På kanten af året er det tid til refleksion i den organisation, der først og fremmest har stået for nødhjælpen i de syriske borgerkrigskatastrofe, nemlig FN.

Her er konklusionen, at det frem for alt var økonomisk smalhals og især FN’s halvering af den humanitære støtte til de tolv millioner syriske flygtninge i Mellemøsten, som udløste den episke folkevandring fra Mellemøsten til Europa i år.

Læs også: ’Vi har ingen fremtid her …’

Det konstaterer en række topkilder i FN-systemet, der har detaljeret kendskab til situationen i de syriske flygtningesamfund til Information.

Og menneskeretsorganisationer bekræfter den tætte sammenhæng mellem Europas flygtningekrise og manglen på donormidler til nærområderne.

»Det var dråben, der fik bægeret til at flyde over for mange, at vi blev nødt til at halvere madrationerne for de mest udsatte og helt stoppe hjælpen til de mindst trængende« siger Rasmus Egendal, der frem til september 2015 var vicekoordinator for Verdensfødevareprogrammet WFP i Amman, Jordan.

»Folk var simpelthen ude af stand til at se, hvordan de skulle klare sig fremover.«

FN’s beslutning om at halvere hjælpen til de mange millioner syriske flygtninge skyldtes, at både Verdensfødevareprogrammet og andre FN-organisationer, som f.eks. WHO og UNICEF, i løbet af 2014 fik stadig sværere ved at rejse tilstrækkelig med donormidler til at opfylde det stigende behov for hjælp.

I løbet af foråret 2015 blev både madrationerne og den økonomiske støtte til flygtningene stadig mindre.

Ifølge FN’s flygtningehøjkommissariat var 4,4 millioner syrere på det tidspunkt flygtet til Tyrkiet, Jordan, Libanon og Egypten. Andre syv-otte millioner var interne flygtninge i Syrien, heraf halvdelen børn, oplyser FN’s kontor for koordinering af humanitære anliggender.

Nedskæringerne i FN’s humanitære bistand til de omkring 12 millioner syriske flygtninge kulminerede i sensommeren og efteråret – netop på det tidspunkt, hvor flygtningestrømmen mod Europa tog til i et omfang, som ikke er set siden Anden Verdenskrig.

Økonomi årsagen til flugten

Menneskeretsorganisationen Human Rights Watch har fulgt flygtningekrisen tæt og bl.a. gennemført en undersøgelse af flygtningenes motiver til at sætte kurs mod Europa.

Bill Frelick, direktør for Human Rights Watch’s flygtningeprogram konkluderer, at flygtningenes økonomiske situation har været udslagsgivende.

»Jeg har talt med hundredvis af flygtninge og migranter, der er rejst til Europa og en af de første ting, de nævner som årsag til at rejsen, er deres økonomiske situation i Libanon, Jordan og Tyrkiet,« siger han.

Ifølge WFP var det kombinationen af mindre madrationer til flygtninge og stadig mindre økonomisk støtte, som satte gang i flygtningestrømmen.

I 2013-14 fik over en halv million syriske flygtninge i Jordan hver måned udbetalt 34 dollar på et særligt humanitært kreditkort, som de kunne bruge til at betale husleje, lægebesøg og andre fornødenheder.

I perioden januar-marts 2015 blev beløbet næsten halveret til blot 19 dollar om måneden. Og det samme skete for hundredtusindvis af syriske flygtninge i Libanon og Tyrkiet.

Kort efter blev fødevarerationerne også beskåret. For flygtningene internt i Syrien blev rationerne skåret ned til 14 dollar per person, mens rationerne for andre grupper af flygtninge kom helt ned på ti dollar om måneden.

Ifølge Abeer Etefa, talsmand for WFP i Mellemøsten, vurderes 27 dollar om måneden at være det absolutte minimum for at opretholde livet.

Konsekvensen af de drastiske nedskæringer er blevet undersøgt af WFP, der har interviewet et repræsentativt udsnit af flygtningefamilier i de jordanske lejre.

Gerald Bourke, talsmand for WFP i New York, fortæller, at 50 procent af de syriske familier sagde, at de ville søge mod Europa eller tilbage til Syrien, hvis ikke deres økonomiske situation blev bedre.

Selv om flygtningene ikke led hungersnød, fortalte tre fjerdedele af dem, at de var nødt til at skære ned på antallet af daglige måltider og spise mindre portioner end normalt.

Nogle af dem måtte tigge venner og bekendte om supplerende mad for ikke at sulte.

For de traditionelle donorlande var det et wake up call, da flygtningestrømmen pludselig flerdobledes i sensommeren 2015 og bidragene til WFP voksede.

For de tilbageværende flygtninge betød det, at det månedlige støttebeløb for de flestes vedkommende steg til 21 dollar per person. I Jordan lå støtten dog stadig på 16 dollar i oktober 2015, og ca. 100.000 flygtninge havde mistet al støtte.

