Er du søkkrik er de fleste ukene fine uker. Det er mange bekymringer man slipper om man er god for en milliard eller ti. Skulle det dukke opp noen problemer er sjansen stor for at man kan kjøpe seg ut av dem. Om man ikke visste dette fra før, kunne man i løpet av ei uke nylig lære om det i landets aviser. Ikke bare det, den oppmerksomme leser fikk også med seg at hvis du bare har penger nok kan avisene hjelpe deg, helt gratis!

– Jeg er en lukket person. Jeg deler ikke med så mange. Jeg har aldri hatt et sterkt behov for å dele mine innerste tanker. Det er ting jeg ikke snakker om, som jeg ikke vil snakke om. Å gjøre dette intervjuet, å snakke om ting som dette, er utenfor min komfortsone.

Norges rikeste, Gustav Magnar Witzøe, forteller Dagbladet Magasinet om det i alle fall avisa vil ha oss til å tro er intime detaljer. Den 25 år gamle arvingen forteller at han utfordrer seg selv «ved å gjøre ting som er utenfor komfortsonen». Så da ga han altså et 16-siders intervju.

Ved Dagbladets hjelp steig han ut av denne komfortsona også i februar. Da blei han framstilt som en nøktern fyr med et normalt forhold til penger. Avisa blir med ham til Paris og Frøya og promoterer fotooppdrag med kjendisstylisten Jan Thomas. Å bli tatt bilder av er nemlig også utafor hans komfortsone, så derfor har han bestemt seg for å bli modell, sånn halvveis i alle fall. Mannen Witzøe omtaler som sin venn heier ham fram i den nye karriereveien og Dagbladet selv mener forsiktig at Paris-turen må ha kostet flere hundre tusen kroner i reise- og boutgifter i tillegg til honorarer til Jan Thomas og de andre.

Om det ikke er så veldig kompis av Jan Thomas er det i alle fall det av Dagbladet. Ikke bare hjelper de ham med å gå utafor komfortsona, de 16 sidene er naturligvis fulle av en poserende riking som i tillegg får overskrifta Milliardærmodellen. Det er litt av en start om man vil ha ei framtid på catwalken.

En som har jobba like hardt for milliardene som Witzøe er Katharina Andresen (23). Arvingen, som selv er datter av en arving, bruker det meste av den rikelige tida hun får på TV til å snakke om at hun ikke vil bli sett på som en arving. I Dagens Næringsliv kom hun på torsdag ut med en nyhet som må ha slått ned som lyn fra klar himmel for alle og enhver: «Klar for å innta familieimperiet».

Men først skal hun heve lønn i staten ei stund. I ei stilling som ikke blei utlyst. I ei stilling som hun ikke er kvalifisert til, for utdanning har hun ikke. I ei stilling som Innovasjon Norge måtte endre på i siste liten for at ansettelsen skulle bli lovlig. Direktør i Innovasjon Norge, Anita Krohn Traaseth, mener at det er «hennes kompetanse og mulighet for å bistå raskt matchet behov for denne administrative ansettelse». Hvilken kompetanse det er milliardæren besitter vil hun imidlertid ikke svare på.

I Dagens Næringsliv får Andresen ei dobbeltside hvor mye av den brukes til skryt av Traaseth. Så det vet vi i alle fall at hun kan. Når det kommer til innovasjon har hun hjulpet leserne av Nettavisen til Dagens Næringsliv med gode råd tidligere. Under overskrifta – som jeg faktisk tror ikke er ironisk – Karrieretips fra Norges mektigste arvinger kan Andresen fortelle at man «egentlig bare skal kose seg på jobb». Innsiktsfullt utdyper hun at det å ha muligheter er bra for karrieren.

– Jeg vil si at det kanskje er å ha mulighet til å prøve litt forskjellig. Det er i alle fall det jeg gjør selv nå.

Å ha muligheten til å sose rundt i noen år før man «inntar et familieimperium» i en alder av 23 er jo også et strålende karrieretips hun kan dele med håpefulle gründere. Alt ligger til rette for at hun vil gjøre stor nytte for seg i Innovasjon Norge og det er vel ingen grunn til at staten ikke skulle gi litt lommepenger til Norges rikeste kvinne, eller?

Som eier av Ferd og flere andre selskaper er Andresen en av de største medlemmene av Norsk Industri. Næringslivssammenslutningas leder, Stein Lier Hansen (som selv tjener 2,6 millioner i året), mente i forrige uke at norsk ungdom var late og bortskjemte, at de burde konkurrere med utenlandsk arbeidskraft, og ramset opp bransjer hvor arbeidslivskriminalitet og sosial dumping florerer. Nå vet jeg ikke hvilket forhold Lier Hansen og Andresen har – og mulig har det ført til interne konflikter i Norsk Industri hvis jeg tar feil – men noe sier meg at han ikke har oppfordret arvingen til å underby polske jordbærplukkere, slik han vil at andre nordmenn uten utdannelse skal gjøre.

