Pidin Googlen puuhastelua robottiautoilla äkkirikastuneiden pojanviikareiden kalliina harrastuksena, mutta se näyttääkin mullistavan maantieliikenteen ja sen mukana koko kuljetusalan. Robotti onkin ihmistä parempi kuljettaja. Googlen testiauto maksoi hirvittävästi, mutta sarjatuotannossa keksinnön monistaminen on halpaa. Useat autonvalmistajat ovat ilmoittaneet tuovansa markkinoille itse ohjautuvan auton, nopeimmat jo tällä vuosikymmenellä. Taskupysäköinnin tekevä auto on jo sarjatuotannossa.

Haja-asutusalueiden vanhusten maailma ei kohta enää romahda ajokortin menetykseen. Tavaroita ei tarvitse kuljettaa kivijalkakauppoihin suurilla kuorma-autoilla kuljettajan työajan säästämiseksi, vaan kuljetukset voi hoitaa hajautetusti monilla pienillä kuljetuksilla.

Robottiauto on vain yksi esimerkki robottitekniikan mahdollisuuksista. Tekniikka on muuttunut nopeasti paremmaksi ja ennen kaikkea naurettavan halvaksi. On sanottu, että automaatio uhkaa jopa puolta työpaikoista.

On tällaista tapahtunut ennenkin, vaikka ei ehkä yhtä nopeasti. Pääosa suomalaisista oli 1920-luvulla maanviljelijöitä, nyt vain muutama prosentti. 1950-luvulla liki 300 000 miestä rämpi metsätöissä, nyt puunkorjuuseen riittää muutama tuhat metsuria. Maaltapako otti koville, mutta hyvin väki lopulta solahti teollisiin ja kaupunkimaisiin ammatteihin.

Voi kuulostaa irvokkaalta, mutta teollisista duunarityöpaikkojen katoaminen ei ole enää suuri asia, sillä suurin osa tehdassalien työpaikoista on jo mennyt. Kiinan sen sijaan kannattaisi huolestua teollisuusautomaatiosta. Kiinasta robotit voivat viedä satoja miljoonia työpaikkoja ja siirtää lopulta koko tuotannon takaisin teollisuusmaihin. Halvalla työvoimalla on aika vähän merkitystä, jos tuotanto ei työllistä juuri ketään. Kiinalaisten on opittava kuluttamaan itse ne tavarat, joita teollisuusmaihin ei enää osteta.

Enemmän automaatio vie työpaikkoja palveluista. Pankeista kassapalvelut ovat jo melkein kadonneet, kun laskut maksetaan kotona tietokoneella. Kauppojen kassat korvautuvat pian itsepalvelukassoilla, kun kassakone oppii lukemaan hinnat suoraan ostoskorista. Katoavien työpaikkojen lista on loputon.

Tuleeko aina tilalle uusia työpaikkoja, kun vanhoja poistuu? Periaatteessa tehtävää työtä on loputtomasti. Lähitulevaisuudessa on kuitenkin näkyvissä hankalia vinoutumia, kun tarjolla oleva työvoima ja työpaikat eivät vastaa ominaisuuksiltaan toisiaan.

Työt muuttuvat mielenkiintoisemmiksi ja vivahteikkaammiksi, mutta samalla vaativammiksi. Tavaroiden valmistus työllistää yhä vähemmän suorittavan työn tekijöitä, mutta sitä enemmän väkeä tuotteiden suunnittelussa. Älypuhelin on tästä hyvä esimerkki. Valmistus on niin automatisoitua, että se maksaa vain muutaman euron. Pääosa kustannuksista koostuu uusien mallien suunnittelusta.

Niin sanottua luovaa työtä on tarjolla enemmän kuin on tekijöitä, mutta suorittavaa työtä tekevistä tulee olemaan ylitarjontaa. Tässä ongelmana on ennen kaikkea muutoksen nopeus. Paperityöläisestä ei tule huippuinsinööriä, vaikka hänen lapsistaan tulisikin.

Vanhusten hoidossa tarvittaisiin paljon enemmän tekijöitä. Niin tarvittaisiin monilla muillakin julkisen palvelun aloilla, esimerkiksi opettajia. Verovaroin maksettavia ilmaispalveluja ei kuitenkaan voi laajentaa loputtomasti, koska jostain ne verotkin pitäisi kerätä.

Monissa kauhukuvissa tulevaisuudessa 20 prosenttia ihmisistä työskentelee huippusaamista vaativilla aloilla ja loput 80 prosenttia on hyödyttömiä. Ihan näin ei käy, mutta vakava epätasapaino työmarkkinoilla on edessä, kun huippukyvyistä on pulaa ja suorittavan työn tekijöitä on tarjolla liiaksikin.

Ratkaisu on periaatteessa palveluissa. Työttömästä vaihetyöntekijästä ei tule aivokirurgia, mutta aivokirurginkin työtä voidaan jakaa sillä, että hän keskittyy työhönsä ja joku toinen pesee hänen paitansa. Teollisuusyhteiskunnat ovat nykyisin palvelutalouksia, mutta juuri yksityisten palvelujen osalta Suomi on kehitysmaa teollisuusmaiden joukossa. Verotuksemme on trimmattu suosimaan teollisuutta ja siksi se estää palvelualojen kehitystä.

Jos haluaa varman duunariammatin, kannattaa kouluttautua rakennusalalle.

Kiinasta vielä. Maa on kyllä oivaltanut, että osaamiseen kannattaa panostaa, mutta uutta luovilla aloilla ei voi menestyä sallimatta vapaata tiedonkulkua.

Materiaalinen, kiloissa ja kilowattitunneissa mitattava kulutus taitaa teollisuusmaissa olla jo huipussaan. Lyhyessä ajassa kuitenkin pari miljardia ihmistä lähinnä Aasiassa nousee keskiluokan kulutuksen tasolle. Se lisää raaka-aineiden ja energian kulutusta tavattomasti. Luonnonvarojen merkitys kasvaa huikeasti.

Suomella ei ole muita merkittäviä luonnonvaroja kuin metsät. Kovin paperikeskeistä niiden hyödyntäminen on ollut. Puussa on kaikkea sitä mitä on öljyssä, joten puusta voi periaatteessa tehdä mitä hyvänsä – esimerkiksi kankaita. Puuvillapellot pitäisi ohjata ruuan tuotantoon ja metsät vaateteollisuuden raaka-aineiksi.

On oikeastaan ihmeellistä, että osaamme tehdä ongelman siitäkin, että työtä pitää tehdä vähemmän. Hirvittävä olisi maailma, jossa puolet kansasta on työttömiä, mutta mitä vikaa olisi maailmassa, jossa kaikki tekisivät 20-tuntista työviikkoa? Paratiisista karkottamistahan tässä on vuosituhansia surtu. Valtiovarainministeriön virkamiehet sanovat tähän, että ei ole rahoitettavissa, koska opettajien ja sairaanhoitajien työtunteja kuitenkin tarvitaan yhtä paljon.

Paratiisi on siis yhden verotusta koskevan innovaation päässä.

(Kirjoitus on julkaistu Savon Sanomissa 23.2.2014)