Der går en bevægelse hen over Europa. Fra Storbritannien i vest til Tyrkiet i øst. Fra Finland i nord til Spanien i syd. I 17 europæiske lande har bevægelsen foreløbig slået rod.

Den ynder at citere Sir Mervyn King, indtil sidste år formand for Bank of England:

»Af alle de mange måder at organisere banker på er den værste den, vi har i dag.«

Bevægelsen hedder International Movement for Monetary Refom, den internationale bevægelse for en reform af pengesystemet, og den 2. juni kl. 19.00 holder den nystartede danske filial af bevægelsen sit første offentlige møde på Copenhagen Business School, CBS.

Gode Penge hedder den nye danske forening, og to af initiativtagerne hedder Mikkel Kjær og Rasmus Hougaard Nielsen, henholdsvis cand.soc. med speciale i bæredygtig økonomi fra RUC og cand.polit. med speciale i skattepolitik fra Københavns Universitet: »Rigtig mange økonomer kan godt se, at teorierne om penge ikke længere holder, at de er forældede og forkerte. De havde måske relevans for 20 år siden, men ikke i dag. Den største faglige udfordring for økonomer i dag er at løse problemet med pengene, at lave et holdbart system,« siger økonomen Rasmus Hougaard Nielsen.

Måden, penge skabes og cirkulerer på, er ikke en naturlov, pointerer Gode Penge på sin nye hjemmeside.

»Pengesystemet er en menneskelig konstruktion, som til enhver tid kan ændres, hvis der er demokratisk opbakning til det.«

Den hidtidige og stadig gældende konstruktion er en afgørende årsag til den internationale finansielle og økonomiske krise, der har hærget siden 2007-08, og som ifølge Mikkel Kjær og Rasmus Hougaard Nielsen vil blive ved med at hjemsøge økonomierne, så længe dagens system for pengeskabelse består.

Bank of England om pengene

Problemet er i al sin enkelhed, at penge i dag næsten udelukkende skabes af privatejede banker, hvis drivkraft er at skabe profit – via renter og gebyrer – på netop dette: At sende stedse flere penge i omløb. Og så det forhold, at disse penge skabes som gæld.

Engang bestod pengemængden i samfundet af sedler og mønter, herhjemme fremstillet af Danmarks Nationalbank. I dag er det kun ca. fem pct. af pengene, der er kroner og øre fra Nationalbanken – resten er elektroniske penge, tal på en computerskærm. Bare siden 1991 er pengemængden i Danmark mere end firedoblet, takket være disse stadig flere elektroniske penge.

Den britiske nationalbank, Bank of England, har i sin seneste kvartalsbulletin på forbilledlig vis forklaret, hvor disse penge – i Storbritannien 97 pct. af pengemængden – kommer fra: »I den moderne økonomi er indestående i banker hovedsagelig skabt af de kommercielle banker selv.«

»Men hvordan disse indeståender opstår, bliver ofte misforstået: Den vigtigste måde er ved at kommercielle banker udsteder lån. Hver gang en bank yder et lån, skaber den i samme øjeblik et modsvarende indestående på lånerens bankkonto og skaber derved nye penge,« forklarer Bank of England.

Banken understreger, at virkeligheden altså er en anden, end mange tror, og også en anden, end nogle økonomiske lærebøger stadig fortæller.

»Frem for, at banker modtager et indskud, når husstande sparer op, og efterfølgende låner det ud, er det bankernes udlån, der skaber indestående.«

I dag er banker altså ikke instanser, der sætter folks opsparing ’i arbejde’ ved at låne dem ud til f.eks. virksomheder, der ønsker at investere i ny produktion. »Opsparing øger ikke i sig selv indeståender eller ’tilgængelige midler’, som banker kan låne ud,« understreger Bank of England.

»Indeståender i en bank er simpelthen en oversigt over, hvad banken selv skylder sine kunder. Så de er et passiv for banken, ikke et aktiv som kunne lånes ud.«

Og hvis folk betaler et lån tilbage til banken, betyder det ikke, at banken får flere penge at råde over.

»Nøjagtig ligesom det at tage et lån skaber penge, så betyder tilbagebetaling af banklån, at penge destrueres,« forklarer den britiske nationalbank.

Demokratisk kontrol

Det er dette fornuftsudfordrende system, der løb løbsk ved krisens udbrud, fordi private banker var alt for ivrige efter at tjene penge ved at yde lån – skabe nye penge ud af den blå luft – til f.eks. amerikanske boligejere. Samt ved også at være alt for risikovillige i andre af deres mere spekulative finanstransaktioner. Og så længe retten til at skabe de virtuelle penge ligger hos disse private virksomheder, vil systemet være sårbart og dømt til at løbe ind i nye kriser, mener folkene i Gode Penge og i den europæiske bevægelse for en reform af pengesystemet. Ligesom Sir Mervyn King gør det.

»At basere et samfunds finansielle system på alkymi er en dårlig reklame for dets rationalitet,« har han sagt.

»En forandring er uundgåelig. Spørgsmålet er alene, om vi kan gennemtænke vejen til et bedre system, før næste generation bliver ramt af en kommende og større krise. Krisen har allerede efterladt en arv i form af gæld til næste generation. Vi må ikke også efterlade dem et skrøbeligt banksystem i arv,« advarede den daværende britiske nationalbankdirektør.

Advarslen forsøger reformaktivisterne nu at reagere på.

