I Sverige har staten under decennier för många betytt ”välfärdsstaten som delar ut bidrag”, men flyktingkris, terrorattacker i Paris, händelserna i Köln och ryska militärplan har plötsligt påmint oss om statens huvuduppgift att skydda sina medborgare fysiskt. Ingen annan aktör kan sköta militärt försvar, polis och rättsskipning, det vill säga medborgarnas skydd mot övergrepp från andra människor. Sverige agerar sedan länge som om alla människor ”egentligen” är snälla och vill oss väl, som om vi därför inte behöver skyddas och som om militär och polis inte behövs.

Efter fysiskt skydd kommer statens övergripande ansvar för landets infrastruktur, därför att vägar och järnvägar och även telefon-, tv- och internetkommunikation tydligt hör samman med ett speciellt territorium liksom beredskapen inför natur-katastrofer. Ytterligare en uppgift är undervisning och sjukvård, där det klart är statens uppgift att garantera att skolor och sjukhus finns tillgängliga över hela territoriet.