Ifølge den Internationale Organisation for Migration i Genève har EU-landene modtaget mere end en million ’irregulære’ migranter og flygtninge i 2015 – hvilket er fire gange så mange som i 2014. Cirka halvdelen kommer fra Syrien, resten fra Sydasien og Afrika.

I takt med det kolde vejr og underskrivelsen af fælles handlingsplan mellem EU og Tyrkiet, der bl.a. medfører en stramning af grænsekontrollen mellem Tyrkiet og Grækenland, er flygtningestrømmen de seneste måneder aftaget.

Aftalen betyder, at tyrkisk politi kun lader migranter og flygtninge fra Syrien, Afghanistan eller Irak sejle til de græske øer over det Ægæiske Hav.

Alligevel lander der fortsat mellem 3.000 og 4.000 mennesker på de græske øer hver dag. Det svarer til halvdelen af antallet i oktober, men det er stadig dobbelt så mange som i juni måned 2015, fremgår det af statistik fra FN’s Højkommissariat for Flygtninge, UNHCR.

Nærområdestøtte virker

FN forventer, at flygtningestrømmen til Europa vil tage til, så snart vejret bliver varmere – med mindre det lykkes at genoprette flygtningenes økonomisk tryghed i Syriens nabolande.

FN vurderer, at antallet af syrere, der har behov for en eller anden form for humanitær bistand i 2016, vil stige til 13,5 millioner. Heraf skal mindst 8,7 millioner syrere brødfødes, hvilket er en million flere end i 2015. Denne udvikling vil lægge yderligere pres på donorlandenes budgetter.

»Vi har brug for forudsigelighed og for at garantere flygtningene stabilitet. Lige nu har vi kun midler til at holde de i forvejen alt for lave madrationer kørende indtil marts måned 2016. Det er ikke nok. Tidshorisonten skal være mere end seks måneder for at afholde flygtningene fra at søge større økonomisk tryghed i Europa,« siger Rasmus Egendal fra Rom, hvor han i dag leder WFP’s fundraising.

Danmark er ét af de få lande, der har øget sit bidrag til WFP’s fødevarerationer i 2015. Samlet set har Danmark under den tidligere og nuværende regering bidraget med i alt 48 millioner dollar fra 2011 og frem, oplyser WFP’s talsmand i New York. Det placerer Danmark på en sjetteplads efter henholdsvis USA, Storbritannien, Tyskland, Kuwait og Saudi-Arabien.

Men den præstation imponerer ikke formanden for FN’s Generalforsamling, Mogens Lykketoft.

»Problemet er, at regeringen kombinerer en forøgelse af den akutte nødhjælp med en dramatisk nedskæring i den samlede indsats. Der bliver hevet 2,5 milliarder kroner af det danske budget til udviklingsbistand og derefter reserverer man en stor del af pengene til flygtninge, der er kommet til Danmark,« siger han. »Det er selvfølgelig godt at give mere til flygtninge i regionen, men samtidig tømmer man den flaske, der skal bruges til at forebygge nye konflikter og folkevandringer.«

Ydmygende tilværelse

Researchere påpeger, at der er flere faktorer, som bidrager til at drive flygtningestrømmen mod Europa.

I Libanon og Jordan er det f.eks. ulovligt for flygtningene at arbejde. I Libanon skal flygtninge desuden betale 200 dollar om året for at forny deres opholdstilladelse – en stor sum penge for mange.

I Tyrkiet, der huser det største antal syriske flygtninge, modtager kun 167.000 ud af de 2,2 millioner flygtninge rationer fra FN.

Desuden er det for nylig blevet vedtaget ved lov, at alle syriske børn skal gå i skole, men på grund af mangel på arabisktalende lærere og faciliteter kan 400.000 syriske børn ikke komme i skole, fremgår det at en nylig rapport fra Human Rights Watch.

I sine samtaler med flygtninge i Tyrkiet og på Balkan fik Bill Frelick fra Human Rights Watch det klare indtryk, at mange asylsøgere på vej til Europa også føler sig ydmyget og forskelsbehandlet.

»De talte meget om deres vanskelige økonomiske situation, men en del af det hang sammen med den nedværdigende situation, de var endt i. De kunne ikke få lov at arbejde og var blevet nærmest subsistensløse,« fortæller han.

I Libanon mødte Frelick syrere, der ikke længere kunne holde ud at bo i de tæt sammenstuvede palæstinensiske flygtningelejre.

Og i Tyrkiet følte kurdiske flygtninge fra Irak og Syrien sig udsatte på grund af det forværrede forhold mellem Tyrkiet og de kurdiske organisationer og myndigheder det sidste års tid.

»Det ironiske er, at alle dem jeg mødte var overbevist om, at de ikke ville blive konfronteret med samme diskriminering og nedværdigelse i et EU-land. Det faldt dem simpelthen ikke ind,« husker Frelick.

Rettelse: Af en tidligere version af denne artikel fremgik det, at regeringen ville spare 2,5 millioner kroner af det danske budget til udviklingsbistand. Tallet er 1.000 gange større, som det nu fremgår