Pahimmillaan avioero voi johtaa siihen, että äiti tai isä vieraannuttaa yhteiset lapset toisesta vanhemmastaan.

Vieraannuttaminen on ilmiö, jossa toinen vanhempi käyttäytyy erotilanteessa siten, että lapsen ja toisen vanhemman vuorovaikutussuhde olennaisesti vaikeutuu tai jopa katkeaa.

Ilta-Sanomat kertoi ilmiöstä, josta lastenpsykiatri Jari Sinkkonen kertoo yhdessä perhepsykoterapeutti Heli Pruukin kanssa kirjoittamassaan Lapsi ja ero -kirjassa (Kirjapaja, 2017). Juttu keräsi paljon lukijoiden kokemuksia vieraannuttamisesta. Kokemuksiaan kertoivat niin etävanhemmat, lapset kuin isovanhemmat ja uudet puolisotkin.

Tarinoille on yhteistä tämä: vieraannuttaminen on erittäin vahingollista lapselle ja musertaa myös läheisten elämän.

Jari Sinkkosen mukaan vieraannuttajavanhemmat käyttävät samanlaisia taivuttelu- ja manipulaatiotekniikoita kuin kulttien itsevaltaiset johtajat. Tutkimusten mukaan toisesta vanhemmastaan vieraannutetut kokivat aikuisena samanlaisia psyykkisiä ongelmia kuin kultista irtautuneet henkilöt: syyllisyyttä, masentuneisuutta, itsetunto-ongelmia ja kyvyttömyyttä luottaa itseen ja toisiin ihmisiin.

Vieraannuttamiseen ei ole olemassa valmiita hoitokeinoja, vaan tilanne pitäisi saada asiantuntevan lastenpsykiatrin ja psykologin selvittelyyn. On myös otettava huomioon se mahdollisuus, että toisella vanhemmalla ja lapsella on hyvä syy, kuten väkivaltaisuus, olla ylläpitämättä kontaktia toiseen vanhempaan.

Sinkkonen neuvoo, että vieraannutetun vanhemman on kasvatettava paksu nahka ja pysyttävä rauhallisena silloinkin, kun mieli kuohuu. Suhdetta lapseen on koetettava pitää yllä, vaikka lapsi olisi manipuloitu torjuvaksi. Näin lukijat kertovat kokemuksiaan:

1. ”Yritä nyt vain kestää”

”Kolme lastani on vieraannutettu isästään. Viimeisenä syytetty lähisuhdeväkivallasta, asia tutkittu lastensuojelun osalta ja todettu syyte perättömäksi. Lastensuojelu ohjeistanut sekä äitiä että lastenvalvojaa, lapset palautettava normaaleihin tapaamisiin isän kanssa. No, paperilla sai pyyhkiä ahteria. Ei vaikutusta. Lastenvalvojalta lohdulliset sanat: Yritä nyt vain kestää tämä tilanne. Miten ihminen voi kestää tilanteen, jossa menettää lapsensa?”

Jakke

2. ”Lapsi joutui sijaiskärsijäksi”

”Lapseni isä, jonka luona lapsi asui, istuu täydellisesti vieraannuttajan kuvauksiin. Psykologi lähti mukaan, totesi kylläkin myöhemmin olleensa väärässä. Isä sai huoltajuuden vaikka sosiaalitoimi suositteli toisin. Asiassa lienee painanut liikaa se, että isä halusi huoltajuuden, mikä ei ollut siihen aikaan tavallista. Äitinä olen ihan normaali äiti, en vain halunnut elää manipuloivan narsistin kanssa. Lapsi sitten joutui sijaiskärsijäksi.

Lopputuloksena on tunne-elämältään epävakaan persoonallisuuden omaava nuori aikuinen, joka kärsii toistuvista masennusjaksoista, itsetuhoisista ajatuksista sekä yrityksistä. On ollut suljetulla useita kertoja ja oman elämän hallinta on hukassa. Välit parjattuun äitiin on ollut aina hyvät. Mutta ristiriidat psyyken puolella ovat sairastuttaneet vakavasti.”

”Paha” äiti

3. ”Nyt on menossa seitsemäs vuosi ilman lapsiani”

”Erossa jäivät lapset, talo, auto ja muu omaisuus ex-vaimolle. Yhteishuoltajuus luonnollisesti lapsiin. Muutin pois helmikuussa ja joulukuuhun tultaessa olin menettänyt yhteyden lapsiini. Katkera ja mieleltään sairas ex-vaimo vieraannutti lapseni minusta muutamassa kuukaudessa todella aktiivisella manipulaatiolla. Ex-vaimon vanhemmat lähtivät mukaan tuohon sairaaseen leikkiin ja tukivat tyttärensä sairautta.

