Перемога скасовується: чому 8 травня 1945 року росіяни бомбили Данію 9 травня 2018, 15:25 Вы также можете прочесть этот материал на русском языке

Поки весь світ відзначав закінчення війни, радянська авіація знищила будинки жителів Борнгольма – найсхіднішого острова Данії. Росіяни окупували його майже на рік

Чому росіяни, спитаєте? Адже Борнгольм зайняли війська 2-го Білоруського фронту?

Так називали всіх солдатів Сталіна. А радянське керівництво навіть прагнуло до такої самоідентефікації у своїх бійців. "Вечная слава русским богатырям, погибшим в боях с немецкими оккупантами. Родина". Це напис на обеліску з чорного граніту на військовому кладовищі острова. На ній – 30 імен.

Щоправда, ніхто з них на Борнгольмі з німцями не воював. Ще 4 травня війська вермахту в Данії капітулювали перед британцями. І німецький комендант острова фон Кампц постійно просив штаб переможців, щоб вони прислали сюди своїх представників. Тут крім тисячі солдатів стаціонарного гарнізону зібралося близько 11 тис. військових, які відступали, і близько 4 тис. біженців зі Східної Пруссії.

Однак острів вже давно опинився в сфері особливих радянських інтересів. «Данія тільки номінально є «самостійною» балтійською державою, маючи права на балтійські протоки, - права, які ця країна сама не може відстоювати». Це твердження висловлено в березні 1943 року в аналітичній записці наркомату (міністерства) закордонних справ СРСР на ім'я його очільника В'ячеслава Молотова.

Чому росіяни, спитаєте? Адже Борнгольм зайняли війська 2-го Білоруського фронту?

Росія з часів Катерини II марила протоками Босфор і Дарданелли, але так і не змогла їх отримати. А тепер випала нагода зробити Балтійське море повністю підконтрольним. Для цього потрібно було забезпечити постійну радянську присутність в протоках Великий і Малий Бельт. Саме про них йдеться в записці. І саме захоплення Борнгольма стало б запорукою контролю над протоками.

Спочатку радянське командування вирішило ніби «звільнити» Борнгольм від німців. Вночі 7 травня о 2.40 генерал Йодль підписав Акт про беззастережну капітуляцію, а менш як через 10 годин радянські літаки скинули бомби на Рьонне і Нексьо – головні міста Борнгольма. За всю війну жителі острова зрідка чули навіть поодинокі постріли. Відтак бомбардування, яке повторилося і 8 травня, стало для них справжнім апокаліпсисом. Загинули 17 осіб, без даху над головою залишилися 4,5 тис. жителів – мізер на тлі всієї війни і катастрофа для острова.

9 травня борнгольмці і німецькі солдати вийшли розбирати руїни. А опівдні на острів висадилися 108 радянських десантників. Потім вони писатимуть про шквальний вогонь, яким їх нібито зустріли німці. Але ті склали зброю майже за добу до цього, щойно дізналися про загальну капітуляцію. Ніяких боїв не могло бути в принципі.

Майор Антоник, командир десанту, відразу відправився до штабу фон Камптца приймати острів. Коменданта виманили, мовляв, він має вести переговори на материку з британцями. Увечері фон Камптц вже сидів на радянському катері, який відпливав у тил червоних.

Це була військова хитрість. Так цю витівку називали учасники тих подій. Усі подальші 10 місяців на острові вони постійно будуть хитрувати. Але вже з місцевими жителями.

Наступного дня у відповідь на запит Дуайта Ейзенхауера, очільника штабу союзників, Олексій Антонов, який займав таку ж посаду в радянській ставці, повідомив: острів успішно звільнено, а комендант Камптц сам попросив здатися тільки росіянам. Теж хитрість.

Антоник переконував губернатора фон Стемана, що його бійці підуть з Борнгольма, щойно вивезуть звідси останнього німця. Про це взнали місцеві рибалки і відразу запропонували росіянам все, що може плавати. Знову хитрість.

Більше місяця перевозили німців до Кольберга. Але вже перші судна поверталися з радянським поповненням. Солдати везли з собою важкі гармати, вантажівки, будматеріали, худобу, меблі і навіть кілька роялів. Борнгольм охоплював жах – було видно, що росіяни скоро не заберуться.

Спочатку вони обіцяли, що підуть з останнім німцем. Потім запевняли, що на острові ще залишилися ворожі агенти. А з кінця літа з'явилося мало зрозуміле їм самим пояснення – вони підуть «після вирішення військових питань у Німеччині». Вже не хитрість – відверта брехня.

До холодів росіяни облаштували табори для солдатів, а офіцери зайняли всі готелі і дачні садиби. До Копенгагена з острова посипалися листи відчаю. Данський історик Бент Єнсен знайшов їх в архівах. Наприклад, робітник-комуніст Енс Хольм пише до МЗС: «Минулої неділі на дочку мого сусіда напали двоє росіян. Один відібрав у неї велосипед, ручний годинник і зник, після чого другий, з револьвером у руці, зґвалтував її. Таке можна почути майже щодня з різних куточків острова».

Дружина рибалки Педерсена просила МЗС чесно відповісти на запитання: чи законно росіяни виселяють людей з їхніх будинків протягом днів, не надавши їхїм іншого житла? «Вони прибувають цілими сім'ями, - говорилося в листі. - Це вже не окупація, а звичайна анексія нашого острова».

Від чого ж загинули 30 радянських солдатів на острові? Шкіпери, що перевозили їх з Кольберга, розповідали: «Одного солдата, який вкрав золоту каблучку у товариша, розстріляв на місці офіцер. Ще один помер, бо випив соляної кислоти, яку сприйняв за спиртне». Неважко здогадатися, що протягом 10 місяців подібні випадки повторювалися не раз. Командири якось заборонило своїм солдатам купувати в магазинах алкоголь. Тоді вони випили майже всю наявну на Борнгольмі політуру – засіб на спирту для обробки деревини.

І коли вже не хитрувати, то напис на російському цвинтарі мав би повідомляти про загибель богатирів зовсім не в боях з окупантами.

Зрозуміло, що зараз мені легко викривати людей того далекого і досить непростого минулого. От тільки здається, що військова хитрість і військова брехня – дві великі різниці. А згадувати про останню варто хоча б через те, що її ми чуємо в нинішній війні з Радянським Союзом. І це не описка.

Приєднуйтесь до нашого телеграм-каналу Мнения Нового Времени