bastón a su amo. Como es un objeto pesado, tiene que sujetarlo con fuerza por el centro, y las señales de sus dientes son perfectamente visibles. La mandíbula del animal, como pone de manifiesto la distancia entre las marcas, es, en mi opinión, demasiado ancha para un terrier y no lo bastante para un mastín. Podría ser..., sí, claro que sí: se trata de un spaniel de pelo rizado. Nyilván az a szokása, hogy gazdája után cipeli a botot. A bot nehéz, jól meg kell ragadnia a közepén, s íme, meglehetősen élesen látszanak is itt az állat fogának nyomai. A kutya állkapcsa, mint ez a fognyomokból kitűnik, becslésem szerint szélesebb, mint egy foxié, de ahhoz már nem elég széles, hogy egy szelindeké lehessen. Nem lehet más, mint... Szavamra, nem is más, nem tévedtem... A kutya egy göndör szőrű spaniel! "On tottunut käymään herransa jälessä kantaen hänen keppiänsä. Keppi kun on jokseenkin raskas, on koira kantanut sitä keskeltä, ja voi selvään nähdä sen hampaiden jälet. Koiran leuka on, mikäli merkkien etäisyys näyttää, minun luullakseni liian leveä ollakseen rotta-koiran, eikä kyllin leveä ollakseen doggin. Mahdollisesti on se -- niin, todella se onkin kiharakarvainen pelto-pyykoira." “Har vært vant til å bære stokken etter sin herre. Siden stokken er tung, har hunden holdt den godt fast på midten, og merkene etter tennene er meget tydelige. Hundens kjeve, slik som den viser seg ved mellomrommet mellom disse merkene, er etter min mening for bred for en terrier men ikke bred nok for en dogge. Det må ha vært — ved Jupiter — er det ikke en krøllhåret bologneser!”

He had risen and paced the room as he spoke. Now he halted in the recess of the window. There was such a ring of conviction in his voice that I glanced up in surprise. Tout en parlant, il s’était levé pour arpenter la pièce et s’était arrêté derrière la fenêtre. Sa voix avait exprimé une conviction si forte que je le regardai avec surprise. Holmes se había puesto en pie y paseaba por la habitación mientras hablaba. Finalmente se detuvo junto al hueco de la ventana. Había un tono tal de convicción en su voz que levanté la vista sorprendido. Miközben ezeket mondta, Holmes már talpon volt, és föl-alá járkált a szobában. Most hirtelen megállt az ablakmélyedésben. Szavaiból olyannyira érzett a meggyőződés, hogy meglepve kaptam fel a fejem. Puhuessaan oli hän noussut ylös ja alkanut kulkea edestakasin huoneessa. Viimeiset sanansa olivat niin vakuuttavat, että nostin päätäni ja katsoin häneen. Han hadde reist seg og gikk frem og tilbake i stuen mens han snakket. Deretter ble han stående stille i vindusfordypningen. Det var en slik klang av overbevisning i stemmen at jeg forbauset så opp.

"My dear fellow, how can you possibly be so sure of that?" « Mon cher ami, comment pouvez-vous parler avec tant d’assurance ? -¿Cómo puede estar tan seguro de eso? Na de drága barátom, hogy állíthatja ezt ilyen biztosra? "Veliseni, kuinka on mahdollista, että voit olla siitä niin varma?" “Kjære, hvordan er det mulig at De kan være så sikker på det?”

"For the very simple reason that I see the dog himself on our very door-step, and there is the ring of its owner. Don't move, I beg you, Watson. He is a professional brother of yours, and your presence may be of assistance to me. Now is the dramatic moment of fate, Watson, when you hear a step upon the stair which is walking into your life, and you know not whether for good or ill. What does Dr. James Mortimer, the man of science, ask of Sherlock Holmes, the specialist in crime? Come in!" – Pour la bonne raison que je vois le chien devant notre porte et que son propriétaire vient de sonner. Ne vous éloignez pas, Watson, je vous prie ! C’est l’un de vos confrères, et votre présence peut m’être utile. À présent voici le moment dramatique du destin. Watson : vous entendez un pas dans l’escalier, et vous ne savez pas s’il monte pour un bien ou pour un mal. Qu’a donc le docteur James Mortimer, homme de science à demander à Sherlock Holmes, spécialiste du crime ? Entrez ! » -Por la sencilla razón de que estoy viendo al perro delante de nuestra casa, y acabamos de oír cómo su dueño ha llamado a la puerta. No se mueva, se lo ruego. Se trata de uno de sus hermanos de profesión, y la presencia de usted puede serme de ayuda. Éste es el momento dramático del destino, Watson: se oyen en la escalera los pasos de alguien que se dispone a entrar en nuestra vida y no sabemos si será para bien o para mal. ¿Qué es lo que el doctor James Mortimer, el científico, desea de Sherlock Holmes, el detective? ¡Adelante! Nevetni fog. A kutya itt áll a kapuban. Már csönget is a gazdája! Nagyon kérem, Watson, ne menjen el! Látogatónk kollégája magának, szükségem lehet a segítségére. Ezek az élet igazi drámai pillanatai, Watson! Lépések közelednek felénk, valaki belép az életünkbe, s mi még csak nem is sejtjük, mit rejteget az iszákjában, jót-e vagy rosszat... Vajon mit akarhat Dr. Mortimer, a tudomány embere Sherlock Holmestól, a detektívtől? Tessék! "Siitä yksinkertaisesta syystä, että koira juuri seisoo tuolla ulkona portailla, ja sen omistaja soittaa kelloa päästäkseen sisään. Älä toki mene, Watson. Tehän olette molemmat lääkäreitä, ja sinun läsnäolosi voi olla minulle avuksi. Nyt on määräävä hetki käsissä, Watson; me kuulemme askeleita portaissa, se on eräs mies, joka kohta on astunut meidän elämäämme ja tulee vaikuttamaan siihen -- pahaksiko vai hyväksi, emme tiedä. Mitä mahtaa tohtori James Mortimerilla, tiedemiehellä, olla sanottavaa Sherlock Holmesille, rikosasiain erikoistuntijalle, tai pyydettävää häneltä. Sisään!" “Av den enkle grunn at jeg ser hunden selv ved min egen gatedør, og der ringer eieren på. Gå endelig ikke, Watson. Han er en kollega av Dem, og Deres nærvær kan være meg til hjelp. Nå, når De hører skritt i trappen, inntrer det dramatiske øyeblikk i Deres liv, Watson, og De vet ikke enten for det gode eller onde. Hva vil vitenskapsmannen doktor James Mortimer hos forbryterspesialisten Sherlock Holmes? Kom inn!”

