Bild från Makode Lindes utställning Negerkungens Återkomst. Bild: Makode Linde

Regeringens utredare lagman Gudrun Antemar och rådman Lars Wallinder har nu publicerat sin utredning Integritet och straffskydd SOU 2016:7. Jag har ännu inte hunnit läsa igenom den, men en del frågor väcks onekligen vid genomläsningen av artiklar kring den.

Sverige har onekligen haft ett alldeles otillräckligt skydd mot exempelvis spridning av nakenfilmer, – bilder och dylikt potentiellt kränkande material. Det var först för något år sedan som smygfotografering av exempelvis duschande människor blev kriminellt. Jag betvivlar alls inte att spridning av sk ”hämndporr” eller andra kränkande bilder blivit ett stort problem som behöver adresseras. I de artiklar jag hittills sett har just frågan om den här slags kränkningar varit dominerande. Djävulen döljer sig emellertid i detaljerna och jag hoppas att utredningens förslag genomlyses noggrant ur alla relevanta synvinklar och då framför allt i ljuset av yttrandefriheten.

I en artikel i SvD finns några av förslagen:

”Ett särskilt brott — olaga integritetsintrång — som kriminaliserar spridning av integritetskänsliga bilder och uppgifter (exempelvis hämndporr, nakenbilder, obduktionsbilder) föreslås. Olaga hot ska kunna gälla även hot mot någons integritet, till exempel att hota med att sprida sexfilmer eller nakenbilder. Bestämmelsen om ofredanden ska tydligare än i dag gälla ofredanden via internet. Enstaka hatiska och mycket kränkande yttranden ska kunna straffas som ofredande. Förtalsbrottet förtydligas så att skyddet stärks mot att utpekas som brottslig och mot andra nedsättande uppgifter som skadar anseendet. Den som driver exempelvis ett nätforum eller en blogg får utökat straffansvar. Även meddelanden som uppenbart innebär olaga hot eller olaga integritetsintrång ska tas bort.”

”Integritetskänsliga uppgifter och bilder” – vem ska avgöra vad som är en integritetskänslig uppgift? Jo, antagligen en domstol förstås. Men hur ser den praxis ut som kommer att uppstå? Finns det verkligen inga risker med att ha ett så godtyckligt begrepp i en lagtext? Det som är integritetskränkande för mig behöver inte vara integritetskränkande för någon annan. Domstolar genom tiderna har inte alltid varit och kommer inte nödvändigtvis i framtiden heller att vara fria från politiskt inflytande. Stora skillnader i ”värdegrunder” finns redan mellan olika befolkningsgrupper. Hur garanteras det att en sådan här paragraf enbart kommer att handla om nakenbilder eller obduktionsbilder och motsvarande och inte om en makthavares vandel?

”Enstaka hatiska och mycket kränkande yttranden ska kunna straffas som ofredande.”

Man ska alltså inte kunna uttrycka sitt hat. Om jag skriver att en känd serievåldtäktsman är exempelvis ett ”avskyvärt kräk som världen vore bättre utan”, begår jag lagbrott då? Här försvinner yttrandefriheten i raska slag. Återigen; en makthavares diskutabla vandel, om den luftas i offentligheten, kan säkert upplevas som kränkande. Även om inte lagstiftningen är tänkt att användas så just nu så finns det ingen garanti för att inte detta ändras när exempelvis andra makthavare finns på plats.

”Förtalsbrottet förtydligas så att skyddet stärks mot att utpekas som brottslig och mot andra nedsättande uppgifter som skadar anseendet.”

Och ”andra nedsättande uppgifter som skadar anseendet”? Att skriva något negativt om någon är väl ”nedsättande uppgifter”? Åtminstone mina larmklockor tjuter nu för fullt. Med en sådan här lagstiftning, skulle mediernas (om de nu inte löd under tryckfrihetsförordningen) rapportering om SD vara fullständigt otänkbar. Etablerad media lyder dock, som sagt, under tryckfrihetsförordningen och har ansvariga utgivare, något som exempelvis många bloggar och nättidningar inte nödvändigtvis har. De etablerade mediernas representanter verkar också mycket nöjda med förslaget, vad jag har sett hittills. (Emanuel Karsten uttrycker dock oro för just balansgången mellan yttrandefrihet och denna lagstiftning i en artikel (http://www.svd.se/nathatet-gar-inte-att-jamfora-med-en-stold) i SvD.) Tidningsutgivarna (TU) är bara positiva:

