Faste læsere af Information vil vide, at Danmark og EU nu på andet år fører frihandelsforhandlinger med USA om et transatlantisk indre marked, kaldet TTIP. Den sjette forhandlingsrunde om TTIP indledes på mandag i Bruxelles.

Særligt årvågne vil dertil være klar over, at forhandlingerne foregår i et tidsmæssigt kapløb med en lignende aftaleforhandling henover Stillehavet, kaldet TPP, mellem USA og 11 andre stillehavsnationer, Kina undtaget. De helt specielt interesserede kan desuden have registreret, at EU angiveligt er tæt på at undertegne en frihandelsaftale med Canada – forkortet CETA – om end det bliver ved at trække ud med færdiggørelsen.

Hvad der ikke har påkaldt sig dækning, er, at EU også er i gang med bilaterale frihandelsforhandlinger med Japan såvel som med Vietnam, Indien og andre, ligesom USA sidder i egne forhandlinger med en række nationer i Afrika, Mellemøsten og Latinamerika.

Der foregår således i disse år en intens forhandlingsaktivitet på kryds og tværs af landegrænser for at bane vej for en liberaliseret verdenshandel. Som alternativ til den globale, men vingeskudte proces i Verdenshandelsorganisationen WTO forsøges grundlaget for friere global bevægelighed af varer, viden, arbejdskraft og kapital nu etableret via et stadig mere uoverskueligt kludetæppe af bilaterale og regionale aftaler. Jo hurtigere man kan få sin aftale på plads, desto større er chancen for, at den skaber præcedens for andre aftaler og dermed for den globale handels spilleregler. Som EU’s handelskommissær og chefforhandler i TTIP-processen, Karel De Gucht, sagde forleden i en tale i Berlin:

»Vi må gøre, hvad vi kan, for at sikre, at denne aftale bereder vejen for en ændret verden. Gør vi det rigtigt, kan TTIP sikre os en fælles platform, der kan tjene som startpunkt for globale diskussioner om globale regler.«

Oven i alt dette, der i høj grad foregår i fortrolighed og uden mediers bevågenhed, er der så TISA. Ifølge en søgning på Infomedia ikke omtalt i én dansk avisartikel på noget tidspunkt. Og kun bragt på dagsordenen i Folketingets Europaudvalg en enkelt gang sidste år.

Plurilateral

TISA står for Trade in Services Agreement. Det er en såkaldt plurilateral frihandelsaftale under aktuel forhandling mellem 50 lande – heriblandt EU-landene – som en reaktion på, at forhandlingerne i WTO-regi brød sammen for seks år siden. Aftalen skal skabe mere fri handel med service- og tjenesteydelser, herunder finansielle produkter.

»TISA har som mål at åbne markeder og forbedre regler på områder som licensgivning, finansielle tjenesteydelser, telekommunikation, e-handel, søtransport og arbejdskraftens midlertidige bevægelse udenlands for at yde servicetjenester,« hedder det i EU-Kommissionens beskrivelse. Aftalen skal omfatte »alle servicesektorer« undtagen lufttrafik samt statslige tjenesteydelser som forsvar, politi og retsvæsen. Den skal udvikle »bedre reguleringsbestemmelser, der understøtter markedsadgangen«, som det udtrykkes i den danske regerings beskrivelse af formålet.

Mere konkret er det centrale sigte ifølge EU-Kommissionen ikke at tvinge landene til f.eks. at udlicitere deres offentlige systemer inden for sundheds-, social- eller uddannelsessektorerne eller privatisere f.eks. vandforsyningen, men at sikre lige adgang for udenlandske selskaber på de serviceområder, hvor private virksomheder har eller får adgang. Altså f.eks. lige muligheder for amerikanske eller kinesiske banker til at etablere sig i Danmark og vice versa.

En række internationale erhvervsorganisationer har i flere år presset på for at få en TISA-aftale. Flere kilder angiver den amerikanske US Coalition of Service Industries (CSI) og dens internationale paraplyorganisation Global Services Coalition som den egentlige inspirator og drivkraft bag forhandlingsinitiativet i kølvandet på WTO-processens sammenbrud.

CSI skrev ved forhandlingsstarten sidste år til den amerikanske kongres, at »for fuldt at realisere potentialet i den amerikanske serviceøkonomi er det afgørende at fjerne de mange barrierer og former for diskrimination mod handel med service«.

CSI nævner som eksempler dagens begrænsninger på virksomheders ret til grænseoverskridende dataoverførsel, regler der giver statsejede virksomheder særlige fordele, krav om lokalt ejerskab eller lokale leverandører af bestemte servicetjenester m.m.

Parlamentet imod

De 50 TISA-lande – der omtaler sig selv som ’Really Good Friends of Services’, og som foruden de 28 EU-medlemmer bl.a. omfatter USA og Kina – håber ifølge EU-Kommissionen, at TISA kan »kickstarte de fastlåste multilaterale forhandlinger« under WTO. Kan 50 lande enes om frihandel på serviceområdet, vil andre nok føle sig presset til at gå med, lyder rationalet.

Den linje vendte Europa-Parlamentet sig klart imod allerede i juni sidste år, hvor man i en vedtaget tekst advarer mod sådanne ’plurilaterale’ handelsforhandlinger, der underløber det multilaterale WTO-system, hvor næsten alle verdens lande er med. Parlamentet var bl.a. bekymret over, at de u-lande, som aftalen angiveligt har til formål at hjælpe til udvikling, stort set ikke er blandt de 50 deltagende lande, men tværtimod for fleres vedkommende har erklæret sig som modstandere af en TISA-aftale.

