Da Mette Frederiksens i 2015 overtog formandsposten i Socialdemokratiet erklærede hun, at partiet ligger til venstre for den politiske midte, men at det også bør indgå forlig over hen over midten.

Det sidste synes i den grad at være blevet ført ud i livet. Siden valget i 2015 har Socialdemokratiet stemt mere som de blå end som de røde partier i Folketinget.

I folketingsåret 2015-2016 har sosserne i gennemsnit stemt lige som henholdsvis Enhedslisten, Alternativet, SF og Radikale Venstre i 56 pct. af afstemningerne i Folketinget, mens de i snit har været enige med Venstre, Konservative, Liberal Alliance og Dansk Folkeparti ved 72 pct. af stemmeafgivelserne. Det viser en ny gennemgang, som dataanalysefirmaet Buhl & Rasmussen har lavet.

»Det er ret markant og ikke set i dansk politik de seneste 15 år – og sikkert også meget længere, men det har vi ikke dataen til at vise,« siger Niels Erik Kaaber Rasmussen, der er analytiker og ejer af Buhl & Rasmussen.

I 2015-2016 stemte Socialdemokratiet det samme som Venstre og Konservative i henholdsvis 80 og 76 pct. af afstemningerne. Enigheden med de radikale lå til sammenligning på 75 pct., og partiet stemte kun det samme som SF og Enhedslisten i 57 og 43 pct. af afstemningerne.

Sådan stemmer Socialdemokraterne i Folketinget

Grafen herunder viser, hvor ofte Socialdemokratiet i gennemsnit stemmer sammen med henholdsvis rød blok (Enh., SF, R og Alt.) og blå blok (V, K, LA og DF) ved afstemninger i Folketinget.

Kilde: Buhl & Rasmussen 2017 og ft.dk

Politikskifte

Siden dannelsen af VLAK-regeringen i folketingsåret 2016-2017 har Socialdemokratiet stemt det samme som både Venstre, Konservative og Liberal Alliance i 76 pct. procent af Folketingets afstemninger. Til sammenligning har partiet i samme periode gennemsnitligt stemt ligesom partierne i rød blok 61 pct. af gangene.

Og det er noget nyt, at Socialdemokratiet nu i så høj grad samarbejder hen over midten, forklarer valgforsker og professor ved Institut for Statskundskab på Københavns Universitet Kasper Møller Hansen. Han peger på, at man på bl.a. udlændingepolitikken helt bevidst har valgt at gå med i nogle store forlig, »som bestemt ikke er resten af rød bloks kop te«.

Det samme mener lektor i politologi ved Roskilde Universitet Flemming Juul Christiansen samt professor i statskundskab på Aalborg Universitet, Jørgen Goul Andersen.

»Der er tale om et politikskifte for at prøve at vinde nogle af de arbejdervælgere tilbage, som man har tabt til Venstre og Dansk Folkeparti,« siger Jørgen Goul Andersen og henviser til en optælling fra efteråret, der viste, at Socialdemokratiet i løbet af det seneste år havde stemt for 37 udlændingestramninger, mens Venstre havde stemte for 36.

At stemmeadfærden er udtryk for en tilnærmelse til Dansk Folkepartis vælgere, mener også historiker og socialdemokrat Henning Tjørnehøj, der tidligere er blevet betegnet som Socialdemokratiets uofficielle partihistoriker.

»Det er vist svært at bestride, at det er udtryk for en historisk udvikling,« siger han.

»S har jo i høj grad tabt vælgere til DF. Ikke mindst på grund af udlændingepolitikken, hvor Svend Auken desværre – presset af de Radikale og venstrefløjen og af Information og Politiken – forlod den reguleringslinje, som Anker Jørgensen lagde op til, og som var støttet af Vestegnens S-borgmestre.«

Socialdemokratiet kommer nu til at indtage Radikale Venstres gamle rolle som »brobygger«, der lader vælgerne vandre over fra den anden blok, forklarer Kasper Møller Hansen. Når partiet har støttet kontroversielle beslutninger som ’smykkeloven’ og et stop for at tage imod kvoteflygtninge, er det først og fremmest udtryk for strategi, mener han.

»Det er rent og skær det, man kalder ’medianvælgerteori’, som kan forklare det – at man prøver at fange vælgerne på midten. Hver gang socialdemokraterne går et skridt mod højre, vil der være flere stemmer til venstre for dem, som vil være sikret rød blok. Det er kampen om midten, der definerer, hvem der bliver statsminister næste gang,« siger han.

