By . Published on 08/03/2017 .

Sloboda je pre mňa najdôležitejšia hodnota. No musím sa vám z niečoho vyspovedať. Bol som mladý, nádejný IT-čkar a podnikateľ. Bezproblémov som si už v 18 tich rokoch vedel vďaka kompom zarobiť viac ako moji učitelia. Bol som tak dobrý, že som si založil firmu a začal úspešne podnikať. Mal som toľko možností čo robiť a za koľko, že som sa naozaj cítil slobodný. Ale furt ma niečo štvalo. Celý školský systém ma nasieral a nútil robiť veci, ktoré som ja už dávno vedel. To čo som nevedel, som pokladal za zbytočnosť. Policajti boli len na to aby ma buzerovali a aby som sa ich bál. Do toho ma tento hnusný a represívny štát oberal o moje ťažko zarobené peniaze a obmedzoval ma svojimi priblblými reguláciami (fuj, to je slovo). Veril som v libertariánske náboženstvo.

Nechcel som nútene prispievať na zlé školstvo, buzerujúcich policajtov a ľudí ktorí nepracujú. Bol som najmúdrejší a cítil som a strašne silne a správne. Prečítal som si pár knih od Miltona a Taleba. Kokos brutálne. Jak je možné, že to tu takto ešte nefunguje? Že žijeme v tomto svete, kde sa všetci byrokrati len snažia na nás podnikateľoch a slobodných ľudoch priživovať a obmedzovať nás? Že tu žijeme v nejakom systémé, ktorý tu tí hnusní etatisti prevádzkujú, aby nás držali v reťaziach a bránili nám v rozlete? Čo sme ich pokusné králiky? Pričom si neuvedomujú, že ničomu nerozumejú a nič nechápu? Že všade kde sa snažia niečo vylepšiť, tak niekde inde uškodia? Prečo to nenechajú na prírodné zákony a zákony trhu?

Povedal som si, že treba s tým niečo robiť a nie len mrnčať na internetoch. A tak som sa do toho pustil. No začali sa diať divné veci. A zažil som vytriezvenie zo 7-dmich libertariánskych prikázaní. V našom slovenskom kontexte skôr anarcho-kapitalistických a menejstatu_oidných. Teda prevažne ten žltý a hnedý z obrázku. Libertariánske náboženstvo.

1. Najväčšie zlo je štát, najväčší satanáš je úradník a podnikateľ je spasiteľ náš

Začal som bojovať. Najskôr v Sapie a potom cez Slovensko.digital a tam som zistil, kde je pes zakopaný.

Tam som objavil všetkých tých úctyhodných podnikateľov, na ktorých ten voľný trh treba nechať. Videl som ich tam, ako kradnú, podvádzajú a ničia ostatných. Pretože mali voľnú ruku.

Proti nim stáli úradníci, ktorí robili to isté. Nič prekvapivé. No zrazu som medzi nimi spoznal ľudí, ktorí sa snažili najviac čo mohli, aby to tým podnikateľom prekazili. Aby sa tu nekradlo, nepodvádzalo a aby boli rovnaké pravidlá. Aby sa to robilo správne a čo najlepšie pre spoločnosť. Pre nás. Navyše viacero z nich boli miliónkrát múdrejších a skúsenejších ako ja.

Zistil som, že nezáleží ani tak od toho, či ste podnikateľ alebo úradník.

Ale či ste dobrý človek alebo hajzel. Či ste odborník alebo manták. V oboch skupinách je ich požehnane.

To bola prvá facka v mojom libertariánskom čierno-bielom videní sveta a vieru v libertariánske náboženstvo.

A tak som si začal predstavovať, ako by vyzeral ten svet, keby tých podnikateľov pustíme z reťaze všade. Predstavoval som si ako by prekvitala naša príroda, akoby všetci pracovali iba tam, kde sa im chce a za dobrú mzdu a v dobrých podmienkach a hlavne slobodne. Nikto by vás do ničoho nenútil. Neviem….

2. Nebudeš myslieť 2 kroky dopredu

Dokonca som začal mať problém aj s tými top svetovými podnikateľmi. Facebook dáva zadarmo internet do rozvojových častí zeme. So far so good. Samozrejme si nárokuje, že bude schvaľovať čo tam bude bežať a narúša tým sieťovú neutralitu.