Om Andresen selv hadde klart å bare «kose seg på jobb» med ryggverk og blemmer på hendene mens det ennå er to uker igjen av jordbærsesongen hadde vært interessant å se, men det tror jeg nok aldri vi får vite.

Den 95 år gamle Olav Thons formue er ikke like stor som Witzøes, så han måtte ta til takke med usle syv sider i VG sist lørdag. Til gjengjeld fikk han brette seg ut som han ville og fikk etter reportasjen å dømme ikke et eneste kritisk spørsmål. Thon kunne neppe tenkt seg ei bedre forside der han blir framstilt som en velgjører. Likevel sutrer han i intervjuet over at han ikke får mer hyllest.

– Det største jeg har gjort, er å opprette Olav Thon Stiftelsen (…) å gi 50 millioner og mer til medisinsk forskning, blir liksom «ja ja, det var det».

«Det jeg har bygget opp skal gis bort» leser overskrifta. Han gir det riktignok bort til seg selv. Thon selv nevner naturlig nok ikke at opprettelsen av en stiftelse i sitt eget navn gjør at han sparer 70 millioner i skatt. Men om han ikke får den skryten han selv mener han fortjener kan han jo alltids stole på VG. Der sammenlikner han seg selv med ingen ringere enn Espen Askeladd.

– Det er som med Askeladden. Han fant alltid noe som ble verdifullt i det lange løp. Er du glad i å arbeide, så vil noe godt komme ut av det.

Og om man ikke helt skjønte hvor Thon ville med denne sammenligninga mater han oss gjerne med teskje.

– Askeladden, den nøysomme forretningsmannen? Jeg tror bildet folk har av Olav Thon stemmer, gjør det ikke det, da? Jeg kan ikke se annet enn at Askeladden var en fenomenal fyr!

Det er veldig mange av de ansatte på hans hoteller som ikke synes han er fenomenal. Nå skreiv aldri Asbjørnsen & Moe om hva Askeladden gjorde etter at halve kongeriket blei hans, men om man visst at han hadde ansatte som gråter på jobben, som sliter helsa av seg og som blir møtt av null forståelse og så streikebryteri når de aksjonerer for bedre kår tror jeg ikke at folk flest ville syntes at figuren fra folkeeventyret var så flott.

Men om de ansatte mener det er et slaveri å jobbe for milliardæren, kan han alltid trøste seg med statuen som har blitt reist av ham. På egen regning naturligvis på et Thon-hotell.

Han beretter så om sitt forhold til den avdøde filosofen Arne Ness før han selv våger seg frampå med litt filosofering.

– Hvis det sto på meg personlig, ville forbruket gå betydelig ned (…) Jeg ser faktisk ingen konflikt i å drive shoppingsenter, for staten tjener de største pengene.

Så hykleri er greit fordi staten finnes og er skattefinansiert. VG følger opp det eventyrlige utsagnet med å skifte tema …

I regjering sitter partier som mener det er disse privilegerte og skamrike som bærer Norge på sine skuldrer og at vi derfor skal sy puter under armene på dem. 26 prosent har Oslo Børs steget det siste året, så det monner åpenbart. Mer enn 100.000 barn lever i fattigdom i Norge i dag. Samtidig hylles rikfolk som tjener seg feite på å presse ned lønningene til de som har minst.

Det er ikke alle forunt at media i Norge oppfører seg som et mikrofonstativ eller gir gratis reklamebilag når du har behov for å stille deg selv i et godt lys eller vil ha fart på en modellkarriere. Ei heller får man kastet en stilling i Innovasjon Norge etter seg når man ikke er motivert til å studere.

Av en eller annen årsak finner alle aviser det fryktelig interessant når et søkkrikt individ har en mening om et eller annet, gjerne noe de ikke har peiling på. Skriver man for eksempel et talentløst innlegg om at man vil ha lavere skatt for seg selv, lavere lønn for sine ansatte, lavere trygd som vil presse ned lønnsnivået eller annet som åpenbart er i rike folks egeninteresse blir dette behandlet som en veldig interessant ytring av media. Den må både gis veldig mye plass og den følgende debatten skal helst skje på rikingens egne premisser. Er du fattig må du regne med å framstilles som udugelig, og dette uten tilsvarsrett.

I media får vi vite at de syke bare later som og at de arbeidsløse bare er late. De som virkelig lider er de rike. Eller som Dagbladet skriver «Milliardær Gustav Witzøe (25) er Norges rikeste. Det har en pris.»



Dette innlegget ble først publisert på Radikal Portal.



