Jag blir kontinuerligt kontaktad av vårdpersonal från olika delar av Sverige, som vill berätta om sina upplevelser av hur deras vardag förändrats på grund av ökade påfrestningar i vården som en direkt orsak av flyktingvågen och nyanländas behov samt hälsostatus, som många gånger skiljer sig från svenska medborgares. Därför har jag valt att lyfta ämnet, eftersom det angår oss alla i det svenska samhället.

Jag inser att de här frågorna kan anses kontroversiella då de kan utnyttjas av grupper som vill misstänkliggöra just flyktingar och nyanlända, men samtidigt kan man inte bara blunda för problematiken när de är en konkret del av de samhällsförändringar Sverige ställts inför och befinner sig i. Således försöker jag beskriva frågan på ett så diplomatiskt sätt som möjligt – väl medveten att bara genom att närma mig den, kunna skapa en negativ reaktion. Det är beklagligt att journalistik i dag måste förhålla sig även kring frågeställningars eventuella känslighetsgrad, att vissa ämnen kanske knappt kan beröras och man kan uppleva obehag att ens närma sig dem. Men då återstår frågan – får vi ett bättre mer välfungerande samhälle om vi istället blundar och låtsas som om dessa problem inte existerar? Mitt svar är ett bestämt nej. Jag tror att tystnad och “flodhästen i vardagsrummet” skapar bitterhet, misstänksamhet och främlingsfientlighet, något vi redan har alltför mycket av i Sverige. Jag önskar en större öppenhet och är fast övertygad om att öppen debatt ger oss bättre förutsättningar att lösa de problem vi konfronteras med i Sverige nu och framöver.

Leif Dotevall, biträdande smittskyddsläkare i Västra Götaland som är en av de regioner i Sverige som under 2015 tog emot flest unga ensamkommande från länder som Afghanistan och Somalia, högriskländer för tbc, har till exempel uttalat sig om saken i tidningen Vårdfokus:

– Vi kan tydligt visa att de bakteriestammar av tuberkulos som människor insjuknat i oftast är helt unika stammar som man kommit med från andra länder. Smittspridningen har varit väldigt liten och i begränsade grupper, i familjer eller bland kompisar. Det stämmer väl överens med Folkhälsomyndighetens analys från början, att risken för smittspridning till övriga samhället skulle bli liten, säger han i intervjun från mars 2017.

Nyligen läste jag en statusuppdatering på Facebook, av journalisten Nuri Kino, där Kino refererar till ett möte med en läkare på Arlanda. Jag återger en skärmdump här, då denna uppdatering lagts upp av honom själv på ett öppet Twitterkonto. Det denna läkare säger motsäger Folkhälsomyndighetens analys.

Eftersom jag från flera av varandra oberoende källor hört liknande vittnesmål bestämde jag mig för att samla en del av dessa röster och även tala med andra med insyn i problematiken. En av dem som kontaktat mig är “Pia” som undrade om jag kunde tänka mig att skriva om hur vården påverkas av den förändrade patientbild genom att många fler nyanlända tillkommit de senaste åren. Hon har arbetat inom förlossningsvården sedan 80-talet och har således trettio år inom vårdyrket. Hennes arbetsplats är en förlossningsavdelning på ett sjukhus i mellersta Sverige, i ett område där det är gott om flyktingförläggningar och HVB-hem. Hon vill inte framträda med eget namn eller att jag skriver exakt vilket sjukhus hon arbetar på, av rädsla för att mista jobbet.

– Du vet man får inte öppna munnen, man får inte klaga, för då åker man bara, säger hon när vi talas vid i telefon. Det har blivit en tystnadskultur, folk knyter näven i fickan. Många är irriterade, det kokar under ytan… Ändå törs man inte säga något för då kan man få sparken.

– Men jag tycker det är väldigt viktigt att det här kommer ut, detta med nya smittor på sjukhus och på förskolor och skolor, att man inte bara kan strunta i detta eftersom det kan bli ett folkhälsoproblem. Jag har faktiskt ringt upp till regeringskansliet en gång, för att jag varit så förbaskad, och då fick jag prata med några från Vänsterpartiet, de undrade vad jag pratade om… jamen gå in och googla på de här sjukdomarna, sa jag. De hade ingen aning om vad multiresistenta bakterier var. Eller att nyanlända kunde vara bärare av dem. Det är inte bara det att det kommer en människa från ett annat land, det handlar inte om det.