A tu pre mňa opäť nepochopiteľne najväčší zástancovia slobody nedokázali prekúknuť dva kroky dopredu správanie súkromného subjektu, ktorý by ich všetkých držal za gule ale musela to spraviť až indická vláda a tento projekt v ich krajine pozastaviť. Jasné, dá sa o tom debatovať co je pre spoločnosť v konečnom dôsledku prínosnejšie.

Vždy tu bude mať niekto kľúče od miešačky.

Libertariánske náboženstvo má problém v tom, že si myslí, že keď tie kľúče bude držať súkromný sektor, bude to lepšie ako štát. Veď každý z vás pozná zopar podnikateľov – mafiánov a viete, ako to funguje.

Pochopil som, že aj ten hajzlik štát ktorý mi ako podnikateľovi robí toľko pekla, niekde tam v útrobach bojuje aj za moje záujmy. Aj keď nie vždy to tak vyzerá a uvedomujem si to. A niekedy zas robí proti mojim záujmom.

3. Nevšímaj si brvno vo svojom oku, ale pozorne sleduj smietku u iných

Mne ako zakladateľovi firmy s pár desiatkami zamestnancov prišlo všetko jednoduché. Nám tu v týchto našich malých firmách a živnostiach šlape všetko na 100% a bezproblémov.

Nerozumiem, prečo to tí mantáci v štáte nevedia robiť poriadne a ešte k tomu na násobne väčšom projekte. Podobne aj všetci tí ekonómovia, čo píšu predpovede ktoré nevýdu a mýlia sa. To musia byť naivní hlupáci. Lebo keď ja poviem, že nejakú webku nakodím o 2 týždne, tak to presne vždy stihnem a vrámci rozpočtu. Klient je vždy spokojný do nebies. Ibažeby nie.

Veď spravme slobodnú firemnú kultúru, ľudia budú robiť, lebo ich bude práca baviť.

Akurát helpdeskárov a dohľad budeme musieť nútiť chodiť podľa harmonogramu, ale všetko ostatné budú všetci robiť slobodne a radi. Tá tažká práca sa už nejak vyrieši. Tým si nekazme pohľad na slobodu.

Tak som si povedal. Počkaj, počkaj Miško. Keď ty najmúdrejší a najskvelejší borec kopíš jednu chybu za druhou už pri takom malom tíme, na základe čoho sa tak povyšuješ nad ľudí čo riadia tisíc krát väčšie a komplikovanejšie veci ako ty? Za to, že vieš nainštalovať Linux?

Jasné, ľudia nevedia riadiť veľké projekty. Pome všetko minimalizovať, decentralizovať a zmenšovať. Veď ľudia nikdy nedokázali nič veľké vybudovať. Nedokázali postaviť veľké lode, nedokázali isť do vesmíru bez toho aby na to mali technológie (hej, spravili to všetko súkromníci) nedokázali spraviť to, že 120 rokov dozadu tu na Slovensku malo maturitu iba zopár ľudí. Keby to nechali na trh, tak by sme tu určite neboli ešte stále nevoľníci a otroci.

4. Mysli hlavne na seba, lebo len sebe vďačíš zato, čo si

Myslel som si, že za svoj úspech a svoje limity vďačím jedine sebe. Svojej tvrdej práci, kreativite a inteligencii a samozrejme internetu. Že som to ja, kto všetkým ostatným dáva prácu a svojimi produktami a službami brutálne pomáham spoločnosti posunúť sa na ďalšiu úroveň. A ona si to necení a nenechá ma to robiť bez prekážok a bez platenia výpalného v podobe daní. Keby to len odomňa nechcela, už by som expandoval a dobýval nové výšiny. Všetkým zamestnancom by som dal väčšie výplaty a všetci by sme sa mali ako v raji.

Potom som ale zistil, že za to, čo sa mi podarilo vďačím aj iným ľuďom.