The appearance of our visitor was a surprise to me, since I had expected a typical country practitioner. He was a very tall, thin man, with a long nose like a beak, which jutted out between two keen, gray eyes, set closely together and sparkling brightly from behind a pair of gold-rimmed glasses. He was clad in a professional but rather slovenly fashion, for his frock-coat was dingy and his trousers frayed. Though young, his long back was already bowed, and he walked with a forward thrust of his head and a general air of peering benevolence. As he entered his eyes fell upon the stick in Holmes's hand, and he ran towards it with an exclamation of joy. "I am so very glad," said he. "I was not sure whether I had left it here or in the Shipping Office. I would not lose that stick for the world." L’aspect de notre visiteur m’étonna d’autant plus que je m’attendais au type classique du médecin de campagne. Or, il était de haute taille et très mince ; son nez qui avait la forme d’un bec s’allongeait entre deux yeux gris perçants, rapprochés, clairs, qui brillaient derrière des lunettes cerclées d’or. Il portait des vêtements corrects, mais guère soignés : sa redingote était défraîchie, son pantalon effiloché. En dépit de sa jeunesse, il était voûté ; il marchait en penchant en avant un visage bienveillant. Quand il entra, et qu’il aperçut sa canne dans les mains de Holmes, il poussa un cri de joie. « Je suis si content ! Je me demandais si je l’avais oubliée ici ou à l’agence maritime. Pour rien au monde je ne voudrais la perdre. El aspecto de nuestro visitante fue una sorpresa para mí, dado que esperaba al típico médico rural y me encontré a un hombre muy alto y delgado, de nariz larga y ganchuda, disparada hacia adelante entre unos ojos grises y penetrantes, muy juntos, que centelleaban desde detrás de unos lentes de montura dorada. Vestía de acuerdo con su profesión, pero de manera un tanto descuidada, porque su levita estaba sucia y los pantalones, raídos. Cargado de espaldas, aunque todavía joven, caminaba echando la cabeza hacia adelante y ofrecía un aire general de benevolencia corta de vista. Al entrar, sus ojos tropezaron con el bastón que Holmes tenía entre las manos, por lo que se precipitó hacia él lanzando una exclamación de alegría. -¡Cuánto me alegro! -dijo-. No sabía si lo había dejado aquí o en la agencia marítima. Sentiría mucho perder ese bastón. Látogatónk megjelenése határozottan meglepett, én ugyanis egy tipikus vidéki orvost vártam. Mortimer nagyon magas, szikár férfi volt, csőrhöz hasonlító, előreugró, hosszú orral. Élénk, közel ülő szürke szeme aranykeretes szemüveg mögül ragyogott elő. Művelt ember módjára volt öltözve, bár kissé slamposnak látszott; zakója gyűrött volt, nadrágja széle rojtos. Fiatal kora ellenére már meghajlott a háta, fejét előrevetve járt, és sugárzott róla a kedély. Ahogy belépett, első tekintete a botra esett. Kitörő örömmel rohant feléje. - Kimondhatatlanul örülök - mondta -, nem voltam benne biztos, itt hagytam-e vagy az utazási irodában. A világért se szeretném elveszteni. Tulijan ulkomuoto hämmästytti minua, minä kun olin odottanut saavani nähdä tavallisen maalaistohtorin. Hän oli hyvin pitkä ja laiha mies; hänen käyrä nenänsä pisti kuin nokka esiin kahden terävän, harmaan silmän välistä, jotka olivat lähellä toisiaan ja loistivat eloisasti kultasankaisten silmälasien alta. Pukunsa kyllä tosin osotti hänen ammattiansa, mutta oli jokseenkin huolimaton. Hänen pitkä, musta takkinsa oli tahrainen ja housut kuluneet. Vaikka mies oli nuori, oli hänen selkänsä kumara, hän kulki hieman etunojoisena, ja hänen olennossaan oli samalla kertaa jotain urkkivaa ja hyväntahtoista. Tuskin oli hän ehtinyt sisään, kun hän huomasi kepin, jota Holmes piti kädessään, ja ilosta huudahtaen riensi hän sitä ottamaan. "Sepä oli hauskaa", sanoi hän. "En tiennyt varmaan, olinko unohtanut sen höyrylaivakonttoriin vai tänne. Sitä keppiä en tahtoisi paljosta kadottaa." Det ytre ved vår gjest overrasket meg, ettersom jeg hadde forestillet meg en typisk landslege. Det var en meget høy, tynn mann med en lang nese; den stakk ut som et nebb mellom to skarpe, grå, tettsittende øyne som kastet funklende glimt bak gullbrillene. Han var kledt som en alminnelig lege, men litt sjusket; frakken hadde flekker, og buksene hadde frynset seg nedentil. Skjønt ung, var den lange ryggen allerede bøyd; han gikk med hodet fremstrakt og med et stadig plirende, velvillig uttrykk i sitt ansikt. I det han trådte inn, falt hans øyne på stokken, og med et uttrykk av glede sa han: “Jeg er så glad. Jeg var ikke sikker på om jeg hadde lagt den fra meg her eller på dampskipskontoret. Jeg ville ikke miste denne stokken for alt i verden.”

"A presentation, I see," said Holmes. – Un cadeau, à ce que je vois ? dit Holmes. -Un regalo, por lo que veo -dijo Holmes. Ajándék, ugye? - mondta Holmes. "Minä näen, että se on muistolahja", sanoi Holmes. “En gave, ser jeg?” sa Holmes.

"Yes, sir." – Oui. -Así es. Az, uram! "Niin onkin." “Ja.”

"From Charing Cross Hospital?" – Du Charing-Cross Hospital ? -¿Del hospital de Charing Cross? A Viktória kórházból? "Charing Cross Hospitalista?" “Fra Charing Cross sykehuset?”

"From one or two friends there on the occasion of my marriage." – De quelques amis que j’avais là, à l’occasion de mon mariage. -De uno o dos amigos que tenía allí, con ocasión de mi matrimonio. Néhány ottani barátom adta, amikor megnősültem. "Minä sain sen parilta ystävältä siellä, kun menin naimisiin." “Fra et par venner der i anledning mitt bryllup.”

"Dear, dear, that's bad!" said Holmes, shaking his head. – Mon Dieu, mon Dieu, comme c’est bête ! » soupira Holmes en secouant la tête. -¡Vaya, vaya! ¡Qué contrariedad! -dijo Holmes, agitando la cabeza. Na ezt jól megcsináltuk! - mondta Holmes fejcsóválva. "Ai, ai, se ei ollut hyvä", sanoi Holmes pudistaen päätään. “Nei, det var da ergerlig,” sa Holmes og rystet på hodet.

Dr. Mortimer blinked through his glasses in mild astonishment. Ahuri, le docteur Mortimer le contempla à travers ses lunettes. Doktor Mortimer enyhén megrökönyödve pislogott szemüvege mögött. Doktor Mortimer sendte ham et mildt forbauset blikk gjennom brillene.

"Why was it bad?" « Pourquoi est-ce bête ? -¿Cuál es la contrariedad? De miért? Mi rossz van ebben? "Miksi se ei ollut hyvä?" “Hvorfor var det ergerlig?”

