Samaan aikaan kun tuoreesta kyselystä selviää, että 71 % maailman johtavista ilmastonmuutoksen tutkijoista pitää ydinvoimaa "kriittisenä osana ilmastonmuutoksen ratkaisua," Greenpeace jatkaa taisteluaan ydinvoimaa vastaan. Uusimmassa kampanjassa todetaan, että "nyt kannattaa puhua ydinvoimasta."

Olen ehdottomasti samaa mieltä: ydinvoimasta kannattaa todellakin puhua. Samaan aikaan kannattaa puhua myös muista energianlähteistä, ympäristöstä ja ilmastonmuutoksesta. Ja pelkän puhumisen ohella kannattaa kuunnella, mitä toisella osapuolella voi olla sanottavaa. Kannattaa siis keskustella energiasta ja ympäristöstä.

Olen tätä keskustelua yrittänyt käydä jo jonkin aikaa, mutta osanotto kansalaisjärjestöjen taholta on ollut kehnoa. Toivotankin Greenpeacen lämpimästi tervetulleeksi mukaan. Aloitan vastaamalla Greenpeacen esittämiin väitteisiin, ja esitän sitten muutaman huomion, jotka mielestäni kannattaisi huomioida keskustelussa. Tämän jälkeen pallo on Sinulla, lukija: osallistu keskusteluun joko joko täällä tai toisaalla – minut saa kiinni esimerkiksi sähköpostiosoitteesta jmkorhonen@gmail.com. Lupaan julkaista tässä blogissa kaikki sellaiset kommentit, jotka eivät riko moderointilinjaa (mielestäni ilmastotieteestä vääntäminen on vahingollista harhautusta), ja vastaan kaikkiin aiheesta esitettyihin kysymyksiin parhaan tietoni mukaan. Lisäksi tulen huomioimaan löytyneitä näkökulmia, kun viimeistelemme yhdessä Rauli Partasen (tunnetumpi Suomi öljyn jälkeen-kirjastaan) kanssa kirjoittamaamme kirjaa energiasta ja ympäristöstä.

Mutta, pidemmittä puheitta, käydäänpä kiinni itse keskusteluun. Greenpeace esittää kampanjansa sivuilla "kolme asiaa, jotka Fennovoiman ydinvoimaprojektista kannattaa tietää." Mitä nämä ovat, ja kannattaako asioista kenties tietää vielä vähän enemmänkin?

1. "Maksajina ovat kunnat ja valtionyhtiöt"

Greenpeacen mukaan kunnalliset energiayhtiöt ja valtionyhtiöt sekä Venäjän valtion omistama Rosatom kantavat nyt päävastuun voimalasta. Tämä on aivan totta. On myös totta, että mikäli hanke ajautuu ongelmiin tai sähkön hinta pysyy tulevaisuudessa alhaisena, nämä yhtiöt joutuvat maksumiehiksi.

Greenpeace ja muut ydinvoimaa vastustavat ovat tarttuneet tähän argumenttiin innolla. Fennovoiman "takuuhinta" ydinsähkölle on tällä hetkellä 50 €/MWh. Kun sähkön nykyinen keskimääräinen markkinahinta on selvästi alhaisempi, vuonna 2013 noin 41 €/MWh (lähde), on selvää, että hanke ei ole kannattava nykyisillä sähkön hinnoilla.

Vastustajien mukaan tämä todistaa, että hankkeeseen ei pidä ryhtyä, ja että 50 €/MWh on sietämättömän kallista. On mahdollista, että tämä on totta. Jos ilmastotavoitteilla heitetään vesilintua ja taloustaantuma jatkuu vielä vuosikymmeniä, sähkön hinta saattaa jäädä pitkäksi aikaa alhaiselle tasolle.