Rodine, kamošom, tým zamestnancom, cudzím ľuďom a vlastne celej spoločnosti. Ani sa to nedá určiť kto mi kedy a ako pomohol a opvlyvnil ma. Že tak ako ma spoločnosť brzdila v rozlete svojim školským systémom, tak mi aj ním pomáhala. Že zato, že ma nechodili od začiatkov podnikania vypalovať iní podnikatelia asi môžem vďačiť aj tomu, že polícia aspoň základné veci už zvláda a tiež sa niekde posunula od 90. tych rokoch.

Že proste som mal celkom dosť štastia a od toho ako, kde a komu som sa narodil až po to, že som to všetko prežil.

5. Diverzita prináša do myslenia komplikácie

Popozeral som sa okolo seba a na ľudí, ktorí verejne hlásajú ako treba všetko nechať nech sa samo seba si. Takmer všetko ľudia ako ja. Mladí ITčkári opovrhujúci školským systémom, ktorí sa vždy o seba vedia postarať, všetko si naprogramovať. Tým, že vedia niečo vyhackovať, tak majú dojem, že vedia už vyriešiť aj ako má fungovať spoločnosť.

Nemáme radi autority a pohŕdame vyštudovaními odborníkmi.

(ale vôbec nie preto, že my sme nemali na to to pochopiť). Jak mi to len dobre robilo, že ja človek, ktorý s odporom ledva vyštuduje vysokú školu je múdrejší ako top ekonómovia a odborníci sveta. Jáááj, to sú mantaci. Načo to všetko robia, veď pritom je to také jednoduché.

Zároveň trošku moc času trávim na internete.

Hmm… vôbec nie som ničím biasnutí. To musia byť iba tí druhí – komunisti. S mesiášskym kompexom, čo nám siahajú na slobodu a lenivci, čo si nevedia na seba poriadne zarobiť, lebo nevedia robiť s počítačmi.

6. Nebudeš sa pozerať spať, iba dopredu

Pokladal som sa za moderného človeka, ktorí sleduje najnovšie trendy a vie, kam to celé smeruje. A aj preto som bol libertariánom, pretože som mal dojem, že my sme na hrane inovácii. A potom som začal čítať trošku viac históriu, ktorá sa stala mojou vášnou. Ono sa aj hovorí, že libertarián môže byť len vtedy, pokiaľ si sa moc nezaujímal o dejepis :).

Zistil som, že my sme vlastne zástancami toho, čím si už ľudstvo prešlo. Už sme sa vyvinuli z kmeňových voľných spoločností, ktoré sa postupne začali organizovať a vynucovať nejaké pravidla a následne aj vytvorili špecializovaných byrokratov. A zrazu táto nová spoločnosť bol efektívnejšia.

No a ako vieme, nevyhráva ten silnejší, krajší alebo slobodnejší, ale ten, kto sa vie lepšie prispôsobovať = ten efektívnejší.

Zrazu takéto spoločnosti boli schopnejšie dodávať väčšiu kvalitu občanom ale samozrejme aj lepšie zbierať dane, vyzbrojovať armády a brániť sa alebo útočiť na iných. Pekný príklad takéhoto súboja je vyhladenie malej slobodnej spoločnosti na jednom z ostrovov v pacifiku.

Všetko sme tu už v minulosti mali, aj súkromnú políciu (veď ta reálna polícia vznikla zo súkromnej polície/vojakov) kráľov a šlachty. Ale zjavne to kvôli niečomu dobre nefungovalo a ľudia sa potrebovali dohodnúť na inej verzii fungovania polície aj keď stále nedokonalej.

Stále verím na evolúciu (to si myslím, že aj každý stúpenec viery v libertariánske náboženstvo) a tak mi nešlo do hlavy, že kua keď je ten slobodný a voľný trh o toľko lepší, ako je možné, že to už niekde nevzniklo a neposlalo na smetisko dejín všetky tieto byrokratické štáty?

Zrazu som si uvedomil, že libertariáni nie sú tí ľudia ktorí sú úplne v predu na hrane inovácií. Ale presne naopak. Že celá predstava o voľnej spoločnosti sa vracia niekde pár tisícok rokov späť do jaskýň.

7. Pre slobodu netreba nič obetovať

Toto bol môj najväčší omyl. Ako libertarián som si myslel, že slobodu proste mám danú a všetci mi ju chcú ukradnúť. Čo je v zásade pravda. No neuvedomoval som si druhú podstatnú časť.