Pia utvecklar:

– Eftersom min arbetsplats är en förlossningsavdelning så går det inte att ha en städerska stationerad där dygnet runt, utan vi får ju städa de här salarna som ska saneras efter att personer med smitta varit där. Det är bärare av ESBL*, MRSA* och TBC. Detta är ju ingenting man ser utanpå en människa, utan det upptäcker du först när du tar prover eller blir sjuk och antibiotika inte biter. Internationella smittskyddsläkare varnar för det här, att de multiresistenta bakterierna blir fler. Sverige har varit väldigt förskonat från detta, men det håller på att förändras, jag ser det bara på vårt sjukhus, vi ser en ökning på grund av flyktingar från länder där hälsovården är eftersatt och de här sjukdomarna spridda.

– Det är mer regel än undantag att nyanlända är sjuka. Man blir nästan förvånad när de inte är smittade. Angående TBC säger de lugnande att det inte smittar när man bara är bärare och inte har symtom, men mitt intryck är att de främst försöker tona ner riskerna.

För ungefär ett år sedan blev anställda på HVB-hem i Lund smittade av TBC.

– TBC finns också i multiresistenta varianter, fortsätter Pia. Blir du smittad av TBC som inte är multiresistent måste man äta medicin ett halvår, denna ger kraftiga biverkningar och det finns risk att levern kan påverkas. Man kan må så pass dåligt att man inte kan arbeta och leva som vanligt.

Hur går pratet bland personalen på förlossningen? Hur mår ni?

– Vi pratar sinsemellan och tycker det här är jättejobbigt, det ger oss också extrajobb, för det är vi som får städa salarna, vi får klä på oss mundering med visir och skyddshandskar och så. De här patienterna får egentligen inte gå ut och vara på avdelningen, de får inte gå och plocka i den mat som står framme, som till exempel frukostbuffén, men de lyssnar inte på våra tillsägelser utan gör som de vill. De respekterar inte heller reglerna om besökstider och att man ska ta hänsyn till andra nyförlösta, att det är bara pappa och barnets syskon som får komma på besök vissa klockslag, utan man tar med sig hela släkten och kan komma klockan tio på kvällen. Jag upplever att hygienen blir lidande av detta på en förlossningsavdelning, det blir ett väldigt spring. En annan detalj som säkert kan låta fördomsfull är att klädseln med svepande tygsjok och fotsida yllekläder troligen inte kan tvättas hur som helst i varmt vatten, samtidigt som den släpar i marken och bär med sig mycket smuts. Jag har inga synpunkter på detta annat än de rent hygieniska.

– Vi har inga obligatoriska hälsoundersökningar för flyktingar och nyanlända så alla tester är frivilliga. De som vill, de testar sig, och då får vi besked i journalen om vilka sjukdomar och smittor de bär på. En del har flera olika sjukdomar… några bara en…

Pia upplever att hon som äldre har annan syn på smittsamma sjukdomar och hygienproblematiken än sina yngre kollegor.

– De unga som inte har någon erfarenhet, de som levt ett liv med silverskeden i mun från början, de som inte haft några problem och bekymmer, de tror ju inte att det här är så farligt. De är väldigt naiva. Men jag ser ett större perspektiv, det är inte bara på sjukhus dessa smittor kan spridas, utan även på förskolor och i skolor. Små barn kryper på golv och plockar med leksaker och slickar och håller på. Har föräldrarna sjukdomar så har troligtvis även barnen i familjen det. Men man nämner ju aldrig någonting om det här. Aldrig någonsin hör man att det står någonting i några tidningar. Utan detta har bara tagits upp som hastigast någon gång på regionala nyheter, att smittorna ökat drastiskt här… någon har antytt att det kan ha att göra med flyktingströmmar och invandring… men det är ingen som pratar högt om det. Trots att det är jätteallvarligt. Sjukvården går redan nu på knäna. Det kostar så mycket också på grund av att man måste ha så mycket mer engångsmaterial än med ordinarie patienter, att man måste ha tolkar, att nyanlända och flyktingar har en helt annan hälsostatus när de kommer…

Men engångsmaterial använder man väl alltid på sjukhus?

