Fler och fler deltidsbrandmän hoppar av i protest mot det nya kollektivavtalet. Det är oroande och på sikt samhällsfarligt.

Deltidsbrandmännens löner och arbetsvillkor är en ständigt återkommande stridsfråga, framför allt på små stationer. Men frågan är om inte den konflikt som nu är under uppsegling är den största hittills.

Det som gjort många brandmän så rasande är bland att OB-tillägget har slopats och biltillägget och semesterersättningen sänkts i det nya centrala avtalet. I gengäld har grundersättningen och ersättningen för larm höjts. Det gör att vissa får bättre betalt medan andra kan förlora flera tusen i ersättning.

Det som ter sig märkligt är att fackförbunden Kommunal och Vision, som organiserar en minoritet av brandmännen, skrev under avtalet med arbetsgivaren SKL först och mer eller mindre tvingade brandmännens största fackförbund, BRF, att följa efter. Nu kommer reaktionerna.

Systemet med deltidsbrandmän är uppenbart bräckligt på små orter. Många som tagit på sig uppdraget har gjort det för att de känner ett ansvar för bygden. Men det finns en gräns för hur långt lojaliteten räcker.

Man har länge sett behovet av att modernisera anställningsvillkoren för att lättare kunna rekrytera deltidsbrandmän, inte minst kvinnor och utlandsfödda, som idag bara utgör vardera fem procent av kåren.

Inrikesminister Anders Ygeman (S) har tillsatt en utredning som bland annat ska föreslå fler lokala utbildningar och bättre möjligheter att kombinera uppdraget med vanliga jobb.

Problemet är att utredningen ska presenteras nästa sommar. Massuppsägningarna pågår just i detta nu.

I väntan på att deltidsbrandmännen får arbetsvillkor som hör hemma i ett modernt samhälle måste de lokala parterna försöka komma överens. Om det krävs högre ersättningar för att rädda länets räddningstjänst från haveri så måste politikerna skapa utrymme för det.