(Päivitys postaukseen 24.10.2014, klo 14.15: Työ-ja tasa-arvovaliokunta on tänään linjannut, ettei ehdotettua (HE 162/2014) puhelinkarenssia hyväksytä.)

Poliittisissa korupuheissa luvataan vähentää köyhyyttä, syrjäytymistä ja eriarvoisuutta. Samaan aikaan puuhaillaan hiljaisuudessa lakimuutosta, joka uhkaa työttömän hyvinvointia.

Eduskunnassa valmistellaan työttömyysturvalain muutosta, joka olisi tulossa voimaan ensi vuoden alussa. Lakiin suunnitellaan uutta karenssia, joka on toteutuessaan erittäin ankara ja aiheuttaa kohtuuttomia tilanteita työttömän arkeen ja toimeentuloon.

Työttömyysturvalakiin (2a luku 9§) ehdotetaan lisäystä siten, että työtön työnhakija voi menettää oikeutensa työttömyysturvaan 15 vuorokauden ajalta, jos häntä ei tavoiteta puhelimitse työllistymissuunnitelman laatimista tai tarkistamista varten. Puhelinaika ilmoitetaan vähintään päivää ennen työttömälle. Muutosta perustellaan sillä, että käytännössä suunnitelman laatiminen ja tarkastaminen voidaan hoitaa niin tapaamisella kuin puhelimessa. Soittoon vastaamatta jättäminen rinnastetaan siihen, että työnhakija jättää saapumatta tapaamiseen.

Ymmärrämme tarpeen tehostaa ja joustavoittaa työllistymissuunnitelman tarkistamista, mutta puhelimeen vastaamattomuudesta koituvat seuraukset ovat kohtuuttomia. Onko oikeudenmukaista vaatia yhdeltä ryhmältä lakiteitse puhelinpäivystystä, jotta heidän toimeentulonsa olisi turvattu? Päivän varoitusaika on myös liian lyhyt.

Muutosehdotus on laadittu niin epäselvästi, ettei kukaan ymmärrä, miten soitto käytännössä tapahtuu tai millä perusteilla karenssi lankeaa. Annetaanko työnhakijalle tarkka puhelinaika vai odotetaanko hänen vastaavan puhelimeen, missä tilanteessa tahansa ja tekevän selkoa elämäntilanteestaan julkisilla paikoilla, jolloin yksityisyydensuoja vaarantuu? Entä jos puheaika tai akku on lopussa tai puhelin rikki, eikä työnhakijaan saada yhteyttä: katkaistaanko tuet samana päivänä vai yritetäänkö työnhakijaan saada yhteyttä muita reittejä pitkin? Vaikka työnhakija huomaisikin vastaamattoman puhelun, tietää jokainen virastoissa työskennellyt, ettei työntekijöihin usein saa yhteyttä saman päivän aikana, eikä aina seuraavanakaan. Toteutuessaan tämä kohta vaarantaa työnhakijoiden yhdenvertaisen kohtelun, kun virkailijat eri TE-toimistoissa tulkitsevat huonosti muotoiltua lakia yrittäen samalla purkaa jonoja.

Tuen katkaiseminen on ankara ja lyhytkatseinen rangaistus vastaamattomasta puhelusta. Työttömälle karenssi merkitsee usein vuokrarästiä, maksamattomia laskuja ja henkilökohtaista pahoinvointia, jotka ovat omiaan aiheuttamaan työkyvyn alenemista. Onko tämä nyt sitä juhlapuheissa mainostettua osallisuuden tukemista ja työkyvyn ylläpitämistä? Jos tästä syntyy uusi syrjäyttävä käytäntö, merkitsee se kasvavia kuluja muualle, nopeimmin toimeentulotukeen.

Mielenkiintoista on, kuinka työttömien kohdalla normeja kiristetään jatkuvasti, vaikka niitä kaikkialla muualla halutaan purkaa. TE-toimistoissa oli syyskuun lopussa 315 000 työttömäksi työnhakijaksi tilastoitua ihmistä, mikä on 30 000 työtöntä työnhakijaa enemmän kuin edellisen vuoden syyskuussa. Rakenteellisen työttömyyden kasvu aiheuttaa tietysti kasvavia menoja valtiolle. Näin muotoiltuna porsaanreikiä täynnä oleva lakimuutos näyttäytyy lähinnä pyrkimyksenä vartioida valtion kirstua.

Työttömät on helppo leimata syrjäytyneeksi oleskeluyhteiskunnan kasvatiksi, jotka sohvanpohjalta uhkaavat yhteiskuntamoraalia, ja siirtää näin globaalin laman seuraus, työttömyys yksilön syyksi ja kannettavaksi. Kuinka pitkälle voidaan mennä työttömän kontrolloimisessa? Asennammeko seuraavaksi työttömiin GPS-paikantimen? Karenssi napsahtaa, mikäli työtön liikkuu päiväsaikaan työhakuun liittymättömissä puuhissa tai poistuu työnhakualueelta vaikkapa kairaan puolukan hakumatkalle.

Osana kansallista normipurkutalkoota, hallinnon tehostamisen ja byrokratian keventämisen tavoitteita ehdotammekin työttömyysturvalain uudistamista niin, että erilaisista sanktioista ja karensseista luovutaan. Tutkimukset puoltavat myös saktioiden purkua, sillä karenssit vain syväntävät huono-osaisuutta ja sotivat työllistämis- ja aktivointitoimenpiteiden tavoitetta vastaan: saada ihminen takaisin työmarkkinoille.

Kiitos Kuka kuuntelee köyhää -verkoston keskustelijoille.

Blogin ylläpitäjät / Emilia, Helena, Laura

Hallitusohjelma http://valtioneuvosto.fi/hallitus/hallitusohjelma/pdf-stubb/fi.pdf

Hallituksen esitys lakimuutoksesta http://www.finlex.fi/fi/esitykset/he/2014/20140162#idp1810432

Tilastokeskus http://tilastokeskus.fi/til/tyti/2014//09/tyti_2014_09_2014-10-21_tie_001_fi.html

Airio, Ilpo & Niemelä, Mikko (2013) Työmarkkinatuen saajien koettu terveys ja toimeentulo. Teoksessa: Mikko Niemelä & Juho Saari (toim.) Huono-osaisten hyvinvointi Suomessa. Helsinki: Kelan tutkimusosasto



https://helda.helsinki.fi/bitstream/handle/10138/40230/Huono-osaisten_hyvinvointi.pdf?sequence=1

