Vuonna 1971 Stanfordin yliopiston sosiaalipsykologi Philip Zimbardo päätti tehdä kokeen. Hän sulki yliopiston kellarikerrokseen pystytettyyn käyttäytymislaboratorioon 24 vapaaehtoista miesopiskelijaa, jotka psykologisten testien perusteella olivat tavallisia, tasapainoisia ihmisiä. Hän arpoi joukon kahteen ryhmään ja määräsi toisen jäsenet vangeiksi ja toisen jäsenet vanginvartijoiksi. Tarkoitus oli tutkia, miten normaalit ihmiset reagoivat valtasuhteisiin. Kahden viikon mittaiseksi suunniteltu koe piti keskeyttää kuuden päivän jälkeen, koska vartijoiksi osuneiden otteet kävivät liian julmiksi.

Zimbardon koeasetelmaa on arvosteltu epäeettiseksi, eikä sitä tieteen nykynormeilla varmaan sallittaisikaan. Silti se ja pari muuta samantyyppistä samoihin aikoihin tehtyä tutkimusta ennättivät osoittaa yhden huomionarvoisen seikan: pahuus puhkeaa helposti kenessä tahansa, kunhan tilanne on otollinen.

Tässä on läksy terrorismista huolestuneelle maailmalle. Syyttömiin sivullisiin kohdistuvien väkivallan tekojen tekijöitä on helppo pitää mielipuolina, psykopaatteina ja sadisteina, mutta psykologisten tutkimusten mukaan he eivät niitä ole. Valtaosa ääriajattelua ja ääritekoja ihannoivista radikaaleista on ihan tavallisia ihmisiä. Heillä ei esiinny edes mielenterveyssairauksia enemmän kuin väestöissä keskimäärin.

Sisältö jatkuu mainoksen jälkeen

Haussa oma merkitys

Yllätys voi olla sekin, ettei uskonnolla välttämättä ole kovin suurta merkitystä radikalisoitumisessa. Se, mikä ääriaineksia vahvimmin yhdistää, on ihmisyyteen kuuluva inhimillinen piirre: oman merkityksen ja elämän tarkoituksen etsintä, tarve olla joku, saada arvostusta ja kokea kunnioitusta.

Sisältö jatkuu mainoksen alla

Juuri sitä islamistiset terrorijärjestöt lupaavat.

Ne kutsuvat ihmisiä taistelemaan valtayhteisön epäoikeudenmukaisuutta vastaan. Liittyminen on portti valittuihin, jotka näkevät maailman todellisen tilan eivätkä elä valheessa niin kuin muut. Lupaus inspiroi etenkin nuoria, joka ovat idealisteja, vasta hakevat itseään ja janoavat merkityksellisyyttä.

Sekin tiedetään, että valtaosa radikalisoituvista vierastaa väkivaltaa, kunnes se vähin erin normalisoituu. Asennemuutosta selittää ihmiselle luontainen ja vahva taipumus ryhmäytyä.

Olemme pohjimmiltamme ultrasosiaalisia eläimiä ja kykenemme omaksumaan minkä tahansa samastumiskohteen arvot. Mitä voimakkaammin oma identiteetti sulautuu ryhmän identiteettiin, sitä vahvemmin ryhmä vaikuttaa siihen, miten suhtaudumme ulkopuolisiin ja miten pitkälle olemme valmiit heitä epäinhimillistämään.

Viha vahvistaa vihaa

Tässäkin piilee läksy. Terrorismia ei kitketä vihapuheella ja hyökkäyksillä kaikkia muslimeja vastaan. Ne toimivat terrorismin eduksi, sillä ne korostavat vastakkainasettelua. Juuri sitä terrorijärjestöt haluavat, koska siitä terrorismi elää.

Sen sijaan ehkäisyssä tarvitaan malttia ja myönteisiä tunteita, sillä radikalisoituneet ovat hukanneet inhimillisen itsensä, sanoo ranskalainen antropologi ja terrorismitutkija Dounia Bouzar.

Jos inhimillisyys ei ole kokonaan kuollut, yksikin mieleen nouseva hyvä muisto voi havahduttaa ihmisen väkivallan mielettömyyteen.

Lue lisää

Lokakuun Tiede-lehdessä on pitkä artikkeli, jossa tiedetoimittaja Mari Heikkilä käy läpi radikalisoitumista edistäviä psykologisia tekijöitä ja keinoja, joilla radikalisoitumista voisi ehkäistä. Monissa maissa, myös Suomessa, on viime vuosina käynnistetty ohjelmia väkivaltaisen ääriajattelun ennaltaehkäisemiseksi.

Jos aihe kiinnostaa, käy ostamassa painettu lehti ja iPad-digilehti.

Jos olet Sanoman jonkin aikakauslehden tilaaja, voit lukea artikkelin uudessa Digilehdet-palvelussa kirjautumalla tilaajatunnuksillasi alla olevasta artikkelilinkistä.

Ellet ole vielä aktivoinut digilukuominaisuutta, tee se osoitteessa https://oma.sanoma.fi/aktivoi/digilehdet. Aktivoinnin jälkeen pääset kirjautumaan suoraan digilehdet.fi-palveluun.