Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Hva skal vi med politikk hvis den ikke kan endre menneskenes liv?

Forskerne i Statistisk Sentralbyrå lagt fram sine tabeller som viser hvordan viktige områder i det norske samfunnet vil utvikle seg de nærmeste tiårene. De forteller oss hvordan sammensetningen av befolkningen i Norge mest sannsynlig vil utvikle seg. Det vil gå sånn passelig skjevt, litt avhengig av hvem du er, hvor gammel du er og hvor du bor. De viktigste punktene kan oppsummeres slik:

Fruktbarheten vil holde seg på et lavt nivå før den stiger til et nivå på 1.76 barn pr. kvinne. Når folketallet likevel øker til 6 mill. innen 2040, skyldes det innvandring.

Levealderen for menn vil øke med sju år for menn og seks år for kvinner fram mot 2060.

Nettoinnvandringen på sikt blir liggende på mellom 17 000 og 20 000, litt under dagens nivå.

Sentraliseringen vil fortsette med sterk befolkningsvekst rundt Oslofjorden og i de store byene. Mange distriktskommuner får nedgang i folketallet.

De unge flytter til mer urbane strøk, mens de gamle blir igjen på bygda. I 2040 vil mer enn hver tredje innbygger i en del distriktskommuner ha passert 70 år.

Forskerne er selv meget nøye med å forklare at det dreier seg om prognoser bygd på modeller der fastheten i premissene kan variere. Nye kriger, klimaforverring eller naturkatastrofer kan f. eks. gi et helt annet resultat når det gjelder innvandring. Også forutsetningene når det gjelder fruktbarhet, levealder og sentralisering kan utvikle seg annerledes enn hva forskerne ser i dag.

Disse forbeholdene er ikke bare vitenskapelig viktige. De forteller også at framtida ikke er gitt. Den kan påvirkes. Noen valg, f. eks knyttet til fruktbarhet, kan avgjøres av enkeltmennesker nokså direkte. Andre typer endringer er mer knyttet til politiske og økonomiske prosesser. F. eks. er det ikke en naturlov at avfolking og sentralisering vil fortsette til den siste oldingen er båret ut av aldershjemmet og trygt plassert i en urban grav.

Innvandringen kan påvirkes både av krefter utenfra og innenfra Norge. Spør du Sylvi Listhaug og hennes listhaugianere er det fremdeles et stort rom for innstramning når det gjelder flyktninger, arbeidsinnvandring, barn og familiegjenforening. Og omvendt: De innvandringsliberale vil peke på at Norge kan ta imot langt flere asylsøkere enn vi gjør i dag.

Prognosene fra SSB har ikke fjernet hele handlingsrommet. I hovedsak forteller de hva som vil inntreffe om det ikke skjer – eller vi ikke foretar – større politiske inngrep. Rett nok er det politiske handlingsrommet blitt stadig snevrere, strammet inn av EØS-avtalen, rettighetspolitikken, internasjonale avtaler og vår aksept av markedet som opphøyd jernhånd. Likevel er det fremdeles plass for motkrefter og nye retninger og mål.

Norge må ikke bli en samling storbyer atskilt av øde nasjonalparker og ensom kyst. Vi kan bestemme oss for et annet løp og en alternativ framtid. I dette perspektivet er Statistisk Sentralbyrå også en viktig politisk leverandør. Rapportene kan brukes til å skjerpe sansene, få fram handlingskraft og bøye pilene i en retning vi liker bedre.