Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Tappeluft Pictures, filmens produsent, har imidlertid valgt å ikke vise filmen for pressen. I stedet kunne vi aller nådigst få en billett til festpremieren på Colosseum onsdag kveld.

Tappeluft kjørte samme opplegg i desember, da «Kill Buljo 2» skulle ut til folket. Kritikerne ble invitert til festpremiere i Indre Troms, sammen med soldatene på Bardufoss, eller tilsvarende premiere på Sentrum scene i Oslo, med kjendiser og feststemte fans.

Enkelte tror kanskje noe annet, men filmkritikere har ingenting imot fest og god stemning. Samtidig prøver vi å ta filmene på alvor, og Tappeluft gjør dette unødvendig vanskelig når de gir oss et par knappe kveldstimer til å skrive anmeldelsen.

Dette er uunngåelig hvis man anmelder en konsert, men en film kan vises når som helst, og da skulle man tro at både produsenter og publikum ville få mer ut av en anmeldelse som består av annet en ufordøyde førsteinntrykk.

De siste åra har norske produsenter og distributører fått for vane å sette opp pressevisninger onsdag morgen, kombinert med mulighet for å intervjue regissør og skuespillere. Dette gjør de for å kunne styre lanseringen mest mulig, men for anmeldelsene er det ingen fordel. Personlig synes jeg det er ideelt å la anmeldelsen «hvile» ei natt. Det gjør ofte noe med vurderingen.

Norske filmer burde utnyttet denne muligheten, også av hensyn til publikum. I stedet går altså Tappeluft motsatt vei. Jeg skal ikke påstå at Wirkola og gjengen setter filmkritikere på linje med nazizombier, men de må ha regnet seg fram til at de har lite å vinne på en pressevisning. For en måned siden lanserte samme produsent den psykologiske thrilleren «Amnesia», og ønsket da kritikerne hjertelig velkommen til morgenvisning. Denne indiefilmen var ingen splatter-oppfølger med ivrige fans, så filmkritikerne var en nyttig brikke i markedsføringen.

I utlandet skjer det litt oftere at man dropper pressevisning, men da vet alle at produsenten har en muggen kalkun mellom hendene som de vil lure publikum til å se før de får vite at den stinker. Dette er trolig ikke tilfelle med «Død snø 2», som flyter på god «buzz» fra Sundance og en Wirkola med selvtillit, så hvorfor denne vrangviljen?

Anmeldere tar film på alvor, etter beste evne. Vi forventer at produsenter og distributører behandler anmeldere med tilsvarende seriøsitet. Kalkulert arroganse er ingen fruktbar strategi.