BERLIINI Joitko vappuna lasin kuohuviiniä lastesi seurassa? Suunnitteletko piknikiä, jossa mukana on sekä lapsia että ehkä hieman alkoholia? Ei kovin radikaalia.

Kuvittele seuraavaksi sama tilanne leikkipuistoon. Tuntuu väärältä, eikö?

Mutta Berliinissä yksi kevään merkeistä on vanhempi, joka istuu hiekkalaatikon reunalla kalja kädessä.

Berliini on täynnä mahtavia leikkipuistoja: niissä on vesipisteitä patojen rakennusta varten, huiman korkeita liukumäkiä ja haastavia kiipeilyratoja. Lapsemme ketteryys kehittyy silmissä.

Berliinissä leikkipuistot eivät kuitenkaan ole vain lapsille. Kiipeilytelineet ja liukumäet ovat puistoissa, joissa on myös pingispöytiä, ruohoalueita ja trampoliineja.

Lapsia ei ole aidattu erilleen muista kaupunkilaisista. Kolmivuotias nostaa teinien pelistä karanneita pingispalloja. Lapset ja aikuiset jonottavat samoille, maan sisään kaivetuille trampoliineille.

Tämän vuoksi alkoholinkäyttö leikkipuistoissa ei ole niin silmiinpistävää kuin Suomessa. Aikuisten ja lasten huvit mahtuvat samaan puistoon.

Täällä se ei näytä automaattisesti surulliselta.

Helteisenä lauantaina viikko sitten laskin, että leikkipuistossamme oli neljä olutpullo kädessä istuvaa vanhempaa sekä yksi suurempi seurue valkoviinipullo mukanaan.

Lapset olivat riisuneet kengät. Aikuiset valvoivat lapsiaan, mutta samalla nauttivat auringosta ja omien ystäviensä seurasta. Seurueissa oli mukana ystäviä, joilla ei ollut lapsia.

Leikkipuisto tuntuu olevan yhtä luonnollinen kohtaamispaikka kuin Suomessa oman kodin takapiha. Niihin haetaan pitsat koko perheelle, kun ei malteta lähteä auringosta kotiin syömään. Ne ovat eri kortteleiden eli berliiniläisittäin kiezien keskipiste.

Sama toimii Saksassa myös toisinpäin. Münchenin Biergartenit eli suuret olutterassit kilpailevat toinen toistaan hienommilla leikkipuistoilla.

Ne on rakennettu samaisille anniskelualueille, joissa myydään litran tuoppeja. Lapsia ja heidän vanhempiaan ei ole aidattu erikseen muista. Koko elämä mahtuu yksien aitojen sisään.

Eri maiden alkoholikulttuureissa on toki eroja. Alkoholinkulutuksen lisääminen ei palvelisi ketään.

Kyse on enemmän erilaisesta ajattelutavasta. Mikä koetaan lasten ja mikä aikuisten alueeksi julkisissa paikoissa. Suomessa lapset ovat nykyään jo entistä tervetulleempia perinteisiin aikuisten hupeihin: ravintoloihin ja festivaaleille.

Ehkä seuraava askel olisi saada aikuiset entistä useammin myös niihin paikkoihin, joissa lapset viihtyvät. Se ei vaadi alkoholia – pingispöytä jo riittäisi.