Turkulainen Sini Kulmala sai huhtikuussa parvekkeelleen tutun kevätvieraan. Sinisorsaemo valitsi parvekkeen pesäpaikakseen, nyt jo kahdeksatta kertaa.

Sorsaemo muni munansa parvekkeen sypressiruukkuun ja hautoi ne. Poikaset kuoriutuivat viikonloppuna.

Tänä vuonna poikasia oli ennätysmäärä, 13 kappaletta.

– Turvallinen ja suojaisa pesäpaikka parvekkeella, niin kaikki munat pääsevät kuoriutumaan. Lintu on vuosien mittaan todennut, että parvekkeella on hyvät oltavat, arvioi Kulmala ennätyspoikuetta.

Kulmalan lasitettu parveke sijaitsee Aurajoen rannassa, lähellä Varvintoria.

Kulmalan apua tarvitaan, kun kuoriutuneet poikaset pitää saada viidennen kerroksen parvekkeelta alas Aurajokeen. Vastakuoriutuneet poikaset eivät pääse omin avuin, eivätkä emonsa avustuksella alas jokeen. Kulmala kerää joka vuosi poikaset laatikkoon ja kuljettaa ne hissillä alas. Alhaalla emo odottaa piipittävää laumaansa. Heti kun poikaset on saatu pois laatikosta, sorsaemo johdattaa ne Aurajokeen kiviportaita pitkin.

Jatkuu mainoksen jälkeen Mainos päättyy

– Sunnuntaiaamuna kello kuuden aikaan keräsin poikaset ja vein ne alas. Emo herätti minut kovaäänisellä touhullaan. Se tarvitsi apua, kuvailee Kulmala.

Parvekeen omistaja kertoo, että sorsanpoikaset kuoriutuivat jo hyvissä ajoin lauantaina, mutta jostain syystä emo ei halunnut viedä niitä heti veteen. Se odotti yön yli ja alkoi sitten aikaisin aamulla herättää huomiota parvekkeella, jotta Kulmala kaivaisi laatikkonsa taas esille.

Juha Paju Sini Kulmala kerää vastakuoriutuneet sorsanpoikaset laatikkoon ja vie ne hissillä alakertaa ja jokirantaan emon luo.

Sini Kulmala tietää odottaa sorsaa keväisin. Sorsa teki poikueensa hänen parvekkeelleen nyt kahdeksatta kertaa.

– Kun huhtikuussa oli pari lämmintä päivää, ajattelin, että parveekkeen takimmaiset lasi-ikkunat pitää taas avata. Ja oikein arvasin, nopeasti sorsaemo taas tuli sisään.

Tänä vuonna pesintä ei kuitenkaan käynnistynyt heti, sillä jotain oli emon mielestä pielessä. Kulmala kertoo, että lintu istui parvekeruukun reunalla ja tuijotti häntä ikkunan läpi pitkään.

– Näin, että siellä se nyt touhuaa, mutta pesän teko tuntui kestävän todella kauan. Sitten se pomppasi pesäruukkunsa reunalle ja alkoi tuijottaa minua herkeämättä lasin läpi.

Kulmala näki, että jotain on vialla, kun tuijotusta jatkui minuuttitolkulla.

– Koitin ensin jutella sille rauhoittavasti parin metrin päästä. En kuitenkaan keksinyt, mikä sillä on hätänä, joten poistuin takaisin sisälle.

Sorsaemo jatkoi tuijotustaan ja koitti Kulmalan mielestä selvästi ilmaista, että jokin oli pielessä.

– Ajattelin, että kyllä minä jossain kohtaa sitten keksin, mitä se tarkoittaa.

Kun lintu lähti parvekkeelta pois, Kulmala uskaltautui lähelle pesää. Samassa hän tajusi, mikä oli vikana.

Sorsa tekee pesänsä isoon ruukkuun, jossa kasvaa monivuotinen sypressi. Nyt pyöreä ruuukku oli käännetty normaalia poikkeavasti. Ruukun leveä alue, jossa sorsa yleensä pesii pienessä kuopassa, oli käännetty seinää vasten talven ajaksi. Pesä mahtuisi myös ruukun toiselle puolelle, mutta Kulmala hoksasi, että lintu halusi tehdä poikueensa täsmälleen samaan paikkaan kuin aikaisempinakin vuosina.

Jatkuu mainoksen jälkeen Mainos päättyy

Hän käänsi ruukun ja sorsa oli palatessaan tyytyväinen.

Juha Paju Sorsaemo odotti Aurajoen rannalle, että Sini Kulmala toi 13 poikasta hissillä alas.

Sorsaemon ja Sini Kulmalan erikoinen naapuruus ja symbioosi on herättänyt ihmisissä paljon tunteita. Kulmala itse kokee, että parvekkeella pesivä sorsa on iloinen asia, mutta hän haluaa sen pysyvän kuitenkin villieläimenä.

– Pidän siihen etäisyyttä, että se saa olla rauhassa. En esimerkiksi kosketa sitä. Se antaa minun kuitenkin olla ja touhuta parvekkeella. Voisi sanoa, että se sietää minua.

– Se on asia, joka minulle on tullut eteen. Ajattelen niin, että hoidetaan nyt tämä tilanne.

Linnun ja ihmisen symbioosi tulee esiin, kun poikaset pitää viedä alas parvekkeelta. Sorsa tietää tarvitsevansa ihmisen apua.

– Se antaa minun jahdata ja laittaa poikaset laatikkoon. Kun lasken poikasen laatikkoon, se sattaa kuitenkin nokkaista ja muistuttaa, että kyseessä on sen poikanen, naurahtaa Kulmala.

Ihmisten lämmin palaute sen sijaan antaa paljon myös parvekkeen omistajalle.

– Ihmiset kokevat, että sorsan pesiminen minun parvekkeellani on hieno ja iloinen asia. Se on ihanaa, sillä kyllähän tämä on tuottanut myös minulle paljon iloa.

Yksi kevään upeimmista hetkistä on, kun sorsan munat ovat kuoriutuneet ja pienet poikaset aloittavat kisailun.

– Ne ovat uskomattoman söpöjä. Ne tappelevat, kinastelevat ja nokkivat toisiaan. Niiden ääni täyttää parvekkeen. Ja emo tuntuu olevan aivan helisemässä niiden kanssa. Sitten poikaset nukahtavat yhtäkkiä ja yleensä lähes yhtä aikaa. Hetken aikaa on täysin hiljaista. Kuluu viisi tai kymmenen minuuttia ja ensimmäinen poikasista herää, se alkaa nokkia vieressä nukkuvaa ja se taas seuraavaa. Yhtäkkiä koko parveke on taas täynnä ääntä ja kisailua.

Jatkuu mainoksen jälkeen Mainos päättyy

Juha Paju Sini Kulmala on nimennyt parvekkeellaan pesivän sinisorsaemon Tytsyksi.

Turun Sanomat seurasi sorsaemon pesintää ja poikasten laskemista Aurajokeen viime vuonna. Katso video.

Lue viime vuoden juttu Sini Kulmalasta ja sorsaemosta.