Fattiga EU-migranter som tigger på gatorna har blivit vardag i Sverige, inte bara i storstäderna utan även i mindre orter. Samtidigt som kommunerna och staten diskuterar ansvar och vad som kan och bör göras växer en frustration över en ohållbar situation. Och som så ofta när myndigheterna står handfallna är det civilsamhället som kliver in.

– Jag kunde inte göra något annat. Jag klarade inte av att se människor sova ute när det var kallt medan vi gick in i våra varma hus. Jag klarar inte det. Så enkelt är det nog, säger Carina Fors, en av initiativtagarna till Mellerudshjälpen.

I Mellerud bor mellan fyra och tio romer från Rumänien. Tidigare sov de i ett mindre tältläger strax utanför centrum. När de inte tiggde utanför butikerna satt de i stationsbyggnaden för att värma sig under eftermiddagar och kvällar.

Carina Fors, Annika Olsson och Ann-Sofie Hermansson har på olika sätt engagerat sig i romernas situation.

Genom att sammanföra Svenska kyrkan och kommunen har de lyckats ordna en lokal där romerna kan sova. De har även dragit igång gruppen Mellerudshjälpen på Facebook. Bland gruppens cirka 80 medlemmar kan man efterlysa sådant som behövs och snabbt få hjälp. De har lyckats ordna såväl barnvagn som mobiltelefon. Men Carina Fors berättar att deras hjälp ibland kan få oanade konsekvenser.

– Folk skänker väldigt fina saker. Om någon har en lite finare jacka eller en lite finare mobiltelefon så är ju det för att vi har skänkt det till dem. Men folk tänker ”sånt har de råd med minsann”. Så det kan bli fel också.

Samlat ihop pengar

Carina, Annika och Ann-Sofie har mött blandade reaktioner från omgivningen för sitt engagemang och har många gånger fått ta romerna i försvar och bemöta fördomar. Carina Fors berättar att hon under en period hade flera av romerna boende hemma hos sig. Då fick hon höra att det gick rykten om att de söp och blev hämtade i flotta bilar.

– Då är det ju konstigt att de alltid kom nyktra hem till mig. Och det är ju jag som hämtar och lämnar dem så då är det väl min flotta bil i så fall, säger hon.

För att inte ställa utsatta grupper mot varandra har det hela tiden varit viktigt för Carina, Annika och Ann-Sofie att vara tydliga med att Mellerudshjälpen är till för alla.

– Romerna är en del av det, men vi har också samlat ihop pengar till julklappar till barn som har ensamstående föräldrar bland annat. Så tanken är att vi ska hjälpa fler, säger Carina Fors.

– Det vi har gjort här löser inga problem utan det måste man lösa på nationell nivå. Det vi gör i Mellerud är att vi hjälper de som sitter här nu. Ingen kan hjälpa alla men alla kan hjälpa någon, säger Annika Olsson.

Internationellt arbete

I Kungsbacka bor mellan 20 och 30 tiggande EU-migranter från Rumänien och Bulgarien. Här har Svenska kyrkan, frikyrkor, röda korset och privatpersoner, tillsammans med kommunen lyckats ordna inte bara akut hjälp som sovplatser och duschmöjligheter. Man har även tagit initiativ för att hjälpa på sikt, som svenskundervisning och ett internationellt arbete med Rumänien.

– Eftersom det här en liten grupp ville vi har något som är greppbart. Så vi bestämde oss för att försöka se till att deras barn går i skolan i Rumänien, säger Bogdan Timiras som är diakon i Svenska kyrkan i Kungsbacka.

Bogdan Timiras kommer själv från Rumänien. Genom de internationella organisationerna inom Svenska kyrkan och Röda korset har man lyckats knyta kontakter och inleda ett samarbete med lokala myndigheter. Förra året besökte han staden Buzau, som många av tiggarna kommer ifrån. Där fick han se vad de pengar som Kungsbackaborna skänker går till.

– Jag såg människor som försökte få det lite bättre. Betongvägar och nya fönster, såg jag.

Bogdan berättar att det som var mest beklämmande av det han såg var just alla de barn och ungdomar som inte hade något att göra på dagarna.

– Det gjorde mig verkligen ledsen. Tänk om man kunde få en fritidsgård mitt i ghettot.

Stora svårigheter

Leif Elggren som genom Röda korset engagerat sig i arbetet med tiggarna i Kungsbacka understryker att det finns stora utmaningar och svårigheter.

– Det är inte så många generationer tillbaka som romerna var slavar i Europa. Det är något som gått många förbi. Och detta finns med på något sätt. Deras verklighet skiljer sig så mycket från vår, så kommunikationsmöjligheterna är mycket begränsade. Det gör att det inte alltid är så lätt att hjälpa även om viljan finns där.