– En voi uskoa, että minulle kävi näin. En vieläkään, sanoo entinen lähihoitaja Sari Juuso ja tuijottaa kohti lattiaa espoolaisessa yksiössään.

Juuso toimi hoitoalalla parikymmentä vuotta, joista suuren osan vanhusten kotihoidossa. Viime vuonna hän jäi työkyvyttömyyseläkkeelle masennuksen vuoksi.

Viimeiset vuodet urastaan hän työskenteli Espoossa. Aluksi kaikki sujui hyvin. Juuso teki unelmatyötään, ja työkaverit olivat loistavia.

Parin vuoden päästä asiat alkoivat muuttua. Kotihoidossa olevien vanhusten ja kotikäyntien määrät kasvoivat, mutta henkilökuntaa ei tullut lisää samassa suhteessa. Kotikäyntejä alettiin “kellottaa”, Juuso sanoo. Lääkkeiden antaminen viisi minuuttia, kylpy puoli tuntia.

Vanhuksille oli yhä vähemmän aikaa. Moni heistä pyysi Juusoa jäämään kahville, kun tämän piti jo kiirehtiä seuraavaan osoitteeseen.

Sari Juuso yritti olla tunnollinen työntekijä. Hän joutui ylitöiden kierteeseen ja romahti lopulta. Markku Rantala / YLE

Juusolla saattoi olla pitkälle toistakymmentä asiakastapaamista päivässä. Käynnit piti myös kirjata tietokoneelle.

– En oikein pystynyt siihen aikahommaan. Jutustelu jäi, kun piti suorittaa. Se oli surullista. Minä olin usein heille päivän ainoa ihmiskontakti.

Juuso teki hommat loppuun asti vanhuksen kotona, vaikka käynnille varattu aika olisi loppunut kesken. Tämä johti siihen, että hän teki joka päivä ylitöitä.

Myös lounastauot jäivät pitämättä. Sen sijaan hän otti kotoa evääksi hedelmän tai myslipatukan.

Masennus yleistynyt eniten keski-ikäisillä naisilla

Juuso on yksi tuhansista suomalaisista, jotka jäivät viime vuonna työkyvyttömyyseläkkeelle.

Työkyvyttömyyseläkkeiden määrä kunta-alalla kääntyi nousuun muutama vuosi sitten, selviää julkisen alan työeläkevakuuttajan Kevan Kunta-alan palveluksesta eläkkeelle siirtyneet 2018 (siirryt toiseen palveluun) -raportista. Keva hoitaa pääosan (siirryt toiseen palveluun) julkisten alojen eläketurvasta.

Kun vuonna 2015 kunta-alalta jäi työkyvyttömyyseläkkeelle alle 4 700 ihmistä, 2018 määrä oli yli 5 100.

Kaikkiaan 2018 kunta-alalta jäi eläkkeelle 14 400 henkilöä, joten työkyvyttömyyseläkkeiden osuus alkaneista eläkkeistä oli yli kolmasosa. Loput olivat vanhuuseläkkeitä.

Eläketurvakeskuksen mukaan myös yksityisellä puolella työkyvyttömyyseläkkeelle siirtyneiden määrä ampaisi kasvuun 2018 (siirryt toiseen palveluun), kun se oli sitä ennen pysynyt vuosia samana tai laskenut hieman.

Kaikkiaan yksityiseltä ja julkiselta puolelta työkyvyttömyyseläkkeelle jäi 19 900 ihmistä, kun 2017 luku oli 18 600. Määrä näyttää kasvavan (siirryt toiseen palveluun) edelleen 2019.

Mielenterveyden häiriöt ovat yleistyneet työkyvyttömyyseläkkeiden taustalla. Masennus on yleisin diagnoosi jäädä pysyvästi pois töistä.

Seppo Suvela / Yle

Eniten kasvua masennuksen vuoksi alkaneissa työkyvyttömyyseläkkeissä on ollut viime vuosina 40–49-vuotiailla naisilla sekä hoito- ja kasvatusalan työntekijöillä.

Siis juuri sellaisilla kuin Sari Juuso.

Sairausryhmistä puhuttaessa tuki- ja liikuntaelinten sairaudet ovat silti yhä mielenterveyden häiriöitä yleisempiä työkyvyttömyyseläkkeissä.

Hoitoala korostuu kunta-alan tilastoissa. Noin 1 300 lähi- ja sairaanhoitajaa jäi työkyvyttömyyseläkkeelle 2018. Kun mukaan lasketaan vielä sairaala- ja laitosapulaiset sekä yli- ja osastonhoitajat, määrä nousee 1 700:aan.

Määrää voi pitää hyvin suurena, etenkin kun Suomessa on jo valmiiksi huutava pula hoitajista.

