Hva skjer når en dyrevernsaktivist gir seg ut for å ønske å starte en pelsgård? Frank Nervik tok på seg skjult kamera for å avdekke hvordan pelsdyr har det i Norge.

Dyrevernsaktivister har i mange år tatt seg inn på pelsfarmer og dokumentert brudd på god dyrevelferd. Etter hver avsløring har Norges Pelsdyralslag lovet å rydde opp.

Frank Nervik brukte et kamera som var skjult bak en knapp, da han infiltrerte pelsbransjen. Foto: Piraya film/NRK

– Ved de tidligere avsløringene har næringen klart å vri fokuset over til at dette bare er snakk om noen få unntak. Det har blitt litt akseptert at bildene stammer fra de verste pelsdyroppdretterne, så hvis pelsdyrnæringen bare får bort verstingene så vil alt være bra, sier Frank Nervik.

Han ønsket å se hva som skjedde hvis han selv utga seg for å være interessert i å starte med pelsdyroppdrett, og ba de rekrutteringsansvarlige i Norges Pelsdyralslag om å finne en seriøs pelsbonde som kunne gi ham opplæring.

Nerviks mål var å dokumentere at problemene med pelsdyrhold også gjelder de beste produsentene.

– Det er første gang noen i dyrevernsbevegelsen i Norge går inn med skjult kamera. Så det har jo sittet ganske lang inne, sier Nervik.

Se Brennpunkt-dokumentaren «Pels»

Frank Nervik infiltrerer pelsbransjen med skjult kamera. Du trenger javascript for å se video. Frank Nervik infiltrerer pelsbransjen med skjult kamera.

Utbredt kannibalisme i minkfarmer

Kort tid etter at Frank Nervik begynte i lære hos en pelsbonde, fikk han høre om et helt spesielt bransjebegrep. Bøndene han møtte snakket om «kannibalismetiden», for å beskrive en periode på to uker når minkvalpene skal avvennes morsmelk og over på fast føde.

I denne perioden er risikoen for skader større, dyrene mer urolige, det er mer lek og slåssing, og skader kan oppstå.

– Nå er vi inne i den tiden som kalles «kannibalismetiden». Det vil si at de slåss noe ganske vanvittig. Det starter med litt lek og så blir det blodig alvor, fortalte bonden som hadde fått ansvar for å lære opp Nervik.

Bonden sa også at han hadde kjøpt hengsler til vinduene, for å hindre at aktivister filmer i den verste tida.

Frank så mange skadde dyr under perioden pelsbøndene kalte «kannibalismetiden». Foto: Frank Nervik/Piraya film / NRK

– Blod er ikke bra på bilder

En annen bonde omtalte denne perioden i midten av juni som den største dyrevelferdsmessige utfordringen i minkproduksjonen, og forteller at de har problemer med kannibalisme, slåssing og sårskader.

Nervik fikk se mange skadde dyr i denne perioden.

Pelsdyrbonden som er ansvarlig for rekrutteringen til oppdrettsnæringen i distriktet, er også godt kjent med problemet. Han driver selv flere gårder og er en av Norges største pelsbønder. Til Nervik fortalte han at dyrene i «kannibalismetiden» spiser seg selv og biter hverandre.

– I den perioden har jeg godt med folk. Jeg skal ikke ha noen kamera inn her da. Blod er ikke bra på bilder, sa bonden.

Pelsbønder forteller Frank Nervik om «kannibalismetiden», en periode med mye skader, når minkvalpene skal avvennes morsmelk og over på fast føde. Du trenger javascript for å se video. Pelsbønder forteller Frank Nervik om «kannibalismetiden», en periode med mye skader, når minkvalpene skal avvennes morsmelk og over på fast føde.

Frank Nervik fikk beskjed om å ta vekk døde dyr fra burene før veterinæren kom. Foto: Frank Nervik/Piraya film / NRK

Ryddet vekk døde dyr før veterinæren kom

Bransjen har innført tre årlige veterinærbesøk, for å vise at de tar dyrevelferd på alvor. Før ett av besøkene, fikk Nervik beskjed om å sjekke om det lå døde og skadde dyr i burene.

Nervik uttrykte bekymring for at han ikke var flink nok til å finne de skadde dyrene, men pelsbonden avviste dette:

– Det er mange jeg også ikke ser. Går du over tre ganger, så finner du nye hver gang. Men ligger de i bunnen av kassen så ser ikke dyrlegen dem heller, så det er greit, sa han, og la til: Det skal ikke stinke da.

