Det skal være surt ikke at være integreret. Det skal være ørkesløst. Den slags hjælper på viljen.

Der er én overvejende grund til, at muslimske indvandrere ikke bliver integreret. Og det er, at viljen ikke er til stede.

Er det en banal erkendelse? Det er det måske for nogen. Men erkendelsen har helt afgørende betydning for, hvilken politik vi skal føre. Hvis vi ellers gerne vil opnå, at integrationen på et tidspunkt skal finde sted.

Mange vil nægte at integration overhovedet er muligt. De hævder i stedet, at vi bare skal lukke grænsen og smide de kriminelle ud. Og det er nok OGSÅ en banal erkendelse. Det giver sig selv, at integrationen er dødfødt, hvis tilstrømningen fortsætter. Hviken den i øvrigt gør. Det giver også sig selv, at vi skal smide de kriminelle ud. Og alle de mange integrationsværktøjer, vi kan hitte på, er udsmidninger selvfølgelig det suverænt mest effektive. Hvis der er færre kriminelle udlændinge, er der færre negative berettigede fordomme. Der er færre dårlige rollemodeller. I stedet vil der være fugleskræmsler. Lille Hassan vil ikke længere kunne se op til sin gangsterfætter, for han er blevet smidt ud af landet og er nu knap så bling-smart nede i Bagdad. Gør for alt i verden ikke som din fætter! Det er i øvrigt Lars Løkkes skyld, at vi ikke smider de kriminelle indvandrere ud. Hvis han holdt af Danmark, kunne han lave det om i morgen.

Men når vi nu godt ved, at der er brug for lukkede grænser og udvisninger af kriminelle, hvad gør vi så? Så er det viljen, der er afgørende for resten.

Det er en kulturel kamp. En åndelig kamp. Mellem to civilisationer og især mellem to religioner. Vi skal sætte hårdt mod hårdt. Hvis vi vil beskytte vores frie og fredelige samfund, altså.

Og regeringen har faktisk fat i noget af det rigtige med den nye ghettopakke. Fremover skal børn i ghettoen tvinges i vuggestue, hvor de får proppet danske traditioner højtider og sprog ned i halsen. Det er barskt. Og jeg kan ikke udstå vuggestuer i almindelighed. Men den slags lovgivning har vi brug for. Til gengæld hjælper spredningsforslagene ikke en bønne. Ideen er vel, at hvis problemerne bliver spredt, bliver de også opløst. Det er ikke tilfældet. Problemerne bliver bare spredt. Det er jo heller ikke, fordi indvandrere bliver integreret i provinsdanmark, vel?

Derudover får vi aldrig nogensinde integrationen til at lykkes, hvis vi ikke forbyder tørklædet i det offentlige rum. Heller ikke uden flerdobling af straffelovsovertrædelser. Eller uden kraftig decimering af overførselsindkomster til parallelsamfundet. Det skal være surt ikke at være integreret. Det skal være ørkesløst. Den slags hjælper på viljen.

Hvor mange, der i dag ønsker at blive integreret er uklart. Bortset fra, at vi let kan konstatere, at det store flertal ikke gør. Der er kun ganske få rollemodeller. Forbilleder som Naser Khader og Jaleh Tavakoli. Levende beviser på, at integrationen er mulig. De fleste indvandredebattører er desværre det modsatte.