”Tidningsutgivarna (TU) är eniga med utredaren och anser inte att förslagen krockar med yttrandefriheten. ”Det har också varit tydligt under utredningens gång att det inte är de grundlagsskyddade medierna med ansvarig utgivare som tar ett ansvar som gör sig skyldiga till överträdelser. Därför är det bra att föreslagen ny straffbestämmelse införs utanför det grundlagsskyddade området. Vi som representerar grundlagsskyddade medier har full förståelse för att något måste ske mot näthatet. Denna utredning har landat i en bra balans mellan skyddet för den personliga integriteten och yttrandefriheten”, säger TU:s vd Jeanette Gustafsdotter i en skriftlig kommentar.””

Intressant nog väljer hon att just göra en distinktion mellan de etablerade (skötsamma) medierna och andra (icke-skötsamma), antagligen de man i dagligt tal kallar för ”alternativmedia”. SvD:s chefredaktör Fredric Karén har i en rad artiklar på ledarplats antytt att en strypt yttrandefrihet är på väg och att alternativ media är orsaken, i grova drag. Jag tycker nog att just SvD sköter sig vad gäller pressetik och att hålla god samtalston i den offentliga debatten, men stora delar av de andra, etablerade medierna (Expressen, Aftonbladet och DN samt vissa tv-kanaler framför allt) har länge försökt pressa upp upplagorna, tittarsiffrorna och antalen klick med sk starka känslor. Jag har under mina år som bloggare läst hundratals artiklar där gruppen män generaliseras över och där man hackar på män och manlighet på de mest fantasifulla sätt. Självklart väcker detta reaktioner. Vad som uppfattas som en liten mediaelit på Södermalm ger sig på den långt ifrån homogena gruppen män dag ut och dag in, gör karriär på denna ”feminism” och på bekostnad av alla män och särskilt de som knappast glider fram på några räkmackor genom livet. Självklart skapar detta känslor. Och självklart finns det rötägg runt om i landet som inte kan hantera dessa och går för långt i sina reaktioner. (Och självklart finns det människor som beter sig svinigt oavsett provokation eller inte). Hot är självklart oacceptabelt, men upprördhet och hat? Den grundlagsskyddade feministiska skribenten kan fortsätta spy ut sitt hat mot en grupp människor, tidningen kan fortsätta tjäna pengar på detta, men reaktionen ska straffbeläggas? Detta är nu förstås bara ett av de scenarion som den nya lagstiftningen kan leda till och många andra scenarier och hänsynstaganden finns. Självfallet faller inte alla hatfyllda mejl under den här schablonen. Skriver man provocerande och sticker ut hakan så får man räkna med att människor reagerar. Undertecknad har själv fått en hel del inte så parfymdoftande kommentarer från framför allt feminister, eftersom jag ofta kritiserar just den moderna, svenska feminismen. En kommentator har dessutom spridit högst förolämpande och osanna uppgifter om mig på olika kommentarsfält, något jag till slut polisanmälde. Uppgifterna var inte bara kränkande, de var osanna. Förtal, med andra ord, enligt nuvarande lagstiftning. Behöver uppgifterna förresten ens vara osanna för att falla under förtal med den nya lagstiftningen? Eller skulle det räcka att jag blev kränkt och att det som den här feministiska kommentatorn skrev var ”hatiskt”, ”mycket kränkande” och ”skadar anseendet”?

Jag önskar att förslaget får en neutral och objektiv bedömning, fri från politiska, dagspolitiska och ekonomiska hänsynstaganden och jag önskar att sådan objektivitet och neutralitet fortfarande finns i dagens postmoderna Sverige. Och jag önskar att de misskötsamma delarna av etablerad media tar sitt ansvar för ett gott samtalsklimat och att mediekonsumenter slutar göda de ”starka känslorna”.

Som bloggskribent är jag beredd att axla ett större ansvar för det som skrivs på min blogg, men mitt ansvar måste vara tydligt. Det blir stört omöjligt att skriva en endaste text om utgångsläget är ett diffust kränkthetsbegrepp som kan innefatta nästan vad som helst.

: – : – : –

Andra på samma tema:

Toklandet:

Näthatet igen