I en av World Health Organisations ferske pressekonferanser sa Dr. Michael J. Ryan at hastighet er helt avgjørende i en krisesituasjon. Å søke perfeksjon er i veien for å gjøre tiltak når og hvor de trengs.

ENHVER MEKANISME som bremser distribusjon av menneskers livsnødvendige behov må unngås. Penger er det fleksible byttemiddelet som blir til mat, drikke, husly, renhold, medisiner og mer, men situasjonen skaper mangel på nettopp penger for mange. NAV har blitt overbelastet på rekordtid. Vi har verken tid eller kapasitet til skjemautfylling, saksbehandling og køer i slike krisetider. Å la noen falle mellom sprekkene skaper svake ledd i vårt felles forsvar mot pandemien. Selv da ting var normalt var det feil å putte byråkrati mellom mennesker og deres grunnleggende behov - nå er det direkte livsfarlig.

LØSNINGEN ER LATTERLIG enkel og effektiv. Gi alle en grunninntekt (også kalt «borgerlønn») på kr 20.000,- i måneden nå og gjør behovsprøving gjennom skatt slik at de rikeste ikke sitter igjen med noe de ikke trengte.

VI KAN IKKE detaljstyre oss ut av en global pandemi. Alle der ute som kaller seg ledere må gi slipp på noe av sitt kontrollbehov. De blir ofte kritisert for å være så fokuserte på økonomisk vekst at mennesker kommer i andre rekke, men sannheten er muligens enda verre: Ved å holde tilbake penger, avslører de at systemet er tilrettelagt for maksimal kontroll - ikke vekst og utvikling.

PENGER I SEG selv er en måleenhet for å anslå og bytte verdier. Deres eneste reelle verdi er som drivstoff i økonomien. De mister sin funksjon om ikke de har et aktivt samfunnsapparat å jobbe i. For en nasjonal økonomi er penger et tall som skapes og slettes i datamaskiner med tastetrykk. Spørsmålet er ikke om vi har nok eller ikke, men om vi har en god grunn til å trykke mer. De som er flinkest med penger er de som investerer riktig, ikke de som syr de inn i madrassen, og dette stemmer i høyeste grad for et samfunn som må unngå dypere krise.

ET GAMMELT ordtak sier at penger er som møkk - samle de i en haug så stinker de, men sprer du de ut får de ting til å gro. En solid indikator på samfunnsøkonomisk helse er hvor raskt en pengesum bytter hender i løpet av en gitt tid.

VED Å OPPRETTHOLDE kunstig knapphet i pengestrømmene vi alle er avhengige av, kan smale interesser styre hva som blir gjort og ikke. Det forklarer hvorfor det er så lite sammenheng mellom økonomisk kompensasjon og yrkers faktiske verdi for vårt samfunn. Hvor kvelende dette gamle kontrollregimet er kan vi nå se tydelig.

UNDER DAGENS krise faller aktiviteten tilbake til de mest essensielle funksjonene med øyeblikkelig nytte. Som samfunn trenger vi å vokse oss ut av denne innsnevringen og bygge noe mer motstandsdyktig. Vi mennesker kan være meget ressurssterke under riktige forhold. Når myndighetene nå prøver å gjøre nødvendige tiltak må ett av dem være å opprettholde maksimal sirkulasjon av ressurser og dermed slippe fri vår mangfoldige skaperkraft og bidragsevne.

FORSØK MED grunninntekt viser at arbeidsdeltakelsen kan gå opp fordi folk med kjøpekraft og en viss risikokapital skaper sine egne lokale prosjekter og arbeidsplasser. En slik ordning er langt mindre risikabel enn å putte alle eggene i kurvene til store selskaper som ønsker redningspakker.

DET ER EN GRUNN til at menneskerettighetene og norsk Folketrygdlov garanterer alle det vi trenger for å leve. I krisetider blir vi påminnet om at det alltid er en god investering å forebygge mot problemer, og at det er livsfarlig å sultefore hverandre for oppfyllelse av våre behov. Vi er alle verdige å motta det grunnleggende. Vi betaler også alle skatt til fellesskapet etter evne. Kombiner disse to prinsippene og du har effektiv og fruktbar velferd.