EU har brug for stærke, tydelige politikere, der viser en klar vej for EU. Margrethe Vestager har som konkurrencekommissær vist, at hun og hendes politik har kunnet gøre en forskel i et system, som ofte kritiseres for at være for bureaukratisk og for langt fra borgerne. Vestagers frygtløse kamp mod blandt andet tech-giganter har tydeliggjort, at EU nytter og har en klar stemme.

Derfor bør Margrethe Vestager genvælges som dansk kommissær, og hun bør få al den diplomatiske opbakning hun kan for at nå en absolut toppost, allerhelst som ny formand for Kommissionen.

Det vil selvsagt være til Danmarks bedste at have en dansker placeret allerøverst i EU-systemet, og det vil være godt for hele EUs identitet at have en politiker i front, der viser en klar retning.

For at det kan ske, kræver det uselviske beslutninger fra de danske politikere, da det som bekendt er den siddende statsminister, der udpeger Danmarks kommissær.

Hvem det er til juni, når stats- og regeringscheferne mødes for at drøfte EU-posterne, ved vi endnu ikke.

Hvis Lars Løkke genvinder magten, har vandrørene i både Bruxelles, Statsministeriet og Udenrigsministeriet længe talt om muligheden for, at han selv går efter en international toppost. Den letteste vej dertil er, at Løkke udnævner sig selv til den prestigefyldte post som kommissær.

EU har efterhånden fået en god tradition for at modtage nuværende og tidligere statsministre. Sidst modtog Kommissionen således statsministre fra Finland, Estland og Letland.

Hvis Løkke genvinder magten og selv ønsker posten, kan han således slukke Vestagers drømme, selv om Danmarks chancer for en toppost potentielt vil være endnu større med den i Bruxelles højt respekterede Vestager.

Bliver Mette Frederiksen Danmarks næste statsminister har Vestager bestemt en chance for en genudnævnelse. I Bruxelles-systemet tror mange, at Helle Thorning-Schmidt vil være socialdemokraternes oplagte kandidat. Hun ville med garanti være et stærkt kort, hvis det ikke var fordi den nuværende top i Socialdemokratiet absolut ikke ønsker hende ind på scenen igen.

At socialdemokraterne til gengæld har dømt de Radikale ude af regeringen kan måske blive til Vestagers fordel. Frederiksen skal trods alt give indrømmelser for at få radikal støtte. Med heltedyrkelsen af Vestager i de Radikale vil det EU-glade parti se det som en sejr at få genvalgt deres yndlingskommissær. Så må Frederiksen lægge egne traumer fra tiden med Vestager i Thorning-regeringen bag sig. Læg dertil, at Dan Jørgensen er socialdemokraternes eget bedste bud. Topposterne vil i det tilfælde være ude af syne.

Men er det overhovedet muligt, at en kandidat fra et lille land, med forbehold for et samarbejde om euroen, forsvar og det retlige samarbejde, kan sætte sig på den øverste post i EU? Vestagers indsats har tilsyneladende gjort, at hun har hævet sig over forbeholdene og nu fremhæves og anbefales af alt fra Macron over tyske FDP til The Economist.

Om opbakningen holder vil vise sig. Vestager har netop tiltrukket sig tysk og fransk irritation ved at afvise, at tyske Siemens og franske Alstom kan skabe en samlet toggigant. Samtidig har EU-domstolen netop annulleret skattebøder fra Vestagers hånd for 700 mio. euro.

Parlamentarismen kan dog arbejde for hende. Med socialdemokraterne i Europa kørt i bund og de konservative på skrump, kan en kompromiskandidat fra den liberale gruppe, som Vestager tilhører, komme i spil. Imod sig har hun, at hun ikke er tidligere regeringschef. Med sig, at hun kan blive den første kvindelige kommissionsformand.

Der er lang vej til juni. Men det danske diplomati bør yde Vestager al den opbakning det kan i processen. For Danmarks skyld.

METTE ØSTERGAARD