»Vi siger ikke, at bankerne skal nationaliseres eller afskaffes. Det er virkelig ikke det, det handler om,« siger Mikkel Kjær. »Det handler om at etablere demokratisk kontrol over pengeskabelsen i stedet for, at det er profitmaksimerende private banker, der bestemmer, hvor mange penge der cirkulerer i vor økonomi og i høj grad også, hvor de ryger hen.«

Mikkel Kjær gør opmærksom på, at langt den største del af de penge, bankerne laver via långivning, går til det, man kunne kalde spekulative formål – primært boligmarkedet – snarere end til investeringer i produktive aktiviteter.

– Det er jo ikke nyt, at private banker skaber penge via lån. Hvorfor er det blevet et problem?

»Den teknologiske udvikling,« svarer Rasmus Hougaard Nielsen.

»Adgangen til det computerbaserede internet har gjort, at det kan ske i langt større omfang og langt hurtigere. Engang skete overførslen af penge via kontanter fra nationalbankerne. Nu sker det elektronisk, stort set uafhængigt af nationalbanken.«

»En anden forskel fra tidligere er, at man under den store finanskrise i 1930’erne lod syge banker gå fallit og derved fik tavlen visket ren. Det gør man ikke i dag.«

Bankerne er i dag blevet ’too big to fail’ og holdes oppe af regering-erne – med den konsekvens, at nye kriser venter forude, mener folkene bag Gode Penge.

Demokratisk kontrol er afgørende i deres reformforslag. De peger på det temmelig absurde i, at de folkevalgte i regering og folketing hvert år bruger en masse politiske kræfter på at slås om fordelingen af måske tre-fire milliarder kr. under finanslovforhandlingerne, alt mens de private banker uden nogen form for demokratisk indflydelse i tiden op til krisen pumpede omkring 100 mia. nye kroner ud i samfundet hvert år – til formål – primært spekulative – de selv bestemte via deres udlånspolitik.

Spørgsmålet om vækst

En anden absurditet er ifølge Mikkel Kjær og Rasmus Hougaard Nielsen, at der trods den omfattende pengeskabelse aldrig er penge nok.

»Når pengene bliver skabt via bankernes udlån, er alle penge gæld, og der skal jo betales renter af gæld. Det betyder, at selv om vi sådan set lever i overflod, så er der en fundamental pengeknaphed. Der skal hele tiden tjenes flere penge og skabes vækst for at kunne betale renterne. Det kan simpelthen ikke lade sig gøre at have penge nok i dette system, med mindre renten på gæld er nul hele tiden, og det bliver den nok ikke,« siger Rasmus Hougaard Nielsen.

»Samtidig oplever vi, at det bliver sværere og sværere at skabe vækst,« tilføjer Mikkel Kjær med henvisning til de faldende vækstrater i i-landene de seneste fem årtier. »Og hvis vi tilstræber og faktisk opnår vækst, går det ofte ud over miljøet.«

»Så hvis vi laver en pengereform, der gør op med skabelsen af penge som gæld, så bliver vi mindre vækstafhængige og opnår dermed som samfund en større frihed til at bestemme udviklingen, herunder om vi ønsker vækst eller noget andet,« siger han.

Reformforslaget

Gode Penges reformforslag tager udgangspunkt i et arbejde gennem flere år i den britiske søsterorganisation Positive Money samt i den såkaldte Chicago-plan for en pengereform, som nogle af USA’s ledende økonomer udarbejdede under 1930’ernes krise, og som økonomer hos Den Internationale Valutafond, IMF, for nylig har gransket igen og rost i høje vendinger. Der er fire punkter i reformen:

1. Penge skal kun skabes gennem et demokratisk og transparent organ, der arbejder i offentlighedens interesse.

2. Private banker fratages privilegiet at kunne skabe penge ud af ingenting.

3. Penge skal ikke skabes som gæld.

4. Penge skal sendes ud i den ikke-finansielle realøkonomi, før de når de finansielle markeder og boligboblerne.

De fire punkter betyder, at det skal være forbeholdt Nationalbanken eller et nyt organ, ansvarligt over for Folketinget, at skabe pengene – elektroniske som kontanter – og løbende afgøre hvor mange. Det indebærer samtidig, at penge ikke af de private banker sendes ud i samfundet som krisefremmende gæld, men som penge regeringen sender ud i den reale, produktive økonomi, hvor de kan være med til at skabe job, nedbringe gælden, sænke skatterne, eller hvad man nu beslutter politisk.

Private banker vil stadig kunne yde lån, men det skal være lån forankret i penge, banken faktisk har stående, ikke skabt som nye penge ud af ingenting.

»Det, man taler om som ’nødvendighedens politik’, er et meningsløst udsagn, hvis samfundet styrer pengeskabelsen. Det giver i den situation ikke længere mening at sige, at der ikke er penge nok. Måske er der ikke naturressourcer nok eller tid nok, måske er der et ønske om at prioritere anderledes. Men om der er penge nok, afgør staten via Nationalbanken,« siger Rasmus Hougaard Nielsen.

Folkene bag Gode Penge og den internationale bevægelse ved godt, at det ikke er noget lille skib, de prøver at sætte i søen. Men de mener, at der ikke er noget alternativ til en reform af pengesystemet, hvis de vestlige økonomier ikke bare skal tumle videre fra krise til krise, fra lappeløsning til lappeløsning. Og de henter optimisme ved, at andre er begyndt at sige det samme. Folk som Sir Mervyn King og IMF-økonomerne og forleden også Financial Times’ økonomiske chefkommentator Martin Wolf, en af de mest indflydelsesrige økonomiske skribenter i verden.

»Det gigantiske hul i hjertet af vore markedsøkonomier må lukkes,« skrev han i en kommentar med overskriften: »Fratag de private banker magten til at skabe penge«.

Wolf refererer direkte til Positive Money’s forslag og konkluderer:

»Når den næste krise kommer – og det gør den med sikkerhed – er vi nødt til at være forberedte.«