Dela via: Facebook

Twitter

LinkedIn

Uppdaterad 28 maj längst ner

Det är inte jag som tycker det här, min åsikt är att det inte finns något mer ointressant än just vad du är född, om du har snopp eller snippa eller vem du vill ligga med. Det är vem du är som räknas.

Men andra tycker det. Till exempel Rättviseförmedlingen. Även SVT och Kulturdepartementet och hel radda andra tycker det här.

Nyligen fick SVT en ny divisionschef – Anne Lagercrantz som gick från Ekot i Sveriges Radio. Hon sa så här om det här med bakgrund och hudfärg.



Mångfalden i SVTs chefsledning är det dock lite si så där med. För i gänget där makten över utveckling av program, redaktioner och digitala projekt finns är samtliga kvinnor.

“Tre brudar är alltid bra”.

Mmm. Gissar att en gubbe som sagt “tre snubbar är alltid bra” hade åkt på ordentlig medial däng. Olika regler.

Den här inställningen på SVT om att räkna hudfärg är kul är inte ny, i februari i år gjorde de en uppmärksammad “räkning” av noterade bolags styrelser. Med rätta enormt kritiserad. För så här hade de alltså gjort undersökningen:

“Vi har så långt som möjligt kontrollerat vilka som har utländsk bakgrund”

“I osäkra fall har vi även kontrollerat med personerna själva”

Jag undrar hur kul exempelvis Barbara Milian Thoralfsson tyckte det var, som är en av de personerna. För enligt SVT är hon alltså främst kuban, med mörkt hår. Och kvinna.

Vi andra, inklusive SCA där hon sitter i styrelsen, tycker att hennes meritlista är prio: hon har businessexamen från Ivy League-universitetet Colombia och Duke och har under sin karriär jobbat i flera stora amerikanska och europeiska bolag, både som VD och andra seniora positioner. Nu är hon 55 år och sitter i ett flertal styrelser. Hon är norsk medborgare.

Jag hoppas hon la på luren när journalisten från SVT ringde och frågade vilken hudfärg hon har.



Men trots det här enorma övertrampet framhärdar SVT att hudfärg räknas. Nyss sa en av deras programchefer, Helena Olsson, det här:



“Vi måste kvantifiera”.

Räkna alltså. Räkna hudfärg.

Rättviseförmedlingen kan nu skära guld med täljkniv. För det här är deras affärsidé – att räkna folk baserat på hudfärg, kön och sexuell läggning. Allra helst använder de ordet “cis” så ofta de kan. På deras Facebook-sida kollade jag lite snabbt på de första inläggen. I tre av tre står det “cis-män” specifikt som det man vill undvika.



För er som inte är bevandrad i representativitetsvärldens spännande vokabulär är Rättviseförmedlingen snälla nog att förklara vad de menar med “cis-män”.



Det här är alltså ett annat ord än de mer populära “vit medelålders heterosexuell man”.

Och det ska man alltså INTE vara.

Det underliga i det här är hur Rättviseförmedlingen bara genom att titta på en person vet hur just denna vita man uppfattar sig vad gäller kön eller har erfarenhet av trans. Har de en särskild kompetens som gör att de kan avgöra det här? Sitter det i kläderna? Eller har de ringt och frågat, som SVT brukar göra?

Eller så har de på förhand bestämt sig för att inga vita snubbar i kostym kan ha någon annan sexuell läggning är straight. För att de är…..vita? Har kostym? Ingen vet.

Tydligt är att balans inte är deras grej. Kolla bara på loggan. Kvinnliga symbolen. Bara. Hur det här kan bli balans vet inte jag.



Men de har alltså allt att tjäna på att vi pratar så mycket hudfärg det är möjligt. För nu regnar det pengar. De har nyligen fått hela 3,2 miljoner kronor skattepengar av Vinnova för att bygga någon typ av räknare som ska räkna personer i media.



Om man räknar folk födda utomlands uppgår de med utländsk bakgrund till 15,9 % enligt SCB.

