Božo Petrov, začetnik liste skupine nezavisnih stranaka simboličkog naziva MOST – most koji bi Hrvatsku trebao prebaciti na drugu, bolju i ljepšu obalu – prvi je politički uspjeh postigao prije dvije godine kad je svrgnuo s vlasti Stipu Gabrića Jamba, neupitnog vladara Metkovića u dugačkom nizu od 16 godina.

Sada s kapitalom dvogodišnjeg vođenja Metkovića, u koji je ugradio i mjeru protiv samoga sebe smanjivši si plaću na godinu dana, izlazi na parlamentarne izbore. Otac troje djece, sa suprugom učiteljicom u područnoj školi, kloni se razmetljivih statusnih simobla – nosi skroman sat, vozi Renault Clio, živi kao podstanar i skuplja snagu za veliki životni projekt – dizanje kredita za gradnju kuće.

Sav je netipičan: spajao bi funkciju predsjednika Republike s predsjednikom Sabora, grozi se ideje da članovi stranke budu lutke na koncu koje se klanjaju stranačkoj mašineriji, nije želio u MOST-u bilo koga tko je već bio u izvršnoj vlasti, na referendumu za brak zaokružio je za – da je brak zajednica žene i muškarca, ali pritom uopće ne taji da među prijateljima ima homoseksualaca kojima daje za pravo kad se bore za reguliranje svog statusa.

Praktične mjere

Gorljivo će Božo Petrov u politički diskurs unijeti pomalo zamrle kovanice, one o favoriziranju sposobnih i poštenih nauštrb klijentelizma, jačanju individualnosti prema kolektivnoj neodgovornosti, ideji općeg dobra…

Kao slap je kad tumači svoje političke stavove. Ali, staložen, istog tona i ritma. U dugom razgovoru promijenit će ga samo dva puta; pitanje o pristupanju Jadranke Kosor MOST-u izazvat će duboki uzdah i neodređenost, a zna li kao psihijatar odmah s kime ima posla – smijeh. Lako je moguće da postane iznenađenje ovih izbora.

Kad ste preuzeli upravljanje Metkovićem, dočekao vas je manjak od 19 milijuna, godinu ste dana radili za minimalac… Na državnoj razini dočekao bi vas deficit od 12 milijardi. Koliko bi mjeseci članovi Vlade i saborski zastupnici trebali raditi bez plaće i koliko automobila bi trebali prodati da taj deficit smanjite na državnoj razini?

– Prodaja automobila vezana je uz Omiš, gradonačelnik Ivan Kovačić prodao ga je jer je htio pomoći gradnju vrtića. A mene je dočekao slupani auto, ali i da nije, svejedno bih ga prodao jer je za njega bilo plaćeno ukupno 800.000 kuna. Prodaja automobila je simbolična gesta, ali i praktično djelo. Simbolika koja označava način rada nas nezavisnih koji smo se ‘probudili’ u raznim krajevima Hrvatske. Odlučili smo poduzeti praktične mjere ne štedeći apsolutno nikoga, pa ni sebe same. Prvo smo sebi smanjili plaće pa smo tek onda počeli rezati ostale stvari.

Znači da biste morali smanjiti plaće saborskim zastupnicima?

– Nije problem, neovisno o tome nalazite li se na lokalnoj, županijskoj ili državnoj razini, uravnotežiti prihode i rashode proračuna. Problem je ako niste spremni na promjene. Onda ih sigurno nikada nećete provesti. Istina, takve promjene nose rizik da za četiri godine ne dobijete mandat, ali to nije bitno. Sve dok se bude kalkuliralo sitnoposjednički, zemlja nam neće ići naprijed. Smiješno mi je kad danas vidim da netko pleše kolo zato što je zabilježio rast od 1,1 posto, a pritom su kamate na kredite koje je uzela država tri posto. Ne slažem se ni s HDZ-om koji stalno jaše po tome kako je ova Vlada nesposobna kao da ovakvo stanje nije rezultat njihovih osam godina vladavine. HDZ nam govori da oni neće tako kao SDP i ne smeta im pritom obećavati 1000 eura za svako dijete! Netko je to lijepo komentirao: danas se svako dijete rađa s 10.000 eura duga.

