Silvo Sokka ja Silverstar-raketti hänen piirtämänään. Silvo Sokka ja raketti

Kuopiolaisen nuorukaisen syksyllä 1948 sepittämästä kertomuksesta muodostui aikansa mediasensaatio, joka levisi ja paisui kuin nykyajan some-kohut. Yli 70 vuotta myöhemmin puhutaan “totuuden jälkeisestä ajasta” ja hämmästellään valeuutisten leviämistä. Silvo Sokan tapaus on kaikessa hulvattomuudessaan ja traagisuudessaan sukua nykypäivän sosiaalisen median hallitsemattomille ilmiöille. Kuuntele aiheesta myös kolmeosainen radiosarja Silvo Sokan uskomaton rakettilento.

Torstaina, lokakuun 7. päivänä 1948 kello 20.30 ajoissa ilmoitti puhelimitse Suonenjoen piirin nimiesmiehelle Suonenjoen Maamieskoululla asuva agronomi Artturi Penttilä, että edellä mainitun koulun henkilökunnan pihalta olivat löytäneet tajuttomassa tilassa olleen nuorenmiehen märissä vaatteissa nurmikolla makaamassa.

Näin kirjoittaa suonenjokelainen konstaapeli J. Pihlakoski poliisitutkintapöytäkirjaan - ja tulee samalla kirjanneeksi ensirivit tapaukselle, josta on pian muodostuva hämmästyttävä mediasensaatio.

Tajuttomana löytynyt nuorukainen on Silvo Sokka, joka tajuihinsa tultuaan ja virottuaan alkaa kertoa hämmästyttävää tarinaansa - niin hämmästyttävää, että maamieskoulun väki päättää kutsua virkavallan paikalle. Paikalle rientäneen Pihlakosken tehtäväksi tulee kirjata tutkintapöytäkirjaan:

Heillä oli oppilashuoneessa kumma nuorukainen, joka selvitti lentäneensä raketilla Kuopiosta ja pudonneensa lähellä koulua olevaan järveen, josta oli uimalla pelastunut.

Sokka kertoo, että hän on lentänyt 50 kilometrin matkan itse suunnittelemallaan ja rakentamallaan raketilla. Hänen Silverstar-aluksensa on kiitänyt tämän matkan kolmessa ja puolessa minuutissa, mutta sitten polttoainesäiliö on rikkoutunut ja Sokka on joutunut tekemään seitsemän kilometrin korkeudesta pakkolaskun Suonteenselkään. Hän on pelastautunut uimalla rantaan ja tuupertunut sitten maamieskoulun pihaan. Tässä huimassa rakettilennossa hänellä on ollut avustajanaan eräs insinööri.

Sokka kertoo lentäneensä 50 kilometrin matkan itse suunnittelemallaan ja rakentamallaan raketilla.

Paikalla olevat ihmiset kuuntelevat tarinaa hämmästyneinä, kuten tutkintapöytäkirjakin kertoo:

Kuulusteltava, Suonenjoen Maamieskoulun johtaja agronoomi Antti Elijas Miettinen selvitti, ettei hän sillä hetkellä osannut oikein uskoa pojan juttuja eikä olla uskomatta, kun tämä oli muuten vaikuttanut järkevältä ja kaikki vastaukset olivat verrattain asiallisia, ja sitä paitsi kun poika oli selvittänyt jonkun insinöörin olleen hankkeen takana.

Silvo Sokka asuu Kuopion kasarmilla, jossa hänen isänsä työskentelee asemestarina. Isä hakee poikansa vielä samana iltana kotiinsa.

Silvo Sokan Silverstar-raketti ja sen yksi mahdollinen esikuva, suihkumoottorilla varustettu Douglas D-558 Skystreak -koekone vuodelta 1947. Silvo Sokan Silverstar ja sen mahdollinen esikuva.

Insinöörin kirjeestä alkaa uutissirkus

Seuraavana päivänä ilmestyy Kuopiossa ilmestyvän Savo-lehden toimitukseen hämmentävä kirje. Sen kirjoittaja kertoo olevansa insinööri, joka on avustanut Silvo Sokkaa raketin rakentamisessa ja huimassa lennossa. Insinööri on kuitenkin siinä luulossa, että Silvo Sokka on kuollut rakettionnettomuudessa.