Räknar man född av två utländska föräldrar men är svensk är däremot siffran 20 %, men de här grupperna är väldigt olika för är du alltså född i Sverige är du per definition svensk. Du har vuxit upp här, gått i svensk skola, har svenska som modersmål och har inte upplevt det som gjorde att din familj flydde.

I mitt inlägg utgår jag därför ifrån siffran 15,9 %.

De ska alltså samla in statistik till “listor”. Jag utgår från att dessa listor inte ska samlas in och fungera manuellt så med listor menar de alltså register i datorer, så kallade databaser. En kartläggning, byggt på vad folk heter, vad de jobbar med och…..vilken härkomst de har.

En annan sak Rättviseförmedlingen verkar ha glömt är PUL – Personuppgiftslagen. För enligt den får man absolut inte registrera folk hur som helst. Så här kan man läsa på Datainspektionens hemsida.



För att få bygga ett register ska alltså personen ha lämnat samtycke, frivilligt samt individuellt och specifikt för just detta register.

Det finns ett annat krux med det här registret (listan) som Rättviseförmedlingen vill bygga upp. Den är olaglig med stor sannolikhet. För enligt PUL är det förbjudet att registrera folk efter “ras eller etniskt ursprung”.

Ni vet vad som hände Polisen när de försökte registrera folk med romsk härkomst? Just det.

Den otroligt duktiga juristen Clarence Crafoord på Centrum för Rättvisa påpekade allt det här i en artikel på SVT Opinion nyligen, där han också påminde Rättviseförmedlingen om att man har rätt att avgöra själv vilken etnicitet man har. Det kan ingen annan göra.



Förmedlingens ordförande Seher Yilmaz visar dock i sitt svar till honom att hon inte ens fattat vad han skrivit. Först påstår hon att det inte är sant.



Men sedan kommer det igen – “samla stora mängder data och utifrån dessa ta fram översiktlig statistik“. Ett register alltså. I en databas. Exakt det som alltså är…..förbjudet förmodligen.



Hon hänvisar dessutom bland annat till att högskolor och universitet samlar data om sina uppsatser etc men glömmer att man som student i samband med att man skriver en uppsats medger att universitet får lagra informationen i enlighet med PUL. Om hon och hennes “rättvise”-jägare ska få bygga en databas måste de alltså i enlighet med PUL fråga varje person om samtycke.

Lycka till med det. Jag vet vad jag kommer svara när hon hör av sig.

Eller, förresten. Eftersom jag enligt lagen har rätt att definiera mig själv tänker jag definiera mig själv som….jamaican när hon ringer. Eller dansk.

En annan grej rättvisejägarna verkar ha svårt för, förutom att räkna och det här med juridiken, är vad som är statligt och privat. För på deras hemsida kan man hitta deras verksamhetsberättelse för 2013.

Och där står det, som en liten liten not längst ner, att bidrag från statliga Ungdomsstyrelsen (MUCF) och Tillväxtverket är……privata pengar.

Well, dessa pengar kommer alltså direkt från statsbudgeten till……de statliga myndigheter de är och varenda krona är skattepengar. 660 000 kronor närmare bestämt, eller mer än hälften av det de kallar “privata bidrag”.

Till nästa år kanske ni kan lägga in de 3,2 miljoner kronor skattepengar ni nyss fått från statliga Vinnova på kolumnen för Statliga bidrag? Bara ett litet tips i all välmening.



Okej. Vi ska tydligen ha ett samhälle där vi räknar folk efter bakgrund, hudfärg, kön och brytning. Fine. Jag är helt emot det men just för detta ögonblick tänkte jag anpassa mig.

Om vi nu ska räkna folk efter bakgrund tänker jag att vi måste reda ut hur det ser ut då. Vi har redan rett ut att befolkningen består av 15,9 % utlänningar och inte 20 % som Rättviseförmedlingen alltså tror.

Jag hittade ingen mer aktuell statistik uppdelat per land på SCB än från 2012 men den ger en bra fingervisning i alla fall. Vi är ca 9,5 miljoner invånare i Sverige idag.

