En dypt alvorlig farse | Harald Stanghelle

2. mai 2017 10:05 Sist oppdatert 2. mai 2017

Inge Grødum

Vi ble lovet åpenhet etter 22. juli-tragedien, men nå misbrukes sikkerhetsloven til å hindre åpen debatt om alvorlige sikkerhetsfeil.

Kommentar

Dette er en kommentar. Den gir uttrykk for skribentens analyser og meninger.

Tirsdag møtes Stortingets kontrollkomité under Martin Kolbergs ledelse for enda en gang å diskutere hva man skal gjøre med Riksrevisjonens rapport om såkalt «objektsikring». Forsvarsminister Ine Marie Eriksen Søreide insisterer fortsatt på at den skal være hemmelig. Derfor kan ikke Stortinget diskutere rapporten i full åpenhet, selv om den forlengst er offentliggjort i Dagens Næringsliv. Nå har forsvarsministeren i stedet sendt Politiets sikkerhetstjeneste (PST) på jakt etter avisens kilder.

Alle interesserte har nok allerede lest rapporten fra riksrevisor Per-Kristian Foss og hans stortingsvalgte medrevisorer. Den er skremmende lesning. For snart fem år etter at Gjørv-kommisjonen leverte sin knusende rapport, har Solberg-regjeringen rett og slett ikke gjort sin del av jobben med å sikre samfunnet vårt.

Les også: Fem ting å ta med seg fra da Solberg ble stilt til veggs om beredskapen

Det vil Regjeringen tydeligvis bruke alle midler til å hindre en åpen stortingsdebatt om, selv noe så alvorlig som misbruk av sikkerhetsloven.

Troverdig Foss

For her er det all grunn til å stole på riksrevisor Per-Kristian Foss. Han har det overordnede blikket for hva denne saken handler om. Han er vant til å håndtere konfidensielle opplysninger. Og med bakgrunn som en av Høyres mest sentrale politikere gjennom flere tiår har Foss ingen interesse av å ramme partifelle Erna Solberg og hennes mannskap.

Likevel er han krystallklar på hvor denne saken nå står:

«Det er ikke rikets sikkerhet Forsvarsdepartementet ønsket å beskytte, men Forsvaret og departementet mot Riksrevisjonens kritikk ved å sminke ord og uttrykk. Det er særlig alvorlig at de har villet vri det fra det vi mener er systemsvikt til enkeltsvakheter, som om det er enkelthendelser som nærmest går tilbake på personer, og ikke et ansvar som ligger i den overordnede ledelse», sa Per-Kristian Foss til Dagens Næringsliv like før helgen.

Og riksrevisorens konklusjon er knusende:

«Ledelsen i Forsvarsdepartementet og Forsvaret bruker sikkerhetsloven for å beskytte seg mot kritikk.»

Vil ha dempet kritikk

For det er nå dokumentert av Dagens Næringsliv at på punkt etter punkt ba Forsvarsdepartementet Riksrevisjonen gjøre om eller dempe kritikken av regjering, politi og Forsvaret. Det var kravet for å akseptere en rapport som Stortinget kunne diskutere i full åpenhet. På like mange punkter kan den interesserte leser nå selv se at formuleringene ikke skjuler opplysninger som skader rikets sikkerhet om de blir kjent, men som nok er både pinlige og vanskelige for Regjeringen.

Ett eksempel:

«Forsvarsdepartementet og Forsvaret har ikke i tilstrekkelig grad sørget for å sette Heimevernet i stand til å sikre og beskytte objekter i henhold til instruksen», står det i den graderte rapporten fra Riksrevisjonen.

Det forlanger Forsvarsdepartementet forandret til følgende:

«Det er svakheter ved Heimevernets sikring og beskyttelse av nøkkelobjekter.»

Sminket virkelighet

Først ved en slik omskriving kunne rapporten legges åpent frem. Man trenger ikke spesialutdannelse i sikkerhet for å se at her er det ikke dype hemmeligheter Forsvarsdepartementet vil beskytte, men Riksrevisjonens plassering av politisk ansvar. Slik sminkes virkeligheten og alvorlige funn forsøkes holdes skjult.

Som nybakt forsvarsminister holdt Ine Marie Eriksen Søreide en løfterik innsettelsestale der nettopp åpenhet var et viktig tema. Hun var kritisk til den rødgrønne regjeringens manglende innsats på feltet og lovet bedre tider:

«Jeg har sagt tidligere at åpenhet er viktig for meg. Og da mener jeg ikke åpenhet som et honnørord, men reell åpenhet. Åpenhet betyr særlig å bidra til et korrekt bilde av virkeligheten.» (Sitert i Klassekampen.)

Dessverre ser vi nå at forsvarsministeren frontkolliderer med seg selv i døren. Hun mente altså ikke noe med den åpenhetslinjen noen av oss trodde hun sto for. Det er ekstra dramatisk fordi dette viser seg frem i en sak som gjelder samfunnet og enkeltmenneskers trygghet. Riksrevisjonen har vist at jobben ikke er gjort. Forsvarsministeren vil hindre at vi andre får se og høre Stortinget debattere nettopp dette.

Les også Forsvaret og politiet rykende uenig med Riksrevisjonen om evnen til terrorsikring

Dobbelt bokholderi

Lørdag forlangte KrF-leder Knut Arild Hareide at statsminister Erna Solberg nå går inn i saken og sørger for at dokumentene åpnes. «En farse», er Hareides karakteristikk av hemmeligholdet, og han snakker om en «ukultur i Forsvarsdepartementet».

KrF-lederen har dessverre sine ord i behold. At en allerede offentliggjort rapport skal behandles i en lukket høring i kontrollkomiteen og så diskuteres i et hemmelig stortingsmøte, er nesten for utrolig til å være sant i en tid som vår.

Det er nok en farse, men den er til gjengjeld dypt alvorlig. For åpenhet skulle være et av svarene på tragedien som rammet oss den nattsvarte julifredagen for snart seks år siden. Også om åpenheten kunne bli aldri så smertefull. Det ble den da også og rammet Stoltenberg-regjeringen hardt.

Nå er det den rødgrønne regjeringens sterkeste kritikere fra den gang som lukker åpenhetsdøren. Det er ikke bare et paradoks, det minner sterkt om dobbelt politisk bokholderi.

Brudd på tillitskontrakt

Historien om 22. juli er også en historie om ressursene som ikke fant hverandre. Bedre samarbeid mellom politi og forsvar skulle sørge for et mer effektivt vern mot terror. Ikke minst gjelder dette beskyttelsen av viktige bygg, anlegg og samfunnskritiske institusjoner.

Det er dette Riksrevisjonen i 2015 gjennomførte en stor undersøkelse av. Og konklusjonen er knallhard:

Les også Kritisk rapport som viser sikkerhetssvikt lekket

«Etter Riksrevisjonens mening er det sannsynlighet for at hverken politiet eller Forsvaret, sammen eller hver for seg, vil være i stand til å utøve tilstrekkelig beskyttelse av viktige objekter når en trusselsituasjon tilsier det.»

Det er altså dette alvoret dagens regjering ikke vil vi skal få vite mer om. Det er et brudd på den uskrevne tillitskontrakten som ble inngått mellom makt og folk etter den verste tragedien på norsk jord i fredstid.