– Ja, men det går åt mycket mer, man måste ha engångsmaterial till allting… det tar tid, man måste klä på sig skyddsrockar och handskar och vara extra noga med hygienen och så är det extra noga med var saker ska kastas, om det ska vara smitt-tvätt eller om det ska vara smittbärande sopor eller om det kan kastas i det konventionella… en del saker kan kastas i de vanliga soporna, som bränns, och en del tvätt kan gå med vanliga tvätten, men vi har den smittade tvätten och det är klart allt detta tar resurser.

Känner du dig orolig när du är på jobbet? Är du rädd själv för att bli smittad?

– Man blir avtrubbad när det är så hela tiden. Men visst undrar jag ibland, jag undrar hur ska det här gå, nästan alla asylsökande är smittade med något. Hur ska det bli ute i samhället? Det är detaljer folk kanske inte tänker på, som smittade personer ute i affärer, barn som håller på och plockar till exempel med bröd och bullar som är bakade i butiken, bröd som ligger som man kan ta själv… och godis… tar upp det och tittar på det och lägger sen tillbaka det.

Har någon av dina kollegor blivit smittad av någonting?

– Inte vad vi vet, för det här märker man inte förrän man blir allvarligt sjuk och antibiotikan inte biter. Vi brukar säga ibland, vi vet inte hur mycket smittor vi har, det säger vi till varandra. Vi vet inte. Det syns inte utanpå. Till exempel latent TBC, det kan man vara bärare av, det märks inte för den som är det. Sverige har haft en god folkhälsa och jag är rädd att denna kan påverkas negativt.

Pia beskriver även om andra aspekter av hur vården belastas av konflikter mellan personal och nyanlända patienter, konflikter som stjäl fokus och som är tidskrävande och psykiskt påfrestande för dem som arbetar på avdelningarna.

– Det ska vara så korta vårdtider som möjligt, så vi skickar hem svenska föräldrar, oftast dag två efter en förlossning. Men de nyanlända kan stanna kvar dygn efter dygn eftersom det är mycket problem. De har ont, de säger att det inte funkar med barnet… Trots att det kanske är sjätte eller femte barnet och det gått bra me de tidigare barnen så vill de gärna vara kvar på sjukhuset även om de egentligen saknar vårdbehov. De dröjer sig kvar på BB. Vi har fått en läkare från Syrien som är förundrad, enligt honom så skickas nyförlösta mammor hem efter några timmar i hans hemland, de får en hög dos livmodersammandragande medel så de inte ska riskera att blöda och så får de åka hem. Men hos oss är det tvärtom, de vill stanna så länge som möjligt. Ändå är många missnöjda, maten passar inte och det har till och med hänt att de rökt på rummet.

Tar ni inte en dialog kring detta?

– Jo, vi sätter ner foten, men det hjälper inte. Vi har till och med haft bråk så att polisen fick komma, då ett föräldrapar vägrade åka hem till flyktingboendet de bodde på, för de krävde en riktig lägenhet och ställde ultimatum att de inte skulle lämna BB förrän man hade ordnat en lägenhet åt dem. När vi försökte förklara att det inte kunde ordnas och att det inte var sjukhuspersonalens sak att ordna detta och att man måste vänta på sin tur eftersom det kommit så många nyanlända, att det inte finns lägenheter meddetsamma åt alla, blev mannen aggressiv. Jag kan inte gå in på detalj men kan säga så mycket som att polisen fick brotta ner mannen. Personal har också blivit hotad genom att man gjort skära av halsen tecken. Du vet, man drar med handen under hakan. Alla är givetvis inte aggressiva, det finns förstås vettiga människor, men det skapar naturligtvis problem när ett flertal bär sig illa åt. Framför allt är det karlarna som är så stöddiga och bråkar, de kan komma sent och ha en hel hoper med människor med sig och när man säger ifrån och stoppar dem så blir det bråk direkt. De verkar bara kunna lösa konflikter med våld. De kan stå och skrika och gapa och bestämma att kvinnan ska ha kejsarsnitt och så och lägga sig i. Och vissa i personalen törs inte säga emot överhuvudtaget, det krävs ju mod att stå emot. Man är trött ändå av att arbeta inom vården och nu ska man behöva hantera kränkningar och utskällningar också.