Nyt on menossa seitsemäs vuosi ilman lapsiani, vaikka minulla on käräjäoikeuden määräämä tapaamisoikeus. Oikeus totesi lasten äidin vihan vaikuttaneen lapsiini negatiivisesti, mutta ei kuitenkaan määrännyt lapsia minulle. Sairas äiti sai siis jatkaa lasteni manipulointia. Hain apua lastenvalvojalta, tuloksetta. Sosiaaliviranomaisilta, tuloksetta. Isänä olemista ei Suomen valtio arvosta tai tue.

Olen erittäin huolissani lasteni henkisestä hyvinvoinnista. Kuinka heidän mielensä kestää läpi elämän? Kuinka pahat vauriot exä on heille aiheuttanut? Toipuvatko koskaan? Iskä odottaa.”

Oisko aika niittää nurmet?

4. ”Toista kotia mollataan koko ajan”

”Lahjominen on myös loistava keino ostaa lapsi omalle puolelleen. Vaikea siinä on kilpailla sellaisen kodin kanssa, jossa ei lapsella ole mitään sääntöjä, kuten esim. nukkumaanmenoaikoja, kaikki ostetaan ja annetaan ja toista kotia mollataan koko ajan. Narsismia – kyllä. Narsistihan luulee olevansa se, joka on aina oikeassa ja kaikkien muiden yläpuolella. Narsisti on toista vanhempaa parempi, tärkeämpi ja ainoa, joka luo lapselle sen parhaan kodin – omasta mielestään. Odottelen mielenkiinnolla ja surun kaltaisella kauhulla, miten tämä vaikuttaa lapseen pitkällä tähtäimellä.”

Maarit

5. ”Isä sai manipuloida lasta”

”Isä sai manipuloida lasta ja lastenpsykiatrian ylilääkäri antoi puoltavan lausunnon tälle isälle hovioikeuteen. Hävisin huoltajuuskiistan ja menetin poikani, sillä silloin loppuivat minun tapaamisoikeudet. Isällä oli kaikki vaikutusvalta.”

Äiskä

6. ”Olen haudannut lapseni elävältä”

”Itse en enää voi tavata lapsiani, koska oikeuslaitos on hampaaton. Järjestettyihin tapaamisiin eivät lapset halunneet tulla, koska isä on hirviö, johon ei pidä pitää minkäänlaista yhteyttä. Asianajajani on täysi nahjus, jolla lausunto makaa jossain pöytälaatikossa eikä asia etene. Olenkin haudannut lapset elävältä ilman toivoa tapaamisesta. Kun minusta aika jättää ja saavat siivota perikuntansa, toivottavasti sitten ymmärtävät, mistä ovat perineet tekemisen taidon.”

Kökkötraktori

7. ”Voimani olen saanut takaisin, mutta miten saan poikani?”

”Ex-mieheni on täysi narsisti. Erotilanteessa poikani lähti isän mukaan. Isä aloitti pojan manipuloinnin jo yhteiselomme aikana. Käyttää poikaani palvelijana, ja poika tekee kaiken mitä isänsä käskee. Oli sydäntäsärkevää katsoa sitä vierestä voimattomana.

Minulla astui alkoholi voimakkaasti mukaan, koska en kestänyt olla narsistin uhri. 20 vuotta suhteessa, jossa viimeisen viisi vuotta yritin eroa rikkinäisenä alkoholin huurteisena ihmisenä, mutta irti pääsin suhteesta. Poikani lähti isänsä kanssa eikä halua olla minuun yhteydessä. Jos joskus vastaa puhelimeen, puheet on täysin plagioitu isältään tai toisessa tapauksessa isä kuuntelee vieressä, vaikka poikani on jo täysi-ikäinen.

Olen kauhuissani, miten tämä vaikuttaa pojan tunne-elämään, alkoholi ei ole eron jälkeen ollut kuvioissa ja voimani olen saanut takaisin, mutta miten saan poikani? Kauhea ikävä sitä poikani omaa luonnetta, sillä tiedän, että siellä mielen takana se kuitenkin on.”

Ansku

8. ”Jonain päivänä ei satu enää”

”Olin 6-vuotias, kun vanhempani erosivat. Meitä oli kaksi sisarusta, minä ja pikkuveljeni, joka oli silloin 1-vuotias.

Muistan, kun minulta kysyttiin jonkun viranomaisen toimesta kumman vanhemman luokse haluan asumaan. Hirvittävän ristiriitainen tilanne lapselle – muistan vieläkin, miten pienessä mielessäni punnitsin kauhulla asiaa: isin luokse olisin halunnut mutta en voinut sanoa sitä ääneen, koska olisin loukannut äitiä. Lapset jaettiin vanhempien kesken, minä äidille ja pikkuveljeni isälle.

Siitä päivästä lähtien olen kuullut äitini suusta, miten kelvoton ja huono isä meillä lapsilla on ollut ja kuinka hän on syyllinen kaikkeen. Haukkuminen on sattunut minuun aina ja sattuu vielä tänä päivänäkin. Äitini on henkisesti sairas, minkä vaikutuksen piirissä olen ikäni ollut. Nyt 53-vuotiaana työstän asioita terapeuttini avulla. Jonain päivänä ei satu enää.”

