De har i årtier talt dunder mod jøder, muslimers integration i samfundet og Danmark i det hele taget.

Nu lyder det fra tidligere medlemmer, at den islamiske organisation Hizb ut-Tahrir er ved at falde sammen.

Færre og færre lytter til de bombastiske paroler i moskeen på Nørrebro i København, efter at medlemstallet ifølge de afhoppede medlemmer er faldet »mærkbart« det seneste halvår.

Ifølge ekspert og lektor Kirstine Sinclair fra Syddansk Universitet er det værd at bide mærke i, at det ikke er forbud og kontrol, der er årsag til krisen i Hizb ut-Tahrir.

»Jeg kunne godt tænke mig, at vi lærte noget af det her som samfund: Lad dem køre inden for lovens rammer og straf dem, hvis de overskrider loven. Og ellers så lad dem passe sig selv, for deres aktiviteter og ideologi er ikke mere holdbare, end at de dør ud af sig selv,« siger hun.

Emir Degirmenci, tidligere medlem af ledensen i Hizb ut-Tahrir »Det er et langsomt sammenbrud, vi er vidne til«

De seneste år har prominente medlemmer, som Berlingske tidligere har beskrevet, forladt Hizb ut-Tahrir. Men det seneste halvår især har Hizb ut-Tahrir tilsyneladende fået svært ved at bremse flugten fra den sorte fane.

»Det er ikke bare én her og der, der er blevet sure over et eller andet. Der er noget fundamentalt galt i organisationen, som ledelsen ikke ønsker at rette op på. Det er derfor, vi ser den her lavineeffekt,« siger et tidligere medlem, som for nylig har forladt Hizb ut-Tahrir og udtaler sig på betingelse af anonymitet.

Vedkommende tilføjer, at medlemsflugten »efterlader et indtryk af en organisation, der er ved at implodere«.

Det tidligere medlem af ledelsen i Hizb ut-Tahrir Emir Degirmenci, som i august stod frem med sin historie i Berlingske, kalder den aktuelle situation for »historisk«.

»Det er et langsomt sammenbrud, vi er vidne til, og det skyldes organisationen selv. For nogle af dem, som har forladt Hizb ut-Tahrir, handler bruddet om inkompetent ledelse. Men for mig – og flere andre, ved jeg – stikker det dybere end det. På sin vis er jeg glad for, at et inkompetent lederskab har åbnet mine øjne for, at der grundlæggende er noget galt med ideologien, projektet og målet,« siger Emir Degirmenci, der i 2017 forlod Hizb ut-Tahrir efter 23 år som medlem.

Blandt de seneste til at trække stikket er ifølge Berlingskes oplysninger toneangivende medlemmer, som har været med, siden Hizb ut-Tahrir i midten af 90erne fik en afdeling i København.

Også den tidligere talsmand, Junes Kock, som ikke har talt på Hizb ut-Tahrirs vegne siden 2015, har nu officielt meldt sig ud. Det bekræfter han over for Berlingske, men afviser at udtale sig til avisen.

Tidligere har Berlingske beskrevet interne dokumenter, som har givet offentligheden et indblik i den ellers hermetisk lukkede organisation, der blev stiftet i 1954 og findes i op mod 40 lande verden.

Selv emirens svigersøn har fået nok

Hizb ut-Tahrir er organiseret i et strengt hierarki med emiren i spidsen, og den øverste leder er i dag en ældre palæstinensisk mand, Ata Abu Rashta, som trækker i trådene fra sin bopæl i Jordan. Herfra godkender han samtlige beslutninger i de forskellige wilayaher, afdelinger, verden over.

Men hans kompromisløse ledelsesstil er tilsyneladende blevet et problem, og det er ikke kun i Danmark, at antallet af medlemmer falder. Den australske talsmand Uthman Badar forlod i forsommeren Hizb ut-Tahrir, blandt andet med henvisning til kvaliteten af lederskabet. Det samme gælder højtstående medlemmer fra bl.a. England og Indien.

Selv emirens egen svigersøn har fået nok. I et åbent brev betvivler han direkte emirens evner som leder.

Weekendavisen har allerede erklæret Hizb ut-Tahrir i Danmark for »kollapset«. Men den danske formand, Monzer Abdullah, som tidligere i år blev dømt for trusler mod jøder, bedyrede tidligere på året i et interview med Kristeligt Dagblad, at det – i hvert fald dengang – gik bedre end nogensinde i organisationen.

Ifølge lektor Kirstine Sinclair fra Syddansk Universitet er det imidlertid et nybrud, at afgående medlemmer i Danmark og verden over åbent kritiserer ledelsen og ideologien.

»Og jeg har ikke tidligere hørt hverken tidligere medlemmer fra Danmark eller udlandet tale om, at det falder helt fra hinanden,« siger Kirstine Sinclair.

Er der efterhånden grund til at følge specielt meget med i, hvad Hizb ut-Tahrir laver?

»Næ, det mener jeg faktisk ikke. Til gengæld mener jeg, at man kan bryste sig af, at den måde, de er blevet håndteret på, tilsyneladende har virket. Hvis man havde forbudt deres aktiviteter, havde de kunne spille offerkortet,« siger Kirstine Sinclair med henvisning til, at skiftende regeringer og Folketing gang på gang har diskuteret mulighederne for at forbyde Hizb ut-Tahrir.

»De har fået lov til at køre videre, og så har de mere eller mindre nedlagt sig selv. Måske bare for en stund. Men i hvert fald kan vi kigge på dem i et demokratisk perspektiv og sige, jamen det virkede jo ikke, det de talte om. De kunne ikke det, de ville. Det er den demokratiske måde at tænke samfund på, der viste sig at være den stærkeste,« siger Kirstine Sinclair.

Det har ikke været muligt at få en kommentar fra ledelsen i Hizb ut-Tahrirs skandinaviske afdeling i København.