I Malmö tvingas barnmorskor bära larm.

– Ja, så långt har det inte gått här hos oss än, men det kommer väl hit också… vi är ju en mindre stad. Jag läste det också och det är bedrövligt, avslutar Pia.

Det har tidigare felaktigt lyfts att Sveriges första TBC-mottagning öppnat i Angered. Detta skedde 2014, men faktum är att TBC-mottagningar öppnats redan 2011, till exempel i Linköping.Även där lyftes argumentet att detta hade att göra med ökande TBC som kom till Sverige från utlandet. 2015 öppnade landstinget i Värmland TBC-mottagning i Karlstad. Dessutom finns en barn-TBC mottagning på Karolinska sjukhuset, Astrid Lindgren, på vars hemsida man kan läsa att det främst är nyanlända barn som bär på sjukdomen.

Fokus hamnar lätt på just TBC, och därför visar jag här nedan några bilder på sjukdomens spridning och härkomst i modern tid i Sverige.

Källa: Folkhälsomyndigheten

Efter att jag pratat med Pia mejlar jag med en sjuksköterska på ett sjukhus i södra Sverige, som i princip bekräftar bilden som Pia ger. Hon berättar om just MRSA och att man screenar alla som vårdats utomlands och att dagens flyktingar inte har det vaccinationsskydd som svenskar har.

– Vi har uppmanats av infektion att se över vårt eget vaccinationsskydd, det har främst pratats om difteri, säger hon. Sjukdomar som vi inte sett på många år kan blomma upp för att världen kommer till Sverige i en ny omfattning.

Du menar att det är som att vaccinera sig inför en utlandsresa, fast med skillnaden att du får stanna i Sverige?

– Precis. Det finns flyktingar med otaliga infektioner och även multiresistenta bakterier. Dessa kräver extra vård i form av kohort vård (vård av en och samma vårdgivare som enbart vårdar berörd patient, min anm) och skyddsbarriärer och isolering.

– Det finns även de som gått sjuka en längre tid i sina hemländer och får hjälp först när de kommer till Sverige. Givetvis belastas sjukvården av dessa. Någon som till exempel har obehandlad diabetes behöver behandlas och få rätt medicin… Någon som har skador och trauman och behöver vård och stöd. Det kan vara väldigt komplicerade tillstånd, som vi måste lägga mycket kraft och resurser på. Min egen teori om vården till flyktingar är också att felaktigt angivna åldrar ställer till det då anatomin inte stämmer, likaså referensvärden som puls och blodtryck. Det kan försvåra och ibland inte blir rätt bedömt.

I oktober 2016 skickade Socialstyrelsen ut ett pressmeddelande med anledning av 2015 års ökning av asylsökande och att detta hade påverkat hälso- och sjukvården på flera sätt.

Citat ur pressmeddelandet:

“Störst är utmaningarna inom primärvård, mödrahälsovård, förlossningsvård, barnhälsovård, barnpsykiatri, infektionsvård och tandvård. “Det är områden där situationen redan innan var ansträngd, bland annat på grund av personalbrist”, säger utredaren Viktoria Svensson.

I den nya rapporten ”Hälso- och sjukvård och tandvård till asylsökande och nyanlända” har Socialstyrelsen undersökt vilka utmaningar som vården ställts inför. Analysen visar att svårigheterna har varit störst med att erbjuda hälsoundersökningar, behandla infektionssjukdomar, tillhandahålla mödra- och förlossningsvård, möta omedelbara vårdbehov inom psykiatrin och tandvården, samt erbjuda tand- och barnhälsovård till alla barn. Rapporten pekade också på att asylsökande och nyanlända sökte mer akut och mindre planerad och specialiserad vård jämfört med övriga befolkningen.