Hrvatska opstojnost

Oni uopće ne vode računa da je tih 1000 eura zapravo naš novac. Umjesto da pronalitalitetnu politiku vežu sa zdravim gospodarstvom i postave je kao prioritetno pitanje hrvatske opstojnosti, pa čak i nacionalne sigurnosti jer nam za pet ili deset godina neće imati tko raditi, mi dobivamo kozmetičke, predizborne trikove koji nam vrijeđaju inteligenciju.

Na Markovu trgu sam rekao: ‘Javite se za plaću od oko 9000 kuna, i to je jako visoko za hrvatski prosjek, ali ako budete dobro radili, mi ćemo vam je vratiti’. Ne želimo raditi uranilovku – ali nitko nema pravo na visoku plaću ako je nije zaradio.

Zašto mislite da bi vaše iskustvo s lokalne razine vrijedilo i u znatno kompliciranijem državnom sustavu?

– Ako građani smatraju da SDP i HDZ nakon ovakvih 25 godina imaju pravo ponovo voditi državu – svaka im čast, neka ih biraju i dalje. Ali, neka barem uzmu njihove predizborne letke, internet svašta pamti, pa neka usporede što su obećavali, a što su napravili i što smo napravili mi koje je dočekala kašeta brokava. Neka usporede tko želi raditi, a tko se samo šminka i radi predizbornu strku.

Ne mislim da je državna razina kompleksnija zato jer imate veću moć odlučivanja i veći manevarski prostor za rješavanje problema nego što ih imate na lokalnoj razini. Na lokalnoj razini su stvari zadane, ne možete mijenjati prireze koliko hoćete. Mi se za lokalnu samoupravu moramo doslovce tući na parlamentarnoj razini jer se država prema nama odnosi maćehinski. Nama država uzima novce, mijenjajući nam porezni sustav gubimo stotine tisuća kuna, koje bi na državnoj razini bile stotine milijuna, a od nas se traži da zadovoljimo istim obvezama koje se stavljaju pred lokalnu samoupravu. Mi smo napunili njihovu vreću i imamo pravo pitati: kako su se oni prilagodili, kako su oni i jesu li srezali svoje reprezentacije?

Za kakve se konkretne promjene zalažete, kakve reforme želite?

– I HDZ i SDP, kad se ne bave svojim pozicijama, bave se samo protupožarnim, vatrogasnim mjerama koje služe za kupnju socijalnog mira. A bez reformi, i to na svim područjima – od javne uprave, pravosuđa, poreznog i monetarnog sustava, kadrovskog, koji bi napokon preferirao sposobne, a ne stranačke poslušnike – Hrvatska jednostavno nema budućnosti.

Bolni rezovi

Građani su alergični na riječ reforme – misle da će s njima ostati bez posla.

– Istina je da je političarima u Hrvatskoj sinonim za reformu rezanje i otpuštanja. Reforme uopće ne moraju značiti bolne rezove. Reforma poreznog sustava koja bi oslobodila poduzetnike i gospodarstvo koje hropće pod nametima je pozitivna stvar. MOST ne želi otpuštanja nego bolju organizaciju. Nije uopće problem sadašnje javne uprave njezina navodna glomaznost, kako nas pokušavaju uvjeriti, nego njezina stvarna efikasnost. Treba napraviti potpuno drugačiji ustroj teritorijalnih jedinica jer je sadašnji sustav sa 550 općina neodrživ; oni ne mogu sebi zaraditi za plaće. Pritom čak ne govorimo o samom ukidanju općina nego o drugačijem ustroju i povezivanju općina, da zadržimo njihov identitet. SDP i HDZ o tome šute, iako su nas SDP-ovci na prošlim izborima uvjeravali da uprava ima spremne tri varijante reformi.

