Hver dag i ett år har jeg vært kvalm, skjelven og redd for politiet | Stella Mwangi

Stella Mwangi artist

17. okt. 2018 21:00 Sist oppdatert 18. oktober 2018

Jeg forstår dem som leser overskrifter og dømmer ut ifra det. Jeg har gjort det samme, skriver Stella Mwangi. Stian Lysberg Solum, NTB scanpix

Tingretten landet på full frikjennelse. Anken ble forkastet av lagmannsretten. Jeg var frikjent. Men noe var fortsatt galt.

Debatt

Dette er et debattinnlegg. Meninger i teksten står for skribentens regning.

Les også Bakgrunn: Lagmannsretten avviser politiets anke mot Stella Mwangi

Jeg har alltid stolt på politiet i Norge. De har vært der for å ordne opp hvis noe skjedde. I nabolaget, på byen eller hvis det var en slåsskamp på skolen. Politiet kom, jeg var trygg. Jeg levde i verdens beste land. Landet som beskyttet minoritetsgrupper, barn, eldre, uføre og ikke minst kvinner. Men så, på noen timer, ble alt snudd på hodet.

Noen ringte politiet

Fredag 29. september 2017. Jeg hadde gledet meg til den dagen. Jeg skulle treffe noen venninner, og vi skulle på konsert. Jeg kjørte ned til sentrum og parkerte bilen. Venninnen min skulle være edru og kjøre den kvelden. Jeg var ikke beruset da jeg kjørte ned til byen, jeg kjørte ikke inn i noen biler da jeg parkerte, jeg stakk ikke fra noe åsted. Alt var normalt.

Jeg dro til en neglesalong for å fikse meg til konserten. Jeg begynte å vorse der og drakk tre sterke drinker. Det jeg ikke visste, var at noen hadde ringt politiet og sagt at jeg hadde virket beruset da jeg parkerte. Det ble også sagt at jeg hadde gjort skade på flere biler. Da jeg gikk ut av neglesalongen, ble jeg pågrepet av politiet, nå med en promille jeg ikke hadde hatt da jeg parkerte bilen.

Jeg ble tiltalt for å ha kjørt i beruset tilstand med en promille over 2,2, for å ha forlatt en ulykkesplass, forulempet flere politikonstabler og kjørt inn i flere biler. Hele Norge fikk det med seg. 43 nyhetssaker har jeg rukket å telle. «Nok en kjendis som er tatt i fyllekjøring.» Jeg hadde nok tenkt sånn selv. «Stakkars, nå er den karrieren i vasken, men hun fikk som fortjent. Ærlig talt, hvem drikker whisky midt på dagen?»

Jeg dro til søsteren min og bodde der i tre måneder. Livet stoppet. Jeg klarte ikke å jobbe, skriver Stella Mwangi. Indrelid Trygve

Slik var min opplevelse av det som skjedde

Hvorfor setter dere håndjern på meg, spør jeg politiet. Kan jeg ringe noen? Ja, jeg blir med til stasjonen, så får vi oppklart dette. Ja, dere kan ta blodprøve av meg, men jeg er redd for sprøyter, kan en kvinne sette sprøyten? Hvorfor ikke det? Jeg vil veldig gjerne ha en kvinne! Hvorfor må tre menn holde meg fast? Hvorfor tar du av meg klærne? Jeg har ikke på meg bh! Det gjør vondt! Hvorfor behandler dere meg sånn? Hvorfor legger du meg i bakken? Hvorfor er det to politimenn oppå meg? Jeg er i håndjern, jeg kommer ingen vei. Ja, jeg er sur! Hva mener du med at du er så lei sånne som meg? Hva mener du? Er det fargen min? Ja vel, så du er lei artister. OK.

Jeg forstår dem som leser overskrifter og dømmer ut ifra det

Jeg kom hjem ti timer senere. Skalv. Blåmerker over hele meg. Hodet jobbet på høygir. Gikk igjennom bildene i hodet mitt. Hva hadde jeg gjort feil? Det var min skyld. Politiet gjør jobben sin. De er i slike situasjoner hele tiden. Jeg hadde jo drukket da politiet arresterte meg. Jeg hadde så angst!

I avhør følte jeg meg som om jeg allerede var dømt. For meg virket det som de aldri undersøkte ting som kunne bevise at jeg var uskyldig. Hadde de gjort det, kunne nok hele rettssaken vært unngått, tenkte jeg.

Tiden etterpå

Tingretten landet på full frikjennelse. Anken ble forkastet av lagmannsretten. Jeg var frikjent. Men noe var fortsatt galt. Hver dag i et år har jeg vært kvalm, skjelven og redd for politiet. Jeg klarte ikke være hjemme alene. Jeg ble redd hver gang noen gikk i oppgangen. Hørte jeg en sirene, trodde jeg at hjertet skulle stoppe. Jeg måtte flykte.

Jeg dro til søsteren min og bodde der i tre måneder. Livet stanset opp. Jeg klarte ikke å jobbe. Jeg hadde blitt annerledes.

Det er trist å få meldinger fra folk som mener politiet forskjellsbehandler kjendiser. Trist å høre at noen mener jeg burde vært fengslet og at jeg bør dra tilbake til hvor jeg kom fra. Usikker på om de mener østkanten eller Kenya.

Jeg forstår dem som leser overskrifter og dømmer ut ifra det. Jeg har gjort det samme. Nå gjør jeg ikke lenger det.

Oslo politidistrikt har ikke ønsket å svare på Stella Mwangis kritikk.

Følg og delta i debattene hos Aftenposten meninger på Facebook og Twitter