Vi fandt ud af, at min mor var syg for omkring fem år siden. Lægerne sagde, at hun ville dø af sygdommen, men om det ville blive om fem eller 30 år, kunne de ikke sige. I takt med at der kom flere akutindlæggelser, blev hendes fremtidsudsigter ringere.

I starten var det svært for mig at forstå, fordi man ikke kunne se på hende, at hun var alvorligt syg. Min hverdag gik videre i gymnasiet, og jeg var selvfølgelig rigtig ked af det. Men da hun blev indlagt på hospice, gik det virkelig op for mig, hvad der skulle ske. Der var der nogle dage dér, hvor jeg græd rigtig meget.

Lige nu føler jeg, jeg lever på samme måde og gør de samme ting hver dag. Marine

Det fik mig til at fortælle hende, hvor meget jeg elsker hende, og hun fortalte, hun også elsker mig. Efter den snak er jeg blevet mere afklaret med situationen.

Siden, hun kom på hospice, har min mor ændret sig meget. Både fysisk og psykisk. Det er som om, at hun slet ikke er den samme person længere, og at min mor allerede er død på en eller anden måde.