DEBATT. Rånarna är aggressiva, våldsamma samt begår inbrott och misshandel. Ni kan inte räkna med att polisen hinner ut. Ni får inte använda våld. Rånarna kan vara på väg hem till er, men ni får ingen information för att kunna identifiera dem.

Så summerar vi de senaste dagarnas upprörda samtalsämne på landsbygden.

Polisen gick nyligen ut med att en grupp aggressiva personer sedan en tid aktivt söker upp avsides belägna gårdar i Skåne för att göra inbrott. Dessa angripare drar sig inte för att brutalt misshandla de som råkar vara hemma. En känd jordägare i 70-årsåldern rånades och misshandlades nyligen i sitt hem. Nu uppmanar polisen oss som bor på landsbygden att ”inte öppna dörren för okända”. I stället ska vi ringa 112, trots att polisens tillgänglighet för och närvaro på landsbygden kan beskrivas som någonstans mellan otillräcklig och obefintlig.

Sannolikheten att en äldre människa på en gård kan värja sig eller hinna ringa 112 är förstås låg. Lika låg är sannolikheten att polisen hinner ut i tid. Ändå vill inte polisen, trots att de uppenbarligen vet hur dessa rånare ser ut, lämna ut något signalement.

Frågan som uppstår är hur rimligt detta egentligen är?

Om ett signalement på en aktiv liga hade lämnats så hade man åtminstone vetat hur några av dem ser ut om de knackar på. Kanske hade det kunnat förhindra något angrepp. Men i nuläget är i stället landsbygdsbor lågt hängande frukt för våldsbenägna kriminella. En kraftigt bidragande faktor är dessutom det svenska öppna samhället. Valet av vilka ”frukter som ska plockas” ligger helt öppet, bara några få klick bort.

Offentlighetsprincipen gör att angriparna lätt kan ta reda på inte bara din adress utan också din inkomst, hur många bilar du har, om du har hund (antal, ras, ålder, etcetera.), din aktivitet i bolag och liknande. Samtidigt får inte vanliga medborgare veta något om vilka som tar del av deras information eller vilka angriparna kan tänkas vara.

Det är en helt ohållbar situation, som med eskalerande antal brott väcker allt större motstånd.

Sverige har valt en väg där våldsmonopolet ägs av polisen. Det är en god och välgrundad standardlösning i civiliserade demokratier. Problem uppstår däremot direkt när kriminaliteten ökar och den polisiära förmågan inte förmår hantera läget, samtidigt som den grundläggande rättigheten att få skydda sig mot våld och andra brott inte tillåts fullt ut.

Medborgerlig Samling vill utöka medborgarnas nödvärns- och ingripanderätt. Exempelvis är allmänhetens ingripanderätt enligt lag och praxis allt för inskränkt och med liten tolerans för felbedömningar. I dag saknas tillräcklig polisiär närvaro så att befolkningen, särskilt i utsatta områden och på landsbygden, i praktiken inte har tillgång till polis inom rimlig tid. Den som oförskyllt försätts i en viss situation eller väljer att ingripa för att skydda annan mot pågående eller befarat brott mot person eller egendom, ska ha ett betydligt starkare rättsligt mandat.

Vårt förslag avser bland annat att möta situationer där pågående brott inte åtgärdas och hotet eller övergreppet inte sker vid en bestämd tidpunkt utan hotbilden ligger fast över tid. Förslaget avser också att utöka hemfriden.

Rent allmänt måste den som avser att begå eller begår brott mot enskild ta med i beräkningen att möjligheten till ingripande från brottsoffer eller omgivning är påtaglig, lagsanktionerad och långtgående.

Som det ser ut i dag inte bara misslyckas svenska staten med sin främsta uppgift, att skydda sina medborgare. Vi får inte ens veta vem det är som vill skada oss.

Anna Jung (MED)

Ordförande Medborgerlig Samling Skåne och landsbygdspolitisk talesperson

Håkan Palm (MED)

Medlem Medborgerlig Samling

Edward Nordén (MED)

Vice ordförande Medborgerlig Samling Skåne och jordbrukspolitisk talesperson