Sådan stemmer Socialdemokraterne i Folketinget

Grafen herunder viser, hvor ofte Socialdemokratiet stemmer det samme som hhv. SF, DF og LA, ved afstemninger i Folketinget.

Kilde: Buhl & Rasmussen 2017 og ft.dk

Blokpolitik på vej ud

Flemming Juul Christiansen understreger, at man ikke kan tage afstemningsprocenterne som et et-til-et-udtryk for en ændret politik. For eksempel kan flere af partierne på venstrefløjen for øjeblikket have en tendens til skulle at markere i forhold til hinanden. Det kan bidrage til, at de stemmer mindre som Socialdemokratiet.

En svag Venstre-regering har desuden været nødt til at invitere socialdemokraterne til flere brede forlig, som ikke har været udtryk for lige så rendyrket borgerlig politik, som VK-regeringen kunne føre i 00’erne.

»Så tallene er udtryk for reduceret blokpolitik. Men hvad alle årsagerne er, det er jeg ikke sikker på,« siger han.

Niels Erik Kaaber Rasmussen påpeger dog, at stemmeafgivelserne viser, at de øvrige partier i rød blok ikke har flyttet sig ret meget fra hinanden indbyrdes, i forhold til hvor meget Socialdemokratiet har rykket sig.

Ser man på tallene, passer udviklingen i stemmemønsteret med, hvordan dansk politik har udviklet sig, og de illustrerer på den måde den faktisk førte politik, mener han.

»Man ser tydeligt, at stemmemønsterudviklingen afspejler den historiske udvikling. Man kan se blokpolitikken under VKO afspejlet. Man kan se SF’s parløb med S, man kan se Enhedslisten forsøge at nærme sig midten, man kan se Liberal Alliance rykke mod de andre højrefløjspartier, man kan se Konservative og Venstres parløb og så videre,« siger Niels Erik Kaaber Rasmussen.

Tættere på Venstre

De brede forlig, Socialdemokratiet har deltaget i, afspejler også, at det politiske samarbejde med blå blok siden valget ikke kun drejer sig om udlændingepolitik. Dagpengeforliget og en hævelse af pensionsalderen er eksempler fra den økonomiske politik, og på uddannelses- og miljøområdet støttede Socialdemokratiet som eneste parti i rød blok det udskældte uddannelsesloft og gik imod et forbud mod udvinding af skifergas. Det hæfter Enhedslistens politiske ordfører Pernille Skipper sig ved.

»Tallene her understreger jo meget klart, at man som borger ikke skal forvente, at der sker et dramatisk skift i den politik, der bliver ført, bare fordi Mette Frederiksen måske skulle blive statsminister,« siger hun.

»Socialdemokraterne har både i ord og i handling vist, at der skal rigtig meget til, før de ændrer politik og retning for vores samfund i forhold til den, som Lars Løkke står for. På rigtig mange måder er de jo efterhånden tættere på Venstre end på både Enhedslisten og flere andre partier i den såkaldt røde blok.«

Læs også Oversigt: De 10 vigtigste uenigheder i rød blok

Også i Dansk Folkeparti mener gruppeformand Peter Skaarup, at tallene illustrerer den nuværende politiske udvikling.

»Mange af sådan nogle analyser kan nogle gange ramme et sted, hvor man ikke synes, der er belæg for det i det daglige. Men i forhold til de her tal, tror jeg, man har fat i noget reelt – nemlig at socialdemokraterne har flyttet sig markant siden valget i 2015,« siger han.

»Man har flyttet sig fra de øvrige partier i det, man kalder rød blok, på f.eks. udlændingepolitikken. Der er der ingen tvivl om, at Socialdemokratiet har flyttet sig, og det har vi også bemærket.«

Peter Skaarup mener, at den nye politiske linje kan give anledning til at se på nye samarbejdskonstellationer i Folketinget.

»Man kunne håbe på, at der kom et stabilt flertal bestående af Venstre, Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet i fremtiden. Det her viser, at det kunne være på vej i det spæde,« siger han.

Kvoteflygtninge gjorde ondt

Den uofficielle partihistoriker Henning Tjørnehøj afviser ikke, at en koalition med Dansk Folkeparti kan blive en realitet i fremtiden. Men Socialdemokratiet har endnu mere til fælles med venstrefløjen, mener han og erkender, at det eksempelvis »gjorde ondt« at støtte Venstre-regeringens foreslåede stop for kvoteflygtninge. Alligevel er det »nødvendigt« på denne måde at tage bestik af DF’s fremgang, mener historikeren.

