Anonymiteten på nätet hotar de etablerade mediernas hegemoni. Den rikliga floran av alternativa medier undergräver de stora mediehusens dominans i offentligheten. I en tid när även nyhetsförmedlingen alltmer börjat likna opinionsjournalistik söker sig en tilltagande del av allmänheten till alternativa medier. Detta hot försöker de dominerande aktörerna stävja på olika vis. Aftonbladets frontalangrepp på nätforumet Flashback är det senaste i raden av försök att tvinga in allmänheten i fållan. Men när medierna går från att granska makten åt folket till att granska folket åt makten, befinner sig den svenska offentligheten på ett sluttande plan.

Aftonbladets metod är att hänga ut enskilda personer som uttryckt sig rasistiskt, främlingsfientligt eller hatiskt i skydd av anonymiteten på Flashback. Några av avslöjandena har ägt relevans och allmänintresse, då det rört personer med inflytande och politiska uppdrag. I flera av fallen, som det med den norrländske skogshuggaren som skrivit hatiskt om SR-profilen Kakan Hermansson, tänjer man emellertid begreppet ”offentlig person” till dess yttersta gräns.

Den som är intresserad av maktanalyser kan fundera över hur maktförhållandena ser ut mellan uppburna SR-medarbetare med tillgång till alla stora medieplattformar och skogsarbetare som luftar sina åsikter anonymt på Flashback.

Aftonbladets trovärdighet undergrävs ytterligare av att avslöjandena sker genom samarbete med den så kallade Researchgruppen, en samling politiska aktivister på den yttersta vänsterkanten varav flera är dömda för politiskt motiverade våldsbrott, något som gruppen alltjämt skryter med på sitt officiella Twitterkonto. Genom samarbetet legitimerar och finansierar Aftonbladet och Jan Helin en politisk gruppering av lika tveksam natur som den de granskar.

Att valet av samarbetspartner också tycks grumla det journalistiska omdömet återspeglas i den politiska slagsida som granskningen hittills uppvisat. Det krävs inte många sökningar på Facebook eller Twitter för att hitta hatiska formuleringar av samma slag som avslöjats i artiklarna, fast då från den radikala islamistiska miljön eller den extrema vänstermiljö ur vilken researchgruppen är sprungen.

Föremålet för Aftonbladets och tidigare Expressens kampanj är dock inte de enskilda personer som hängs ut. De är bara medel för ett större syfte, nämligen att skrämma bort människor från de anonyma miljöerna på nätet. Genom att framställa Sveriges största internetforum Flashback som ett unket träsk befolkat av nazister, rasister och hatare vill man tukta de hundratusentals vanliga människor som befolkar forumet till rättning i ledet.

Därmed offrar man de utsatta barn som tack vare anonymiteten kan ventilera sina erfarenheter med andra, de flickor från hederskulturer som tack vare anonymiteten har en möjlighet att diskutera sex- och samlevnadsfrågor utan övervakning, människor med psykiska problem och människor i religiösa eller politiskt extrema miljöer som funderar på att hoppa av. För att inte tala om alla de som på grund av det allt lägre taket i svensk offentlighet ser anonymiteten som sin enda möjlighet att uttrycka sina åsikter.

Näthat är ett problem och på Flashback förekommer sådant, liksom på Facebook, Twitter, Familjeliv.se och i Aftonbladets egna kommentarsfält. Genom sin kampanj mot nätanonymiteten och val av samarbetspartners riskerar Aftonbladet att ytterligare undergräva förtroendet för etablerade medier och öka den polarisering av den svenska offentligheten ur vilken näthatet hämtar sin näring.

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten/skribenterna för.