"Only that you have disarranged our little deductions. Your marriage, you say?" – Oh ! vous avez simplement bouleversé nos petites déductions ! Vous avez bien dit : mariage ? -Tan sólo que ha echado usted por tierra nuestras modestas deducciones. ¿Su matrimonio, ha dicho? Kicsit összezavarta a következtetéseinket. Szóval akkor kapta, amikor megnősült? "Siksi että se turmeli meidän johtopäätöksemme. Kun menitte naimisiin, sanoitte?" “Å, bare fordi De har fått oss til å gjette feil. Deres bryllup, sier De?”

"Yes, sir. I married, and so left the hospital, and with it all hopes of a consulting practice. It was necessary to make a home of my own." – Oui, monsieur. Je me suis marié, et j’ai quitté l’hôpital. Il fallait que je m’établisse à mon compte. -Sí, señor. Al casarme dejé el hospital, y con ello toda esperanza de abrir una consulta. Necesitaba un hogar. Igen, uram. Amikor megnősültem, elmentem a kórháztól, s búcsút mondtam a karriernek. Otthont kellett alapítanom. "Niin, herrani. Minä menin naimisiin ja erosin sairashuoneelta. Samalla luovuin kaikista tilaisuuksista neuvotteluun muiden lääkärien kanssa. Minun täytyi hankkia oma koti." “Ja. Jeg giftet meg, forlot sykehuset, og dermed alt håp om bypraksis. Det var nødvendig for meg å skape meg et hjem.”

"Come, come, we are not so far wrong, after all," said Holmes. "And now, Dr. James Mortimer ------" – Allons, allons, nous ne nous étions pas tellement trompés ! dit Holmes. Et maintenant, docteur James Mortimer… -Bien, bien; no estábamos tan equivocados, después de todo -dijo Holmes-. Y ahora, doctor James Mortimer... Nocsak, nocsak! Akkor mégse tévedtünk olyan nagyon - mondta Holmes. - Nos, doktor Mortimer... "Vai niin. Silloinhan emme kumminkaan olleet aivan väärässä. Ja nyt, tohtori James Mortimer -- --" “Å jaså; vi har ikke tatt så alt for meget feil allikeve!,” sa Holmes. “Og nå, doctor medicinae James Mortimer — —”

"Mister, sir, Mister--a humble M.R.C.S." – Dites plutôt monsieur Mortimer ! Je ne suis qu’un humble M.R.C.S. -No soy doctor; tan sólo un modesto MRCS. Szólítson misternek, uram! Szerény seborvos vagyok. "Sanokaa herra Mortimer -- minä en ole suorittanut korkeinta tutkintoa." “Nei, kun lege — jeg er bare alminnelig medisinsk kandidat.”

"And a man of precise mind, evidently." – Mais naturellement un esprit précis. -Y persona amante de la exactitud, por lo que se ve. De látnivalóan tudós ember! "Te olette varmaan yhtä tarkka havainnoissanne kuin tiedonannoissanne." “Dog åpenbart en mann med grundig viten?”

"A dabbler in science, Mr. Holmes, a picker up of shells on the shores of the great unknown ocean. I presume that it is Mr. Sherlock Holmes whom I am addressing and not ------" – Un touche-à-tout de la science, monsieur Holmes. Un ramasseur de coquillages sur la grève du grand océan de l’inconnu. Je présume que c’est à monsieur Sherlock Holmes que je m’adresse présentement, et non… -Un simple aficionado a la ciencia, señor Holmes, coleccionista de conchas en las playas del gran océano de lo desconocido. Imagino que estoy hablando con el señor Sherlock Holmes y no... Csak kontár, Mr. Holmes! - vágott közbe Mortimer. - Csak a kagylókat szedegetem a tudomány óceánjának partján. Ugye, nem tévedek, hogy Mr. Sherlock Holmesszal beszélek, nem pedig... "Oh, minä olen vain yrittelijä tieteessäni, herra Holmes, näkinkenkien kerääjä laajan, tuntemattoman meren rannalla. Luultavasti minulla on kunnia puhua herra Sherlock Holmesin kanssa, eikä -- --" “En fusker i vitenskapen, hr. Holmes, som samler skjell på breddene av det store, ukjente hav. Jeg formoder, at det er hr. Sherlock Holmes, jeg snakker med, og ikke — — ”

"No, this is my friend Dr. Watson." – En effet. Voici mon ami le docteur Watson. -No se equivoca; yo soy Sherlock Holmes y éste es mi amigo, el doctor Watson. Nem, nem... Hadd mutassam be barátomat, dr. Watsont! "Ei, tuo herra tuossa on ystäväni tohtori Watson." “Nei, dette er min venn, doktor Watson.”

"Glad to meet you, sir. I have heard your name mentioned in connection with that of your friend. You interest me very much, Mr. Holmes. I had hardly expected so dolichocephalic a skull or such well-marked supra-orbital development. Would you have any objection to my running my finger along your parietal fissure? A cast of your skull, sir, until the original is available, would be an ornament to any anthropological museum. It is not my intention to be fulsome, but I confess that I covet your skull." – Heureux de faire votre connaissance, monsieur. Votre nom ne m’est pas inconnu : il est associé à celui de votre ami. Vous m’intéressez grandement, monsieur Holmes, je n’espérais pas rencontrer un crâne pareil, une dolichocéphalie aussi prononcée, ni un tel développement supra-orbitaire. Verriez-vous un inconvénient à ce que je promène mon doigt le long de vos bosses pariétales ? Un moulage de votre crâne, monsieur, à défaut de l’original, enrichirait n’importe quel musée d’anthropologie. Je n’ai rien d’un flagorneur, mais je vous confesse que votre crâne me fait très envie ! » Sherlock Holmes, d’un geste, invita notre étrange visiteur à s’asseoir. -Encantado de conocerlo, doctor Watson. He oído mencionar su nombre junto con el de su amigo. Me interesa usted mucho, señor Holmes. No esperaba encontrarme con un cráneo tan dolicocéfalo ni con un arco supraorbital tan pronunciado. ¿Le importaría que recorriera con el dedo su fisura parietal? Un molde de su cráneo, señor mío, hasta que pueda disponerse del original, sería el orgullo de cualquier museo antropológico. No es mi intención parecer obsequioso, pero confieso que codicio su cráneo. Örülök, hogy megismerhetem, uram. Gyakran hallottam emlegetni a nevét együtt a barátjáéval. Maga engem nagyon érdekel, Mr. Holmes! Nem reméltem, hogy valaha is szembekerülök egy ilyen gyönyörű hosszú fejjel, ilyen fejlett domborzatokkal! Ugye, nem ellenzi, hogy végigfuttassam ujjaimat a koponyáján? A fejének egy másolata, uram, legalábbis, míg az eredeti nem lesz megszerezhető, minden embertani múzeumnak díszére válna. Nem szándékom, hogy hízelegjek, de őszintén bevallom, hogy szeretnék a koponyája birtokába kerülni. "Minua ilahuttaa tutustua teihin. Olen kuullut teidän nimeänne mainittavan yhteydessä ystävänne nimen kanssa. Te, herra Holmes, herätätte suuresti minun mielenkiintoani. Tuskin olin odottanut näkeväni niin kapeaa pääkalloa tai niin voimakasta muodostusta silmäkuoppain yläpuolella. Sallitteko, että koettelen kädelläni päälaenluun syvennystä? Jäljennös teidän pääkallostanne olisi, kunnes se itse saadaan, kaunistuksena jollekin antropologiselle museolle. Minä en suinkaan tahdo olla tunkeileva, mutta teidän päänne minua houkuttelee." “Gleder meg å gjøre Deres bekjentskap. Jeg har hørt Deres navn i forbindelse med Deres venns. De interesserer meg meget, hr. Holmes. Jeg hadde ikke forestilt meg en så langhodet skalle eller en så sterkt hvelvet form. Har De noe i mot, at jeg lar mine fingre gli over Deres isseben? En avstøpning av Deres hodeskalle ville, inntil originalen kan skaffes, være en pryd for et hvert antropologisk museum. Det er ikke min mening å si komplimenter, men jeg tilstår at jeg har stor lyst på Deres hjerneskalle.”