Da Nervik fant skadde dyr som han var i tvil om skulle behandles eller avlives, fikk han flere ganger beskjed om å ikke bry seg med dem, og legge dem tilbake i buret.

Klokken 10:43 kom veterinæren til gården der det er over 4000 mink. 19 minutter senere var tilsynet over, etter at veterinæren hadde signert og stemplet de obligatoriske papirene.

Disse lovbruddene mener Mattilsynet dokumentaren «Pels» dokumenterer Ekspandér faktaboks I følge Mattilsynes fagavdeling avdekker de skjulte opptakene flere lovbrudd. De konkluderer i et brev til NRK at de uten forbehold kan slå fast at det fremkommer ulovlig håndtering av dyr i filmen, og viser til løfting etter kun hale, og håndtering under inseminering og avliving.

Pelsdyrforskriften §19 slår fast at dyr skal løftes og bæres med understøttelse av kroppen. I filmen ser vi hvordan bønder løfter mink etter halen, mens rever løftes og holdes etter halen og med en nakketang.

Under inseminering bruker pelsbøndene i tillegg til nakketangen reven henger i, en tang som kveler reven, for å hindre den i å protestere mot den røffe behandlingen. Dette er ifølge Mattilsynet klart ulovlig.

Pelsdyrforskriften § 32 slår fast at rutinemessig bruk av nakketang er ulovlig, og at bruk av utstyr som reduserer eller hindrer revens mulighet til å pese, er forbudt.

Minken legges også ned i avlivingsvognen alt for fort under avliving, ifølge Mattilsynet, og skriver at den foregående minken skal være død før en ny legges nedi. Det skal minst gå 30 sekunder før neste dyr legges ned i avlivingsvognen. De reagerer også på at pelsbonden ikke bruker inspeksjonsluken i avlivingsvognen.

I tillegg reagerer Mattilsynet på en rekke utsagn i filmen som referer til det de mener er ulovlige forhold. Det fortelles blant annet om stell og foring langt sjeldnere enn det forskriften krever.

Mattilsynet trekker også fram håndteringen av skader og sår, og skriver at det ikke ser ut til å være i tråd med forskriften. Mattilsynet kan imidlertid ikke konkludere med at dette er ulovlig, kun basert på filmklipp og utsagn.

Nervik spurte om veterinæren oppdaget en skadd mink som de ikke hadde fått tid til å behandle, men bonden fortalte at det var lite tid til å sjekke burene.

– Jeg vet om dyrleger som skriver ut de der greiene uten at de har vært i farmen. Så det er mange useriøse dyrleger også, sa pelsbonden.

Nerviks kamera gikk hele tiden mens veterinæren var i driftsbygningen. I ettertid bestrider veterinæren at besøket var av så kort varighet.

Veterinæren sier han selv har loggført at besøket varte i 45 minutter. Men Nerviks klokke viser noe annet. Fra han kom inn i fjøset til han undertegnet dokumentet tok det 19 minutter.

Etter et besøk som varte 19 minutter konkluderte veterinæren med at det er gode forhold og god drift ved gården. Han noterte samtidig i skjemaet at det var 62 syke og skadde dyr på gården, men sjekket bare burene i sykeavdelingen. Foto: Frank Nervik/Piraya film/NRK

Ferdig utlært i avliving etter 27 minutter

De siste årene er det innført nye regler og rutiner som skal sørge for god dyrevelferd. Med Dyrevelferdsloven fra 2009 og Pelsdyrforskriften fra 2011 har Norge ifølge Norges Pelsdyralslag et av verdens strengeste regelverk.

Alle som vil drive med pelsdyr må gjennomgå kurs i dyrevelferd og avliving. Nervik deltok på begge de obligatoriske kursene.

Kurset som ga ham kompetansebevis på avling av pelsdyr, varte i 27 minutter totalt, inkludert det Nervik beskriver som mer eller mindre seriøse diskusjoner. Det var ingen demonstrasjon av utstyr.

Ifølge Pelsdyrforskriften skal pelsdyr løftes med understøttelse av kroppen. Bøndene Frank Nervik møtte løftet rever med nakketang og etter halen. Foto: Frank Nervik/Piraya film/NRK

Han lurte på om det var en praktisk del han måtte gjennomføre for å få det obligatoriske kompetansebeviset, men det avkreftet den ansvarlige veterinæren.

Norges Pelsdyralslag opplyser at etter 2013 har alle avlivingskurs hatt en praktisk del. Da Nervik tok kurset i 2012 ble det gjort en vurdering ut fra at deltakerne i hovedsak var bønder med lang praktisk erfaring. De presiserer at kompetansekurset i avliving er en del av Kurs i dyrevelferd, som går over to dager.

