Kymmenen kuukautta pelon ilmapiiriä. Tuhansia väkivallalla herkuttelevia uhkausviestejä. Tappamista ja kuolemaa laajalla jakelulla. Tähtäimessä koulu ja parisataa lasta opettajineen. Viljakkalan koulu Pirkanmaalla eli pelossa tähän viikkoon asti. Tiistaina tuli yllätys, kun poliisi kertoi ottaneensa kiinni epäillyn viestien lähettäjän – 14-vuotiaan koulun oppilaan.

Väkivaltaisia viestejä tuli tuhansia. Ne saapuivat kymmenien, jopa satojen viestien sarjoina öisin ja aamuisin täsmäajastuksella koulupäivän kynnyksellä. Viestit oli osoitettu rehtorille, opettajille sekä kaupungin koulutoimen viranhaltijoille. Osansa saivat myös lasten vanhemmat.

Ulospäin rauhalliselta vaikuttavassa maaseutuidyllissä on eletty veitsi kurkulla kymmenen kuukauden ajan. Tuntematon viestittelijä uhkasi tuhota koulun ja tappaa yli kaksisataa 6–16-vuotiasta oppilasta.

Pirkanmaalaisen metsämaiseman suojassa sijatsevasta 2 500 asukkaan Viljakkalasta tuli Ylöjärven kaupungin läntisin taajama kuntaliitoksen myötä kahdeksan vuotta sitten.

Kuukausien kuurupiilo

Sisä-Suomen poliisilaitos varjonyrkkeiili tekijän kanssa viime helmikuusta saakka.

Huolen täyttämät vanhemmat tuskastuivat tuloksettomaan tutkintaan, osa lapsiperheistä pakkasi tavaransa ja muutti pois. Lapset haluttiin viedä turvallisempaan ympäristöön.

Monissa perheissä koettiin, ettei poliisi tehnyt tarpeeksi työtä tekijän tavoittamiseksi.

– Tuntui, että sähköpostien lähettäjä piti poliiseja pilkkanaan. Ikään kuin nautiskeli vallastaan, piti koko kyläyhteisöä näpeissään ja sai kiksejä, kun pelkäsimme, kuvaa kyläläisten tunnelmia erään koululaisen isä.

Kylällä ihmeteltiin, eikö viranomaisia kiinnosta – vai onko vastus ylivoimainen.

Tutkinnanjohtaja, rikoskomisario Pasi Nieminen, Sisä-Suomen poliisilaitos. Tuula Malin.

Odottavan aika on pitkä, sen poliisikin ymmärtää. Internetistä vain löytyy runsaasti ohjelmia, joiden avulla viestejä voi lähettää täysin anonyymisti. Niin varmasta piilosta, että lähettäjän jäljittäminen on teknisesti täysin mahdotonta.

– Tällaisessa tilanteessa ainoa keino on antaa ajan kulua ja odottaa, että tekijä tekee virheen tai antaa muun vihjeen, jonka avulla poliisi pääsee tutkinnassaan eteenpäin, selittää tapauksen tutkintaa johtava rikoskomisario Pasi Nieminen Sisä-Suomen poliisilaitokselta.

Poliisitutkinnan läpimurto

Hämärä ja vetinen marraskuun tiistai on pimenemässä illaksi. Autoja kulkee harvakseltaan. Viljakkalalle iltaan painuva päivä on ollut erityinen.

Kymmenen kuukautta kylää otteessaan pitänyt pelon ja huolen ilmapiiri on viimein väistymässä. Sisä-Suomen poliisilaitos tiedotti aamulla tutkinnallisesta läpimurrosta. Poliisi on vihdoin tavoittanut joukkosurmaviestien lähettäjän. Kenenkään ei tarvitse enää pelätä.

Kymmenen kuukauden aikana Viljakkalan koulun opettajille, rehtorille ja koulutoimen virkamiehille lähetettiin 54 sisällöltään erilaista uhkausviestiä, yhteensä yli tuhat viestiä. Ne tulivat ajastettuina siten, että yhden yön aikana vastaanottajan puhelimeen tai sähköpostiin kilahti kymmeniä, jopa yli sata samansisältöistä viestiä. Tuula Malin.

