Komentář Martina Fendrycha: Stává se, že policisté chtějí, abyste se legitimovali, ale nemají k tomu zákonný důvod. Jenomže oni nejsou nadlidé, nějací bozi, kteří vás smějí buzerovat, jak chtějí.

Taková u nás běžná věc. Nelíbíte se policajtovi, nebo má špatnou náladu, nebo se mu něco nezdá, a šup, hned po vás chce doklady. Potíž je v tom, že policie může žádat „prokázání totožnosti“ jen za podmínek, které určuje zákon o policii. Vědí to policisté? Všichni zjevně ne.

V sobotu se v Praze na Staroměstském náměstí konal happening Vzkaz pro Putina. Na akci byl pracovně fotograf Aktuálně.cz Ludvík Hradilek. Popsal, co se dělo: „Mezi demonstranty se pohybovalo asi pět lidí s ruskými vlajkami, kteří se s proukrajinskými demonstranty hádali. Demonstrace spočívala ve vytvoření nápisu z lidských těl a lidé s ruskými vlajkami vytvoření takových nápisů narušovali. Opodál stála dvoučlenná hlídka státní policie. Poodešel jsem k nim a dotázal se, zda by demonstranty neoddělili.“

Jeden policista se zeptal: „Vy jste kdo?“ Hradilek: „Fotograf.“ Policista: „Oficiální?“ Hradilek: „Nerozumím... nejsem organizátor.“ Policista: „Občanský průkaz.“ Hradilek: „Z jakého důvodu?“ Policista: „Jménem zákona o policii.“ Hradilek se odmítl prokázat, když nezná konkrétní důvod. Policista: „Od této chvíle jste omezen na osobní svobodě, nebudeme to řešit tady, ale na služebně... Vytáhněte ruce z kapes, vyčkáme příjezdu hlídky.“

Fotografa Hradilka pak odvezli na služebnu, kde s ním zacházeli jako se zločincem. – Ta událost působí trochu komicky, ale moc legrační není. Vypadá to, jako by měl policajt právo kdykoliv vás kontrolovat. Třeba jen proto, že ho oslovíte. Ale tak to není. Jeho role je jiná. Není to žádný pán, žádný bůh v uniformě, který vás může po libosti buzerovat. Natožpak sebrat a odvézt na policejní stanici, kde vám dokonce nasadí pouta.

Hodně široký paragraf, ale ne dost široký

Zákon o policii, paragraf 63, hovoří o prokázání totožnosti. Kdy ji smí policista zjišťovat? Když jste podezřelí ze spáchání trestného činu nebo správního deliktu. To fotograf nebyl. Když se zdržujete v prostoru, o kterém lze důvodně předpokládat, že se v něm zdržují cizinci bez povolení opravňujícího k pobytu na území České republiky. To se Hradilka taky netýkalo. Když se bezdůvodně zdržujete v bezprostřední blízkosti policií chráněného prostoru nebo v místě, z něhož lze tento prostor účinně ohrozit. Nic z toho se fotografa netýkalo.

Když je od vás požadováno vysvětlení. Nebylo. - Když odpovídáte popisu hledané nebo pohřešované osoby. Zase vedle. - Když vstupujete do policií chráněného objektu nebo prostoru anebo do místa, kam je policistou zakázán vstup, nebo z tohoto objektu, prostoru anebo místa vycházíte. Ne. - Když máte na místě veřejně přístupném zbraň a je důvodné podezření, že zbraně může být užito k násilí nebo pohrůžce násilím. Ne. - Když se zdržujete v blízkosti místa, kde došlo ke spáchání trestného činu nebo správního deliktu, k požáru anebo jiné mimořádné události. Ne.

Když máte být předvedeni na žádost příslušného orgánu. Hradilka se to opět netýkalo. - Jste-li oznamovatelem podezření ze spáchání trestného činu nebo správního deliktu. Hradilka se netýká. Žádný trestný čin nebo správní delikt neoznamoval. Oznámení správního deliktu je terminus technicus, ohlásíte policii, že jste oznamovatel a co se událo. Nic takového fotograf nedělal, nebyl oznamovatelem.