Arvoisa Savo-lehden konttori,

Surren täytyy minun ilmoittaa, että maailma ja Suomi on menettänyt tänään erään lahjakkaan keksijänalun. Hän sai lopun noustessaan ilmaan suunnittelemallaan raketilla, joka räjähti pirstaleiksi kaukana korkeuksissa. (...) Kansakunta tulee suremaan nuorukaista, jolla oli paremmat ohjat kuin miehillä, teknikoilla ja insinööreillä. Valtakunnan melkein olematon lentokoneteollisuus menettää hänessä kyvyn, joka ei helpolla korjaannu. Koneinsinöörinä tiedän, että hänen suunnitelmansa olivat käyttökelpoisia ja nerokkaita, kun hän esitteli ja luonnosteli niitä minulle. (...) Hyvästi sinä lahjakkuus (...) Näkemiin pilven veikko.

Näkemiin pilven veikko.

Kirjeen aiheuttama hämmästys vain lisääntyy hetkeä myöhemmin, kun nuori mies astelee sisään toimitukseen ja esittäytyy Silvo Sokaksi. Hän ei olekaan kuollut, vaan hän on onnistunut pelastautumaan rakettionnettomuudesta.

Sokka pyytää, ettei tapahtunutta uutisoitaisi, ja hän haluaisi myös insinööriystävänsä lähettämän kirjeen takaisin. Savo-lehden toimitus ei kuitenkaan suostu pyyntöön. Käsillä tuntuvat olevan ainekset jymyjuttuun, jonka kirje vahvistaa todeksi. Niinpä Silvo Sokka raketteineen lentää lokakuun 9. päivänä yleisön ihmeteltäväksi Savo-lehden siivin.

Savon uutisessa lyödään ensirivit Sokan rakettilennolle mediaspektaakkelina: Toissailtana tapahtui Kuopiosta Suonenjoelle mielikuvitukselliselta vaikuttava lentomatka reaktiokäyttöisellä, sikaria muistuttavalla seitsemän metrin pituisella ja noin metrin levyisellä laitteella.

Savo-lehti luuli kertovansa rakettilennosta ensimmäisenä ja ainoana, mutta samana päivänä eli 9.10.1948 se oli jo monessa lehdessä Suomessa ja ulkomailla. Silvo Sokka -uutisotsikoita 1948

STT:n toimittaja Kuopiossa on ilmeisesti saanut tietää rakettilennosta samana päivänä, jolloin Savo-lehdessä tehdään uutista, sillä useat lehdet Suomessa ja ulkomaillakin kertovat rakettilennosta samana päivänä Savon kanssa.

Tästä alkaa nykypäivän some-kohua muistuttava ketjureaktio, jonka aikana Sokan kertomus rakettilennosta paisuu hämmästyttäviin mittoihin. Kuopio täyttyy toimittajista, ja nuori mies saa vastata avoimiin kysymyksiin julkisuuden valokeilassa.

"Rauhansopimuksen vastaisia pimeitä puuhia"

Sokka piirtää medialle ja viranomaisille kuvan Silverstar-raketistaan, joka makaa hänen mukaansa nyt järven pohjassa. Hän kertoo, että raketin rakentamisessa ja lennon järjestelyissä avustanut insinööri on saksalainen ja nimeltään Ganzeuge. Tämä puhuu Sokan mukaan hyvää suomea, vaikka hänen s-äänteensä onkin vähän suhahtava. Sokka ei tiedä Ganzeugen nykyistä olinpaikkaa.

Lentolaitteen osat tilattiin eri paikoista, esimerkiksi Tampellan ja Telko Oy:n tehtailta. Silverstar-raketti tuli maksamaan 200 000 silloista markkaa.

Raketti painoi Sokan mukaan 2000 kiloa ja oli seitsemän metriä pitkä. Sen ajan lehtiuutisissa Sokan lentolaitetta kutsutaan yleisesti myös reaktiokoneeksi. Lennon huippunopeudeksi tuli 850 kilometriä tunnissa. Koska raketti lensi 7000 metrin korkeudessa, Sokka kertoo käyttäneensä lennolla happinaamaria.

Raketti on Sokan mukaan rakennettu ja laukaistu Riistaveden pitäjässä, 30 kilometriä Kuopion keskustasta. Laukaisupaikka on ollut mäki, josta Silverstar on laukaistu lähtöradaltaan 60 asteen kulmassa taivaalle.

Sokkaa tenttaavat paitsi toimittajat, myös poliisi, jonka on syytä epäillä Sokan syyllistyneen useaan rikokseen, jos kertomus rakettilennosta on totta. Lentäminen ja lentolaitteen rakentaminen vaatisi lupia, joita Sokalla aivan ilmeisesti ei ole.