Entinen pääministeri Antti Rinne (sd.) sanoi syksyllä, että Suomeen tarvitaan 4 000 uutta hoitajaa ja lääkäriä, jotta hoivakotien henkilöstömitoitus saataisiin nostettua hallituksen lupaamaan 0,7:ään vuonna 2023.

Tämä on sama määrä kuin lähi- ja sairaanhoitajia jäisi nykymenolla työkyvyttömyyden vuoksi eläkkeelle seuraavien kolmen vuoden aikana.

Seppo Suvela / Yle

Seppo Suvela / Yle

“Työelämästä on tullut vaativampaa ja monimutkaisempaa”

Terveystalon johtava työterveyspsykologi Antti Aro sanoo, että masennus ja sairauspoissaolot työelämässä ovat naisilla yleisempiä kuin miehillä.

– On monia naisvaltaisia riskialoja, joilla on kova kuormitus. Esimerkiksi hoivatyö on fyysisesti rankkaa ja hyvin vastuullista, Aro sanoo.

Kevan mukaan esimerkiksi hoitajia näyttäisi kuormittavan se, etteivät he kokemansa mukaan ehdi tehdä tehdä työhön kuuluvia tehtäviä.

Aro tunnistaa ilmiön. Terveystalon Pulssi-kyselyjen mukaan työntekijät mieltävät mahdollisuutensa vaikuttaa työhönsä ja oikeudenmukaisuuden kokemuksen heikohkoksi. Kyselyihin on vastannut 25 000 työntekijää.

Seppo Suvela / Yle

Aron mukaan työelämästä on tullut aiempaa vaativampaa, intensiivisempää ja monimutkaisempaa.

– Tauotus on vähentynyt koko ajan. Koko ajan pitäisi olla aistit skarppina ja tehdä täysillä hommia. Samalla asioita on kuitenkin aiempaa vaikeampaa ennustaa ja ymmärtää.

Julkisella puolella yli puolet henkilöstöstä kokee työnsä henkisesti raskaaksi ja joka kolmannen mielestä työn tekemiseen ei ole riittävästi aikaa.

Näin koki myös Juuso, joka taisteli jatkuvasti aikaa vastaan ja ajautui ylitöiden kierteeseen.

– Tällainen laatukompromissien tekeminen on tunnettu ilmiö jo 1970-luvulta. Kun tunnollinen työntekijä katsoo, ettei pysty toteuttamaan hyväksi katsomaansa laatutasoa, se alkaa pidemmän päälle syömään.

“Istuin apaattisena sohvalla ja katsoin telkkaria”

Sari Juuso alkoi huomata puolisen vuotta ennen romahtamistaan, että hänen oli vaikeaa keskittyä töissä. Hän epäröi jatkuvasti esimerkiksi lääkkeitä annostellessaan.

Kotiin päästyään hän rojahti sohvalle eikä jaksanut tehdä loppupäivän aikana mitään. Aamuisin oli vaikeaa päästä ylös sängystä, mutta hän ruoski itsensä väkisin ylös.

– Olin päättänyt selvitä. Päättänyt, että minulle ei käy niin kuin muille, jotka väsyvät ja jäävät sairauslomille. En sallinut itselleni edes sitä ajatusta.

Kun epätoivo kasvoi, Juuso paiski entistä enemmän töitä. Hän alkoi jo edellisenä iltana käydä läpi seuraavan päivän työtehtäviä. Elämässä ei ollut muuta kuin työ.

Sari Juuso sanoo, että hänen olisi pitänyt hakea apua paljon aikaisemmin. "Minun olisi pitänyt olla viisaampi eikä ruoskia itseäni." Markku Rantala / YLE

Eräänä aamuna Juuso heräsi koviin rintakipuihin ja pelästyi: Nytkö saan sydänkohtauksen? Hän kuitenkin selvisi säikähdyksellä.

Seuraavana päivänä hän asteli lääkäriin ja sanoi, ettei jaksa enää mennä töihin. Lääkäri antoi masennusdiagnoosin ja -lääkkeet.

Juuso palasi kotiin ja oli ahdistunut ja yksinäinen. Hän olisi halunnut puhua jollekin tilanteestaan, mutta ei ollut ketään, jolle olisi voinut puhua.

– Jäin sitten kotiin ja tein vain pakolliset asiat, eli hain lähikaupasta einesruokaa, jotta olisin saanut edes syötyä. Muuten istuin apaattisena sohvalla ja katsoin telkkaria.

Muutaman minuutin mikrotauot edistävät palautumista työstä

Terveystalon työterveyspsykologi Aro sanoo, että jokaisella on joskus päiviä, ettei töiden jälkeen jaksa tehdä oikein mitään. Jos siitä tulee toistuvaa, tilanteesta pitää puhua esimiehelle. Sitten voidaan etsiä yhdessä ratkaisuja työtaakan helpottamiseen.

