Etsintävaltuutettujen toimintaa tilastoida, seurata tai ohjeisteta johdonmukaisesti missään, kirjoittaa Savon Sanomat.

Poliisin etsinnöillä ei välttämättä osata tunnistaa salaista tietoa, jota poliisinkaan ei tulisi lukea ja takavarikoida etsintöjen yhteydessä. Poliisin omissa tilastoissa niin kutsutuista erityisistä etsinnöistä on isoja puutteita. Se vaikeuttaa etsintöjen kehittämistä.

– Periaatteessa tilastointi ja seuranta niistä pitäisi olla poliisilla, mutta kun kirjauksia erityisistä etsinnöistä tutkittiin vuosilta 2014–2016 osoittautui, että 96,3 prosenttia poliisin tietojärjestelmän kirjauksista oli virheellisiä, kertoo rikos- ja prosessioikeuden professori Matti Tolvanen lehdelle.

Erityisen etsinnän lainsäädäntö koskee tilanteita, joissa etsinnän kohteeksi voi joutua esimerkiksi salassa pidettäviä potilastietoja lääkäriasemalla, asianajajan asiakastietoja, toimittajan tietoja hänen lähteistään tai arkaluontoisia poliisin työtietoja. Osa tiedoista voi olla sellaisia, ettei niistä saa tai tarvitse henkilön todistaa oikeudessakaan.