Aby som mal mieru slobody veľkú, potrebujem časť z tej slobody obetovať – investovať. Sloboda v tomto funguje ako peniaze. Keď časť z nich neobetujete, neinvestujete a nestaráte sa o ne, ale všetko len míňate, čoskoro skrachujete. (Príklad s peniazmi a investovaním používam naschvál. Snáď to pár veriacich pochopí.)

Prekvapivo práve vtedy, keď nie som ochotný vzdať sa trošku svojej slobody a dodržiavať nejaké pravidlá, budem jej mať menej, alebo ani ju nemusím mať vôbec (viď. príklad s Moriormi vyššie).

Môj boj za slobodu (moju najväčšiu hodnotu) je v tom, že sa snažím aby sa moja obeta využívala najefektívnejšie.

Nevidím ten boj v tom, že budem vyhlasovať: serte všetci na obetovanie sa. Normálne si žime tak ako sa nám chce každému jednému, nehľadme vzájomne na seba a takto nám tu bude super.

Čo teda s dôverou v libertariánske náboženstvo a v čo verím teraz?

Verím v to, svet je zložitý a nie je ľahké ho vylepšovať. Ale treba sa o to pokúšať. Škatuľovať, nálepkovať a dávať veci do kategórií je zjednodušovanie. Že vo všetkom je niečo dobré a niečo zlé a treba hľadať balans medzi tým. Že svet nie je čierno-biely a extrémny prístup takmer nikdy nefunguje.

Neberte ma zle. Netvrdím, že to ako tu štát funguje netreba meniť, netreba kritizovať. Že treba viac regulácií a sociálneho inžinierstva.

To čo som tým chcel povedať je, že problém budovania najefektívnejšej spoločnosti je naozaj zložitý a zaslúži si poctivé premýšlanie a hlavne skúšanie a nie jednoduché formulky ktoré všetko vyriešia.

Zároveň stále verím, že podnikatelia a ľudia ktorí sú šikovní a vedia sa o seba a svoje okolie postarať, budovať veci, inovovať, byť kritickí, zlepšovať a riešiť problémy sú základným stavebným kameňom spoločnosti a treba im nechať priestor a slobodu na robenie dobrých vecí. Rovnako si ale uvedomujem, že keď sú odtrhnutí z reťaze, robia zlobu.

A áno, súhlasím, že v momentálnej situácií je veľa ľudí úspešných nie vďaka, ale napriek štátu.

No začala vo mne klíčiť myšlienka: čo keby štát fungoval násobne lepšie a efektívnejšie? Nemali by sme sa tu všetci lepšie? Práve preto budujeme Progresívne.sk aby sa to zmenilo. Aby sme vytvorili lepšie fungujúcu spoločnosť.

Tak ako verím na evolúciu, verím, že aj v budúcnosti (áno, aj vďaka technológiam) pridú nové spôsoby organizácie spoločnosti, nové politické systémy a idey. Tažko povedať, čo bude s ľudstvom o 100 alebo 1000 rokov. No jedno viem isto, že z dhodobého hľadiska vyhrá efektívnejšia forma fungovania, pretože ta menej efektívna bude potlačená a zničená tak ako tisíckrát v minulosti.

Ale pokiaľ bude 100 ľudí ťahajúcich za jeden povraz (aj z donútenia) efektívnejších ako sebecký jednotlivec, tak libertariánske náboženstvo nikdy neuspeje.

Zistil som, že nie som na svete sám. Práve naopak ako tím a spoločnosť vieme byť silnejší ako jednotlivec. A preto som prestal veriť v libertariánske náboženstvo.

ps:

toto všetko píšem napriek tomu, že nám minulý rok štát dal pokutu 80 000 eur zato, že si nejaký náš klient zaregistroval .sk doménu, ktorú potom presmeroval na hazardnú stránku do zahraničia. Serie ma to, ale nemyslím si, že riešenie je štát zrušiť.

medzi vernými libertariánmi je kopec skvelých ľudí, ktorí sú vo veľa veciach oveľa lepší a rozumnejší ako ja alebo hocikto iní. to ale neznamená, že majú patent na rozum na všetko :)

Pozrite koho som volil v ostatných voľbách.