Sherlock Holmes waved our strange visitor into a chair. "You are an enthusiast in your line of thought, I perceive, sir, as I am in mine," said he. "I observe from your forefinger that you make your own cigarettes. Have no hesitation in lighting one." « Je m’aperçois, monsieur, que vous exercez votre profession avec enthousiasme, lui dit-il. Cela m’arrive également. D’après votre index, je devine que vous roulez vous-même vos cigarettes. Ne vous gênez pas si vous désirez fumer. » Sherlock Holmes hizo un gesto con la mano para invitar a nuestro extraño visitante a que tomara asiento. - Veo que se entusiasma usted tanto con sus ideas como yo con las mías -dijo-. Y observo por su dedo índice que se hace usted mismo los cigarrillos. No dude en encender uno si así lo desea. Sherlock Holmes egy székbe tessékelte különös látogatóját. - Úgy látom, maga éppolyan lelkes művelője mesterségének, mint én az enyémnek - mondta. - Az ujjairól látom, hogy maga csavarja a cigarettáit. Kérem, ne tartóztassa magát! Sherlock Holmes kehotti viittauksella tätä ihmeellistä miestä istuutumaan. "Te olette innokas ammatissanne, sen huomaan, niinkuin minä omassani", sanoi hän. "Etusormestanne päättäen teette itse sigarettinne. Sytyttäkää, olkaa hyvä." Med en håndbevegelse bød Sherlock Holmes sin eiendommmelige gjest å sette seg. “De er begeistret for Deres fag, merker jeg, som jeg for mitt,” sa han. “Jeg ser på Deres pekefinger at De selv ruller Deres sigaretter. Vær så god å tenne Dem en.”

The man drew out paper and tobacco and twirled the one up in the other with surprising dexterity. He had long, quivering fingers as agile and restless as the antennae of an insect. Le docteur Mortimer tira de sa poche du tabac et une feuille de papier à cigarettes ; il mania les deux avec une dextérité extraordinaire. Il possédait de longs doigts frémissants, aussi agiles et alertes que des antennes d’insecte. El doctor Mortimer sacó papel y tabaco y lió un pitillo con sorprendente destreza. Sus dedos, largos y temblorosos, eran tan ágiles e inquietos como las antenas de un insecto. A seborvos papírt és dohányt húzott elő, és meglepő ügyességgel cigarettát sodort magának. Hosszú, ideges ujjai voltak, mozgékonyak és nyugtalanok, mint egy rovar csápjai. Mies otti esiin paperia ja tupakkaa ja kääräsi kummastuttavalla nopeudella jonkunverran viimemainittua paperilehtiseen. Hänellä oli pitkät, hyvin liikkuvat sormet, jotka olivat nopeat ja levottomat kuin hyönteisen tuntosarvet. Mannen tok frem papir og tobakk og rullet det ene inn i det andet med en forbausende behendighet. Han hadde lange, nervøse fingre, bøyelige og rastløse som følehornene på et insekt.

Holmes was silent, but his little darting glances showed me the interest which he took in our curious companion. Holmes se tut, mais de rapides petits coups d’œil m’indiquèrent que le docteur Mortimer l’intéressait vivement. Il se décida enfin à rompre le silence. Holmes guardó silencio, pero la intensidad de su atención me demostraba el interés que despertaba en él nuestro curioso visitante. Holmes hallgatott, de fel-felvillanó pillantásai jól megmutatták, mennyire felkeltette érdeklődését különös látogatónk. Holmes vaikeni, mutta ne lyhyet, läpitunkevat silmäilyt, joita hän heitti vieraaseen, osottivat kuinka häntä huvitti tämä merkillinen ilmiö. Holmes var taus; men hans små, lynsnare øyekast forrådte interessen han omfattet vår underlige gjest med.

"I presume, sir," said he at last, "that it was not merely for the purpose of examining my skull that you have done me the honour to call here last night and again to-day?" « J’imagine, monsieur, que ce n’est pas uniquement dans le but d’examiner mon crâne que vous m’avez fait l’honneur de venir chez moi hier soir et à nouveau aujourd’hui ? -Supongo -dijo finalmente-, que no debemos el honor de su visita de anoche y ésta de hoy exclusivamente a su deseo de examinar mi cráneo. Engedje meg feltételeznem, uram - mondta végre -, hogy nem csupán koponyám megvizsgálása céljából tisztelt meg engem tegnap este és ma újra a látogatásával. "Minä otaksun", sanoi hän lopuksi, "ettei vaan tarkotus tutkia minun pääkalloani saattanut minulle sitä kunniaa, että tulitte tänne eilen illalla ja taaskin tänään." “Jeg forutsetter,” sa han til sist, “at det ikke var bare for å undersøke min hjerneskalle at De gjorde meg den ære å innfinne Dem her i går aftes og nå igjen idag?”