1,7 % av dem är finnar

1,3 % irakier

0,7 % polacker

0,7 % jugoslaver

0,7 % iranier

osv.

Bara att dela antalet med 9 500 000 och hepp, procentsats.

Ni fattar. Om vi nu ska roa oss med hudfärgsräknarnas favoritsysselsättning tänkte jag ge mig på att dela in dem i vita och icke-vita invandrare.

Nu förstår jag att alla ni rättvisejagare myser bakom skärmen.

Om man utgår från att alla jugoslaver, bosnier och polacker är icke-vita (finns massa blonda där men de har ju i alla fall konstiga namn och eventuellt den där brytningen Helena Olsson på SVT letar efter) är de icke-vita 6,2 %.

Räknar man utom-europeiska endast handlar det om 4 %. (Polen och juggarna borta alltså, de ligger i Europa. Turkiet räknas dock in här. De har jättesvart hår).

Svarta (här räknas bara Somalia) är 0,2 % av befolkningen. Afrosvenskarna alltså.

I Miljöpartiets kongressmotioner 2015 man läsa om afrofobin, som härstammar från den afrikanska slavminoriteten från 1700-talet här i Sverige. Från tiden då vi var en stor slavnation, ni vet. Det behövdes mängder med slavar till bomullsfälten nere i Skåne. Hur som helst, dessa räknas inte in i detta material. Vad de menar är oklart men jag antar att de bland annat pratar om Fredrik Reinfeldt, för hans anfader var alltså en mulatt från en cirkus. Har han själv sagt i en intervju i alla fall. Och Fredrik och hans bröder härstammade från dessa afrikaner finns alltså inte med. Bara Somalia.



Folk från Norden + Tyskland (de är nästan Norden och är ju här och hänger på semestrar och annat ändå mest hela tiden) utgör 3 % av befolkningen. Vita. Säkert cis allihop. De räknas alltså inte.

En annan relevant sak när vi nu delar in befokningen är att olika invandrargrupper har olika medelålder. Exempelvis är gruppen finnar närmare pensionsåldern medan somalierna är blott 30 år i snitt. Givetvis påverkar det här var man befinner sig i karriären.

Ett till litet tips till alla representativitetsivrare alltså. Ni som vill kvotera in finnar på sajten Edit kommer alltså har lite svårare att hitta folk än om ni väljer exempelvis kineser.



Om vi nu ska ta den här nya information, och utgår från att den rätta saken att göra alltså är att räkna folk efter efternamn, precis som Rättviseförmedlingen alltså fått 3,2 miljoner skattekronor att göra, tänkte jag göra exakt detta, i media. För att så här lite i förväg och manuellt testa idén.

Jag har gått in på Sveriges Radio P3:s sajt och kollat på samtliga program samt kontakt för dessa. Jag har utgått från de som har makten i detta medie, alltså producenter och programledare etc. För det är ju specifikt medial makt, bland annat, som just Rättviseförmedlingen är intresserad av. Och SVT.

Genom detta har jag fått fram följande information:

56 av personerna har svenska namn och därför sätter jag dem i lådan “Vita”. 26 av dem är dessutom män så varsågod, en cis-etikett på er. Bang.

30 av dem har utländska efternamn.

Så 34 % av de som har makt i P3 har alltså utländsk bakgrund. Mer än hälften av dessa är dessutom kvinnor. Utländska kvinnor är mer underordnade än utländska män enligt den här stränga mallen rättvisejägarna mäter allt efter

Nedan ser ni hur den mediala makten för dessa personer på P3 ser ut enligt TNS-Sifo. Kanalen har alltså ca 15 % av radiolyssnarna i Sverige. Mer än P1 har.



Om vi nu ska ha en representativ fördelning i t ex P3 ska vi alltså inte anställa fler med utländsk bakgrund utan byta ut 16 av dem till folk med mer svenska efternamn. För ska vi ha 16 % invandrare motsvaras detta av 14 %. Om man tittar på utom-europeiska, vilket är det Rättviseförmedlingen gör då alla norrmän, danskar etc ju är dessa hopplösa vita cis, är det 3 personer som borde jobba på P3 och delen av P3 som är makt. Medial makt.

