Văd că lumea îl înjură din nou pe dl. Iohannis. De data asta că face o vizită mult prea extinsă în Israel. O nouă confirmare a faptului că avem un președinte care tace și face. Plajă.

Adevărul e că nici n-ai avea de ce să-l lauzi. Așa cum nu lauzi un dulap că există, tot așa nu te poți entuziasma că dl. Iohannis există. Există și pace.

Când tace, este un președinte normal. Devine paranormal doar când vorbește: „Soția mea Carmen și cu mine ne-am gândit de multe ori, în viața noastră anterioară, cum ar fi să venim la Ierusalim. Și iată, am venit într-o poziție care mă face să stau în fața dumneavoastră…”

Ghinion, în viața noastră anterioară, noi am fost tot alegători!

Metempsihotic, dl. Iohannis azi e președinte, ieri a fost copac. În ciclul reîncarnărilor, mâine - poimâine o să zboare, iar noi o să rămânem cu ochii-n soare: se duc anotimpurile electorale unul după altul și România tot n-are parte de un președinte întreg.

Pentru că mai mereu alternativa a fost mai rea. E bine că lumea îl înjură pe dl. Iohannis. Măcar cu distracția asta să rămânem. La ce tendințe autoritarise manifesta dl. Ponta, la ce serbări omagiale pe Arena Națională își aranja încă înainte de întronizare, ne întorceam la bancurile cu șopârle de pe vremea lui Nea Nicu. Micul gigant nu suporta critica, făcea urât dacă-l pomeneai de rău și asmuțea dulăii pe tine.

Cel puțin, acest președinte, cum nu reacționează la nimic, nu reacționează nici la înjurături. Îi zici de rău, de bine, el lemn! Există, totuși, și un risc. Cu un astfel de personaj seren, industria de umor din România se îndreaptă inevitabil spre faliment. N-are haz să faci bâză de un om care urmărește cu atenție ce spui, dar nu se prinde niciodată de poantă.

Totuși, cât de jos ne sunt așteptările dacă ne bucurăm că dl. Iohannis este mai puțin nociv decât dl. Ponta!

Încet-încet, oamenii o să uite, totuși, că dl. Klaus este președinte și doamna Carmen este prima doamnă. Cuplul prezidențial va răsufla ușurat când va scăpa de grija că cineva îi va sesiza absența din țară. Iar mandatul va fi, în sfârșit, un concediu veșnic.