"No, sir, no; though I am happy to have had the opportunity of doing that as well. I came to you, Mr. Holmes, because I recognized that I am myself an unpractical man and because I am suddenly confronted with a most serious and extraordinary problem. Recognizing, as I do, that you are the second highest expert in Europe ------" – Non, monsieur, non ! Bien que je sois heureux d’en avoir eu l’occasion… Je suis venu chez vous, monsieur Holmes, parce que je sais que je n’ai rien d’un homme pratique et que je me trouve tout à coup aux prises avec un problème grave, peu banal. Vous connaissant comme le deuxième plus grand expert européen… -No, claro está; aunque también me alegro de haber tenido la oportunidad de hacerlo, he acudido a usted, señor Holmes, porque no se me oculta que soy una persona poco práctica y porque me enfrento de repente con un problema tan grave como singular. Y reconociendo, como yo lo reconozco, que es usted el segundo experto europeo mejor cualificado... Nem, uram! Noha boldog vagyok, hogy erre is alkalmam volt. Azért jöttem ide, Mr. Holmes, mivel készséggel beismerem, hogy én magam egyáltalán nem vagyok gyakorlati ember, és mivel hirtelen egy rendkívül komoly és egyáltalán nem mindennapi problémával kerültem szembe. Előrebocsátva, hogy ebben a szakmában Európában ma ön a második... "Ei, niin ei todellakaan ollut, vaikka minulle kyllä tuotti huvia saada tehdä sekin. Minä olen tullut luoksenne, herra Holmes, koska tiedän olevani epäkäytännöllinen, ja koska äkkiä olen tavannut erään vakavan ja tavallisuudesta hyvin poikkeavan arvoituksen. Kun tiedän, että te ammatissanne olette toinen järjestyksessä Europassa --." “Nei slett ikke; skjønt det gleder meg at jeg fikk leilighet til det også. Jeg kom til Dem, hr. Holmes, fordi jeg vet med meg selv at jeg er et upraktisk menneske, og fordi jeg står overfor en overordentlig alvorlig og usedvanlig sak. Og da jeg vet at De er den nest beste spesialist i Europa —”

"Indeed, sir! May I inquire who has the honour to be the first?" asked Holmes with some asperity. – Vraiment, monsieur ? susurra Holmes non sans une certaine âpreté. Puis-je vous demander qui a l’honneur d’être le premier ? -Ah. ¿Puedo preguntarle a quién corresponde el honor de ser el primero? -le interrumpió Holmes con alguna aspereza. Na de, uram! Szabad megkérdeznem, kié a tisztesség, hogy az első lehet? - kérdezte Holmes szinte gorombán. "Vai niin, niinkö olen? Uskallanko udella kenellä on kunnia olla ensimmäinen?" sanoi Holmes hieman terävästi. “Så! Må jeg spørre, hvem har æren av å være den beste?” spurte Holmes litt støtt.

"To the man of precisely scientific mind the work of Monsieur Bertillon must always appeal strongly." – À un esprit féru de précision scientifique, l’œuvre de M. Bertillon apparaît sans rivale. -Para una persona amante de la exactitud y de la ciencia, el trabajo de monsieur Bertillon tendrá siempre un poderoso atractivo. A szigorúan tudományos elme számára Monsieur Bertillon tevékenysége feltétlenül a legtöbbet jelenti. "Sille, joka ankarasti pitää kiinni puhtaasta tieteestä, täytyy herra Bertillonin teoksen olla hyvin mieluisan." “For en mann med strengt vitenskapelig oppfatning virker monsieur Bertillons fremgangsmåte høyst tiltalende.”

"Then had you not better consult him?" – Alors ne feriez-vous pas mieux de le consulter ? -¿No sería mejor consultarle a él en ese caso? Nem volna akkor helyesebb, ha hozzá fordulna? "Miksi ette sitten kysy neuvoa häneltä?" “Ville det da ikke være bedre for Dem å rådspørre ham?”

"I said, sir, to the precisely scientific mind. But as a practical man of affairs it is acknowledged that you stand alone. I trust, sir, that I have not inadvertently ------" – J’ai dis, monsieur, « à un esprit féru de précision scientifique ». Mais chacun reconnaît que vous êtes incomparable en tant qu’homme pratique. J’espère, monsieur, que par inadvertance je n’ai pas… -He hablado de personas amantes de la exactitud y de la ciencia. Pero en cuanto a sentido práctico todo el mundo reconoce que carece usted de rival. Espero, señor mío, no haber... Azt mondtam, uram, hogy a szigorúan tudományos elme számára. De mint a gyakorlat embere, ön elismerten egyedül áll. Remélem, uram, nem bántottam meg... "Huomatkaa, minä mainitsin puhtaan tieteen. Kun on kysymys teorian sovelluttamisesta käytäntöön, olette te verraton. Enhän vaan vasten tahtoani liene --." “Jeg sa: for den strengt vitenskapelige oppfatning. Men at De er enestående som praktisk utøver, det er alminnelig akseptert. Jeg håper, hr. Holmes, at jeg ikke har vært så uaktsom at — ”

"Just a little," said Holmes. "I think, Dr. Mortimer, you would do wisely if without more ado you would kindly tell me plainly what the exact nature of the problem is in which you demand my assistance." – À peine, monsieur ! interrompit Holmes. Je crois. Docteur Mortimer, que vous feriez bien de vous borner à me confier la nature exacte du problème pour la solution duquel vous sollicitez mon concours. » -Tan sólo un poco -dijo Holmes-. No estará de más, doctor Mortimer, que, sin más preámbulo, tenga la amabilidad de contarme en pocas palabras cuál es exactamente el problema para cuya resolución solicita mi ayuda. Sebaj! - mondta Holmes. - Nos, doktor Mortimer, helyénvalónak tartanám, ha most köntörfalazás nélkül szépen elmondaná nekem, tulajdonképpen miben lehetek a segítségére. "Kyllä, sitä en voi kieltää", sanoi Holmes. "Minä luulen, tohtori Mortimer, että tekisitte viisaimmin, jos ilman enempiä valmistuksia aivan yksinkertaisesti ilmottaisitte minulle sen kysymyksen, jonka johdosta aijotte pyytää minun apuani." “Bare en smule,” sa Holmes. “Jeg tenker, doktor Mortimer, at De gjør best i, uten noe mer vidtløftighet, å være så vennlig å nøyaktig forklare meg hvordan det henger sammen med den saken De søker min bistand i?” * * *

Chapter 2 The Curse of the Baskervilles CHAPITRE II LA MALÉDICTION DES BASKERVILLE 2. La maldición de los Baskerville 2. AZ ELÁTKOZOTT CSALÁD TOINEN LUKU. Baskervillen suvun vainooja. Andet kapitel. Baskervilles forbandelse

"I have in my pocket a manuscript," said Dr. James Mortimer. « J’ai dans ma poche un document…, commença le docteur Mortimer. -Traigo un manuscrito en el bolsillo -dijo el doctor james Mortimer. Van itt nálam egy kézirat - kezdte Dr. James Mortimer. "Minulla on eräs käsikirjoitus taskussani", sanoi tohtori James Mortimer. “JEG har et manuskript i lommen,” sa doktor James Mortimer.

"I observed it as you entered the room," said Holmes. – Je l’ai remarqué quand vous êtes entré, dit Holmes. -Lo he notado al entrar usted en la habitación -dijo Holmes. Észrevettem, amikor belépett - jegyezte meg Holmes. "Niin, minä näin sen, kun tulitte sisään", sanoi Holmes. “Det la jeg merke til da De kom inn,” svarte Holmes.