Osa kyläläisistä iloitsee ja uskoo poliisia varauksetta, osa suhtautuu yhä epäillen. Pitkään toivottua tietoa on vielä vaikea sisäistää.

Kylällä on mietitty kuukausia, millaisia voimia viestittelyn takana on. Onko kyse järjestäytyneestä rikollisuudesta? Onko tekijöitä yksi vai useita? Miksi juuri Viljakkala? Näihin vanhempien kysymyksiin poliisikaan ei matkan varrella osannut antaa lisävalaistusta.

Vanhempien ristiriitaisia tuntemuksia lisää se, että poliisin epäilemä tekijä on vasta 14-vuotias oman kylän poika. Koululainen itsekin, uhkailemansa koulun kahdeksannen luokan oppilas.

Koulutoverit ovat ihmeissään. Uhkailija ei olekaan aikuinen, eikä edes kovanaama. Hän on kiltti ja hiljainen, näkymätön. Juuri hän, jota omassa luokassakin olisi viimeiseksi osattu epäillä raakojen viestien lähettäjäksi.

Poliisin mukaan poika kiistää teot eikä suostu yhteistyöhön viranomaisten kanssa. Epäillyn tietokoneelta on löytynyt vahvaa näyttöä viestittelystä. Ei kuitenkaan täsmällisesti samoja viestejä, joita on poimittu vastaanottajien koneelta.

Tutkinta jatkuu. Seuraavaksi selvitetään, onko poika toiminut yksin vai yhdessä aikuisten kanssa. 14-vuotias on otettu sosiaaliviranomaisten huostaan. Rikosoikeudellista vastuuta hänellä ei ole.

Vakavaa uhkailua

Viljakkala on pieni kylä. Pienessä kylässä ei mikään pysy salassa, ei edes väkivaltaa tihkuneiden uhkausviestien täsmällinen sisältö. Yksityiskohdat ovat olleet monien tiedossa, toisin kuin poliisi olisi tutkinnallisista syistä toivonut. Niistä on kuiskuteltu yhtä hyvin kylätiellä kuin huoltoaseman baarissa, joskus jopa lasten leikeissä.

Viestit kylvivät kuolemaa useissa eri tekomuodoissa. Erilaisia versioita oli yli viisikymmentä. Odotettavissa olevat teot olivat julmia ja ne luvattiin kohdistaa pääosin lapsiin. Tekovälineitä eriteltiin pommeista konetuliaseisiin.

Viestien sisällön perusteella pääteltiin jo tutkinnan alkuvaiheessa, että tekijä on ennemmin nuori kuin aikuinen. Viesteissä oli väkivaltapeleille tyypillinen sävy ja tarina. Sisältö viittasi myös erinomaiseen paikallistuntemukseen.

Poikkeuksellisen pitkäkestoinen

Väsymätön, kuukausia kestänyt viestittely, viestien valtava määrä sekä ohjelmoitu lähettämistapa hämmentävät monia.

Viljakkalan tilanne on jo ollut esillä kriisipsykologien kansainvälisissä konferensseissa esimerkkitapauksena psyykkisesti erityisen kuormittavasta, pitkäkestoisesta koulu-uhkailusta. Euroopan kriisipsykologien yhdistys käsitteli Viljakkalan tapausta kokouksessaan Portugalissa lokakuussa.

– Näin vakava ja pitkäkestoinen uhkailu on kansainvälisestikin poikkeuksellista, toteaa Ylöjärven kaupungin sivistysjohtaja Matti Hursti.

Yksi tappouhkausviestejä saaneista oli Ylöjärven sivistysjohtaja Matti Hursti. Tuula Malin.

Aluksi monet vanhemmat pelkäsivät niin paljon, etteivät päästäneet lapsiaan kouluun lainkaan. Kun uhkaukset eivät toteutuneet, koulua yritettiin käydä kutakuinkin normaalisti.

