Flere og flere flytter til København. Flere og flere studerende mangler studieboliger. Og der er snart ikke flere striber land, der kan bygges på. Nu er der 44 nye højhuse på vej, som skal forbedre Københavns boligsituation. Og der er snart ikke andre muligheder end at bygge opad, hvis vi fortsat skal kunne tage imod tilflyttere i København. Men hvorfor er det så, at vi brokker os og klager til kommunen i stedet for med applaus at tage imod de initiativrige entreprenører med højhusdrømme?

Det undrer jeg mig over, hver gang debatten om højhusene raser. Og jeg tror, at det er et spørgsmål om følelser, æstetik og historie i stedet for rationale, muligheder og fremtid. For det lader nemlig til, at dem, der er imod højhusene, primært er det, fordi de synes, at højhusene er grimme. Og det er jo ikke noget argument. At København historisk set har været en by, der ikke ragede op i højderne, er heller ikke et brugbart argument mod højhusene. Debatten synes altså fra højhusmodstandernes side at være begrundet i følelser og æstetik.

Problemet er, at det er Københavns fremtid, der står på spil. Og den skal ikke styres af følelser. Derimod bør byens fremtid styres af rationale. Og ærligt talt er der ikke så mange andre løsninger end højhuse, hvis vi rent faktisk vil gøre noget ved den boligkrise, der er i København.

Der har på det seneste været meget snak om byggeri på Amager Fælled. Men Fælleden og andre grønne områder ville ikke behøve at blive bebygget, hvis bare vi byggede lidt mere i højden i de indre dele af København. Højhusene ville altså også gøre noget godt for den københavnske natur.

Argumentet om æstetik bliver ofte hevet frem imod højhusene. Heldigvis er det ikke sådan, at København bliver en mindre charmerende eller en mindre smuk by af at få nogle flere højhuse ind i bybilledet. Snarere tværtimod, vil jeg mene. Men her ligger selvfølgelig et stort ansvar hos de ansvarlige lokalpolitikere for at sørge for, at eventuelle højhusudvidelser bliver forvaltet på korrekt vis.

Højhuse er fremtiden. Og fremtiden kommer altid, om vi vil det eller ej. Jeg ønsker ikke, at vi lader fremtiden vente og folk lide under boligkrisen længere end højst nødvendigt. Lad os få flere højhuse i København. Først da kan vi blive en rigtig storby.