"It is an old manuscript." – C’est un manuscrit ancien. -Es un manuscrito antiguo. A kézirat meglehetősen régi... "Se on vanha käsikirjotus." “Det er et gammelt manuskript —”

"Early eighteenth century, unless it is a forgery." – Qui date du début du XVIIIe siècle, s’il ne s’agit pas d’un faux. -Primera mitad del siglo XVIII, a no ser que se trate de una falsificación. A tizennyolcadik század elejéről való, feltéve, ha nem hamisítvány... "Seitsemännentoista sataluvun alkupuoliskolta, ellei se ole väärennetty." “Fra begynnelsen av det attende århundrede, hvis det ikke er et falskneri.”

"How can you say that, sir?" – Comment pouvez-vous le dater ainsi, monsieur ? -¿Cómo lo sabe? De hát honnan tudja ezt, uram? "Kuinka voitte sen tietää, herra Holmes?" “Hvordan kan De vite det?”

"You have presented an inch or two of it to my examination all the time that you have been talking. It would be a poor expert who could not give the date of a document within a decade or so. You may possibly have read my little monograph upon the subject. I put that at 1730." – Pendant que vous parliez, vous en avez présenté quelques centimètres à ma curiosité. Il faudrait être un bien piètre expert pour ne pas situer un document à dix années près environ. Peut-être avez-vous lu la petite monographie que j’ai écrite sur ce sujet ? Je le situe vers 1730. -Los tres o cuatro centímetros que quedan al descubierto me han permitido examinarlo mientras usted hablaba. Una persona que no esté en condiciones de calcular la fecha de un documento con un margen de error de una década, más o menos, no es un experto. Tal vez conozca usted mi modesta monografía sobre el tema. Yo lo situaría hacia 1730. Miközben beszélgettünk, egy jó tenyérnyi csíkot szemügyre vehettem belőle. Szép kis szakértő volnék, ha legalább évtized pontossággal nem tudnám meghatározni egy okmány korát. Bizonyára olvasta kis tanulmányomat erről a témáról. A dokumentum dátuma szerintem 1730. "Koko ajan kun olette puhunut, olen ollut tilaisuudessa näkemään pari tuumaa tuota paperia. Minä olisin kelvoton ammatissani, ellen yhden tai parin vuosikymmenen tienoille voisi määrätä jonkun asiakirjan ikää. Ehkä olette lukenut minun pienen kirjotukseni tästä aineesta. Tuo on ehkä vuodelta 1730?" “De har latt et par tommer av det stikke frem, så jeg har kunnet studere det hele tiden mens De har snakket. Det ville være en dårlig spesialist som ikke kunne angi dokumentets alder på et tiår nær eller så. De har muligens lest min lille avhandling om dette emnet? Jeg setter årstallet til 1730.”

"The exact date is 1742." Dr. Mortimer drew it from his breast-pocket. "This family paper was committed to my care by Sir Charles Baskerville, whose sudden and tragic death some three months ago created so much excitement in Devonshire. I may say that I was his personal friend as well as his medical attendant. He was a strong-minded man, sir, shrewd, practical, and as unimaginative as I am myself. Yet he took this document very seriously, and his mind was prepared for just such an end as did eventually overtake him." – La date exacte est 1742, dit le docteur Mortimer en le tirant de sa poche intérieure. Ce papier de famille m’a été confié par Sir Charles Baskerville, dont le décès subit et tragique, il y a trois mois, a suscité beaucoup d’émotion dans le Devonshire. Je peux dire que j’étais son ami autant que son médecin. Sir Charles Baskerville avait l’esprit solide, monsieur ; sagace et pratique ; il n’était pas plus rêveur que moi. Néanmoins il attachait une grande valeur à ce document, et il s’attendait au genre de mort qui justement l’abattit. » -La fecha exacta es 1742 -el doctor Mortimer sacó el manuscrito del bolsillo interior de la levita-. Sir Charles Baskerville, cuya repentina y trágica muerte hace unos tres meses causó tanto revuelo en Devonshire, confió a mi cuidado este documento de su familia. Quizá deba explicar que yo era amigo personal suyo además de su médico. Sir Charles, pese a ser un hombre resuelto, perspicaz, práctico y tan poco imaginativo como yo, consideraba este documento una cosa muy seria, y estaba preparado para que le sucediera lo que finalmente puso fin a su vida. A pontos dátum 1742. - Dr. Mortimer kihúzta a kéziratot mellényzsebéből. - Ezt a családi dokumentumot Sir Charles Baskerville bízta rám, akinek hirtelen, tragikus halála három hónappal ezelőtt oly nagy izgalmat keltett Devon megyében. Joggal állíthatom, hogy barátja voltam, azonkívül, hogy orvosként szolgáltam mellette. Sir Charles erős akaratú férfi volt, csavaros eszű, gyakorlati gondolkodású, és éppoly keveset adott a fantáziára, mint jómagam. Mégis, ezt az okmányt igen komolyan vette, és el volt készülve rá, hogy olyan véget ér majd, amilyen valóban elragadta. "Se on merkitty 1742", sanoi herra Mortimer ja veti paperin povitaskustaan. "Tämän suku-asiakirjan uskoi minun haltuuni sir Charles Baskerville, jonka odottamaton ja sangen surkea kuolema noin kolme kuukautta sitten sai aikaan sellaisen hämmingin Devonshiressä. Minä uskallan sanoa olleeni hänen personallinen ystävänsä yhtä paljon kuin hänen lääkärinsäkin. Hän oli tarmokas mies, teräväjärkinen, käytännöllinen ja yhtä suuressa määrässä vailla mielikuvitusta kuin minä itsekin. Tämä asiakirja oli kumminkin hänen mielestään hyvin vakavaa laatua, ja hän oli valmistautunut päättämään päivänsä juuri siten kuin kävikin." “Det nøyaktige årstall er 1742.” Doktor Mortimer trakk det frem av brystlommen. “Dette familiedokumentet ble overgitt til min varetekt av sir Charles Baskerville hvis plutselige og sørgelige død for et kvart år siden vakte så stor oppsikt i Devonshire. Jeg tør kalle meg hans personlige venn så vel som hans lege. Han var en åndskraftig mann, skarp, praktisk og like så lite overtroisk som jeg selv. Allikevel tok han dette papiret meget alvorlig, og han var forberedt på å dø nettopp på den måten som det ble hans skjebne.”

Holmes stretched out his hand for the manuscript and flattened it upon his knee. Holmes tendit la main pour prendre le manuscrit qu’il étala sur ses genoux. Holmes extendió la mano para recibir el documento y lo alisó colocándoselo sobre la rodilla. Holmes kinyújtotta kezét az okmányért, majd szétteregette térdén. Holmes ojensi kätensä saadakseen käsikirjotuksen, avasi sen ja asetti polvelleen. Holmes rakte ut hånden etter dokumentet og foldet det ut over knærne.

