Bryr du deg om offentlige tjenester som helse, pleie og omsorg eller utdanning? Er du opptatt av kvaliteten ved sykehjem, barnehager eller skoler? Da bør du frykte TISA - en ny handelsavtale om tjenester som Norge akkurat nå deltar i hemmelige forhandlinger om. En avtale som vil få store konsekvenser for oss alle om den blir vedtatt.

En skralle er et håndtak for pipenøkler som bare kan skru en vei. Det er også tilnavnet på en regel i den nye avtalen (Trade in Services Agreement, TISA) som forbyr landene å gå tilbake på privatisering. Tjenester som er privatisert under en regjering, kan ikke gjøres til offentlig virksomhet under den neste. Et privatisert flytog kan ikke tas over av staten. Et privat sykehjem kan ikke re-kommunaliseres av et nytt byråd eller kommunestyre, uansett hvor mange ganger det avsløres dårlig kvalitet eller brudd på arbeidsmiljøloven. Store deler av norsk politikk blir avviklet. Det blir ingenting å diskutere. Denne avtalen ønsker regjeringen å signere i løpet av 2015.

Kapitalkrefter i de rikeste landene har lenge ønsket seg en ny internasjonal tjenesteavtale, fordi den forrige (GATS) ikke gikk langt nok. Men på grunn av motstand fra utviklingslandene i Verdens handelsorganisasjon, så de rike landene seg nytt til å sette i gang sine egne, strengt hemmelige, forhandlinger. I disse forhandlingene deltar en norsk delegasjon fra Utenriksdepartementet. Hva de gjør er det få andre enn forhandlerne selv og Børge Brende som har oversikt over. Det til tross for at denne avtalen kan komme til å forandre Norge enda mer enn EØS-avtalen. Det er et angrep på demokratiet og en styrking av pengeseddelens makt. Er det slik vi vil ha det?

Avtalen har en rekke skremmende konsekvenser for norske arbeidstakere. Det viktigste er at den vil legge til rette for en massiv privatisering av norske velferdstjenester. Linda Helleland (H) er leder i Stortingets transportkomité og uttalte i forbindelse med den varslede privatiseringen av togene, at hun håper regjeringen får klemt så mye tannkrem ut av tuben at det blir umulig for Arbeiderpartiet å få den inn igjen. Med TISA-avtalen på plass vil dette ønsket være oppfylt. Det blir ulovlig å i det hele tatt prøve å få tannkremen inn igjen.

Makta over norske velferdstjenester flyttes fra kommuner og storting til internasjonal storkapital. Hvor lett blir det å ringe et globalt oppkjøpsfond og si ifra at din mor ikke får den omsorgen hun trenger?

Den gode nyheten er at det ikke er for sent for Norge å si nei. Nå må vi vise hvilken kraft som ligger i det demokratiet TISA forsøker å angripe. Fagbevegelsen er i ferd med å starte kampen sammen med organisasjoner som Nei til EU og Attac. Rødt står sammen med alle som krever offentlighet og innsyn i forhandlingene som dreier seg om velferdsstatens framtid. Det må bli slutt på hemmeligholdet, slik at norske innbyggere kan si sin mening i en folkeavstemning. Alternativet er at Norge trekker seg fra forhandlingene.

Det bygges i disse dager en stadig større allianse mot avtalen. I tillegg til Rødt er Senterpartiet og SV skeptiske til TISA. Det store spørsmålet er hvordan Arbeiderpartiet og Jonas Gahr Støre stiller seg. Vi gleder oss til å høre Støre gå imot avtalen. Noe annet ville være uforståelig. Om Ap den ene dagen forsvarer Arbeidsmiljøloven og snakker pent om felles velferd, og dagen etter sier ja til TISA, er det et svik mot den norske velferdsstaten og alt arbeiderbevegelsen har bygd opp i Norge. Vi håper Støre ikke lar oss vente i spenning for lenge.