»Socialdemokratiet er som sædvanlig stort set alene om at prøve at hive stemmer tilbage fra højre til venstre. Så kan de andre partier jo sagtens stå og pege fingre, uden at de anviser en lige så slagkraftig metode.«

Kasper Møller Hansens seneste analyse fra denne måned viser netop, at Socialdemokratiet har hentet over 41.000 vælgere hen over midten fra Dansk Folkeparti siden valget. Men partiets nye kurs rummer en fare for, at splittelsen bliver for stor i den røde blok. Og så risikerer man, at partiet bevæger sig helt væk fra dets egentlige fundament.

»Socialdemokraterne i baglandet kan måske spørge: ’Hvor er egentlig de socialdemokratiske værdier?’ Det er bestemt ikke nemt at bevæge sig som S har gjort. Hvad nu, hvis det går for stærkt? Det er jo en stærk organisation med rigtig mange aktive og meningstunge medlemmer og mange stærke byrødder. Så de er jo en organisation, som – når Christiansborg flytter sig, som det har gjort – bestemt kan blive udfordret fra baglandet, og det har vi da også set nogle tendenser til.«

Også Jørgen Goul Andersen peger på, at man med strategien risikerer at forregne sig, hvis Mette Frederiksen mister opbakningen fra de radikale og venstrefløjen. Og de trofaste socialdemokratiske vælgere kan i stigende grad gå andre steder hen, hvis de efterhånden slet ikke kan genkende deres gamle parti.

»Partierne har altid bevæget sig, men gør man det for meget, mister man sin sjæl og identitet. Under Thorning bevægede S sig langt til højre på fordelingspolitikken. Nu bevæger man så tilsyneladende tilbage, men tager så et stort ryk til højre i værdipolitikken. Der er en kontinuitetsfaktor, og zigzagger man for meget, risikerer man, at folk falder fra,« siger han.

Konstruktiv tradition

Socialdemokratiets politiske ordfører, Nicolai Wammen, mener ikke, at partiet er på vej væk fra sit fundament – for Socialdemokratiet har altid været en »konstruktiv samarbejdspartner og et parti, der tager ansvar«, som han siger.

– Men hvis man ser på data, er det første gang siden i hvert fald 2001, at Socialdemokratiet har stemt mere med blå end med rød blok. Har I ikke rykket jer meget langt?

»Nej, Socialdemokratiet ligger rigtig fornuftigt i forhold til, at vi laver aftaler med regeringen og de blå partier, når det er til gavn for Danmark, og at vi så også samtidig klart melder, hvor vi er uenige med regeringen og blå blok. Det gælder blandt andet Lars Løkkes hede drømme om topskattelettelser betalt af en højere pensionsalder og lavere SU. Så jeg mener, Socialdemokratiet står rigtig fornuftigt i det politiske landskab som et parti, der kan samarbejde både til højre og venstre.«

– Hvad er det præcis, der knytter jer mere til rød blok efter et valg?

»Vi har et godt samarbejde med de øvrige partier i oppositionen, og vi forventer, at vi kan få et rigtig fornuftigt samarbejde med de røde partier – ikke mindst på klima, uddannelse og miljø, for nu at tage nogle af de vigtige emner, hvor vi ligger tættere på de røde partier end de blå. Og så er der andre områder – f.eks. udlændingepolitikken – hvor vi er tættere på de blå partier end i hvert fald de fleste partier i den røde side af salen.«

– Nu nævnte du selv, at I har uenigheder med regeringen på noget fordelingspolitisk. Men det er jo som nævnt ikke kun udlændingepolitikken, I har samarbejdet med den om. I har jo støttet en dagpengeaftale, og I har været med til at sætte pensionsalderen op. Og I har senest lagt stemmer til et uddannelsesloft?

»Det er rigtigt, at vi har lavet en række andre aftaler, hvilket jeg også nævnte. Og med dagpengeaftalen får vi et bedre system, end det, der lå før, ved at gå ind og lave en aftale. Og det er jo et udtryk for, at vi går ind og tager ansvar og opnår resultater. Der er andre partier, der vælger en anden vej, og det må de jo så stå på mål for. Vi mener, det er fornuftigt, at Danmarks største parti også er et konstruktivt parti, uanset om vi er i regering eller opposition, og vi synes grundlæggende, blokpolitik er noget skidt for Danmark,« siger Nicolai Wammen.