Nokian matkapuhelimien romahdus alkoi, kun Jorma Ollilan alentama Matti Alahuhta jätti yhtiön 2004.

Jorma Ollila nosti Nokian matkapuhelimet uskomattomaan menestykseen, jota seurasi kuitenkin romahdus.

Matti Alahuhta on työnantajajärjestö EK:n nykyinen puheenjohtaja.

Nokiaa pitkään seurannut toimittaja ja tutkija Carl-Gustav Lindén kertoo tuoreessa kirjassaan Nokia och Finland (Schildts & Söderströms), että Alahuhta koki saaneensa alennuksen, kun pääjohtaja Jorma Ollila uudisti Nokian organisaation 2003.

Vastuu matkapuhelimista siirrettiin Alahuhdalta kolmelle johtajalle. Olli-Pekka Kallasvuo sai vastuulleen peruspuhelimet, Anssi Vanjoki multimediapuhelimet ja Mary McDowell yrityspuhelimet.

Lindén kirjoittaa Ollilan saavuttaneen tehtäväkierrolla aiemmin hyviä tuloksia, mutta nyt tilanne oli toinen. Alan teknologia oli kehitysvaiheessa, kun tekniikan tohtori Alahuhta siirrettiin pois matkapuhelinten johdosta. Tulevina vuosina kilpailijat ajoivat Nokian ohi.

Kun Antti Herlin tarjosi toimitusjohtajan paikkaa hissiyhtiö Koneessa 2004, kunnianhimoinen Alahuhta tarttui siihen. Loppu on hissiyhtiö Koneen menestyksen historiaa. Alahuhdasta tuli Koneen johdossa Ollilan jälkeisen ajan menestynein suomalainen yritysjohtaja.

Alahuhta palkittiin vuoden eurooppalaisena yritysjohtajana vuonna 2009. Hänen kirjansa Johtajuus – kirkas suunta ja ihmisten voima on tämän syksyn myyntimenestys. Jälkikäteen on helppo arvioida, että hän olisi ollut hyvä valinta Ollilan seuraajaksi Nokian johtoon.

– Hän vastasi Nokian rakentamisesta enemmän kuin Jorma Ollila itse, kirja arvioi.

Nokian Medvedev

Nimettömänä kirjassa esiintyvä kollega arvioi, että Alahuhtaa olisi kiinnostanut toimitusjohtajan paikka Nokiassa. Siellä hänen kykyjään ei kuitenkaan nähty. Alahuhtaa on arvosteltu karisman puutteesta, mutta Lindén muistuttaa, että menestyneet yritysjohtajat ovat usein hiljaisia, varautuneita ja aliarvioituja.

Räiskyvä Ollila oli eri maata. Häntä kiinnostivat politiikka ja kulissien takaiset pelit, sekä kokoomus että keskusta pyysivät häntä presidenttiehdokkaakseen. Ollilan raivonpuuskat pelottivat monia alaisia, mutta Alahuhta ei niistä hätkähtänyt.

Ollilan perintöprinssiksi valittiin lopulta Olli-Pekka Kallasvuo. Häntä kuvaillaan kirjassa Nokian Medvedeviksi. Hänellä oli yhtä paljon valtaa kuin Medvedevillä suhteessa Putiniin.

Kallasvuon aikana Nokian asema matkapuhelinmarkkinoilla romahti.

– Kallasvuo oli juristi ja finanssimies, sellaisten ihmisten ei pitäisi johtaa teknologiayhtiötä, luonnehtii entinen työkaveri kirjassa.

Lindén on tehnyt kirjaansa varten yli sata haastattelua.