IS-brudene var ikke tilfeldige elskerinner. De kan sammenlignes med dem som meldte seg frivillig til å tjenestegjøre ved konsentrasjonsleirene.

Unnskyld er ikke et magisk ord. Det er i alle fall det man forteller barn for å få dem til å forstå at handlinger får konsekvenser. Det er nettopp dette jeg tenker på når det nå til stadighet snakkes og skrives om IS-brudene, jenter som selv sier at de valgte å reise til den Islamske Stat for å oppleve det perfekte muslimske liv.. Det er individer som aktivt og velvillig valgte å reise og slutte seg til en stat som satte umenneskelighet i system. En bekjent valgte å bruke følgende sammenligning fra andre verdenskrig: «Disse kvinne var ikke elskerinner for en tilfeldig SS-offiser, men de meldte seg frivillig til tjeneste ved Auschwitz».

La oss snakke litt om denne perfekte verden og disse kvinnenes bidrag til perfeksjonen. Den islamske stat, som noen nå påstår er i ferd med å «miste fotfeste», er noe av det aller jævligste verden har sett i moderne tid. I sin brutalitet kan de kun sidestilles med Hitler og Stalin. Mennesker ble brent levende foran tilskuere, kvinner og barn ble solgt som sexslaver, minoriteter ble kastet fra hustak og andre fikk en mildere død ved å bli skutt. Dette er altså perfeksjon.

Hver gang man tror at historiene ikke kan bli mer grusomme klarer de tilreisende IS-heltene og heltinnene å overgå seg selv. En tysk IS-brud, som omtales ved navnet Jennifer W, er tiltalt for å ha latt en femåring tørste ihjel i sommervarmen i den moderne verdens svar på perfeksjon. Du skal være en helt spesiell type forskrudd for å gjøre noe slikt.

Men hun hadde frekkhetens nådegave til å søke om nye identitetspapirer for å reise hjem tilbake til mindre perfekte Tyskland. Det var jo tross alt ikke så koselig lenger i IS-land, jegeren hadde blitt bytte og man må jo finne på noe annet å gjøre.

Det som til stadighet ser ut til å være et tilbakevendende tema med disse IS-heltinnene er deres fullstendige mangel på empati, og deres selvsentrerte og egoistiske oppførsel. Mange av dem klarer ikke engang å beklage sine handlinger. Desverre ser det ut til at flere er villig til å kaste barna sine foran seg for å komme tilbake til de vestlige velferdsstatenes nokså behaglige hverdag.

Det er også nokså interessant å lese om disse kvinnenes forklaring om hvorfor de sluttet seg til djevelskapen. Noen ville bli lærere, andre vil hjelpe sultende og noen ville kun hjelpe sårede. Det spørsmålet jeg stiller meg er hvorvidt det er mulig å gjøre noen av disse tingene andre steder enn i islamistenes paradis.

Les også IS-jente ber britiske myndigheter vise nåde

Samtidig som enkelte gjennomfører koseintervjuer med disse kvinnene kommer det stadig nye opplysninger om hvordan IS-brudene aktivt har bidratt til å rekruttere nye IS-krigere fra vestlige land. Twitter ser ut til å ha vært et effektivt rekrutteringsverktøy.

Dem som tror at IS er i ferd med å forsvinne må nok tro om igjen. IS er godt etablert både i Nigeria og ikke minst i Sørøst-Asia, og måten vi velger å håndtere disse IS-brudene og deres forkastelige handlinger vil bli lagt merke til av andre som vurderer å slutte seg til stater som setter umenneskeligheter i system.

Flere land har vurdert å frata disse kvinnene deres statsborgerskap, eller nekte dem innreise. Andre vurdere lange fengselsstraffer, noen vurdere å deportere dem det lar seg gjøre. Vi straffeforfulgte dem som slutte seg til frivillig tjeneste hos tyskerne. Jeg skulle gjerne ha sett at vi også kunne vurdere dem som sluttet seg til IS på samme måte. For det var ingen som tvang dem, hverken internett, samfunnet eller religiøse ledere. Det var frivillig, og frivillige valg burde få konsekvenser.