Mand

34, København

Jeg har en lille disput med mine venner, som jeg håber, I kan hjælpe os med at afgøre. Jeg har altid ment, at man som bilejer i byen må regne med småbuler på kofangere og nummerplader, og at man, når man skal ud af en tæt parallelparkering, godt lige må ind og røre de biler, der står foran og bagved. Jeg gør det altid selv og kunne aldrig drømme om at brokke mig over småbuler og skrammer på min egen bil. Hvis man har det sådan, må man flytte ud i parcelhus, hvor man kan stille sin bil i tilhørende carport, mener jeg. Det princip forstår ingen af mine venner til gengæld. De hidser sig altid op, hvis jeg er inde og rører bagvedstående bil og truer med at stige ud og aldrig mere køre med mig, hvilket jeg jo synes er komplet hysterisk. Hvad mener i? Jeg ved godt, at retten rent formelt formentlig er på deres side, men kan man ikke tale om byens uudtalte love her?

Svar I:

Nu er det sådan, at uskrevne love kan man altså ikke få lov til. Så selv her fra Information, hvor vi naturligvis mener, du burde tage bussen eller cykle inde i byen, kan vi ikke legitimere bulemageri, i al fald officielt.

Uofficielt vil jeg dog give dig følgende råd. Du skal holde op med at diskutere den slags med dine venner. Du får aldrig ret, for du har ikke ret. Dernæst skal du lade være med at køre ind i de andre biler, når du har den slags venner med i bilen. Og ærlig talt, som boende i Paris ved jeg, at man sagtens kan parallelparkere – hvilket jeg i øvrigt kan gøre i to hug med 10 cm både foran og bagved – uden at nogen opdager, at man rører de andre biler. Det behøver overhovedet ikke at give skrammer eller buler at skubbe lidt til de andre. Så en løsning for dig er måske ganske enkelt at flytte til Paris? Og sidst og ikke mindst synes jeg, du ellers bare, når du er helt alene, skal følge dine egne regler. Lad os få bilerne ud af byen! Og jeg er selv ligeglad med småskrammer.

- Tine Byrckel

Svar II:

Der er ikke noget som at være frisindet på andres vegne. Det luner altid at sætte sig selv i scene som et passioneret, skævt og [indsæt selv Ib Michael-lignende ord] menneske – og man luner sig ikke mindre, når man oplever alle andre som smålige, materialistiske og [indsæt selv et Pandurosk forstadsudtryk] småborgere. Jeg går ud fra, at det er det, du gerne vil have bekræftet, når du skriver til brevkassen: At du i hjertet er en varmblodet pariser, og dine venner bilpolerende forstadsmennesker.

Man kunne indvende, at der er faktiske forskelle mellem Paris og København: Biler koster det dobbelte i det høje nord og ridser bliver til rust i den danske vinter. Jeg har selv haft en ny bil – en Peugeot 207, som jeg købte i Kolding og parkerede på Nørrebro, da min kone i den periode pendlede ud af byen. Det var stressende.

Den kostede 200.000 kroner. Jeg har aldrig før eller siden ejet noget så dyrt – og så stod den på gaden og blev ridset. Man kunne bule for bule mærke gensalgværdien sive ud af karosseriet. Straks min kone fik andet job, solgte vi bilen og købte en gammel smadderkasse, der passede bedre ind i et kvarter, hvor de unge råber »gå efter dem med kasko-forsikring«. Jeg vil gi’ dig så meget: Det er fint med en vis pragmatisme, når det kommer til biler. Men du bliver altså ikke til et bedre menneske end dine venner, fordi du kører som en idiot.

- Nikolai Thyssen