Nisu ih proveli. HDZ priča o identitetu. Pa ja sam isto za identitet i patriotizam sve dok on ne narušava gospodarski razvoj Hrvatske. Nakon 20 godina znamo da je ovakav teritorijalni ustroj kočnica razvoja RH. Javna uprava se može u postojećim gabaritima puno bolje organizirati – ali treba definirati kriterije zapošljavanja i napredovanja, nagrađivati radnike po sposobnosti i učinkovitosti, a ne po podobnosti.

Velika obećanja uvijek puknu na strahu od gubitka izbora. Zašto mislite da biste vi to mogli?

– Zato što nismo oklijevali provesti nepopularne mjere kako bismo spasili naše lokalne samouprave. Ako građani opet budu glasovali za SDP ili HDZ, opet neće biti ništa od reforme javne uprave jer oni ne žele ugroziti svoju poziciju. Uopće ne postoje kriteriji sposobnosti ni u javnoj ni u državnoj sferi! Vidjeli ste kako je skončao prijedlog Martine Dalić da se odrede kriteriji za izvršne funkcije, jednoglasno su ga odbili. U sadašnjem sustavu nema stimulacije koja bi razdvojila vrijedne i sposobne od onih koji žele državni posao jer misle da su njime dobili status svete krave do kraja života. Destimulacija bez stimulacije ne potpomaže razvoj kvalitete u javnoj upravi.

Tvrdite da javni sektor treba izjednačiti s privatnim. Nije li to malo naivno i nerealno – nigdje u svijetu nije tako.

– Naivno je sve dok ne dođete u poziciju da to možete promijeniti. Ne možete očekivati da će vam ovakav slab realni sektor kakav je danas, koji je srozan na trećinu tvrtki koje su postojale prije 20 godina, biti kralježnica razvoja, a pritom na nju sjedate golemim opterećenjima. Tržište mora biti fluentno, morate izdvojiti ljude koji znaju i žele raditi od onih kojima je posao u državnoj upravi hobi. Institucije imaju svoju vrijednost tek kad služe čovjeku, a ne čovjek njima.

Povjerenje ljudi

Što je od svega toga goruće?

– Pravosuđe treba hitno mijenjati. Grozno je i moralno nepodnošljivo da netko tko bi po svim regulama trebao biti osuđen zbog svojih djela biva izbavljen zbog proceduralnih pogrešaka. Grozno je da lokalni šerif koji je haračio po lokalnoj samoupravi, za što postoje nepobitni dokazi, slobodno šeće gradom.

Govorimo o Stipi Gabriću Jambu?

– Prvo je gospodin Sanader, a nakon toga gospodin Stipe, a i Omiš je imao svog Jamba. Nama je trebala godina i pol da bismo uopće započeli sudski proces i bit ćemo sretni ako predmet ne završi u zastari.

Uporno spominjem primjer Njemačke koja te stvari riješava u roku od tri mjeseca, i to nije diktatura nego učinkovito pravosuđe.

Ostajete li pritom da idete na izbore u svim izbornim jedinicama – otkuda vam 140 ljudi za liste?

– Ne bih rekao da je to puno ljudi. To bi možda bilo neizvedivo SDP-u i HDZ-u jer su oni izgubili povjerenje ljudi. Kad smo se počeli povezivati na razini Hrvatske, uopće nam nije problem doći do kvalitetnih ljudi. Oni će nam se priključiti, a mi ćemo našu priču održati poštenom i boriti se za rast.

Tvrdite da ne želite potrošene političare u svojoj stranci. Po čemu je Drago Prgomet svjež, što vas je spojilo?

– Čovjek je svjež onoliko koliko mu je karakter jak i onoliko koliko promišlja o dobrobiti Hrvatske. Za mene je Drago Prgomet upravo to. Pokušavao je promijeniti sustav iznutra i kad je vidio da to ne može, odbio je dalje u njemu sudjelovati bez obzira na to što je mogao birati bilo koju poziciju kao dopredsjednik HDZ-a. On, poput mnogih u MOST-u, nema nikakve mrlje na sebi, nije upleten ni u kakve kriminalne pretvorbe niti je bio HDZ-ov uhljeb.