Eftersom folk så ooootroligt gärna vill missuppfatta kommer här ett extra förtydligande: jag lajvar räknare. Jag vill inte att någon räknar på riktigt, varken SVT eller Rättviseförmedlingen. Men detta är viktigt att belysa praktiskt för att visa vilka konsekvenser det får. Därför gör jag de här uträkningarna. Men de kommer bli verklighet. Tyvärr.

Om vi går vidare i media och kikar på SVTs nya satsning på ungdomar hittar vi sajten Edit.

Nöjesguidens motsvarighet i public service alltså, som är tänkt att konkurrera med alla sajter som inte lever på den aldrig sinande källan skattepengar.

De som ansvarar för det projektet är de här tio personerna:



Även här är fördelningen otroligt skev som ni ser för 60 % har utländska namn. Ingen balans, ingen representativitet alls.

Om de följt befolkningens representativitet skulle de haft 2 personer, inte 6 stycken.

Känner ni hur otrevlig stämning det börjar bli av det här? Det kryper liksom lite i skinnet. Eller hur? Men vi fortsätter ändå.

Samma sak med de utvalda bloggarna.

För de har anlitat ett gäng unga bloggare, foton och blogg hittar ni här.

Ni ser ju själva. Helt skevt. Här finns dessutom foton som underlättar vilken låda man ska lägga varje person, eftersom det viktigaste just är namn och hur de ser ut. (Saga Becker är trans-person och räknas därför inte som vit cis utan som trans).

0,2 % av befolkningen ungefär, är somalier och den enda grupp afrosvenskar SCB klassificerar. Av Edits bloggare, av foton och namn av döma eftersom det är så Rättviseförmedlingen vill att vi klassificerar folk, är 62 % afrosvenskar av dessa.

Räknandet är alltså inlett, även i liten skala och utan någon typ av register. Det är nämligen inte tillåtet.

“Räknar man inte kommer man inte framåt” som Rättviseförmedlingen själva säger.



Räkna ska man även göra på Kulturdepartementet för här har vår kulturminister nyss, utan upphandling, anlitat just Rättviseförmedlingen att räkna blond och svart hår, snippa eller snopp, nordisk eller annat efternamn och så vidare. Julafton för dem alltså.

Vi skattebetalare får betala. Igen. Lite så kallade “privata bidrag” till alltså i deras resultaträkning.

Jag har fått ut avtalet från Kulturdepartementet. 72 000 kronor tar de för nöjet att räkna och sammanställa till en lista efter tips på Facebook-gruppen. Ni vet, där varje inlägg innehåller ordet “cis-man” som i “allt annat utom vita snubbar”.



Beställare av uppdraget är kulturminister Bah Kuhnke.

Ni vet, hon som gärna pratar med journalister om att olla saker och fläckar på snoppen?



Ser ni hur sjukt det här är nu?

Att bunta ihop folk efter namn, utseende, hudfärg, sexuell läggning eller kön. Som om dessa yttre icke valbara attribut säger någon om dig som person. Som om dessa saker gör att personer har något gemensamt.

Jag vill se ett samhälle där det inte spelar någon roll alls vad du heter eller hur du ser ut. Utan ett samhälle som helt är en meritokrati. Där bara kompetens och personlighet spelar någon roll.

Ändå har vi 2015 snart statligt finansierade hudfärgsräknare i en app-store nära dig.

Slutligen: skäms på er borgerliga politiker inklusive partiledarna i M och C, som hejar på det här.

Uppdatering 28 maj:

På grund av tidsbrist glömde jag ta med den här dumpen, på Rättviseförmedlarnas egen så kallade “representativitet”

Borde de inte skriva ut vem som är vit och icke-vit, vem som är cis och trans, bög, flata, handikappad etc, nu när det är så viktigt undrar jag? Hur ska man annars kunna veta?

Men kan ju alltid räkna efternamn.

