Ministerium: Derfor stopper EU-dom ikke ny dansk sessionslogning

Den danske logningsbekendtgørelse havde ikke de samme mangler som EU's logningsdirektiv. Stoppet handlede kun om, at data var ubrugelige.

Hvordan kan Danmark genoptage sessionslogning af danskernes færden på internettet, når EU-Domstolen i april 2014 fandt, at EU's logningsdirektiv var i strid med EU's charter for grundlæggende rettigheder?

Det korte svar er ifølge Justitsministeriets vurdering, at den danske logning - måske - ikke var ulovlig. Til gengæld var den ikke et brugbart redskab til politiet. Nu vil politiet have logningen tilbage i et format, hvor de loggede data kan bruges.

Justitsministeriet er i færd med at gøre et nyt lovforslag klar til behandling i Folketinget, som skal genindføre sessionslogning i en lidt ændret udgave af den logning, daværende justitsminister Karen Hækkerup valgte at suspendere i juni 2014.

Imidlertid kan EU-Domstolens afgørelse ikke nødvendigvis direkte overføres på den danske logningsbekendtgørelse, lyder vurderingen fra Justitsministeriet.

På baggrund af en aktindsigtsansøgning fra Version2 henviser Justitsministeriet til et notat til Folketingets retsudvalg, hvori ministeriet redegør for EU-dommens betydning for de danske regler.

JM: Dansk logning er anderledes

I notatet lyder konklusionen, at EU-Domstolen ikke alene så på spørgsmålet om masseovervågning, men på de samlede problemer i EU's logningsdirektiv. På flere punkter adskiller den danske sessionslogning sig fra formuleringerne i EU-direktivet, og det er på den baggrund, at ministeriet vurderer, at de danske regler ikke nødvendigvis kan siges at være ulovlige.

Eksempelvis henviser ministeriet til, at den danske retsplejelov fastsætter begrænsninger for, hvilke myndigheder der kan få adgang til de loggede data og under hvilke omstændigheder. Det var ikke specificeret i EU-direktivet.

Tilsvarende giver den danske persondatalov og udbudsbekendtgørelsen regler for opbevaring af logningsdata, som igen var en mangel i EU-direktivet. Dansk lovgivning indebærer således, at logningsdata ikke må opbevares i udlandet, og teleudbydere skal sørge for passende sletning, når dataene ikke længere skal opbevares.

Endelig indeholdt den danske bekendtgørelse også en fast tidsafgrænsning for logningen. EU-direktivet havde blot en ramme på seks måneder til to år. De danske regler lød på 12 måneder. Det er i øvrigt et punkt, som i det nye forslag vil blive sat ned til seks måneder ifølge Justitsministeriets oplæg.

Men når den danske sessionslogning ikke var ulovlig, hvorfor blev den så stoppet - og hvorfor vil regeringen nu genindføre den?

Den danske logningsbekendtgørelse om sessionslogning af trafikken på internettet var undervejs, inden EU-direktivet trådte i kraft. Den danske logning var altså ikke en implementering af et EU-direktiv, men kom til at fungere som Danmarks implementering af direktivet, da EU indførte det i 2006.

Politiet manglede software

Det stod imidlertid hurtigt klart, at dansk politi ikke kunne bruge de loggede. Ifølge Justitsministeriet bundede det i den danske formulering, der tillod internetudbydere at nøjes med at logge hver 500. pakke eller logge ved kanten af deres eget netværk. Samtidig havde dansk politi fra 2007 til 2010 ikke den fornødne software til analyse af sessionslogningsdata.

Derfor var der allerede i 2013 tale om at ændre den danske logningsbekendtgørelse, så reglerne pålagde internetudbyderne at logge data, der kunne bruges af politiet. Med EU-dommen i 2014 fik Justitsministeriet mulighed for at stoppe sessionslogningen og udarbejde en ny bekendtgørelse, uden Danmark brød med EU's logningsdirektiv. Det fremgår af et svar fra Justitsministeriet.

En ny udgave af logningsbekendtgørelsen med en opdateret sessionslogning var allerede på tale til behandling i folketinget i foråret 2015, men daværende justitsminister Mette Frederiksen valgte at udskyde det endnu et år.

Ifølge det foreløbige svar fra Justitsministeriet på Version2's henvendelse, så er der ikke ændret ved vurderingen fra 2014 om, at de danske regler formentligt ikke er ulovlige i forhold til EU's charter, selvom EU-direktivet var ulovligt.