Reglene er bare «på papiret»

Mange av bøndene Nervik møtte, ga uttrykk for at de ikke fulgte regelverket som skal sørge for god dyrevelferd. Det var blant annet tydelig da det var tid for å avlive pelsdyrene.

Pelsdyroppdretteren kjører en spesiell avlivingsmaskin der dyrene blir lagt i en kasse hvor det kommer inn gass. I de skjulte opptakene ser man hvordan han dyttet mink inn i maskinen i et høyt tempo.

– Det er bare å lempe oppi. Jeg hadde selvfølgelig ikke gjort det på denne måten hvis Mattilsynet kom. Da hadde jeg tatt det mer med ro, sier bonden.

– Jeg tar dem alltid etter halen. Det er forskjell på teori og praksis, vet du, får Nervik til svar når han spør hvorfor bonden løfter mink etter halen, i strid med regelverket.

Bonden forteller at dyrene ofte ikke dør så raskt som forventet når de legges i avlivingskassen. På toppen av kassen er det en glassluke som slipper inn lys, og kan brukes til inspeksjon. Den sier bonden han aldri ser ned i.

Det er så firkantet. Men som jeg sier: «På papiret» kaller vi det, så gjør vi alt. Pelsbonde

Slik ble dokumentaren «Pels» laget Ekspandér faktaboks Frank Nervik har besøkt 17 pelsgårder gjennom en periode på to år. Han har filmet alt som foregikk på pelsgårdene med skjult kamera.

Han har gjennomført til sammen 36 besøk, noen varte i under to timer, andre ganger tilbrakte han en full arbeidsdag på gården. Samlet opptaktstid er i underkant av seks døgn.

Frank Nervik ga seg ut for at han ønsket å starte en egen pelsgård, og bøndene lærte ham opp i ulike faser av drift og dyrehold.

Både regissør Ola Waagen og Frank Nervik er dyrevernaktivister, og bruken av skjult kamera og falsk identitet er omstridt. Derfor har det vært viktig for Piraya film og NRK å sikre at det som kommer fram i filmen ikke er iscenesatt eller framprovosert, og at de viser et balansert bilde av hva Nervik opplevde på pelsfarmene.

Alle de skjulte opptakene er gitt til Piraya film, som har produsert filmen. Piraya film har satt sammen et internasjonalt team rundt filmens regissør.

I redigeringen og utvalget av klipp som vises i dokumentaren har Piraya film lagt vekt på å klippe alle sekvenser i riktig kontekst, slik at sitater og bilder av pelsdyr ikke tas ut av sin sammenheng.

Nervik har unnlatt å filme i alle private settinger som har oppstått, og i de tilfellene hvor han ble invitert inn i private hjem, sørget han for å skru av kameraet i forkant. Hensikten med filmen er så se på bransjen, ikke å gå etter enkeltbønder.

I tillegg til opptakene fra Nervik, består dokumentaren «Pels» av opptak av aktivister som planlegger og gjennomfører inspeksjoner på pelsdyrfarmer landet over. Piraya film har også intervjuet Nervik til filmen.

Nervik har ikke fått betalt for opptakene, utover dekning av reiseutgifter til møter med filmskaperne.

Det obligatoriske kurset for alle som skal avlive pelsdyr, varte i 27 minutter, og inneholdt ingen demonstrasjon av utstyr eller dyr. Foto: Piraya film/NRK

Hopper over foring og tilsyn

Ifølge Pelsdyrforskriften skal dyrene ha tilsyn og stell minst to ganger om dagen, oftere fra tiden etter fødsel og fram til dyrene splittes opp i hvert sitt bur. De skal også ha mat minst en gang om dagen.

Men i samtaler med Nervik forteller flere bønder at de ikke følger disse reglene.

– Jeg har egentlig ikke lov å si det, men når den har vokst seg ferdig ut i august, så tar vi litt fri på søndagene. Men det er ikke noe vi kan fortelle, sa en pelsbonde.

Flere pelsbønder fortalte hvordan de krysser av for tilsyn selv om de kun har foret dyrene, og at de bare har skikkelig tilsyn en gang i uken.

– Alt er på papiret, som vi sa på velferdskurset. På papiret så gjør vi det, sa en av bøndene.

Flere pelsbønder forteller Frank Nervik at de regner mating av pelsdyrene som tilsyn. Du trenger javascript for å se video. Flere pelsbønder forteller Frank Nervik at de regner mating av pelsdyrene som tilsyn.

