Händelsen utspelade sig i början av mars. Efter två dygn av kramper och återkommande kräkningar förstod hon att det inte rörde sig om vinterkräksjuka.

– Det var så konstigt för jag var extremt törstig hela tiden. Det var kräk- och influensatider och därför trodde jag till en början att jag var magsjuk, säger Josefine Berg Grannas.

Hon bad sin mamma att skjutsa dottern till dagis och blev sedan ensam.

– När mamma hade åkt låg jag säkert två timmar på golvet och krampade och skrek. Jag försökte ringa 112 men jag var helt borta och kunde först inte minnas pinkoden till mobilen, säger hon.

När hon till slut lyckades kontakta larmcentralen förklarade hon hur dåligt hon mådde och att hon druckit tiotals liter med olika vätskor för att stilla den extrema törsten. Men operatören på SOS anade ingen större oro utan föreslog att Josefine skulle ringa 1177 eller själv ta bilen till vårdcentralen.

– Jag sa att jag behövde en ambulans för att jag krampade så mycket att jag aldrig skulle kunna köra själv, men jag fick ingen respons, säger hon.

Till Josefines förskräckelse lades därefter luren på i andra änden. Hon lyckades inte slå in pinkoden för att ringa upp igen och tuppade av.

Två timmar senare stod Josefines mammas man bredvid henne. Han ringde då direkt efter en ambulans, som denna gång kom på stört.

– Ambulanspersonalen förstod direkt vad som var fel. Jag luktade aceton på andedräkten och det är ett typiskt tecken på diabetes. Dessutom såg de att det låg tomma mjölkförpackningar, vattenglas och andra tecken på extrem törst i hela lägenheten, säger Josefin.

På akuten upptäcktes diabetestyp 1 hos Josefin och hennes blodsockervärden var mycket höga. Hon blev inlagd på intensivvårdsavdelningen och fick insulin och dropp.

– Hade inte min mammas man kommit i tid hade det kunnat sluta riktigt illa. Jag blir arg och rädd över det faktum att personalen på larmcentralen inte är sjukvårdsutbildade. Det är en katastrof. Hur ska de kunna avgöra vilka som är i livsfara? Jag uppvisade alla tydliga tecken på ett diabetesanfall, säger hon efter att ha pratat med en sjuksköterska.

"Hur sjuk ska man behöva vara för att få hjälp?", skriver hon till Inspektionen för vård och omsorg (IVO), i sin anmälan, som hon lämnade in i söndags.

Men svaret på den frågan kan dröja tills IVO har behandlat ärendet och begärt svar från larmcentralen.

– Vi säger inget om den här händelsen eftersom den är anmäld till IVO. Jag har inga uppgifter på vad som hände. Avvikelser utreds förstås av oss själva men dialogen sker med IVO, ingen annan, säger Sverker Petersson, pressjour på SOS-alarm.