Ve svém minulém článku – Chcete prodat? Nevysvětlujte! Hlavou lidé nekupují – jsem se zabýval tím, jak co nejlépe ovlivnit rozhodování lidí. Pokud chcete zaujmout své okolí, měli byste se snažit nabízet především své hodnoty a představy světa, o který usilujete. Musíte v lidech vzbudit zájem a cílit na emoce. Pokud se podíváme na Martina Luthera Kinga, Václava Havla nebo matku Terezu, pojí je jedna společná vlastnost – dokázali druhé inspirovat a měnit svět, protože měli vizi společnosti, o kterou usilovali. Jejich úspěch nebyl postaven na racionálním plánování, ale na spontánním propojení lidí, kteří měli stejné představy o fungování světa. Dokázali druhé nadchnout tak, že byli schopni o jejich ideách mluvit i s kamarády v hospodě. Je rozdíl mít loajální zastánce, kteří věří v to co vy, a zastánce, kteří za vámi přišli, protože rozdáváte párky a pivo. Marketing řízený odspoda nahoru je nákladově velmi efektivní a při překonání bodu zlomu prakticky nezastavitelný.

Boj o moc kontra boj za ideje

Podle mého názoru dnes v USA můžeme vidět další příklad uvádění teorie v praxi. Tímto příkladem je jeden z republikánských kandidátů Ron Paul, jehož vizí je svobodná společnost. O Ronu Paulovi se začalo mluvit v souvislosti s prezidentskými volbami v roce 2008, kdy jeho kampaň vykazovala velmi silné prvky samoorganizace. Jeho zastánci si stěžovali, že nedostává prostor v mainstreamových médiích. Nicméně se mu podařilo pro své myšlenky získat velké množství skalních fanoušků, kteří začali sami organizovat jeho kampaň hlavně prostřednictvím internetu a různých sociálních sítí. Loajalitu jeho stoupenců dokládá i množství peněz (miliony dolarů), které mu během několika měsíců přispěli na kampaň. V samotných primárkách však už nedokázal být tak silný jako v různých internetových hlasováních. Velmi zajímavé je, že i přes dominanci McCaina se odmítl vzdát a pokračoval v primárkách, což vysvětlil slovy: „Pokud vám v politickém boji jde jen o získání moci, je to jednorázová záležitost, pokud bojujete s cílem ovlivnit ideály země a její budoucnost, pak boj nikdy nekončí.“ („If you're in a campaign for only gaining power, that is one thing; if you're in a campaign to influence ideas and the future of the country, it's never over.“)

Limity virálního marketingu

V současné době je Ron Paul jeden z republikánských kandidátů do volby amerického prezidenta v roce 2012. Například hned první primárky v Iowě ukázaly, kde jsou jeho silné a slabé stránky. Masivní síla na internetu mu zajistila obrovskou podporu mladých lidí (kteří se s ním spíš dostanou do styku, protože na internetu a sociálních sítích tráví hodně času) ve skupině voličů ve věku 17–29 let dostal 48 procent hlasů. Zde jde jasně vidět dopad Paulovy marketingové kampaně. Pokud se však na výsledky těchto primárek podíváme dále, zjistíme, že s přibývajícím věkem voličů (kteří samozřejmě tolik nepoužívají jako zdroj informací internet a alternativní média) jeho podpora klesá (u voličů nad 65 let je na 11 procentech).

Ron Paul dokázal v oblasti virálního marketingu to, co by mu mohla spousta lidí a firem závidět. Problém je, že jeho současná kampaň už naráží na své limity. Pokud chce vyhrát, bude se muset dostat i k lidem, kteří se hlavně nechávají ovlivnit mainstreamovými médii. Potenciál k zvyšování preferencí prostřednictvím internetu již není moc velký, vše bude záležet na tom, jak moc dokáže proniknout i do televize a ke starším voličům.

Sám Ron Paul věří, že s národy hýbou ideje, a mně se moc líbí jeho citát: „Žádná vláda ani armáda nemůže zastavit myšlenku, jejíž čas právě nadešel.“ Pro všechny zastánce malého státu je obrovskou výhrou, jakým způsobem a v jaké míře Ron Paul dokázal ovlivnit mladé lidi. I kdyby se ukázalo, že ještě není pravý čas pro jeho vizi, umožnil vytvořit podmínky, aby ten čas jednou přišel.