Mutta miksi Greenpeace – tai kukaan muukaan – ei koskaan mainitse vaihtoehtojen hintoja? Toivottavasti syynä ei ole se, että tällä hetkellä tuulisähkölle luvataan 12 vuodeksi 83,5 euron syöttötariffi megawattituntia kohden. Ensi vuoden loppuun saakka tariffi on peräti 105,3 €/MWh. Käytännössä tämä tarkoittaa siis sitä, että jos sähkön hinta alittaa syöttötariffin, veronmaksaja korvaa erotuksen voimalan omistajalle.

Koska Elon laskuopin mukaan 83,5 on enemmän kuin 50, ollaan oudossa tilanteessa, jos ydinsähkö on sietämättömän kallista.

On totta, että tällä hetkellä futuurimarkkinoilta voi ostaa sähkö-forwardeja vuodelle 2024 alle 40 eurolla per MWh. Tätä, ja näistä hinnoista johdettuja ennusteita, käytetään usein perusteluina ydinvoiman "kannattamattomuudelle." Mutta näillä hinnoilla ei tulla rakentamaan juuri mitään muutakaan vähähiilistä energiaa. Eikä futuuri sinänsä kerro vielä kovin hyvin todellisesta hinnasta. Futuuri nimittäin tarkoittaa, että sen ostaja saa sovittuna ajankohtana, vaikkapa 19.8.2024 kello 9-12, tietyn määrän sähkötehoa. Jos ostajalla ei ole sähkölle tällöin käyttöä, niin se on niinsanotusti voi voi.

Mekanismi on tismalleen sama kuin lentolippuja ostaessa: jos varaat nyt iltalennon Lontooseen maanantaille 19.8.2024, saat melko luultavasti sen halvemmalla kuin saisit sen, jos ostaisit lipun kello 12:00 kyseisenä maanantaina vuonna 2024. Mutta koska kovin moni ei tiedä varmaksi matkustusaikatauluaan vuonna 2024, eikä kovin moni sähkön käyttäjä uskalla lyödä lukkoon käyttämänsä sähkön määrää kymmenen vuotta ennakkoon, futuurimarkkinat eivät kerro likimainkaan kaikkea hyödykkeen hinnasta tulevaisuudessa.

On siis melko todennäköistä, että jos vähähiilisen energian osuutta tuotannosta halutaan merkittävästi lisätä, eli siis jos ilmastonmuutosta halutaan torjua, sähkön hinnassa tulee olemaan vahvoja nousupaineita. Nyt vallitsevilla hinnoilla kun ei kannata rakentaa mitään vähähiilistä energiantuotantoa, ja fossiilisistakin kilpailukykyistä on lähinnä kivihiili. On hyvin vaikea nähdä, että sähkön keskimääräinen hinta voisi olla vielä 2030-luvulla alle 50 €/MWh – paitsi jos ilmastonmuutoksen torjunnalle haistatetaan pitkät.

2. "Ydinvoima estää nopean siirtymisen uusiutuviin."

Ilmastonmuutoksen vastaisessa taistelussa tavoitteena ei ole uusiutuvien määrän lisääminen. Tavoitteena on hiilidioksidipäästöjen vähentäminen. Uusiutuvat ovat yksi monista keinoista, joilla tätä tavoitetta kohden voidaan pyrkiä.

Greenpeacen mukaan ydinvoimalle on nykyisin runsaasti vaihtoehtoja, ja tuulivoima on samanhintaista tai halvempaa kuin ydinvoima. Joillain oletuksilla näin jo on. Mutta näissä oletuksissa ei huomioida heilahtelevan energiantuotannon aiheuttamia kustannuksia muualla sähköverkossa. Kun esimerkiksi joudumme ylläpitämään (ja tulevaisuudessa rakentamaan) varalla pidettäviä voimaloita sähkönsaannin turvaamiseksi, tähän kuluu rahaa. Lisää rahaa kuluu sähköverkon vahvistamiseen ja uusien siirtolinjojen rakentamiseen. Niin kauan kun heilahtelevien uusiutuvien osuus verkosta on pieni, nämä kustannukset ovat hyvin maltillisia. Mutta jos uusiutuvilla haluttaisiin tuottaa erittäin suuri osuus käyttämästämme energiasta – eli jos ilmastokriisi haluttaisiin ratkaista – kustannukset nousevat nopeasti. Erään tutkimuksen [1] mukaan kokonaiskustannukset saattavat jopa kaksinkertaistua varsin maltillisillakin tuulivoimamäärillä. Samassa tutkimuksessa nimenomaisesti varoitetaan käyttämästä yksinkertaisia laskelmia tuotetun sähkön hinnasta, eli ns. LCOE-arviota, hyvin erilaisten energianlähteiden vertailuun – eli varoitetaan tekemästä juuri sitä, mitä Greenpeace tekee.

