Vi vet exakt hur vi ska hantera de blodtörstiga fanatiker som söker sig till Islamiska staten. Vi har historiska exempel från 2000 år tillbaka i tiden till i dag på hur sådan fanatism exploderar ut ur mainstreamreligioner. Under dessa 2000 år har vi inte ett enda exempel hur dessa smittosamma dödskulter stoppats utan hårt motstånd. Men den civiliserade världen har alltid i slutändan vunnit.

Sverige har hittills varit väldigt passivt, precis som för 70 år sedan när en annan dödskult spred sina tentakler över Europa.

Trots fina omskrivningar är vår passivitet mot nazismens framfart en svart fläck i våra historieböcker. Då som nu, stod vi passiva när dödens hantlangare använde vår infrastruktur för att stärka sin sak.

Infiltreringen av ungdomsverksamheter, religiösa institutioner, ungdomsgårdar och skolor har skett systematiskt för att förse IS med krigsfolk, egendom och tjänster.

IS har öppet förklarat krig mot Sverige, men den enda reaktionen från Sverige har hittills varit att skapa gräddfiler för maximal komfort för de förrädare som med svenska papper sökt sig till IS.

Sverige försöker just nu hitta ett juridiskt utrymme att hindra människor som frivilligt och med glädje ansluter sig till dessa bödlar.

Att vi fortfarande sitter och väntar på den utredningen är bevis för den naivitet och passivitet hela det politiska etablissemanget haft i denna fråga. Fenomenet är knappast nytt, det har i över 20 år rekryterats svenska ungdomar till krigshärdar.

Personligen har jag klasskamrater och vänner som rekryterats till konflikthärdar i mitten av 2000-talet och försvunnit.

Från det barnhemmet jag bodde i som 10-åring har ett tiotal ungdomar rekryterats till Irak, två har mist livet, och jag själv blev utsatt för ett rekryteringsförsök veckan efter att jag fyllde 18.

Gärningsmännen och organisationerna bakom detta fortsätter verka fritt i Sverige.

Om regeringen i dag skulle vilja ändra A-kasseregler, bullerlagstiftning eller hyresreglering finns det gott om utredningar färdiga i byrålådan att hämta, men på grund av politisk fattigdom har vi inte färdiga utredningar för att hindra detta. Det är tid för en ursäkt och avbön till väljarna för vår passivitet.

Vi har i dag en lagstiftning mot landsförrädare, den som hjälper fienden med just krigsfolk, egendom eller andra tjänster kan straffas från minimum fyra års fängelse till livstid, ett problem är däremot att lagen enbart gäller i "krigstid".

Då konfliktmönstren ändrats från världskrigens tid är det orimligt att detta brott använder sig av en sådan digital syn på konflikter. Detta bör ses över.

Svenska trupper finns i Kurdistan för att organisera och hjälpa motståndet mot IS, de begår krigshandlingar mot våra allierade inom EU, de hotar oss med våld och förstörelse om vi inte underkastar oss dem - samtidigt är det enda vi har klubbat hittills i våra folkvalda församlingar, som det rödgrönarosa Stockholm stad, snabbspår till bostäder och arbete i kommunal försorg.

Vi kommer alltså infinna oss i en situation där flyktingar som flyr IS kommer vara förpassade till arbetslöshet och fyra-handsboenden, medan förövarna kommer få en gräddfil till bostäder och arbete. I ett läge där tusentals människor kommer till Sverige flyendes från IS terror kommer de i välfärden mötas av sina förövare som nyligen blivit anställda av välmenande politiker. Sverige håller på att bli för jihadister det Argentina var för nazisterna efter andra världskriget.

De jihadister som ansluter sig till IS är landsförrädare, det enda som håller dem ifrån att fällas är en ren teknikalitet - det är där det politiska fokuset bör läggas, inte på att erbjuda mördare en bekväm vistelse i Sverige.

Hanif Bali (M), riksdagsledamot

Läs också:

Göd inte konservativa grupper i kampen mot iS