Minken kjemper imot når pelsbonden legger den ned i avlivingskassen. Foto: Frank Nervik/Piraya film / NRK

– Skremt av meg selv

– Det er nesten så jeg blir litt skremt av meg selv, sier Frank Nervik i en videodagbok underveis i filmingen.

For å ikke bli avslørt, gjorde Nervik mange ting han ikke hadde forestilt seg da han valgte å infiltrere pelsbransjen.

– Jeg hadde knapt tenkt over at jeg skulle ende opp med å avlive dyr for eksempel. På pelsfarmen er jeg nesten på autopilot. Av og til så kan jeg stoppe opp og tenke «hva er det jeg gjør», og få en klump i halsen som jeg må kjempe ned igjen. Men stort sett går det veldig fint.

Frank Nervik var en del av næringen i to år. Han har sympati for flere av bøndene han møtte på gårdene, men angrer ikke på det han har gjort.

– Jeg går jo bak ryggen på pelsdyrbøndene, og de er også hyggelige folk. Men har jeg dårlig samvittighet? Nei, ikke i det hele tatt.

Det er nesten en million dyr i året det er snakk om her. Kan vi la være å bruke dette virkemiddelet? Når det står så mange liv på spill. Frank Nervik

Han forteller om sølvrev som er så stresset og nervøse at hvis oppdretteren går inn og ser til valpene risikerer de at tispen dreper ungene sine. Om blårev som er avlet fram til den er så stor at den får store skader. Om mink som er så aggressive at næringen selv kaller det for kannibalismetiden. Og senere på høsten så er de så forstyrret i hodet at de begynner å bite på seg selv og selvskader.

– Det er politikernes ansvar, det er ikke bøndene selv. Det har vært altfor mye fokus på enkeltavvik. Hele bransjen er pill råtten. Det er ikke forsvarlig å drive med dyr på den måten, konkluderer han.

– Ikke representativt for næringen

Informasjonssjef i Norsk pelsdyralslag, Guri Wormdahl, innrømmer at dokumentarfilmen «Pels» viser uakseptabel behandling av pelsdyr.

– Jeg reagerer som alle andre som ser bilder av dyr som ikke har det bra, jeg føler et sterkt ubehag. Det skal ikke foregå, sier Wormdahl til NRK Brennpunkt.

Hun nevner bildene av skadde og syke dyr, i tillegg til mink som løftes etter halen, og hvordan rev håndteres under inseminering.

– Her velger man å sette på en tang som har til hensikt å stoppe lufttilførselen, det er helt klart et brudd på forskriftene, og det er ikke praksis, sier Wormdahl.

Hun tror ikke det som kommer fram er representativt for pelsnæringen.

Guri Wormdahl kjenner seg ikke igjen i det som vises i dokumentaren.

– Nei, heldigvis ikke. Dette er en film som er laget av dyreaktivister som vil ha næringen avviklet. Tallene til Mattilsynet viser noe helt annet. Sammenlignet med annet husdyrhold ligger vi under på sykdom og skadefrekvens, til tross for at vi blir kontrollert oftere, sier hun.

– Ikke funnet feil og mangler

Ingen av bøndene som er filmet i dokumentaren har ønsket å la seg intervjue av NRK. Wormdahl sier at de ikke kjenner seg igjen i det bildet som skapes, men at de ikke forstår hvordan de skal svare på fremstillingen.

– Det første vi gjorde da vi fikk se filmen første gang, var å sende ut egne folk og veterinærer, og vi tok kontakt med Mattilsynet, for å sikre oss et bilde av hvordan det så ut på akkurat disse gårdene. Da ble det ikke funnet feil og mangler, det er vi glade for, sier Wormdahl.

– Det som er viktig å få fram, er at filmen er laget av en dyreaktivist. Han vil avvikle husdyrhold. Det han har gjort er å filme med skjult kamera i vår næring, og gått ut og inn av gårder. Til slutt har han fått de kommentarene og bildenene han har ønsket for å fremme sitt syn. Dette er ikke representativt for hvordan pelsdyrhold drives i Norge i dag, og det er jeg veldig glad for, sier hun.

Vil du lese mer om pelsoppdrett i Norge? Både Norges pelsdyralslag og Dyrebeskyttelsen har laget egne nettsider med faktainformasjon:



Pelsdyrbonde.no er nettsiden fra Pelsdyralslaget



Forbypels.no er nettsiden fra Dyrebeskyttelsen