Greenpeace myös väittää "tulevaisuuden modernien energiajärjestelmien" ja "älykkäiden sähköverkkojen" ratkaisevan uusiutuviin liittyvät ongelmat, kuten tuotannon tasaamiseen. Jostain syystä järjestö ei kuitenkaan edes omissa energiaraporteissaan välitä mainita, mitä nämä verkot saattaisivat maksaa, tai miten ne tarkkaan ottaen toteutettaisiin. Tämä ei olekaan ihme, sillä niinsanottu älyverkko vaatii osin vielä jopa keksimättömiä teknologioita, kuten edullisen, helposti skaalautuvan energian varastoinnin. Kuten eräs tutkija totesi, älyverkosta keskustelu muistuttaa suuresti teini-ikäisten keskustelua seksistä: kaikki puhuvat siitä ja sen erinomaisuudesta, mutta kellään ei ole siitä kokemusta eikä kukaan tiedä, mitä se oikeastaan on. Meidän on kuitenkin nyt luotettava siihen, että Greenpeace tietää, ja tarkemmin määrittelemättömät ihmenium-ratkaisut materialisoituvat, kun niitä tarvitaan.

Mainitsematta jää sekin, että jos sähköverkon joustavuutta parannetaan esimerkiksi energiavarastoilla, ydinvoima mahtuu verkkoon aivan hyvin. Ainoastaan nykytilanteessa, jossa verkko on melko joustamaton ja uusiutuvilla etuajo-oikeus sähköverkkoon, on ydinvoiman "jäykkyys" ongelma. (Tosiasiassa tietysti myös ydinvoimaa voi säätää, ja esimerkiksi Saksassa ydinvoima on todellisuudessa tehnyt paljon mainostettujen aurinkosähkön ennätyspäivien aikana enemmän säätötyötä kuin "joustavaksi" väitetty kaasuvoima.)

3. "Venäläinen ydinvoima on turvallisuusriski."

Tämä on ainoa argumentti, josta olen edes jossain määrin samaa mieltä. Näkisin mieluusti, että Fennovoiman hankkeeseen osallistuisi jokin muu kuin venäläinen yhtiö. On myös täysin mahdollista, että Fennovoima jää kansainvälisten pakotteiden jalkoihin. Mutta kun tilanne on mikä on, kun hiilidioksidin määrä ilmakehässä vain kasvaa ja kasvaa, venäläinenkin voimala olisi parempi kuin ei voimalaa ollenkaan.

Rosatomin toimittama voimala tietenkin lisää venäläisten sijoituksia Suomessa, mutta ei ole mitenkään itsestään selvää, että se altistaisi Suomen Venäjän temppuilulle. Olemme jo sataprosenttisen riippuvaisia venäläisestä maakaasusta (jota muuten tarvittaisiin reilusti lisää, jos uusiutuvia rakennetaan merkittävästi enemmän) ja öljyriippuvuuskin aiheuttaa ongelmia. Sen sijaan esimerkiksi Huoltovarmuuskeskuksen johtajan mukaan [2] ydinvoimalat ovat huoltovarmuuden kannalta parhaita energianlähteitä, koska niissä on aina polttoainetta vähintään vuodeksi. Lisävuoden varastointi onnistuu suunnilleen yhdessä merikontissa, ja toisin kuin Greenpeace väittää, ydinpolttoainetta saa muualtakin kuin Venäjältä. Se saattaa maksaa hieman enemmän, mutta polttoaineen hinta on ydinsähkön hinnassa joka tapauksessa liki merkityksettömän pieni menoerä.

