Stena Fastigheters renovering av bostadsområdet Pennygången har kommit att bli sinnebilden av renovräkning i Sverige. Motståndet mot Stenas försök att tvinga igenom 60%-iga hyreshöjningar genom (dåligt utförda) renoveringar har spelat en politiskt betydande roll i det faktum att renovräkningar numera erkänns som ett samhällsproblem i riksmedia. Numera sägs det att när en hyresvärd försöker genomföra en halvdan renovering av ett lägenhetsbestånd och samtidigt lura på de boende en rejäl hyreshöjning så är det ”att göra en Stena”.

På många andra platser i Sverige så har liknande situationer uppstått, där en privat fastighetsvärd försöker köra av de boende genom att höja hyran i samband med en stamrenovering. Motstånd mobiliseras och fler och fler tar kampen mot fastighetskapitalister som hittar sätt att tjäna pengar på bostadsbristen. En av dessa kamper har fått oförtjänt lite uppmärksamhet och är säregen med tanke på vem som står som ägare av det renoverande bostadsbolaget. På Näverlursgatan i Västra Frölunda i Göteborg så informerade bostadsbolaget Poseidon år 2013 sina hyresgäster om att ungefär 700 lägenheter på Näverlurs- och Marconigatan skulle renoveras i sju etapper. Först ut var huset med adresserna Näverlursgatan 2-8 som skulle börja renoveras vid årsskiftet 2014. Till skillnad från Stena, Balder och Rikshem (fastighetsägare som varit involverade i andra uppmärksammade renovräkningar) så är Poseidon inte ett privat bostadsbolagen utan en del av allmännyttan och ägs av Göteborg stad.

Trots att husen ingår i allmännyttan och har offentliga ägare så blev fick de boende samma behandling som de som bor hos privata fastighetsvärdar. Hyreshöjningarna i samband med renoveringen landade på mellan 25-45%. Husen som renoveras är ungefär 50 år gamla (och har eftersatt underhåll) och således i behov av en stamrenovering men kostnaden för den här renoveringen ska ha ingått i hyran som betalats, det är således orimligt att bostadsbolaget inte kunde erbjuda ett alternativ med 0%-ig hyreshöjning.

När renoveringen uppmärksammades i Göteborgsposten i mars 2015 så försvarade sig Lena Molund Tunborn från Poseidon på följande sätt:

– Vi kan inte vänta in politikernas svar eller lösningar. Vi måste se till att det här huset byggs om här och nu, det finns ett behov och ett önskemål om det från våra boende. Och det är dem vi sätter i främsta rummet.

En ”kreativ” syn på de boendens intressen som är symptomatisk för just Poseidon. Historiskt har de visat väldigt lite förståelse för den kritik som löpande kommit från de boende, exempelvis tog de för några veckor ett beslut om att plocka ner information om ett seminarium om hyreshöjningar i samband med renoveringar som satts upp i trapphusen av den lokala hyresgästföreningen. Poseidons informationschef menade att seminariets titel ”Var tredje kan tvingas att flytta” riskerade att ”oroa de boende” vilket varken låg i Poseidon eller Hyresgästföreningens intresse att göra…

Det stämmer att just oron för framtiden är en påtaglig ingrediens i den psykiska ohälsa som tenderar att drabba de som bor i områden som ska genomgå omfattande renoveringar. I fallet med Poseidons renoveringar av Näverslursgatan så visar sig emellertid den här oron vara synnerligen befogad. Av de 102 hyresrättsinnehavare som bodde i husen Näverslursgatan 2-8 innan renoveringen så har endast 24 flyttat tillbaka till samma eller en större lägenhet i huset. Över tre fjärdedelar av de boende har alltså flyttat, en andel som är anmärkningsvärd även om alla som flyttat förmodligen inte gjort det på grund av renoveringar. Sifforna kommer från Poseidons handlingar och det är därför underligt att bolaget hävdar att det är onödigt att ”oroa de boende” om att en tredjedel av dem kan komma att behöva flytta på grund av renoveringen. Deras egna siffror visar på att betydligt fler än en tredjedel har varit tvungna att flytta på grund av renoveringar.

Det finns flera saker att lära sig av den här historien. Delvis får vi aldrig glömma att det finns samband mellan renovräkningar, bortträngning och gentrifiering och den ekonomiska utveckling som kapitalismen drivit fram. De allmännyttiga bostadsbolagen är juridiskt tvingade att drivas med ”affärsmässiga principer” och kan därför ses som skyldiga att agera precis så illa som de privata fastighetsägarna. Det vill säga chockhöja hyror i samband med renovering utan att erbjuda ett alternativ utan hyreshöjning. Vi kan med andra ord inte lita på de allmännyttiga bolagen om det inte ställs starka krav från politiken att de inte får agera på det här sättet. I och med att bolaget ägs av kommunen och styrs politiken så finns det lösningar nära till hands. Det är fullt möjligt att skriva in i ägardirektiven för alla allmännyttiga bolag i Göteborg (och alla andra städer i Sverige) att det är ett krav från ägaren (allmänheten) att bolagen renoverar sina fastigheter så att alla boende kan bo kvar. Ett fullständigt rimligt politiskt krav att ställa på kommunen i linje med en politisk kamp för att avskaffa allbolagen (så att allmännyttiga bolag inte behöver agera utifrån marknadens misslyckade metoder) samt ge kommunen ett politisk att aktivt motverka gentrifiering och bortträngning i staden. Tills denna politik sätts i bruk så är det fullt möjligt att fler allmännyttiga bostadsbolag tar chansen att indirekt vräka sina hyresgäster genom att ”göra en Poseidon”.