Kun Seppo Vainikaiselta kysyy, koska hän teki päätöksen kokonaan uudesta elämänurasta, vastaus tulee lähes päivämäärän tarkkuudella.

– Se oli maaliskuun puolivälissä vuonna 2014.

Hän näki silloin lehtijutun korusuunnittelijan ammattitutkinnosta.

Vainikainen kertoo, että aika tuntui vain kypsältä ryhtyä uuteen ja vaihtaa rahtarin työ korusuunnittelijan opintoihin. Rekan ratin takana päivät olivat pitkiä ja lomia oli vähän.

– Olin ollut yrittäjänä vuodesta 1998 ja sitä ennen muiden leivissä.

Perhekin hyväksyi ratkaisun, vaikka tutun ja turvallisen arjen jättäminen ei ollut päätös vailla seurauksia.

– Kyllähän se vaati paljon myös perheeltä, kun elintaso tippuu. Ajankohta tuntui kuitenkin oikealta. Ikuinen optimisti minussa ajatteli, että kyllä sitä jotenkin pärjätään.

Nakkisormen metamorfoosi

Korusuunnittelija Seppo Vainikainen ajoi vielä muutama vuosi sitten työkseen rekkaa. Timo Nykyri / Yle

Opiskeluaikana pitämässään blogissa (siirryt toiseen palveluun) Seppo Vainikainen pohti "nelikymppisen kaksimetrisen nakkisormen metamorfoosia pikkupikkukorujen suunnittelijaksi". Materiaali ei aina tahtonut totella ja pikkupiperrys vaati paljon.

– Korujen mittakaava on niin pieni. Välillä tuntui, että sormet eivät taivu tähän millään.

Oli taiteellinen puoli kuitenkin kulkenut elämässä mukana ennenkin. Vainikainen oli ilmaissut itseään aiemmin esimerkiksi kynäruiskumaalauksissa. Opiskelujen aikana oli vapauttavaa huomata, että kokonaan toisesta maailmasta tulleella ei ole perinteen painolastia kuormanaan.

Ennen opintoja korukokemukset olivat olleet lähinnä vaimolle joskus ostettuja korulahjoja.

– Ajattelen, että se on vapauttavaa, kun voin suunnitella sellaisia koruja, joita omassa mielessäni näen. Ei ole perinteistä korutaustaa ja painolasteja tai historiaa painamassa harteilla.

Vanhojen tansseista linnan juhliin

Tähän mennessä korusuunnittelija Vainikainen on ehtinyt jo moneen. Isä suunnitteli tyttärelleen korut vanhojen tansseihin ja linnan juhlien debyyttinsä mies teki vuonna 2015, kun kansanedustaja Hanna Sarkkinen tuli linnaan Vainikaisen suunnittelemissa koruissa.

– En minä siihen mahdollisuuteen uskonut, että se toteutuu. Se on kuitenkin näkyvin paikka esitellä koruja Suomessa. Olin tosi ylpeä ja tyytyväinen. Yksi tavoite oli täyttynyt.

Koruissa toistuu Hanna Sarkkisen kissan Hyrmä-kissan tassu ja lopulta kissa antoi nimensä koko korusarjalle.

Rahtarin töihin ei korusuunnittelijan arjessa ole ollut ikävä. Tulevaisuus rakentuu nyt korujen varaan.

– Olen lähtenyt tähän tosissaan ja täysillä.