Sayef Noumi är ensamkommande flykting, han har en god man och bor hos en fosterfamilj.

I våras nappade 16-åringen på kommunens feriejobb.

– Skolan hjälpte mig att söka jobbet och jag fick det, säger han.

Handlingar som bevisade att jobbet var hans kom på posten från kommunen. Under tre veckor jobbade Sayef tillsammans med en kompis på ett äldreboende.

– Vi dukade, diskade och ordnade aktiviteter, typ tipspromenader och sådant, säger Sayef.

Det var ett roligt jobb och Seyef berättar att han kände sig uppskattad. De tre veckorna gick och Sayef såg fram emot att få sina första egentjänade pengar.

Då började problemen.

– Min kompis fick sina pengar men jag fick inga, det kändes orättvist, säger Sayef.

Familjen och Sayefs gode man började nu engagera sig för att han skulle få sin lön.

– Vi har ringt och ringt och ringt, säger fosterpappan Hedi Majri.

Beskedet från kommunen återkommer gång på gång: ”Om en vecka får ni svar”.

Nu har det snart gått fem månader sedan Sayef gjorde sin sista arbetsdag för Örebro kommun. Han hade planerat att köpa en ny mobiltelefon för de omkring 6 500 kronor som han skulle ha tjänat på sitt sommarjobb.

– Men det handlar inte om pengarna, säger Hedi Majri.

– Det handlar om principen. Jobbar man ska man få betalt, så är det bara. Vad tror du att han får för bild av myndigheter i Sverige? säger han.

Kommunen menar att anställningen av Sayef var ett misstag från början.

Det juridiska läget för att låta 16-åringen jobba är oklart och enligt Migrationsverket behöver han inget arbetstillstånd.

Fosterpappa Hedi är upprörd över hur kommunen har agerat.

– Hur kunde de tillåta honom jobba?

– Nu har han gjort det och då är det bara att betala. Kommunen måste ta det här på allvar, säger han.

– Sayef har gjort sina skyldigheter men får inte sina rättigheter, säger Hedi.

Dessutom, menar Hedi, kan inte Sayef vara den första som hamnat i den här situationen.

– Vi förklarar ju för Sayef att det här är ett misstag men andra fosterfamiljer som inte varit här lika länge kanske tror att det är så här det går till, säger han.

Sayef Noumi själv är ganska fåordig kring situationen som uppstått.

Han tog ett jobb som han blev erbjuden av en av landets största kommuner. Och han kan tänka sig göra det igen.

– Ja, om jag får mina pengar, säger han.

– Men det är klart att jag inte kan lita på kommunen på samma sätt nu.