Uutisanalyysi: Työpaikkoja ei ole tarpeeksi, eikä niihin vähäisiinkään löydy oikeita tekijöitä.

Valtiovarainministeri Petteri Orpo (kok), pääministeri Juha Sipilä (kesk) ja oikeus- ja työministeri Jari Lindström (ps) Kesärannassa 5. lokakuuta 2016. © HEIKKI SAUKKOMAA / LEHTIKUVA

Juha Sipilän (kesk) hallitus aikoo viedä eteenpäin työllisyyspakettia ja saattaa sitä koskevat lait voimaan ensi vuoden alusta, niin kuin se alun perinkin oli aikonutkin.

Eri ministeriöiden virkamiesten, SAK:n, STTK:n, Akavan ja EK:n työllisyyspakettia koskeva muistio julkaistiin 4. lokakuuta. Paketin sisällöstä ei vallinnut yksimielisyyttä, vaikka työryhmä kokoontui kuukauden aikana yhteensä 16 kertaa.

Sipilän hallitus vie eteenpäin niin kutsuttua aktivointimallia, josta kolmikanta ei päässyt yhteisymmärrykseen.

Käytännössä on kyse siitä, että jatkossa kolmen kuukauden välein työttömälle lätkäistään lisää omavastuupäiviä, jos tämä ei osallistu työllistymistä edistäviin palveluihin tai tee pätkätöitä.

Uudessa mallissa uusia omavastuupäiviä ei aseteta, jos työtön on ollut edeltävän kolmen kuukauden aikana työssä vähintään viikon tai työllistymistä edistävissä palveluissa vähintään viisi päivää.

Jos työtön ei täytä ehtoa, heikkenee hänen työttömyyskorvauksensa 4,65 prosenttia kuukaudessa. Mallin porkkanana voi kuitenkin pitää sitä, että työttömyyden alussa omavastuupäiviä eli niin kutsuttuja karenssipäiviä olisi kaksi vähemmän kuin nykymallissa, joka käsittää seitsemän arkipäivää.

Jos ja kun malli otetaan käyttöön kuten Sipilän hallitus on nyt kaavaillut, yli kolme kuukautta työttömänä olleiden työttömyysturvaa heikennetään.

Alle kolmen kuukauden työttömyys, aktiivinen työnhaku ja pätkätöissä käyminen sen sijaan palkitaan karenssiaikaa pienentämällä, jolloin työtön saa valtiolta kuukaudessa 3,5 prosenttia enemmän tukirahaa aikaisempaan verrattuna.

Ole aktiivinen tai tyydy pienempään työttömyysrahaan, on Sipilän hallituksen viesti.

Työttömän asema ei ole helppo, vaikka Sipilän hallitus pakottaisi tai aktivoisi työtöntä vaikka millä hokkuspokkuskeinoilla.

Työ- ja elinkeinoministeriön tilastojen mukaan työttömiä työnhakijoita oli toukokuussa 2016 noin 332 000.

Avoimia uusia työpaikkoja puolestaan oli toukokuun lopussa noin 36 000, eli noin kymmenesosa työttömien työnhakijoiden määrästä.

Joku voisikin sanoa, että matemaattisesti tämä aktivointi on mahdotonta, elleivät yritykset, kunta ja valtio ala palkata ihmisiä ihan pirusti lisää.

Tilastojen valossa tämä tuskin on todennäköistä, sillä starttirahan ja palkkatuen määriä on leikattu nykyisen Sipilän hallituksen ja edellisen Jyrki Kataisen (kok) hallituksen aikana merkittävästi. Vuoden 2015 lopussa starttirahaa sai noin 4 000 ihmistä, kun kaksi vuotta aiemmin saajia oli yli 300 enemmän.

Palkkatuettuja työpaikkoja puolestaan on vähennetty yksityisellä ja julkisella sektorilla tuhansilla. Vielä vuonna 2014 palkkatukea myönnettiin yhteensä noin 31 000 ihmiselle. Tänä vuonna määrä on puolittunut.

Suurimmat ongelmat työttömyyden pitkittymisessä liittyvätkin siihen, ettei työpaikkoja ole tarpeeksi eikä niihin vähäisiinkään löydy oikeita tekijöitä.

Kasvava automaatio, tehdasteollisuuden työpaikkojen väheneminen ja heikko kysyntä eivät myöskään tue Suomen työllisyyden kasvua. Kansainvälisen valuuttarahaston IMF:n, OECD:n ja useiden tutkijoiden mukaan julkisia investointeja pitäisikin kasvattaa. Tämä lisäisi yksityisen sektorin investointeja ja sitä kautta myös työllisyyttä.

Sipilän hallitus on kuitenkin valinnut toisen tien: talouspolitiikka on edelleen kiristävää.

Toistaiseksi työllisyysasteen nostaminen 72 prosenttiin ja 110 000 uuden työpaikan luominen on jäänyt vain lupausten tasolle. Työttömyyden hoitoon kuluu vuodessa noin 5–6 miljardia euroa. Summa lähentelee 1990-luvun laman lukuja.