Socialstyrelsen konstaterar även att situationen ser olika ut i landets regioner, eftersom fördelningen av asylsökande varit ojämn. Generella problem som rapporterats från hälso- och sjukvården är kommunikationssvårigheter, tolkbrist, svårigheter för vårdpersonal att bedöma vad som räknas som vård som inte kan anstå, ökad administration samt ett stort behov av samverkan mellan verksamheter. Socialstyrelsen anser att fler insatser behövs för att vården ska klara av utmaningarna. Det handlar till exempel om hälsofrämjande program, utbildningsinsatser för vårdpersonal, nationellt samordnad information till asylsökande samt ökad tillgång till tolk och språkstöd.

– Även stödet till ensamkommande barn behöver förbättras, liksom hälso- och sjukvårdens förutsättningar för bedömning och uppföljning av psykisk ohälsa, säger Viktoria Svensson.

Jag ringde upp Viktoria Svensson för att fråga hur läget ser ut så här ett år efter att Socialstyrelsens pressmeddelande skickades ut. Jag berättade att jag höll på med ett reportage om vården och de utmaningar den ställs för med anledning av ett stort antal asylsökande och att jag skulle vilja fråga dig några saker utifrån rapporten som kom hösten 2016. Pressmeddelandet gick ut på att det var många nya utmaningar för hälso- och sjukvården. Jag frågar Viktoria Svensson om detta följts upp och om nytt pressmeddelande om hur situationen ser ut idag är på gång? Det har ju snart gått ett år sedan det här skickades ut.

– Jag jobbar inte med de här frågorna nu längre men kan kanske hänvisa dig vidare, säger Viktoria Svensson i telefon. Jag var ansvarig för detta, det var ett regeringsuppdrag vi fick 2016 och jobbade med 2016. Pressmeddelandet var relaterat till den rapporteringen vi slutförde för ett år sen.

Jag har fått indikationer från flera olika anställda inom sjukvården att det florerar smittsamma sjukdomar som ESBL, MRSA och TBC på vårdavdelningar. Även att personalen fått rådet att se över sitt vaccinationsskydd. Samt att detta är väldigt laddade frågor då man är rädd för att uppfattas som främlingsfientlig då de lyfts. Personalen uttrycker dock oro för smittspridning både för egen del och patienter sinsemellan och att folkhälsan hotas då det kommer många nya sjukdomar utifrån. Jobbas det med detta? Vad har man för tankar kring det? Finns det beredskap? Finns det någon plan för hur man ska hantera detta?

– Vårt arbete som vi genomförde var att vi tittade brett på hur vården var, vilka utmaningar och möjligheter som vården ställdes inför på grund av den stora flyktingvågen som kom 2015. Parallellt med det hade vi också ett annat uppdrag som var kopplat till de här hälsoundersökningarna, som asylsökande ska erbjudas. När det gäller smittskydd så är Folkhälsomyndigheten den myndighet som har ansvaret att följa upp de risker som föreligger. Då för ett år sen, under 2016, gjorde Folkhälsomyndigheten flera bedömningar av de här smittriskerna generellt, de refereras till i den rapporten som ligger till grund för den pressrelease du nämner. Det finns med, den bedömning som gjordes då är att det inte föreligger några större risker för att de här smittsamma sjukdomarna ska spridas till befolkningen. Den bedömningen är inte vår utan den kommer från Folkhälsomyndigheterna. Sen så rapporterar vi om bl a förlossningsvården och förekomst av just MRSA och vad det får för konsekvenser att bedriva vård, snarare än kanske smittrisken. Men för att svara på din första fråga så har vi inte följt upp arbetet, något liknande som brett följer hur vården idag är påverkad på ett liknande sätt. Däremot jobbar vi vidare med frågor som är relaterade till flyktingar och deras hälsa på olika sätt, bland annat har vi inrättat ett kunskapscenter för ensamkommande barn här på Socialstyrelsen som ett regeringsuppdrag.

Kommer ni att jobba med de här frågorna? Och hur man ska diskutera de här frågorna på ett bra sätt?

