Trods advarsler om manipulation og russiske troldehære var det ikke fænomener, der kom til at påvirke den netop overståede danske valgkamp. Derimod var det huller i vores egen lovgivning, der har vist sig at være et af de største demokratiske problemer.

Både Stram Kurs og partiet Klaus Riskær Pedersen omgik valgloven og blev hurtigere opstillingsberettigede til Folketinget, end de burde. Normalt skal man have en »eftertænksomhedsperiode« som vælger, fra man tilkendegiver, at man vil være med til at gøre et parti opstillingsberettiget, til man faktisk skriver under. Perioden skal være på syv dage. Men begge partier droppede betænkningstiden, og fik vælgere til at skrive under med det samme, hvilket gav en langt hurtigere og sikkert også mere givtig proces for partierne. Et demokratisk wild west, der ikke er det danske demokrati værdigt.

Den nye indenrigsminister Astrid Krag udtaler, at »nogle er mere kreative, end vi har fantasi til at forestille os«. Det har vi allerede set beviser på, og derfor er det hamrende naivt af politikerne, at de i lovgivningen ikke gjorde det muligt at sanktionere, hvis ikke reglerne blev overholdt – endsige erklære de angivne underskrifter for ugyldige.

Efter politisk nølen under valgkampen har den nye indenrigsminister heldigvis sikret, at hullet i valgloven lukkes med det samme. Det er også på tide, men den politiske naivitet ser desværre ud til at fortsætte. Berlingske kan nu fortælle, at vælgersystemet ikke skal evalueres, selv om man herved havde muligheden for at lære af sine fejl.

Politikerne har i stedet valgt at opbygge en hel ny portal for afgivelse af vælgererklæringer. Det kan man også kalde en evaluering, hvor konklusionen er, at systemet var så dårligt, at det helt må skrottes. Det kan være fornuftigt. Men det virker ikke hensigtsmæssigt ikke at drage alle de erfaringer, man kan og lære af sine fejl. Èt er, at eftertænksomhedsperioden er blevet omgået. Noget andet er øvrige fejl. Som f.eks. at udenlandske statsborgere har været i stand til at afgive en vælgererklæring i Danmark. Og hvilke fejl kan ellers opdages og forebygges?

Det er første gang, at man på denne måde forsøger sig med et elektronisk valgsystem, og derfor bør man også undersøge, hvad det betyder for den måde vælgerne agerer på, og om det har konsekvenser for, hvordan de demokratiske grundsten betrædes fremadrettet. Det er en ny virkelighed, som vi ikke må tage for let på, og politikerne må ikke stole blindt på systemerne. Dertil er det alt for vigtigt. Vi har brug for et demokrati, som kan favne bredt, og hvor mange har mulighed for at blive opstillingsberettigede og derigennem komme til orde. Men det skal ske på ens og ordentlige vilkår.

Hvis ikke vi kan stole på vores valgsystem udfordres hele demokratiets legitimitet. Tilliden til, at disse vigtige systemer ikke kan omgås, er en grundsten for frie, uafhængige valg.

Det virker paradoksalt, at vi i en tid, hvor vi diskuterer fake news, manipulation og påvirkning fra andre stater ikke har styr på den basale demokratiske infrastruktur. Det gør os sårbare over for svindel fra dem, der kan og vil. Det bør tages mere seriøst end politikerne har gjort i denne sag.

METTE ØSTERGAARD