A Momentum Mozgalom elnöke, Fekete-Győr András ma bement az Origo szerkesztőségébe, és megpróbált az ott dolgozók lelkiismeretére hatni, szembesítve őket, hogy a lejárató cikkeik célpontjai létező, valódi, érző stb. emberek.

Amekkora butaságnak hangzik egy ilyen, tisztán hatalmi helyzetben bárkinek a jó érzésére apellálni, pont olyan rosszul sült el a dolog. Ráadásul ha valakire számonkérőn rátörnek, pláne magánterületen, azt nehéz bármiféle emberi, pláne békülési gesztus nyitányaként értelmezni.

A videó nemrég jelent meg a párt Facebook-oldalán.

Abban nincs vita, hogy az Origo már nem tekinthető újságnak, az ott politikai témákon dolgozók meg újságíróknak: propagandisták állítanak elő propagandát, a munkahely leginkább Rogán Antal propagandaminisztériuma egyik kihelyezett alosztályának tekinthető. A propagandagépezet működésének részleteiről múlt héten az Élet és Irodalom, ma a 444 írt.

Márpedig ha az Origo a hatalmi gépezet része, akkor ellene politikai demonstrációnak is helye lehet. Ahogy az ott dolgozó "újságírók" is egyértelműen közszereplők. Azonban a Momentumnak figyelnie kellett volna a politikai demonstrációk műfaji alapszabályaira: az akció legyen szellemes vagy legalább jól kitalálva, legyen világos és egyszerű az üzenete, legyen ügyesen levezényelve.

Az a kellemetlenkedés, amit Fekete-Győr András az Origónál rendezett (túl azon, hogy jogsértő magánterületen engedély nélkül tartózkodni) mindennek pont az ellentéte: nem vicces, nem laza, nem pimasz, a médiaügyekben járatlanok számára nehezen érthető, és az ember óhatatlanul is a munkájukban feltartott dolgozókkal azonosul. Kínos az egész az elsőtől az utolsó pillanatig, és ezen sem a modern kori magyar sajtótörténet legalját jelentő Origo-cikkek odamontírozása, sem a Momentum kísérő közleménye nem változtat.