Koulu tiedotti vanhemmille jokaisesta uhkausviestien sarjasta. Osa vanhemmista halusi kuitenkin säästää jälkikasvuaan eikä kertonut lapsille kaikista mahdollisista käänteistä. Kylätiellä risteilleet poliisiautot ja sosiaalinen media paljastivat kuitenkin myös näille lapsille tilanteen hyvin nopeasti.

Koulun pihalla ja käytävillä osattiin valistaa tehokkaasti yön ja varhaisen aamun tapahtumista. Aivan pienimmätkin koululaiset saivat vihiä siitä, että käsillä oli jälleen se koulupäivä. Päivä, jota edelsi uhkausten yö.

Katseet koulunkäyntiin

Ylöjärven virastotalolla päiväjärjestys meni sekaisin sen jälkeen, kun poliisin tiistaiaamun tiedote saavutti tiedotusvälineet. Sivistysjohtaja, opetuspäällikkö ja Viljakkalan yhtenäiskoulun rehtori kiiruhtavat koko päivän haastattelusta toiseen.

Alkuillasta on hetki aikaa hengähtää. Tunnelma on huojentunut, mutta uupunut. Kuukausien paine tuntuu.

– Nyt pitäisi jo vihdoin päästä keskittymään koulunkäyntiin. Opetus ei ole ollut entisellään, se on pakko myöntää. Häiriötekijöitä oli liikaa, paljon opetusta on jäänyt antamatta ja koulutyötä tekemättä. Tässäkin suhteessa lapset ovat kärsineet eniten, murehtii rehtori Kaisa Mannersuo.

Opetuspäällikkö Leena Pöntynen yrittää eritellä pitkittyneen piinan vaiheita ammattimaisen viileällä asenteella. Yritys on hyvä, mutta epäonnistuu. Tunteet nousevat pintaan pidättelystä huolimatta. Kyyneleet puskevat opetuspäällikön katseeseen, kun hän kertoo lukuisista valvomistaan öistä, vastuusta ja sen kasaamasta paineesta. Pelosta, vastuusta ja voimattomuudesta. Uni ei tullut, vaikka kuinka yritti.

- Oli pakko varautua pahimpaan, vaikken enää loppuvaiheessa uskonutkaan, että viestittelijä toteuttaisi uhkauksensa. Yhtään ei silti voinut höllätä, olihan meillä vastuullamme parinsadan lapsen elämä, kuvaa Pöyntynen.

Myös rehtori valvoi. Viestien sarjatuli tykitti tietokoneella. Sähköpostiin saattoi yhden yön aikana tippua yli sata viestiä.

Lukemattomina öinä Mannersuo ja Pöntynen soittelivat toisilleen, jakoivat tunteitaan ja pumppasivat voimia toinen toisiinsa.

Uhkausviestien täyttäessä sähköpostitiliä, naiset laativat puhelimien välityksellä seuraavan koulupäivän toimintasuunnitelmaa. Mietittiin varautumista ja kriisitiedottamista. Luvassa oli kriisipalaveria toisensa perään.

– Turtumista tapahtui totta kai, mutta jokainen viesti käynnisti silti saman valmiusprosessin. Toimimme kaikkina uhkauspäivinä mekaanisesti samaa kriisitilannekaavaa toteuttaen, kertoo opetuspäällikkö Pöntynen.

Useimmissa viesteissä vaadittiin koulun evakuoimista tuhojen minimoimiseksi.

– Ensimmäisten viestien jälkeen suljimme koulun välittömästi. Lapset evakuoitiin ja kuljetettiin linja-autoilla kauas koulurakennuksesta. Kun pommi ei räjähtänytkään, koululle palkattiin vartija ja opetusta jatkettiin normaalisti siitäkin huolimatta, että uhkausviestittely jatkui, muistelee Kaisa Mannersuo.

– Jos tämän kokemuksen haluaa kääntää vahvuudeksi, niin voi sanoa, että olemme saaneet kuukausia kestäneen intensiivikurssin kriisivarautumisesta, lisää Leena Pöntynen.

Teksti: Tuula Malin