Europa-Parlamentet »tager afstand fra, at der indledes og videreføres plurilaterale forhandlinger om en aftale om handel med tjenesteydelser (TISA) (…) Parlamentet opfordrer indtrængende Kommissionen til at trække sig tilbage fra TISA-initiativet«, hedder det kontant i parlamentets vedtagelse fra sidste sommer.

Parlamentet har imidlertid ikke indflydelse på EU-Kommissionens mandat til at begynde forhandlinger på medlemslandenes vegne, og forhandlingerne er nu i fuld gang. Inden årets udgang ventes 10 TISA-forhandlingsrunder at være gennemført. Den syvende og seneste runde fandt sted for to uger siden – den ottende foregår 21.-25. september i Geneve. »Drøftelserne gør gode fremskridt«, oplyser EU-Kommissionen på sin hjemmeside.

»Som enhver anden handelsforhandling foregår TISA-drøftelserne ikke i offentlighed, og dokumenterne er kun tilgængelige for deltagerne«, bemærkes det.

Det betyder, at meget lidt er kendt om forhandlingernes konkrete indhold, og det har fremkaldt kritik fra mange sider.

»Vi fordømmer på det kraftigste den hemmelige karakter af TISA-forhandlingerne, hvor borgere, parlamentarikere, fagforbund, myndigheder, servicebrugere og andre interesserede aktører har begrænset eller ingen adgang til dem, der bestemmer forhandlingsmandatet, endsige til forhandlingerne og forhandlingsdokumenterne«, skrev f.eks. 345 internationale ngo’er i et fælles brev til de deltagende landes handelsministre ved forhandlingsstarten sidste år.

»Hemmeligholdelsen af forhandlingsdokumenterne er mere omfattende end selv TPP og er i modstrid med bestræbelser i WTO på at skabe mere åbenhed,« konstaterer juraprofessor Jane Kelsey, ekspert i frihandel ved University of Auckland, New Zealand, i en aktuel kommentar.

Herhjemme har Folketingets Europaudvalg ved én lejlighed – den 13. marts 2013 – fået forelagt og accepteret regeringens tilslutning til EU-Kommissionens forhandlingsmandat. Siden har udvalget eller Folketinget som sådan ifølge Erhvervs- og Vækstministeriet ikke hørt om sagen.

Lækagen

Forleden åbnede der sig imidlertid mulighed for et sjældent og uautoriseret blik ind i TISA-forhandlingernes maskinrum. Det skete via en lækage til Wikileaks af det afsnit i den aktuelle forhandlingstekst, der handler om den finansielle sektor. Teksten er hemmeligstemplet og skal holdes fortrolig »i fem år efter TISA-aftalens ikrafttræden«.

Den fortrolige tekst er præget af kantede parenteser, der angiver uenighed mellem landene, og af henvisninger til andre, ikkelækkede dele af forhandlingsteksten, hvilket gør det vanskeligt at tolke substansen. Den newzealandske juraprofessor Jane Kelsey har imidlertid for Wikileaks analyseret finansafsnittet.

»Den største fare er, at TISA vil bremse landene i at stramme reglerne for den finansielle sektor,« mener hun og skriver, at TISA bærer præg af at være »designet til og i tæt rådslagning med den globale finansindustri, hvis grådighed og hensynsløshed har fået skylden for de gentagne kriser, og som fortsat sætter sig på regelfastsættelsen i globale institutioner«.

Professor Kelsey peger specielt på tekstens artikel X.4, hvor EU og USA i fællesskab og under overskriften »Stilstand« vil have landene til at fastfryse deres nuværende niveau af finanssektorregulering på en række områder. De må gerne liberalisere mere end i dag, men ikke stramme reglerne.

»De nuværende regler for finansiel service vil være de mest restriktive, som en regering vil have ret til at bruge. De opmuntres til at inddrage nye liberaliseringer, der går videre end deres status quo«, skriver Jane Kelsey.

Hun mener således, at teksten »vil forpligte regeringerne til at fastholde det nuværende, fejlslagne system til regulering af finanssektoren« og dermed spænde ben for den skærpede regulering, som så mange politikere har talt om i kølvandet på den finansielle og økonomiske krise.

Landenes rettigheder

Blandt de ngo’er, der har haft lejlighed til at se den lækkede tekst, siger direktør i den amerikanske forbrugerorganisation Public Citizen, Lori Wallach, at »dette er en tekst, som de store banker og finansielle spekulanter måske vil elske, men som kan være virkelig skadelige for os andre«.

Daniel Bertossa, talsmand for Public Services International, den globale faglige sammenslutning af offentligt ansatte med 20 mio. medlemmer, siger, at det lækkede finansafsnit er »bekymrende tegn for de andre områder, vi ved, TISA vil dække, såsom offentlig service, miljøregulering, sundhed, vand, energi, affald og uddannelse«.

I det forhandlingsmandat til EU-Kommissionen, som regeringen og Folketingets Europaudvalg har givet, hedder det, at man støtter Kommissionens anbefaling i forhandlingerne af, at »en evt. kommende aftale skal respektere medlemslandenes ret til at regulere tjenesteydelser og medlemslandenes udlændinge- og arbejdsmarkedsregulering«.

Det betyder, at landene – ifølge EU’s ønskeseddel – selv skal kunne afgøre, hvilke områder de under en TISA-aftale vil åbne for mere konkurrence og i hvilken udstrækning.

Det har ikke været muligt at få en kommentar fra erhvervs- og vækstminister Henrik Sass Larsen (S) eller handelsminister Mogens Jensen (S), som begge holder ferie.