השופטים קבעו גזר דין של 20 שנה ולא מאסר עולם כפי שמקובל במקרי רצח, לדבריהם משום שלקחו בחשבון את הודאתו, את הסבל שחווה בידי הנרצח ואת נסיבות חייו, כמו גם את מצבו הרפואי, בהיותו חולה אפילפסיה. עם זאת, דחו השופטים את הטענה שיש לבחון את המעשה על רקע מוצאו האתיופי של ימר המשפיע על תחושת הקורבנות שלו כתוצאה מהתקיפה המינית.



בכתב האישום נטען כי ימר רצח את איילין בעקבות סכסוך כספי בין השניים. עוד נטען כי ביום הרצח ימר היה שתוי, והשניים שוחחו עד שזה התנפל על הקורבן מאחור, חנק אותו והכה בראשו באמצעות לבנה כמה פעמים. לאחר מכן, גרר אותו עד למכולת אשפה שהייתה בסמוך.



שעות אחדות לאחר מכן, ימר הסגיר את עצמו למשטרה והודה בביצוע המעשה. הוא טען כי פחד מאיילין, וכי הוא סחט ממנו כספים כמה פעמים. פרקליטו של ימר, עו"ד אלון אייזנברג, טען כי הוא סבל מקנטור מתמשך מצד הקורבן, כמו גם מהשפלה ומביזוי, מגניבות, מסחיטה ומאיומים, והשיא היה כשביצע בו מעשי סדום.



עם זאת, בית המשפט קבע כי ימר קיבל החלטה מחושבת שזהו המוצא היחיד שלו. השופטים קבעו כי מדברי ימר עולה שמה שהניע אותו היה הרצון לנקום בנרצח על הפגיעה המינית ולהשתחרר ממנו אחת ולתמיד. "עדותו המפורטת והברורה על פעולותיו באותו לילה מצביעה על כל שהנאשם היה במלוא חושיו, פעל באופן מחושב והבין את תוצאות מעשיו בזמן אמת", נכתב בהכרעת הדין. עוד קבעו השופטים כי עדותו של הנאשם בבית המשפט לא עולה בקנה אחד עם הגרסה שמסר במשטרה.