– Som myndighet ska vi vara en oberoende part och beskriva förhållanden som de är och analysera orsaker och konsekvenser, det arbetet vi gjorde 2016. Vi har på myndigheten ansvar att löpande se över just rutiner och för just hälsoundersökningar för asylsökande, det är ett löpande arbete för att se om vi kunde effektivisera hälsoundersökningar på något sätt med ökad andelen av genomförda hälsoundersökningar. Vi har konstaterat att det inte är alla som nås av erbjudandet att genomföra en hälsoundersökning och det är klart att det är en viktig del för gruppen själva att få den här undersökningen när man kommer till Sverige. Men också för oss i Sverige och för vården, inte minst för att identifiera smittsamma sjukdomar. Glädjande nog såg man 2016 att en ökad andel erbjudits hälsoundersökning.

Enligt uppgift från Folkhälsoinstitutet genomfördes 80.000 hälsoundersökningar under 2016, vilket rapporteras i tidningen Vårdfokus i mars 2017. Enligt Vårdfokus har samtidigt kunskapen om vård till nyanlända ökat genom ett nationellt kunskapslyft riktat till vårdpersonal. “Att ge alla en hälsoundersökning har varit svårt att hinna med och den psykiska ohälsa som många av flyktingarna bär med sig har ställt speciella krav”, skriver tidningen. 2015 fick mindre än hälften av de asylsökande en hälsoundersökning, men under förra året kom man ikapp då mer än 80 000 undersökningar gjordes.

Men det är fortfarande bara ett erbjudande? Det är inte obligatoriskt att genomgå en hälsoundersökning för att få asyl?

– Nej, det är inte obligatoriskt, säger Viktoria Svensson.

Fotnot:

* ESBL står för Extended Spectrum Betalactamase (dvs betalaktamas med utvidgat spektrum) och är en beteckning på en grupp av enzymer som finns hos vissa multiresistenta bakterier.

* MRSA är bakterie av typen gula stafylokocker som är motståndskraftig mot många olika sorters antibiotika. Bakterien är ovanlig, men om du har smittats brukar bakterien oftast finnas på huden, i näsan och i svalget. Om man får en infektion som kräver behandling finns det färre sorters antibiotika att välja mellan än för vanliga stafylokocker.

*********

Jag har sökt representanter för Folkhälsoinstitutet samt smittskyddet för vidare samtal kring problematiken. Jag hoppas få kontakt med dessa och därefter fortsätta belysa de här frågorna i fortsatta texter. Har du något du vill tillföra eller vill du berätta om dina erfarenheter av vården, antingen som vårdgivare eller som vårdtagare? Jag läser alla mejl men kan av tidsmässiga skäl inte svara alla. Men jag tar gärna emot det du har att berätta och kanske kan det leda till intervju och publicering. Då många vill vara anonyma efterlyser jag röster som framträder under eget namn. Visselblåsare ska ges ökat skydd, har statsminister Stefan Löfven utlovat så sent som 24 juli 2017.

********

Fotot i början av reportaget är taget då jag gjorde research på förlossningsavdelningen på Danderyds sjukhus inför arbetet med min skönlitterära romanserie om barnmorskan Cecilia Lund. Stötta mig gärna genom att köpa min senaste bok om Cecilia – Vapendragerskan! Det är den tionde delen i serien, utgiven på mitt eget förlag Palm Publishing, som jag valde att starta då Piratförlaget – där jag tidigare gett ut mina vuxenböcker – vände mig ryggen då jag berättade sanningen om samhällsutvecklingen i Sverige.

Vill du också bli intervjuad, komma i kontakt med mig eller tipsa om något, dela med dig av din historia/erfarenheter eller skriva själv? Mejla mig på [email protected] – dock arbetar jag ensam, så jag svarar i mån av tid! Läser alla mejl. Vill du vara med och stötta mig, den fria debatten och oberoende journalistisk? Bidrag till mitt heltidsarbete tas tacksamt emot via swish på 0733289122 eller konto 5206-0000114 (första fyra siffrorna är clearingnummer). Har även skaffat crowdfundingtjänsten Patreon och finns här: https://www.patreon.com/katjanouch Blir glad för varje liten slant! Största tacken på förhand! Och tack alla ni som redan bidragit, ni anar inte hur glad jag är över det ni ger och det ni skriver, även om jag inte kan tacka var och en av er personligen. Ni ger mig kraft och mod att fortsätta. <3 Tillsammans kan vi förändra världen.