"You will observe, Watson, the alternative use of the long s and the short. It is one of several indications which enabled me to fix the date." « Vous remarquerez, Watson, l’alternance de l’s long et de l’s. C’est ce détail qui m’a permis de le localiser dans le temps. » -Fíjese usted, Watson, en el uso alternativo de la S larga y corta. Es uno de los indicios que me han permitido calcular la fecha. Észre kell vennie magának is, Watson, hogy a szerző váltakozva használja a hosszú és a rövid s-et. Többek közt ez segített hozzá, hogy a dátumot meghatározhassam. "Katsohan, Watson! Huomaa, että tässä on vuorotellen lyhyt ja pitkä s. Paitsi muita merkkejä, auttoi sekin minua kirjotuksen ijän määräämisessä." “De vil legge merke til, Watson, den avvekslende bruk av lang og kort s; det var et av flere merker som satte meg i stand til å bestemme årstallet.”

I looked over his shoulder at the yellow paper and the faded script. At the head was written: "Baskerville Hall," and below in large, scrawling figures: "1742." Par-dessus son épaule je considérai le papier jauni à l’écriture décolorée. L’en-tête portait « Baskerville Hall », et au-dessous, en gros chiffres griffonnés : « 1742 » Por encima de su hombro contemplé el papel amarillento y la escritura ya borrosa. En el encabezamiento se leía: «Mansión de los Baskerville» y, debajo, con grandes números irregulares, « 1742». Holmes vállán át egy pillantást vetettem a sárgult papírra, s megszemléltem a fakult írást. Az elején ez állt: Baskerville Hall. Alatta nagy, kusza számok: 1742. Minä kumarruin hänen olkansa yli ja katselin kellastunutta paperia ja sen vaalentunutta kirjotusta. Ylimmäksi oli kirjotettu: "Baskerville Hall" ja alhaalle suurilla ohuvilla numeroilla "1742." Jeg kikket over skuldrene hans på det gulnede papiret og den falmede skriften. Øverst var skrevet: Baskerville Herregård, og nedenunder, med store kråketær: “1742”.

"It appears to be a statement of some sort." « On dirait une déposition, ou une relation ? -Parece una declaración. Valami vallomásféle lehet. "Se näyttää olevan kertomus jostakin tapahtumasta." “Det synes å være en eller annen slags beretning.”

"Yes, it is a statement of a certain legend which runs in the Baskerville family." – En effet. C’est la relation d’une certaine légende qui a cours dans la famille des Baskerville. -Sí, es una declaración acerca de cierta leyenda relacionada con la familia de los Baskerville. Úgy van, vallomás, mégpedig egy legendáról, amely apáról fiúra száll a Baskerville családban. "Niin on, siinä kerrotaan eräästä tarinasta, joka koskee Baskervillen sukua." “Ja, det er en beretning om en bestemt tradisjon som går i slekten Baskerville.”

"But I understand that it is something more modern and practical upon which you wish to consult me?" – Mais je suppose que c’est sur quelque chose de plus moderne et de plus pratique que vous désirez me consulter ? -Pero imagino que usted me quiere consultar acerca de algo más moderno y práctico. De ha jól értettem, ön azért jött hozzám, hogy valami korszerűbb és gyakorlatibb dologban kérjen tanácsot tőlem. "Mutta kai te sentään tahdoitte kysyä minun neuvoani jostakin enemmän käytännöllisestä ja nykyaikaan kuuluvasta asiasta?" “Men jeg oppfatter det som det er noe nyere og mer aktuelt De vil rådspørre meg om?”

"Most modern. A most practical, pressing matter, which must be decided within twenty-four hours. But the manuscript is short and is intimately connected with the affair. With your permission I will read it to you." – Tout à fait moderne. Il s’agit d’une affaire pratique, urgente, qui doit être réglée dans les vingt-quatre heures. Mais le document est bref et il est étroitement lié à l’affaire. Avec votre permission je vais vous le lire. » -De inmediata actualidad. Una cuestión en extremo práctica y urgente que hay que decidir en un plazo de veinticuatro horas. Pero el relato es breve y está íntimamente ligado con el problema. Con su permiso voy a proceder a leérselo. A legkorszerűbb dologban. Ami a gyakorlatiasságot illeti, az ügy rendkívül sürgető, s huszonnégy órán belül határoznunk kell. A kézirat azonban rövid, és a lehető legszorosabb kapcsolatban áll az üggyel. Engedelmével felolvasnám. "Kyllä, jos mikään, niin se koskee nykyhetkeä. Kysymys on niin kiireellinen, että se on ratkaistava neljänkolmatta tunnin kuluessa. Käsikirjotus on kumminkin aivan lyhyt ja on läheisessä yhteydessä asian kanssa. Teidän luvallanne luen sen ääneen." “Ganske nytt. En høyst aktuell, presserende sak, som må avgjøres innen fire og tyve timer. Men manuskriptet er ganske kort og står i nøye forbindelse med saken. Med Deres tillatelse vil jeg lese det høyt for Dem.”

Holmes leaned back in his chair, placed his finger-tips together, and closed his eyes, with an air of resignation. Dr. Mortimer turned the manuscript to the light and read in a high, cracking voice the following curious, old-world narrative:-- Holmes s’adossa à sa chaise, ressembla les extrémités de ses doigts et ferma les yeux d’un air résigné. Le docteur Mortimer approcha le document de la lumière, et d’une voix aiguë, crépitante, entreprit la lecture du curieux récit que voici : Holmes se recostó en el asiento, unió las manos por las puntas de los dedos y cerró los ojos con gesto de resignación. El doctor Mortimer volvió el manuscrito hacia la luz y leyó, con voz aguda, que se quebraba a veces, la siguiente narración, pintoresca y extraña al mismo tiempo. Holmes hátradőlt a székében, karba tette a kezét, szemét pedig behunyta, mint aki megadja magát a sorsának. Dr. Mortimer a kézirattal a világosság felé fordult, és emelt, recsegő hangon olvasni kezdte az alábbi fura, ósdi históriát: Holmes nojautui taaksepäin tuolissaan, pani sormenpäät vastakkain ja sulki kärsivällisen näköisenä silmänsä. Tohtori Mortimer käänsi käsikirjotuksen päivänvaloa kohden ja luki kovalla, terävällä äänellä seuraavan omituisen, vanhanaikaisen kertomuksen: Holmes lente seg tilbake i stolen, satte fingerspissene mot hverandre og lukket øynene med en resignert mine. Doktor Mortimer vendte manuskriptet mot lyset og leste med høy sprukken stemme følgende selsomme beretning fra gamle dager:

