For tiden taler alle om, hvad HK’eren, LO’eren og direktøren får ud af Løkkes skatteudspil. Jeg har en nyhed:

Den fordelingspolitiske krig foregår ikke mellem rig og fattig. Eller by og land. Den foregår mellem gammel og ung. Løkke bruger vores uddannelser som en brønd, han kan fiske penge op af. Men ingen taler om uddannelsesbesparelserne i år, for de er jo ’gamle nyheder’.

Fakta er, at Løkke-regeringen stadig sparer 2 procent på vores uddannelser årligt. Forestil dig, for eksemplets skyld, at du er uddannelsesleder og hvert år får 100 kr. pr. elev. Næste år har du 98 kr. Efter 10 år har du 81,7 kr.

På mit studium bliver vores mundtlige eksaminer afskaffet. Vores introture bliver sparet væk. Vores undervisere fyret. Ser vi tilbage på Løkkes periode, er tendensen krystalklar. Der bliver taget fra de unge og givet til de ældre.

Med finansloven for 2016 og 2017 delte Løkke penge ud til boligejere, bilejere og plejehjem. Vi unge fik lagt et uddannelsesloft ned over os. Med aftalen om boligbeskatning fra maj får de ældre en skatterabat, mens vi unge er de store tabere, ifølge boligøkonom ved Syddansk Universitet Morten Skak.

Og nå ja, samme måned fortalte Løkke, at pensionsreformerne var droppet. Vi unge skal betale for, at raske ældre, der lever længere, trækker sig fra arbejdsmarkedet og flyver sydpå med fuglene til Costa del Sol.

I denne omgang har Løkke lanceret et skatteudspil, hvor den unge generation betaler for jobfradrag. Billigere mandler. Kulsorte Lamborghinier. Brobizz. Og iPhones. Vi får intet ud af reformen, og jo, det må jeg sgu godt klynke lidt over.

I denne omgang har Løkke lanceret et skatteudspil, hvor den unge generation betaler for jobfradrag. Billigere mandler. Kulsorte Lamborghinier. Brobizz. Og iPhones

Når man spørger regeringen: Hvorfor sparer I på de unge?, får man flere svar.

Løkke siger: »Hvilke unge? Det skal kunne betale sig at arbejde«. Søren Pape siger: »Undskyld, undskyld, grundskyld«. Og Anders Samuelsen siger: »Skattelettelser! Hvad snakkede vi om?«.

Regeringen udgør på den måde en dumhedens akse. Man sparer på alt, der gør Danmark klogere. Alt, der gør Danmark idérigt. Alt, der bringer os bedre ind i fremtiden.

Nu spørger du nok: »Hvad skal vi så gøre, dit lille hyperprivilegerede barn?«.

Havde jeg 23 milliarder kroner til en finanslov, ville jeg kaste pengene i ungdommen. Her er 5 forslag:

1. For det første ville jeg kaste 10 mia. kr. i uddannelse og forskning. Ifølge Arbejderbevægelsens Erhvervsråd har vi potentiale til at blive 96 mia. kr. rigere i 2025 målt på bnp – hvis vi satser på uddannelse. Pengene til uddannelse kommer mange gange igen. På den måde får vi også bedre råd til at skifte ble på de ældre.

2. For det andet ville jeg kaste 4 mia. kr. i børn i alderen 0-3 år. En forskningsrapport fra Massachusetts University peger på, at hver dollar, som bliver investeret i daginstitutioner, giver 13 dollar igen i skatteindtægter. Ifølge pædagogernes forening, Bupl, mangler vi desværre 4.000 pædagoger i Danmark.

3. For det tredje ville jeg kaste 3 mia. kr. i studieboliger. Ifølge Dansk Byggeri mangler der 22.000 studieboliger i dag. Unge, der bor på syv forskellige sofaer, falder nemt fra uddannelsen. Det koster det hvide ud af øjnene.

Pengene til uddannelse kommer mange gange igen. På den måde får vi også bedre råd til at skifte ble på de ældre

4. For det fjerde ville jeg kaste 1 mia. kr. i en indsats for at få kloge hoveder til Danmark. Borgmestrene i Kalundborg og Varde fortæller, at mangel på kvalificeret arbejdskraft er den største bremse for vækst.