Pikkutyttö

9. ”Julmaa lasten pilaamista”

”Olen seurannut kymmenisen vuotta mieheni kärsimystä vieraantuvana vanhempana. Ex-rouva on kyllä laittanut mielikuvituksensa sadalla prosentilla peliin. Hän on onnistunut saaman puolelleen sossun, poliisit ja oikeusinstanssit. Tässä me nyt maksetaan itseämme kipeäksi valheista. Lapsiraukat ovat kasvaneet aikuisiksi, vaikkeivät niinkään tasapainoisiksi. Huijaavat ja valehtelevat, käyttävät muita hyväkseen. Leikkivät toisten tunteilla ja tekevät mitä haluavat. Vieraannuttaminen on julmaa lasten pilaamista.”

Paha äitipuoli

10. ”Lapsen isänkaipuuta on kamala katsoa”

”Itse jouduin eroon lapsestani, koska ex-mieheni ei pitänyt minua sopivana vanhempana. Onneksi tilanne muuttui, minusta tuli virallinen yksinhuoltaja (mitä en olisi halunnut, ehdotin itse yhteishuoltajuutta viikko-viikko-vuoroasumisella). Ex oli sitä mieltä, että jos hän ei saa lasta kokonaan itselleen, jättäytyy sitten kokonaan elämästä pois. Onneksi kuitenkin olen saanut tapaamiset suurin piirtein koko ajan jatkumaan. Lapsen isänkaipuuta on kamala katsoa. En ymmärrä, miten kukaan vanhempi pystyy lastaan erossa kostovälineenä käyttämään.”

Nimimerkki

11. ”Paljon olen itkenyt sitä, mitä äiti vei minulta pois”

”Olin 4-vuotias, kun vanhemmat erosivat, joten lapsuusajalta en muista isää juuri lainkaan. Äidin mielestä se oli aina juoppo, petturi, valehtelija. Milloin mitäkin. Ja samaa sai kuulla isän vanhemmistakin. Isääni näin arviolta kolme kertaa vuodessa. Ja silloin tehtiin aina jotain kivaa ja isän uusi puoliso oli myös mukana. Äitini vietti viikonloppuja paljon ravintoloissa ja minä olin mummulla. Nykyään olen aikuinen ja saan päättää itse tekemisistäni. Olen myös isääni todella paljon yhteydessä. Ja paljon olen itkenyt sitä, mitä äiti vei minulta pois.”

Pelinappula

12. ”Lapsenlapset on vieroitettu”

”Isovanhempana olen käynyt katkeran taistelun itseni kanssa, jotta yleensä olen kyennyt jatkamaan työssäkäyntiä ja omaa elämäämme. Kaikkein vaikeinta on ollut seurata lasten isän kärsimystä täydellisestä erottamisesta lastensa elämästä. Lapsenlapset on vieroitettu, mutta tiedän onneksi, että he näkevät tilanteen olevan 'sairas'. Elävät selkeästi lähivanhempaansa peläten, eivätkä uskalla mitenkään pitää yhteyttä isäänsä eikä isän puolen sukulaisiin jne. Olen ja elän toivossa, että pian heidän saavuttaessaan täysi-ikäisyyden, heillä olisi rohkeutta ottaa yhteyttä. Tietävät onneksi, että heistä puhutaan, välitetään ja heitä rakastetaan aidosti myös isän ja isän suvun puolella.”

Siipirikko

13. ”En olisi uskonut, että minun lapselleni kävisi näin”

”Olen ollut tyttäreni elämässä läsnä aina eronkin jälkeen (josta noin yhdeksän vuotta). Hoitanut harrastukset, reissattu yhdessä yms. Nyt on päällä tilanne, jossa en ole nähnyt tai kuullut tyttärestäni kolmeen viikkoon, siis sen jälkeen kun täytti 12. Ensin äiti esti, etten voi lähettää hänelle viestejä/soittaa ja sitten teki saman tyttäreni puhelimeen. Lapsi on näköjään helppo saada toista vanhempaa vastaan, en kyllä ikinä olisi uskonut, että minun lapselleni kävisi näin.

Sosiaaliviranomaiset eivät voi auttaa koska vanhempien tulee keskenään sopia asioista. Eivätkä usko, että lapsi olisi käännettävissä isää vastaan varsinkin, kun välit ovat olleet hyvät. Lastensuojelu ei ryhdy toimenpiteisiin, jos lapsi ei ole vaarassa tai vaaraksi itselleen tai muille. Ainoa asia, mitä lapsen äiti on perustellut, että puutun heidän elämäänsä liikaa. Yritän järjestää harrastukset ja valvoa lapsen internetin käyttöä.”

Yhteishuoltajuus