"Of the origin of the Hound of the Baskervilles there have been many statements, yet as I come in a direct line from Hugo Baskerville, and as I had the story from my father, who also had it from his, I have set it down with all belief that it occurred even as is here set forth. And I would have you believe, my sons, that the same Justice which punishes sin may also most graciously forgive it, and that no ban is so heavy but that by prayer and repentance it may be removed. Learn then from this story not to fear the fruits of the past, but rather to be circumspect in the future, that those foul passions whereby our family has suffered so grievously may not again be loosed to our undoing. « Sur l’origine du chien des Baskerville, plusieurs versions ont circulé. Toutefois, comme je descends en ligne directe de Hugo Baskerville, et comme je tiens l’histoire de mon père, de même que celui-ci la tenait du sien, je l’ai couché par écrit, en croyant fermement que les choses se sont passées comme elles m’ont été rapportées. Et je voudrais, mes enfants, que vous pénètre le sentiment que la même Justice qui punit le péché peut aussi le pardonner par grâce, et que tout châtiment, même le plus lourd, peut être levé par la prière et le repentir. Je souhaite que cette histoire vous enseigne au moins (non pas pour que vous ayez à redouter les conséquences du passé, mais pour que vous soyez prudents dans l’avenir) que les passions mauvaises dont notre famille a tant souffert ne doivent plus se donner libre cours et faire notre malheur. «Sobre el origen del sabueso de los Baskerville se han dado muchas explicaciones, pero como yo procedo en línea directa de Hugo Baskerville y la historia me la contó mi padre, que a su vez la supo de mi abuelo, la he puesto por escrito convencido de que todo sucedió exactamente como aquí se relata. Con ello quisiera convenceros, hijos míos, de que la misma Justicia que castiga el pecado puede también perdonarlo sin exigir nada a cambio, y que toda interdicción puede a la larga superarse gracias al poder de la oración y el arrepentimiento. Aprended de esta historia a no temer los frutos del pasado, sino, más bien, a ser circunspectos en el futuro, de manera que las horribles pasiones por las que nuestra familia ha sufrido hasta ahora tan atrozmente no se desaten de nuevo para provocar nuestra perdición. "A sátán kutyájának eredetéről több változat forog a családban, mivel azonban én egyenes leszármazottja vagyok Hugó Baskerville-nek, és mivel a történetet apámtól tudom, aki szintén apjától hallotta, teljes meggyőződéssel vallom, hogy minden pontosan úgy történt, ahogy itt most írásba szedem. S szeretném, ha Ti is hinnétek, fiaim, hogy ugyanaz a Bíró, aki megbünteti a bűnt, meg is bocsáthatja, és hogy nincs olyan átok, amely alól ima és megbánás ne adna feloldozást. De ne csupán azt olvassátok ki ebből a történetből, hogy mennyi bajt hozott rátok a múlt, hanem inkább arra figyelmezzetek, mit tesztek a jövőben. Annak az átkos szenvedélynek, amely miatt családunk annyit szenvedett a múlt időkben, soha többé nem szabad eluralkodnia, különben visszavonhatatlanul végünk. "Paljon on riittänyt puhetta Baskervillen suvun koirasta, ja siitä tilaisuudesta, jolloin se ensin näyttäytyi, mutta kun minä suoraan polveudun Hugo Baskervillestä ja olen kuullut tämän tarinan isältäni, joka myöskin on kuullut sen isältään, niin olen merkinnyt sen muistoon täysin vakuutettuna siitä, että asia on sellainen, kuin nyt ryhdyn kertomaan. Minä tahtoisin kumminkin kernaasti saada teidät, poikani, uskomaan, että sama oikeus, joka rankaisee synnin, voi myöskin sen anteeksi antaa, ja ettei mikään tuomiopäätös ole niin ankara, ettei sitä rukouksen ja katumuksen kautta saisi peruutetuksi. Oppikaa siis tästä kertomuksesta, ei pelkäämään menneisyyden seurauksia, vaan ennemmin torjumaan niitä tulevaisuudesta, jotta ne häpeälliset intohimot, jotka ovat tuottaneet meidän suvullemme kärsimyksiä, eivät jälleen meidän turmioksemme valloilleen pääsisi. “Om opprinnelsen til hunden fra Baskerville herregård har der gått mange beretninger; men da jeg nedstammer i direkte linje fra Hugo Baskerville, og da jeg har historien fra min far, og denne hadde den fra sin, nedskriver jeg den i full forvissning om at det er gått til som her berettes. Og jeg vil, at I, mine sønner, skal tro at den rettferdighet som straffer synden, også nådig tilgir den, og at ingen forbannelse er så tung at den ikke ved bønn og anger kan oppheves. Lær av denne beretning ikke å frykte følgene av fortidens synder, men heller å være forsiktig i fremtiden, så at de uhyggelige lidenskaper som vår slekt har lidt så tungt under, ikke atter må slippes løs til vårt forderv.

"Know then that in the time of the Great Rebellion (the history of which by the learned Lord Clarendon I most earnestly commend to your attention) this Manor of Baskerville was held by Hugo of that name, nor can it be gainsaid that he was a most wild, profane, and godless man. This, in truth, his neighbours might have pardoned, seeing that saints have never flourished in those parts, but there was in him a certain wanton and cruel humour which made his name a byword through the West. It chanced that this Hugo came to love (if, indeed, so dark a passion may be known under so bright a name) the daughter of a yeoman who held lands near the Baskerville estate. But the young maiden, being discreet and of good repute, would ever avoid him, for she feared his evil name. So it came to pass that one Michaelmas this Hugo, with five or six of his idle and wicked companions, stole down upon the farm and carried off the maiden, her father and brothers being from home, as he well knew. When they had brought her to the Hall the maiden was placed in an upper chamber, while Hugo and his friends sat down to a long carouse, as was their nightly custom. Now, the poor lass upstairs was like to have her wits turned at the singing and shouting and terrible oaths which came up to her from below, for they say that the words used by Hugo Baskerville, when he was in wine, were such as might blast the man who said them. At last in the stress of her fear she did that which might have daunted the bravest or most active man, for by the aid of the growth of ivy which covered (and still covers) the south wall she came down from under the eaves, and so homeward across the moor, there being three leagues betwixt the Hall and her father's farm. « Apprenez donc qu’au temps de la Grande Révolte (dont l’histoire écrite par le distingué Lord Clarendon mérite toute votre attention) le propriétaire de ce manoir de Baskerville s’appelait Hugo ; indiscutablement c’était un profanateur, un impie, un être à demi sauvage. Certes, ses voisins auraient pu l’excuser jusque-là, étant donné que le pays n’a jamais été une terre de saints ; mais il était possédé d’une certaine humeur impudique et cruelle qui était la fable de tout l’Ouest. Il advint que ce Hugo s’éprit d’amour (si l’on peut baptiser une passion aussi noire d’un nom aussi pur) pour la fille d’un petit propriétaire rural des environs. Mais la demoiselle l’évitait avec soin tant la fâcheuse réputation de son soupirant l’épouvantait. Un jour de la Saint-Michel pourtant, ce Hugo, avec l’assistance de cinq ou six mauvais compagnons de débauche, l’enleva de la ferme pendant une absence de son père et de ses frères. Il la conduisirent au manoir et l’enfermèrent dans une chambre du haut, après quoi ils se mirent à table pour boire et festoyer comme chaque soir. Bien entendu, la pauvre fille ne