En av dem stod den svenske hiphopstjärnan Daniel ”Dani M” Monserrat för. I söndags, mindre än ett dygn efter attacken, gjorde han en statusuppdatering på sin Facebooksida:

”Luktar som ännu en falskflagg för att dra in Europa i krig”, skrev Dani M, som i december var en av artisterna som uppträdde i P3:s Musikhjälpen. Han fortsatte:

”Låt er inte luras att dom här sakerna sker random. Dessa saker sker för att det tillåts att ske och/eller är sponsrade av samma elit som kommer gynnas av det.”

”Falskflagg”, ”låt er inte luras”, ”elit som kommer att gynnas”. Dani M menar att 22-årige Omar Abdel Hamid El-Hussein - som antas vara den som attackerade både Lars Vilks-seminariet och synagogan - egentligen bara var maktens redskap, en nyttig idiot åt de verkliga makthavarna. Vem som Dani M anser har makten har han tidigare gjort klart: ”samma människor som kontrollerar Israel och i stort sett hela bankväsendet i världen, i det här fallet familjen Rothschild”.

Svenska kommittén mot antisemitism (SKMA) konstaterar att judehatare i århundraden använt ”familjen Rothschild” som symbol för en påstådd global judisk sammansvärjning. SKMA:s ungdomssektion har under flera år uppmärksammat Dani M:s antisemitiska uttalanden, som när han skrev att ”i stort sett hela världsmedia styrs av Israel” och att den antirasistiska tidningen Expo ”är en förlängd arm av Israels ambassad”.

So what? kanske någon säger. Varför ska vi bry oss om vad en förvirrad rappare från Uppsala säger? Därför att han är ett av många exempel på hur urgamla antisemitiska konspirationsteorier uppdateras och vinner mark i dag

På hösten 2013 uppmärksammade SKMA ett föredrag som hölls på Café Pan Afrika i Stockholm, arrangerat av organisationen Afrosvenskarna i Stockholm och det muslimska studieförbundet Ibn Rushd. Ämnet: terrordåden i USA den 11 september 2001. Enligt föredragshållaren Raheem Gillman genomfördes attackerna inte av al-Qaida. Dåden var enligt Gillman en ”falsk flagg”-operation, en konspiration för att mäktiga intressen skulle kunna ”ta land efter land som inte har Rothschild-kontrollerade banker”.

Av samma skäl störtades Khadaffi i Libyen, enligt Gillmans föredrag i Stockholm: ”Libyen var ett av de då fem länder som inte hade en centralbank som ägdes av familjen Rothschild. Familjen Rothschild är de som kontrollerar Federal Reserve i USA”. Slutmålet: en ”ny världsordning” ledd av ”Israel”.

Samma tongångar hörde DN-fotografen Anders Hansson och jag för några veckor sedan utanför en Parismoské efter attentatet mot satirtidningen Charlie Hebdo.

En elegant klädd medelålders man sa sig vara ”hundra procent säker” på att ”myndigheterna och militären” genomförde attacken mot Charlie Hebdo.

”Hörde ni inte att polismannen de dödade var muslim? Ahmed hette han. Ingen muslim skulle döda en annan muslim. Tro mig, det var militären. Sedan skyller de på oss muslimer.”

Den elegant klädde konspirationsteoretikern fick snart sällskap av en annan moskébesökare som var säker på att ”judarna” låg bakom attacken mot Charlie Hebdo, för att svartmåla muslimer. Precis som med terrordåden i USA den 11 september 2001, enligt mannen.

”Då stannade en massa judar hemma från jobbet. De visste att något skulle ske”, sa han.

I min hemstad Malmö trakasseras judar enbart för att de är judar. Jag har intervjuat flera judiska Malmölärare som mött öppet hat från sina elever. Ofta har eleverna fått antisemitiska konspirationsteorier med sig hemifrån.

En lärare, Sofia, hörde barnen på en innerstadsskola håna judar och sprida historier om judars blodtörst. Vissa elever manade: drick inte Coca-Cola!

”De sa att israeliska soldater tagit palestinska barn och lagt blodet i Coca-Cola”.

När Sofia bad sina elever att rita bilder av judar så blev det monsterbilder, varelser med ondskefulla ögon. Ingen visste att Sofia var judinna. Men plötsligt, på en lektion, brast det för henne. När en elev sa "vi vill döda alla judar" släppte Sofia bomben:

”Då kan du börja med mig.”

Det blev tyst i klassrummet. När en elev till slut frågade "är du jude?" hörde Sofia sin morfars röst i huvudet. Morfar hade överlevt Förintelsen och sedan förföljts på nytt i Polen. Under Sofias uppväxt i Malmö hade morfar och mormor inpräntat: "Säg aldrig att du är judinna".

Sofia hade alltid tänkt att hennes morfar och mormor var krigsskadade. Självklart, tänkte hon, behöver man inte dölja att man är jude. Nu förstod hon plötsligt. Men hon ville inte ljuga för eleverna.

Ja, jag är judinna, sa hon. En elev var klentrogen: "Men du är ju snäll!" Andra skämdes, sade förlåt: "Vi menade inte dig". Två tjejer började gråta, Sofia grät också.

Under de följande veckorna slutade de killar som uttryckt hat mot judar att komma på hennes lektioner. Andra undvek hennes blick. En dag stod en nioårig elev som fastfrusen utanför hennes klassrum. Det var en kille som Sofia verkligen gillade, "en fantastisk unge" med hennes egna ord.

”Varför kommer du inte in?” frågade hon.

”Jag får inte för mamma och pappa”, svarade pojken.

”Varför inte?”

Nioåringen skruvade på sig. Till slut svarade han.

”Du är jude.”

Jag har skrivit om Sofia förr. Faktum är att jag har skrivit om allt detta förr, om detta urgamla antisemitiska hat som överförs till nya generationer och som idag ofta visar sig sammanvävt med ilska mot Israels ockupationspolitik mot palestinierna.

När S-ledaren Stefan Löfven i somras uttalade sig om Israels rätt att försvara sig var det som om dammluckor öppnats i kommentarsfältet på hans Facebooksida. Hatkommentarerna forsade in.

”Hitler sa: ’Jag skulle dödat alla judar i världen men jag lämnade några för att visa varför jag dödade dem’”, skrev en man och fick massor av ”likes”. ”Stefan Löfven du borde fan byta efternamn till Stefan Judesson”, skrev en annan. Hatet tycktes aldrig ta slut: ”Ut med judarna!” ”Inga på denna planet har mer makt än svinen judar”. Löfven din jävla råtta! Juderövslickare!”

Trots alla rapporter om antisemitism i vår samtid blir folk ständigt förvånade. Jag får en hel del mail med ungefär det här innehållet: ”Va, judehat? Jag tycker det verkar så KONSTIGT att tycka illa om judar. Är det verkligen sant att det är ett så stort problem?”

Ja, det är sant. Hat mot judar är verkligen ett stort problem. Vintern 2015 mördas judar vid terrordåd i Paris och Köpenhamn. Om inte ens det kan få människor att inse allvaret så är vi illa ute.

--

DN har sökt Daniel ”Dani M” Monserrat för en kommentar.