U proljeće ste najavili savez s Marijanom Puljak iz Splita. Sada se to više ne spominje – je li pukla ljubav?

– Ne bih rekao da je pukla ljubav, i ona i mi imamo slične ciljeve. Postoje određene razlike između nas, ali se toplo nadam da nisu nepremostive. Nije još do kraja odlučeno idemo li zajedno na izbore, vidjet ćemo u sljedećem tjednu.

Stranke se zalažu za promjene. Sve dok ne dođu na vlast. Zašto bi vama glasači trebali vjerovati da ćete ih provesti?

– Kad smo preuzeli svoje lokalne dužnosti, nismo čekali tri godine da počnemo nešto raditi. Mi smo prvo krenuli od sebe. I kad tako krenete od sebe, možete dobiti vjerodostojnost.

Banke i država

Kako procjenjujete Vladino rješenje za švicarac?

– Bojim se da je to samo zamrzavanje stvari do izbora, da će na kraju ceh opet platiti građani. Praksa hrvatskog suda takva je da nam se ne piše dobro. Nije realno s ovakvim pravosuđem misliti da je Vladino rješenje dugoročno. A nije baš ni pravedno; država je trebala zaštiti građane, banke su trebale savjetovati građane, a ne im ‘uvaljivati’ nepovoljne kredite.

Ankete pokazuju da MOST raste. Što ako se nađete u situaciji da sa svojim rezultatom postanete jezičac na vagi – kome biste se priklonili – HDZ-u ili SDP-u?

– Vjerujem da će ljudi konačno glasati za promjene, a ne za status quo koji će nas otjerati u bankrot i dovesti pod tuđi diktat. Iskreno bih volio da budemo taj jezičac. U tom slučaju nitko ne bi mogao sastaviti Vladu a da ne provede reforme. Nas ne interesiraju ni HDZ ni SDP, mi ih uopće ne vidimo kao zasebne stranke nego kao istu interesnu skupinu i zato nam je sasvim svejedno tko će pobijediti. Bude li se nas pitalo, niti jedna stranka neće dobiti našu podršku dok ne pristane na predloženi popis reformi s konkretnim rokovima.

I što onda kad prolazno vrijeme prođe…

– Mi bismo gospodi napravili popis – što u kojem roku trebaju napraviti, što konkretno u prvih šest mjeseci, što u godini… Uz napomenu: ako se budete toga držali, mi ćemo biti suglasni. Ako ne budete – idemo na prijevremene izbore. Izračunali smo da su prijevremeni izbori manji trošak nego financiranje nesposobne Vlade još četiri godine i uništavanje društva.

Prihvatili biste, dakle, suradnju i s HDZ-om i s SDP-om?

– Loša je konstrukcija da mi prihvaćamo SDP ili HDZ. Oni mogu pristati ostati na vlasti ili dobiti vlast jedino u slučaju da provedu reforme. Mene je samo strah da oni to neće i da će između sebe složiti veliku koaliciju. Doduše, tada bi maske definitivno pale! A birači bi konačno vidjeli tko su ljudi koji predstavljaju HDZ i SDP. Već to najavljuju – kažu da ne žele da ih ucjenjuju minorne populističke stranke. Nisam znao da smo minorni ili minorni toliko da će oni zbog toga raditi veliku koaliciju koja donedavno uopće nije bila zamisliva?! Mi ih ucjenjujemo zato što želimo reforme za koje nas oni već 20 godina uvjeravaju da će ih provesti? Jedina stvar koju je SDP proveo bila je fiskalizacija. Od Plana 21 nije ostalo ništa. Ali isto to vrijedi i za HDZ. Nemaju srama. Čak nemaju volje ni posipati se pepelom nego samo govore da SDP-ova Vlada nije učinkovita. Zanimljivo – njihova je bila učinkovita u bojanju tunela!

Možete li zamisliti sebe kao premijera?