Pohjimmiltaan kyse on kuitenkin riskiarviosta. Mielestäni ilmastonmuutos on suurempi riski kuin Venäjän hyökkäys tai vakava painostus Suomea kohtaan. Jos nyt asia onkin toisin, niin esimerkiksi Vihreiden lieneisi syytä päivittää turvallisuuspoliittisia linjauksiaan ja kannattaa lisärahoitusta Puolustusvoimille. Esimerkiksi kertausharjoituksiin olisi luultavasti hyvä ohjata lisää rahaa.

Mielenkiintoista muuten on, että Vihreiden turvallisuuspoliittisessa linjauksessa mainitaan edelleen, että "Suomen on tuettava voimakkaasti EU:n ja Venäjän yhteistyötä ja kumppanuutta. Mitä syvempi EU:n ja Venäjän välinen yhteistyö on, sitä epätodennäköisempää on, että niiden välille syntyy konflikteja."

Nyt kun tätä yhteistyötä olisi tarjolla, niin se onkin turvallisuusuhka. Näin se käy, sanoisi Kurt Vonnegut.

…

Jatkan mielelläni tätä keskustelua, sillä on useita seikkoja, joista Greenpeacen puheissa mieluusti vaietaan. Näistä tärkeimpänä on esimerkiksi se, että yksikään kansainvälisen ilmastopaneeli IPCC:n vuonna 2011 tarkastelemista, vain uusiutuviin keskittyvistä 164 energiaskenaariosta ei kyennyt tuottamaan yksin uusiutuvilla vuonna 2050 edes sitä määrää energiaa, mitä ihmiskunta käyttää nykyään. Ydinvoimassa on omat ongelmansa, mutta jos vaihtoehdot eivät yksinkertaisesti riitä, nuo ongelmat ovat toissijaisia. Selvittelen myös sitä, miten paljon ydinvoimalla voitaisiin nitistää fossiilisten polttoa (lyhyt vastaus: enemmän kuin millään muulla vaihtoehdolla on kyetty). Aion tuoda paremmin esille myösalustuksessa mainitsemani selvityksen, jossa peräti 71 % ilmastotutkijoista piti ydinvoimaa kriittisen tärkeänä osana ilmastonmuutoksen vastaista taistelua. Jos arvaan oikein, tästä pikku yksityiskohdasta ei esimerkiksi ensi perjantain Puhutaan ydinvoimasta-klubissa tulla paljon puhumaan.

Puhua kannattaisi varmaan myös siitä, että pelkästään Fennovoimalan korvaaminen vaikkapa tuulivoimalla maksaisi nykyisellä tukiaistasolla vähintään noin 350 miljoonaa euroa vuodessa. Koska tämä olisi ihan konkreettisesti pois valtion eli veronmaksajien rahoista, olisi varmaan hyvä puhua siitä, miltä budjettimomentilta tuo määrä otettaisiin.

Nyt, jatketaan keskustelua: kommentoi, ja kysy, jos mieltäsi jokin asia askarruttaa. Yritetään löytää vastauksia yhdessä! Ja jos olet eri mieltä, kerro sekin. Muutan mielipidettäni hyvinkin nopeasti, jos vain pystyt esittämään näyttöä kantojesi tueksi.

Kirjallisuuslähteet

[1] Ueckerdt, F., Hirth, L., Luderer, G., & Edenhofer, O. (2013). System LCOE : What are the costs of variable renewables ? Energy, 63, 61–75. doi:10.1016/j.energy.2013.10.072 Esityskalvot http://www.worldenergyoutlook.org/media/weowebsite/2013/iew2013/presentations/parallelsessions/e/4E1Ueckerdt.pdf

[2] "Suomessa energia riittää viideksi kuukaudeksi"

Haastattelu Kauppalehdessä. Tiistai 18.3.2014, Kauppalehti, Uutiset, sivu 5