Aron mukaan jo työpäivän aikana pitäisi olla palautumista edistäviä muutaman minuutin mikrotaukoja. Kotona palautumisen pitäisi alkaa aika nopeasti työpäivän jälkeen.

Jos palautumisaika pidentyy tai yöunikaan ei riitä palautumiseen, hälytyskellojen pitää soida.

– Usein uupumus vain kehittyy vaivihkaa. Ihminen ei huomaa joutuneensa ylirasittuneeseen tilaan ja reagoi vasta, kun seinä tulee vastaan.

Kaikkien paukut eivät enää riitä työelämässä, kun henkiset vaatimukset ovat nousseet. Aron mielestä masennuksen yleistyminen selittyy kuitenkin pääosin sillä, että siitä on aiempaa hyväksyttävämpää puhua kuin menneinä vuosikymmeninä.

– Nykyisin on jo ihan ok sanoa, että olen masentunut. Aiemmin puhuttiin piilotetusta masennuksesta, eli ihminen saattoi olla masentunut mutta valitti esimerkiksi selkäkipua.

Masennuksen taustalla voi olla perinnöllisiä tai monia muitakin syitä kuin pelkästään työelämän kuormitus.

Yksi masennusta ehkäisevä tekijä on, että työntekijä tuntee itsensä hyväksytyksi työyhteisössä eikä jää henkisesti yksin.

– Yleensä suomalaiset ajattelevat, että palaute on arvioivaa, että sinä olet hyvä tai huono. Vielä tärkeämpää palautetta on huomion antaminen, että huomataan toinen ja hänen tekemänsä työ. Sitä on ehkä Suomessa aika vähän.

Onnellinen paluu päättyi paniikkikohtaukseen palaverissa

Kun kuukaudet kuluivat, Juuso alkoi huomata mielialansa vaihtelevan nopeasti. Hän saattoi olla yhtenä hetkenä touhukas ja hyväntuulinen, mutta käpertyä tunnin päästä peiton alla itkemään pahaa oloaan.

Myös itsetuhoisia ajatuksia tuli mieleen, vaikka ei hän niitä olisi koskaan toteuttanut.

Juuso varasi ajan psykiatrian poliklinikalle. Odotushuoneessa hän vain tärisi. Lääkäri sanoi, että Juusolla on luultavasti kaksisuuntainen mielialahäiriö. Se oli isku vasten kasvoja. Toimiva lääke löytyi – lopulta.

Sari Juusolle tuli masennuksen lisäksi myös ihmisten kohtaamisen pelko. Hän ei voinut esimerkiksi matkustaa linja-autolla. Nykyisin se jo onnistuu. Markku Rantala / YLE

Juusolla oli paloa palata takaisin töihin. Hän sopi ensimmäisen työkokeilun viisi kuukautta sairastumisestaan. Innostus kesti kaksi päivää, sitten sydänoireet ja ahdistus taas alkoivat.

Seuraavaksi hän haki ammatilliseen kuntoutukseen. Ensin oli opiskelua ja sitten työharjoittelu. Juuso oli onnellinen. Kunnes eräässä palaverissa hän sai pahan paniikkikohtauksen. Kroppa tärisi ja näkö sumeni.

Kotona Juuso ajatteli, ettei tästä tule mitään. Hän meni jälleen lääkärille ja sanoi tekevänsä ihan mitä tahansa, mutta töihin hän ei enää palaisi.

Tuolla käynnillä päätettiin laittaa työkyvyttömyyspaperit vetämään. Ne hyväksyttiin kerrasta. Juuso oli 50-vuotias.

– Se oli helpotus mutta samalla sokki. Sitten tuli eteen kysymys, että mitäs nyt teen? Elämässä täytyy olla muutakin kuin sohva ja telkkari.

Espoo paikkasi kotihoidon ongelmia, kun Juuso oli jo saanut eläkepaperit

Juuson kertomiin Espoon kotihoidon ongelmiin on sittemmin puututtu. Viime vuonna Etelä-Suomen aluehallintovirasto (avi) otti Espoon kotihoidon valvontaansa sen jälkeen, kun vanhuksen epäiltiin kuolleen kotihoidon laiminlyönnin vuoksi.

Espoo lisäsi kotihoitoon 22 vakanssia. Tässä vaiheessa Juuso oli jo siirtynyt työkyvyttömyyseläkkeelle.