– Ne bježim od odgovornosti, ali od mene postoje sposobniji ljudi. MOST želi iznjedriti najkvalitetnije ljude. Listu ćemo definirati zadnji dan. Nama svaki dan dolaze novi ljudi. Robert Podolnjak, ustavni stručnjak iz Varaždina koji nam je u petak pristupio, rekao nam je da za sebe ne traži ništa, da želi samo da Hrvatska ide naprijed. Meni se takvi ljudi sviđaju. I takve želim promovirati – a ne baviti se trgovinom.

Zazivate sankcije za građane koji ne izađu na izbore. A kako biste sankcionirali dužnosnike za nerealizirane planove, nedolaske na sjednice…

– Izborni apstinenti ne shvaćaju da glasaju i onda kad ne izađu na izbore. Samo što, nažalost, nisu preuzeli odgovornost u svoje ruke nego su je prepustili nekom drugom. Ne mogu prihvatiti apsurd da građani biraju političare, a da oni nakon toga nemaju nikakvu odgovornost prema njima, iako se često pozivaju na iste te građane, a ne rade ni za koga osim za sebe. Naše zakonodavstvo abolira ih od odgovornosti.

Strašno me zanima tko će na kraju biti odgovoran za ono što se dogodilo u Metkoviću, Omišu, Ini… Metković je sustavno uništavan: godine 1989. imali smo oko 8500 radnih mjesta i 12.000 stanovnika, a danas imamo 17.000 stanovnika i jedva 3500 radnih mjesta. Tko će za to biti odgovoran? Treba staviti na dnevni red pitanje lustracije u pretvorbi pa makar da se jasno i glasno imenuje tko je kriv ako su već propale tvornice. Političari moraju snositi sankcije za svoje loše odluke, prouzročene lijenošću, nerazboritošću ili kriminalnom, ali ne samo propašću na izborima. Dok se to ne dogodi, ljudi će politiku doživljavati kao prljavu stvar. A pošten rad ne bi smio imati alternativu.

Pozitivne promjene

Koliko vam uvidi koje imate kao psihijatar o stanju duša i uma pomažu u političkom angažmanu?

– Kad prolazite edukacije poput edukacije za grupnu analizu, naučite dobiti mnogo objektivniji uvid, značajno više analitičan. Prepoznajete profile ljudi i možete konstruirati mnogo točnije predikcije, ali tu uvijek treba postojati zadrška. Svaki čovjek je individua i nosi u sebi nepredvidljivo, a sazrijevanje može donijeti pozitivne promjene. To se nikad ne bi smjelo isključiti.

Što vas je nagnalo da postanete političar?

– Bio bih najsretniji da sam se mogao baviti svojom strukom. Ali, nisam mogao zatvarati oči pred onim što se događalo u Metkoviću, Kovačić to nije mogao u Omišu, Ružica Vukovac u Velikoj Kopanici, Ljubica Ambrušec u Gradecu… Smatrao sam da nemam pravo na ignoranciju, živjeti kao Pale sam na svijetu.

Po toj logici bi se svi trebali politički angažirati?

– Naravno da bi. Zašto bi netko pustio svoje mjesto nekome tko je puno manje sposoban i pritom uopće ne zna što znači javni, društveni interes, zašto je to bitno za zajednicu. Ljudi se skanjuju od politike, i to je dijelom razumljivo. Pitanje je samo shvaćaju li kome su prepustili mjesto svojim neaktivizmom. Želim da moja djeca i i sva djeca imaju mogućnost izbora kakvu sam ja imao – ne budemo li se aktivirali, neće nas biti za par generacija.

Za reforme koje želite treba vam vlast. Inače se svodite na saborskog zastupnika koji povremeno živcira stranku na vlasti. Jeste li spremni na to – ne bi li vam bilo bolje ostati u Metkoviću i popravljati ono što možete?

– Uopće ne želim ni pomišljati da će građani opet birati između dvije nesposobne opcije. Einstein je rekao da je sasvim neracionalno ponavljati istu stvar više puta i pritom očekivati drugačiji ishod. SDP i HDZ su potrošili sve kredite.