Vakavinta on kuitenkin se, että Silvo Sokan rakettilento vaikuttaa rikkovan Pariisin rauhansopimuksen ehtoja. Suomelta on kielletty reaktiokäyttöiset lentolaitteet, kuten rakettiammukset ja ohjukset, ja myös sotilaallista varustautumista lentokoneilla on rajoitettu. Silverstar muistuttaa aikansa ohjuksia ja suihkuhävittäjiä.

Rakettisensaatio saa näin myös poliittisen kierteen: lehdissä spekuloidaan muun muassa sillä, onko Sokan kertomus vain peitetarina ja kulissi, jonka taakse piiloutuu muita osallisia.

Onko Sokan kertomus vain peitetarina ja kulissi, jonka taakse piiloutuu muita osallisia?

Rakettiepisodi saa myös poliittisen ja ulkopoliittisen kierteen, sillä Silvo Sokan lentolaitetta epäillään rauhansopimuksen vastaiseksi. Silvo Sokka -uutisotsikoita 1948

Sokan rakettiepisodi on tulenarka, sillä toisen maailmansodan päättymisestä on vain runsaat kolme vuotta. Valvontakomissio on jo poistunut maasta, mutta esimerkiksi Valtiollinen poliisi Valpo on yhä kommunistien hallussa. Myöhemmin 50-luvulla tämä sodan jälkeinen ajanjakso saa Suomessa nimen Vaaran vuodet, jolla viitataan kommunistien vallankaappauksen ja neuvostomiehityksen pelkoon. Etenkin kommunistinen Työkansan Sanomat -lehti varoittaa kaikenlaisista rauhansopimuksen vastaisista hankkeista, jollaista Sokan tapaus sen mukaan muistuttaa.

Silvo Sokan kujanjuoksu

Silvo Sokan rakettilentoa kommentoidaan alusta lähtien myös huumorilla ja kieli poskessa. Osa toimittajista ja yleisöstä sekä erityisesti poliisi suhtautuvat alusta pitäen hyvin epäillen siihen, onko mitään rakettilentoa ylipäätään tapahtunut.

Monista lehtijutuista heijastuu kuitenkin, että tarinan toivotaan olevan totta. Sodanjälkeinen Suomi tuntuu kaipaavan juuri tällaista sankaritarinaa ja Sokan kaltaista nuorta neroa. Lehdissä iloitaan siitäkin, että aihe noteerataan maailmalla. Sokka sensaatio Tukholmassakin, otsikoi Uusi Suomi 10. lokakuuta ja kertoo: Silvo Sokan reaktiokone ja Suomen Tietotoimiston siitä eilen illalla Tukholmaan lähettämä selonteko on ollut laajan huomion kohteena tänä päivänä ruotsalaisissa lehdissä, joista useimmat julkaisevat jutun usealla palstalla etusivullaan. “Maailman suurin keksijänero”, otsikoi mm. Aftontidningenin uutinen.

Suomen Nuorten opintorahasto julkaisee ilmoituksen, jossa se mainostaa alkavaa keräystään vetoamalla: Muistakaa Silvo Sokan tapaisia lahjakkaita nuoria. (...) Älä sulje oveasi kerääjältä!

Luovuus kukkii länsinaapurissakin: Svenska Dagbladet sanoittaa aiheesta laulun Silvo Sokkas Sång, joka on itse asiassa mukaelma Johan Ludvig Runebergin runosta Soldatgossen. Suomeksi se tunnetaan nimellä Sotilaspoika.

Lehdet ottivat Silvo Sokan rakettilennosta ilon irti. Uutisena tapaukseen suhtaudutaan kuitenkin niin vakavasti, että Helsingin Sanomat julkaisee sen yhteydessä ensimmäiset suomalaiset telefotot eli puhelinlinjoja pitkin lähetetyt ja vastaanotetut valokuvat. Silvo Sokka -uutisotsikoita 1948

Silvo Sokan rakettilento pysyy otsikoissa muutaman päivän. Nuori mies kertoo ja selittää, mutta tarinassa on alusta lähtien liikaa aukkoja. Mystistä Ganzeuge-insinööriä ei löydy. Tampellan ja Telkon edustajat kertovat, että niiden tehtailta ei ole tilattu rakettiin soveltuvia osia, vaikka Sokka kertoo ne sieltä hankkineensa. Kukaan ei ole myöskään nähnyt eikä kuullut raketin lentävän.

