Da jeg i slutningen af juni færdiggjorde folkeskolens 9. klasse, kunne jeg endelig ånde lettet op. Mange år med socialt hierarki og rollefordeling fra 2. klasse kunne ophøre, og jeg kan nu komme i gang med en ny start på det Handelsgymnasium, jeg skal begynde på efter sommerferien.

Folkeskolen har for mange, jeg kender, ikke ligefrem været en fest. Ikke på grund af det faglige, eller fordi de ikke kunne følge med i skolen, men fordi man gennem ti år skulle slæbes med de samme mennesker dag ud og dag ind, og især den rolle, man blev tildelt i de mindre klasser, som man hænger fast i til den dag, man får sit bevis.

Problemet er, at man bliver mere og mere træt af hinanden, og mere og mere bundet til en bestemt rolle, som den selvudråbte elite i klassen uddeler. Nogen forbliver eliten i klassen, og andre forbliver bunden. I løbet af folkeskolen bliver man så træt af hinanden, at man knap nok kan få sig selv til at sige hej til hinanden.

En lille del af klassen bliver aldrig inviteret med til festerne, fordi de i 4. klasse måske ikke var helt med på noderne. Elever, der i 5. klasse havde en kikset stil, bliver husket på det i 9. klasse. Der er ingen ret til ændringer. Du forbliver den, du er, fra begyndelsen. Den nørdede elev, den kiksede elev, taberen, stræberen, hvem end du var før i tiden.

Jeg begyndte min skolegang i Spanien. På en amerikansk skole, kaldet The American School of Valencia. Et skolesystem, jeg savner. Hvert år blev klasserne krydset på tværs af hinanden, så man gik sammen med nogle nye og nogle af de gamle klassekammerater hvert år. Man kunne blive en ny person, en ny rolle, og starte forfra igen.

»Hvis man nu prøvede at mikse klasserne bare et par gange gennem skolesystemet, kunne det være, at det sociale folkeskolehierarki i Danmark ville blive noget nemmere.«

Det er noget, der ville medføre ramaskrig, hvis det blev indført i Danmark, især forældrene vil være utilfredse, da alt nyt tit plejer at være ubehageligt. Men er det ikke en fejl i det danske skolesystem? Er det ikke et problem, at mange unge føler, at de sidder fast i den samme rolle i så mange år af deres liv?

Selvpineri

Hvis man nu prøvede at mikse klasserne bare et par gange gennem skolesystemet, kunne det være, at det sociale folkeskolehierarki i Danmark ville blive noget nemmere. Kan det virkelig være rigtigt, at vi ikke kan ændre lidt i det danske skolesystem, for at gøre det sociale mere udholdeligt?

Det er en gang selvpineri, vi skal udsættes for i ti år, som ender med, at man kan tørre sveden af panden og sige tak for, at man endelig er fri for det. Vi piner hinanden ved, at det er umuligt at kunne ændre andres syn på en. Jeg mener, at det kan gøres bedre, hvis vi begyndte at tænke fremad, og på den måde begynde at ændre måden, som folkeskolen er sat sammen på i elevhierarkiet.

Jeg glæder mig i hvert fald til at blive set på med nye øjne, som den person, jeg føler jeg er, mere end den, jeg har været de seneste syv år siden, jeg begyndte i 2. klasse i en dansk folkeskole.