För att få körkort i dag måste man kunna svara på vilka grupper som oftast är inblandade i bilolyckor. Unga män, kvinnor eller medelålders män?

Svaret är förstås unga män, men de unga männen själva har en tendens att överskatta sin körförmåga. Därför ingår frågor om olycksstatistik på gruppnivå i teoriproven. Killar behöver uppmärksammas på att gruppen oftare är inblandad i olyckor, och att kvinnor och äldre generellt kör säkrare.

Kunskap om mönster på gruppnivå kan, kort sagt, användas för att angripa problem.

Statens väg- och transportforskningsinstitut (VTI) har pekat ut fler riskfaktorer i trafiken än att vara ung man. I rapporten Utlandsföddas trafiksäkerhet (2009) framkom att manliga bilförare från Mellanöstern och Nordafrika är inblandade i olyckor i betydligt högre utsträckning än män födda i Sverige med svenska föräldrar. Djupintervjuer med invandrade iranska bilförare visade, ”att Sverige och Iran kännetecknas av två fundamentalt olika körstilar som speglar två helt olika synsätt på risker i trafiken.”

Sådan gruppstatistik säger naturligtvis ingenting om egenskaper hos enskilda individer. Men mönster på gruppnivå ökar förståelsen för ett fenomen som trafiksäkerhet i sig, och denna kunskap kan användas för att angripa problem. VTI konstaterar exempelvis att man tack vare sin forskning vet ”vilka invandrargrupper som har det största behovet av extra information och utbildning” (TT 22/10 2006).

Det här är okontroversiella idéer när det kommer till trafiksäkerhet och trafikbrott. Men debatten efter övergreppen i bland annat Köln och Kungsträdgården påminner om att det är betydligt mer känsligt att analysera benägenhet till sexualbrott bland olika grupper.

Den senaste studien från Brottsförebyggande rådet (Brå) om brottslighet bland invandrare är tio år gammal. Av rapporten, som avser åren 1997–2001, framgår att invandrare från Mellanöstern och Afrika var kraftigt överrepresenterade i fråga om sexualbrott.

En överrepresentation kvarstod när man kontrollerade för förövarnas sociala bakgrund. Av studien Statistik om gruppvåldtäkter (Brå 2000) framgick att en majoritet av anmälda gruppvåldtäkter på 1990-talet begicks av utrikes födda och personer med en eller två utrikesfödda förälder.

Men i diskussionerna efter Köln har flera debattörer påstått att sådan analys på gruppnivå skulle vara irrelevant: för att brott begås av ”individer”, eller för att kön skulle vara den enda förklarande variabeln.

Varför är detaljerad analys på gruppnivå okontroversiellt i frågan om trafiksäkerhet, men problematiskt när det kommer till sexualbrott?

Kanske för att den som är vårdslös i trafiken ofta själv blir ett offer vid en olycka, vilket gör problemet lättare att tala om.

Det finns ett annat skäl: När det kommer till trafiksäkerhet finns en statlig nollvision för svåra olyckor. En myndighet som VTI eller Transportstyrelsen kan helt enkelt inte bortse från relevanta samband, eller uttrycka sig i vaga termer om att det är ”individer” som är inblandade i olyckor. Med en nollvision finns inget utrymme att välja bort viss typ av kunskap.

Varför förhålla sig annorlunda till sexualbrott?

Kunskap om mönster på gruppnivå kan, kort sagt, användas för att angripa problem. \

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten för.