Silvo Sokan kujanjuoksu huipentuu Riistaveden metsässä, jossa raketin rakennuspaikka ja lähtörata hänen mukaansa sijaitsivat. Kuopiolaisen poliisin laatimasta tutkintapöytäkirjasta käy ilmi, kuinka Silvo Sokka johdattaa poliisit sinne:

Sokka pysähtyi, katseli hetken maastoa, jatkoi matkaa noin 20 metriä ja sanoi: “Tässä se on.” Tarkastimme maaston erittäin tarkasti ja totesimme: metsäisen kalliokumpareen seinien jyrkkyysaste oli noin 45. Jyrkänteen alla, siinä paikassa, jossa lähtöradan alkuosa oli muka sijainnut, oli vetistä suomaastoa. Sammal- ja ruohopeitteisessä maastossa ei ollut minkäänlaisia jälkiä, ei varpukaan ollut puista katkennut.

Laukaisupaikkaakin epäuskottavampi on Sokan osoittama lato, jossa raketti on hänen mukaansa rakennettu. Tutkintapöytäkirjaan tapahtumat on kirjattu suorastaan sarkastisesti:

Ladon seinät olivat noin neljän metrin pituiset, ja itse lato oli aivan täynnä kuivia heiniä. Allekirjoittaneen kysyessä Sokalta, kuinka on voinut näin pienessä ja heiniä täynnä olevassa ladossa valmistaa oman kertomansa mukaan seitsemän metrin pituisen reaktiokoneen, selitti Sokka, että hän aina iltaisin ladon luokse tultuaan tyhjensi ladon heinistä, valmisteli konettaan ja kulloinkin iltaisin pois lähtiessään pani heinät takaisin latoon. Sokan nyt kertoman mukaan ei reaktiokone ollutkaan ladossa koskaan kokonaisena, vaan se kuljetettiin pienempinä osina lähtöpaikalle ja koottiin siellä.

Väistämätön tapahtuu lopulta maanantaina 11. lokakuuta, jolloin Silvo Sokka tunnustaa poliisille ja sen jälkeen tiedotusvälineille koko rakettikertomuksen olevan huijausta. Insinööri Ganzeugea ei ole olemassa, vaan Sokka itse oli kirjoittanut ja lähettänyt kirjeen Savo-lehteen. Suonenjoelle hän oli päätynyt polkupyörällä, eikä matka sinne kestänyt kolme ja puoli minuuttia vaan kolme ja puoli tuntia.

Syyksi tempaukselle Sokka kertoo, että hän oli riitaantunut vanhempiensa kanssa, halusi karata ja kadota jäljettömiin. Hän kertoo olleensa matkalla Etelä-Suomeen ja sieltä edelleen Ruotsiin tai Norjaan, josta toivoi löytävänsä parempia töitä. Sokka kuitenkin muutti suunnitelmaansa Suonenjoella, kasteli itsensä järvessä ja jäi makaamaan tajutonta teeskennellen paikassa, josta hänet olisi helppo löytää.

Sokalta kysytään tiedotustilaisuudessa, miltä hänestä nyt tuntuu. Sokka vastaa, että häntä hävettää.

Hävettää.

Mielikuvituksellinen lentomatka oli lopulta pelkkää mielikuvitusta. Silvo Sokka -uutisotsikoita 1948

Sensaation seuraus oli häpeä

Rakettisensaatio oli nolo tapaus tiedotusvälineille, mutta raskaimman ristin saivat kantaakseen Silvo Sokka ja hänen perheensä. Hallitsematon julkisuusvyöry ja sen arvaamattomat seuraukset tuovat etsimättä mieleen nykypäivän kohut ja skandaalit, jotka alkavat elää sosiaalisessa mediassa omaa elämäänsä.

Sepitetyn kertomuksen nopea leviäminen ympäri maailmaa tuo puolestaan mieleen tämän ajan valeuutiset.

Silvo Sokan perhe vaihtoi tapauksen vuoksi sukunimensä ja vaikeni tapauksesta vuosikymmeniksi kokonaan. Nykyään rakettilento ei ole enää suvulle samanlainen trauma. Kahden Sokan sukulaisen ajatuksia voi kuulla kolmeosaisessa radiosarjassa Silvo Sokan uskomaton rakettilento, joka perkaa aikansa sensaation muutenkin juurta jaksain.

Silvo Sokka hävisi rakettiepisodin jälkeen täysin julkisuudesta ja vaikeni tapauksesta lopun ikäänsä. Ohjelmasarjassa selvitetään myös, kuka hän oikein oli, missä asui ja mitä myöhemmässä elämässään teki.

Aiheeseen liittyvät linkit:

"Älä kerro koskaan mitään", perhe vannotti – suomalaispojan uskomaton rakettilento oli suvun hävetty salaisuus vuosikymmenien ajan