81-årige Hanna Helth Jensens er stadig ulykkelig over sin situation på Østerbycentret, hvor hun ikke kan få lov at deltage fuldt ud i aktiviteterne på daghjemmet. Hun er blevet passiv og har taget på i vægt, fortæller hendes datter.

Annonce

Esbjerg: Mandag, tirsdag og fredag er de gode dage, mens onsdag og torsdag er frygtelige. Sådan har verden set ud gennem 81-årige Hanna Helth Jensens øjne siden årsskiftet, og det gør den stadig. Hanna har nemlig stadig kun lov til at komme på Østerbycentrets daghjem og deltage i aktiviteter tre dage om ugen, mens hun de øvrige dage må kigge langt efter sine venner og det sociale samvær på daghjemmet, selv om hun brændende ønsker sig at være med hver dag. Den demensramte kvinde flyttede i november sidste år ind på Østerbycentret, hvor hun i årevis som hjemmeboende havde deltaget i aktiviteterne på daghjemmet. Efter indflytningen fik hun at vide, at hun ikke måtte deltage i aktiviteterne længere, da de som udgangspunkt er forbeholdt hjemmeboende borgere. Det fik Hannas verden til at falde i grus, for det var på daghjemmet, hun havde alle sine venner, og hvor hun fik sin dosis socialt samvær og motion. Efter protester til plejehjemmets ledelse og forvaltningen fik Hanna bevilget tre dage ugentligt på daghjemmet, men det ændrede ikke på, at Hanna ønskede at være med hver dag.

Undersøgelsen Brugertilfredshedsundersøgelsen af aktiviteter blandt beboere på plejehjem i Esbjerg Kommune er blevet gennemført efter ønske fra politikerne i Sundhed- & Omsorgsudvalget. Indsamling af svar er sket på 6 forskellige plejehjem, hvor i alt 18 beboere er blevet interviewet. Plejehjemmene er fordelt over hele kommunen, og de adspurgte beboere er mellem 67 og 98 år. Alle adspurgte var dårligt gående og skulle have hjælp til at komme rundt ved hjælp af enten kørestol eller rollator.

Annonce

Passiv

- Min mors situation er stadig den samme. Hun har lov at deltage i aktiviteterne tre dage om ugen. Hun har tidligere været rasende, uforstående og ked af det, og hun er stadig utilfreds, men hun reagerer ikke på det på samme måde, hun har på sin vis affundet sig med forholdene. Hun får stadig antidepressiv medicin, og efter min bedste overbevisning skyldes hendes dårlige humør stadig, at hun ikke må være med i aktiviteterne hver dag, fortæller hannas datter Marianne Poulsen. En konsekvens af situationen er, at Hanna Helth Jensen ikke får rørt sig. - Det, der gør mig mest ked af det, er at se kraften lige så stille forsvinde ud af min mor. Hun er blevet meget passiv og sidder bare og kigger ind i væggen de dage, hvor hun ikke må komme på daghjemmet. Hun får slet ikke rørt sig, og hun har taget otte kilo på. Hun går med sin rollator over på daghjemmet de tre dage om ugen, men de øvrige dage rører hun sig ikke. Hun skal have nogen til at skubbe sig ud af døren, og det er der ikke ressourcer til på plejehjemmet, så hun sidder bare i sin lejlighed, siger Marianne Poulsen.

Annonce

Mister modet

Datteren er også selv ved at miste modet lidt i kampen for sin mor og daghjemmet. - Jeg tror ikke rigtigt, at vi kommer videre. Jeg kan mærke, at min mor bliver dårligere. Hun efterspørger stadig aktiviteterne, og det er det sociale samvær med sine venner, hun savner. Vi har aldrig fået et helt konkret svar på, hvorfor hun ikke kan få lov at komme på daghjemmt hver dag. Politikerne bruger fine ord som "individuelle hensyn" og "den enkelte borgers behov og ønsker", men det sker jo bare ikke i virkeligheden. Der er ingen venteliste, så min mor optager ikke pladsen for andre, og hun er ikke ressourcekrævende. Hun er en bestemt dame, og det er ikke alle aktiviteter, hun gider deltage i, men så sidder hun bare med sit strikketøj og nyder at være sammen med de andre. Men jeg tror ikke, at der bliver ændret på noget, siger Marianne Poulsen.

Annonce

Nus på ryggen