Dál může policie chtít prokázání totožnosti na žádost jiné osoby, která má na zjištění totožnosti právní zájem atd. Nic. - A nakonec na to má policie právo při plnění jiného úkolu, je-li to nezbytné k ochraně bezpečnosti osob a majetku, veřejného pořádku nebo pro předcházení trestné činnosti.

Jak vidíme, paragraf 63 je hodně široký, leccos se do něj vejde, ale nikoli případ Ludvíka Hradilka. Pak ovšem nesměl být zadržen a předveden. Chyběl k tomu zákonný důvod. Policista mu měl vysvětlit, na základě čeho žádá, aby se legitimoval. To neučinil. A nejen to. Ona hlídka měla být na ulici, střežit bezpečnost. Místo toho zatkla Hradilka, který nikoho neohrožoval, jen se na něco zeptal. Zřejmé porušení zákona o policii.

Jak policie zareaguje? Zase se rozhostí ticho?

Na policejní stanici (Bartolomějská číslo 14) Hradilka vezli za použití houkačky. Zvláštní. Nepochybně naprosto zbytečné. Přinutili ho vypnout mobil. Pak požádali o občanský průkaz, fotograf jim ho dal. A začalo zdržování. Policista prý nemůže sepsat záznam, protože Hradilka nemá kdo hlídat. Zadržený se nesměl ani procházet po chodbě.

Nesměl si dělat poznámky. Policista mu zakázal otevřít batoh. Po tři čtvrtě hodině fotograf požádal, zda může zavolat ženě. Policista: „Tady telefonovat nebudete, dejte mi číslo a nacionále osoby, já jí zavolám.“ Hradilek zapnul telefon, vytočil (údajně omylem) číslo ženy, řekl, že je v Bartolomějské. Nato byl kvůli „porušení pokynů“ prošacován, vyndali mu věci z kapes a nasadili pouta! Byl vyfotografován, trojportrét. Celé to trvalo dvě a půl hodiny. Poté Hradilka policisté propustili.

Dodejme, že paragraf 64 zákona o policii říká: Předvedení osoby nesmí překročit dobu nezbytně nutnou pro zjištění její totožnosti. – Hradilkova totožnost vůbec neměla být zjišťována. Ale když byl odvezen na stanici a dal policii občanku, měl být ihned propuštěn, neboť jeho totožnost byla jasně prokázána.

Shrňme si to. Občan se na něco slušně zeptá policisty a následuje dvě půl hodiny trvající buzerace i s nasazenými pouty. Policisté nejednali podle zákona. Dělali si, co chtěli. Zákon o policii je jasný dokument, jeho paragrafy jsou zcela srozumitelné, není třeba advokáta nebo nějaký speciální výklad, aby je člověk chápal. Proč je tedy zasahující policisté neznali nebo nechápali?

Začíná být zřejmě běžné, že policie „využije“ paragrafu o prokázání totožnosti, ač nemá žádný důvod. Připomínám případ neuvěřitelné perlustrace Otakara van Gemunda. A znám další podobné situace. Podstatný je smysl, proč policii máme. Má nám sloužit, chránit nás, nikoli občany buzerovat, bezdůvodně zadržovat, předvádět, poutat.

Policista není „nedotknutelný“, můžete se ho na něco klidně zeptat, požádat ho o pomoc či asistenci. Věřím, že spousta z nich vám normálně, v klidu pomůže. A ještě něco, policista musí umět zdůvodnit, co dělá, proč to dělá. Při žádosti o prokázání totožnosti musí umět vysvětlit, jaký má zákonný důvod ke svému počínání. Musí se striktně držet zákona, nesmí dělat nic, co mu zákon nepovoluje.

V případě fotografa Hradilka byl zákon o policii zjevně zneužit, postaven na hlavu. Nejde o to, že je fotografem Aktuálně.cz. Týká se to jakéhokoli občana. - Jaká bude reakce policie? Jako vždycky se rozhostí mlčení? Pokud takové zdánlivě drobné delikty, pochybení, zneužití postavení policisty bude procházet, za nějaký čas se to stane úplně normálním. Ale ono to není vůbec normální. Je to nezákonné. Je to skandální.