Espoon kaupunki helpotti viime vuonna kotihoidon työntekijöiden taakkaa, mutta Sari Juuson kannalta se oli jo liian myöhäistä. Markku Rantala / YLE

Avi muistutti Espoon kaupunkia (siirryt toiseen palveluun) siitä, että kotihoidon työntekijöiden määrän ja osaamisen pitää vastata vanhusten tarvitsemia palveluita.

Espoon kotihoidon päällikkö Heli Naukkarinen kertoo Ylelle, että Espoon kotihoidon vanhukset ovat aiempaa huonokuntoisempia ja tarvitsevat useita käyntejä päivässä. Niistä osa voi olla lyhyempiä.

– Asiakkaille tehdään useampia käyntejä, koska heidän hoidon tarpeensa sitä vaatii. Näin yhteenlaskettu kokonaisaika asiakasta kohden kasvaa.

Espoon kotihoidon asiakasmäärä on pysynyt vuodesta 2015 lähtien kuta kuinkin samalla tasolla runsaassa 5 000:ssa. Samassa ajassa kotihoidon työntekijöiden määrä on noussut reilusti yli sadalla henkilöllä.

Toisaalta rekrytoinnista on tullut yhä vaikeampaa. Marraskuussa avoinna oli 30 työpaikkaa.

Kotihoidon ongelmat eivät ole rajoittuneet Espooseen, vaan niitä on ollut eri puolilla Suomea. Aiheesta raportoi taannoin Ylen MOT-ohjelma.

Viimeksi marraskuussa aluehallintovirasto otti valvontaansa Tampereen kotihoidon hoitajien tekemän valituksen jälkeen.

“Tällä hetkellä olen ihan tyytyväinen elämääni”

Sari Juuso on lukenut uutisia hoivakotien ja kotihoidon epäkohdista surullisena.

– Nämä ihmiset tekevät työtään niin sydämellä, heillä on kutsumus siihen ammattiin. Olisi suotavaa, että he myös saisivat tehdä työtään ilman, että tulee tällaisia juttuja, mikä minulle tuli.

Hoiva-alalle tarvitaan tuhansia uusia työntekijöitä. Rekrytointiongelmat ovat jo nyt laajoja, eivätkä uutiset työntekijöiden rankasta arjesta ja huonosta palkasta ole niitä helpottaneet.

Juuso sanoo, etteivät nuoret enää halua lähteä hoivapuolen hommiin.

– Miten alan saisi houkuttelevammaksi? En tiedä, pitäisi tapahtua aika paljon asioita.

Sari Juuson (vas.) elämä alkoi kirkastua, kun hän löysi vertaistukea Oodista Espoossa. Kuvassa myös toimintakeskuksen yksikön vastaava Iina Koskinen. Markku Rantala / YLE

Juuson oma elämä alkoi mennä parempaan suuntaan, kun hän kuuli Espoon Kilossa sijaitsevasta toimintakeskus Oodista. Se tarjoaa toipumista ja kuntoutumista tukevaa toimintaa.

Juuso käy Oodissa kaksi, kolme kertaa viikossa jaksamisensa mukaan. Hän saanut siellä vertaistukea ja uusia ystäviä.

– Tällä hetkellä olen ihan tyytyväinen elämääni. Olen saanut elää rauhassa, ainakaan vuoteen ei ole ollut mitään oireita.

Hän on miettinyt, että voisi ehkä tulevaisuudessa tehdä vapaaehtoistyötä vanhusten parissa. Mutta vielä ei ole sen aika, vielä hän ei uskalla. Jos taas käy huonosti.

Fakta: Masennuksen takia eläkkeelle jääneistä suurin osa naisia

Yksityiseltä ja julkiselta sektorilta siirtyi vuonna 2018 työkyvyttömyyseläkkeelle yhteensä 19 900 ihmistä, kun edellisvuoden luku oli 18 600. Kasvu näyttää jatkuvan tänä vuonna.

Masennus on yleisin diagnoosi jäädä työkyvyttömyyseläkkeelle. Masennuksen vuoksi eläkkeelle jääneistä yli kaksi kolmasosaa on naisia.

Suomessa sai 2018 työkyvyttömyyseläkettä lähes 140 000 ihmistä.

Lähde: Eläketurvakeskus

Lue lisää:

MOT selvitti: Kotihoitoyhtiöt ovat laittaneet vartijoita ja taksikuskeja hoitamaan vanhuksia – "kaatunut nostetaan sänkyyn ja sanotaan hyvää yötä"

Koteihinsa unohdetut

Hälyttävä signaali työelämästä: mielenterveyshäiriöt ovat jo suurin peruste jäädä työkyvyttömyyseläkkeelle

Työkyvyttömyyseläkkeistä puhutaan A-studiossa maanantaina 16.12. klo 21 TV1:llä. Juontajana Heikki Ali-Hokka.