Man fornemmer en undertone af desperation i den rapport, forskerne i arbejdsgruppe III under FN’s klimapanel, IPCC, i går offentliggjorde i Berlin. Menneskeheden er så tæt på at forspilde muligheden for at bremse de globale temperaturstigninger inden den FN-vedtagne smertetærskel på to grader, at IPCC-forskerne i deres ny rapport må bringe kontroversielle, og i nogles øjne uacceptable, teknologiske indgrebsmuligheder på bane. Samtidig taler klimapanelet nu om den økonomiske vækst som barriere for at bremse CO2-udledningerne samt om betydningen af at ændre livsstil i den velstående del af verden. Højst en tredjedel af de kendte fossile reserver kan hentes op og brændes af inden 2050, fremgår det af rapportmaterialet. Og i de velstående OECD-lande er der nu kun fem år til at vende CO2-udledningskurven.

IPCC formulerer ikke selv desperationen direkte – det gjorde til gengæld chefen for Verdensbanken, Jim Yong Kim, da han før weekenden varmede op til rapporten på bankens og IMF’s forårsmøde i Washington.

»Vi kommer hastigt til det punkt, hvor vi ikke vil være i stand til at holde den globale opvarmning under to grader,« sagde Jim Yong Kim.

»En opvarmning på to grader vil have store konsekvenser (…) 40 procent af det dyrkbare areal i Afrika vil være væk ved to grader, Bangkok kan være under vand ved to grader (…) Vi har snakket os ud af at tage dette alvorligt. Men om 10 år, 15 år, når kampe bryder ud på grund af manglende adgang til vand og føde, vil vi alle sidde der og tænke: Gisp, hvorfor gjorde vi dog ikke noget dengang?«

Den ene formand for IPCC’s arbejdsgruppe III, professor Ottmar Edenhofer fra Potsdam Institute for Climate Impact Research, udtrykte på gårsdagens pressekonference sin bekymring med ordene: »Der er håb, et beskedent håb.«

Kurs mod stigning på 4,8 grader

Rapporten fra IPCC’s arbejdsgruppe III – den sidste før den store synteserapport, der kommer til oktober – giver forskernes bud på, hvad vi endnu kan nå at gøre. 235 forskere har skrevet på teksten, 900 har gransket baggrundsmaterialet, og i alt 38.000 kommentarer til materialet er indhentet fra det faglige miljø. Den samlede rapport er på omkring 2.000 sider, men søndag offentliggjordes det såkaldte resumé for beslutningstagere på 33 sider. Information har haft adgang til dele af det øvrige rapportmateriale.

Resumérapporten fastslår, at menneskeheden netop nu er på kurs mod en global opvarmning på 3,7-4,8 grader i 2100, dvs. langt over det FN-vedtagne mål om ikke at overskride to graders opvarmning, med de katastrofale klimaændringer en så markant opvarmning vil indebære.

Resumérapporten konstaterer, at menneskeheden gennem de seneste fire årtier har udledt mere end dobbelt så meget CO2 fra det fossile energiforbrug, som der sammenlagt blev udledt under de forudgående godt 200 år. Selvom Kina med sin store befolkning og hastige økonomiske vækst i dag er blevet verdens største CO2-udleder, så er det ubestrideligt USA, der gennem tiderne har bidraget mest til ophobningen af drivhusgasser i atmosfæren med næsten 28 procent af de samlede historiske udledninger fra det fossile energiforbrug mod Kinas knap 10 procent og Storbritanniens knap seks procent.

Ser man på udledningerne per person, gælder det ifølge det endnu ikke offentliggjorte baggrundsmateriale til resumérapporten, at gennemsnitsborgeren i højindkomstlandene udleder omkring ni gange så meget CO2 per år som gennemsnitsborgeren i lavindkomstlandene.

Hvordan det historiske og aktuelle ansvar for udledningerne og klimaændringerne skulle formidles i rapporten, har været et af de vanskelige diskussionspunkter under IPCC-arbejdsgruppens ugelange møde i Berlin, hvor klimaforskerne og repræsentanter for 194 landes regeringer har skulle nå til enighed om hver eneste sætning. Deltagerne måtte tage hele natten til lørdag i brug, før teksten var klar med tilslutning fra alle.

»Det har ind imellem været svært, og en del god tekst er blevet fjernet, fordi den opfattes som kontroversiel af nogle lande,« sagde professor Thomas Sterner, miljøøkonom ved Göteborgs Universitet og koordinator på et af rapportens kapitler, i går til Dagens Nyheter.

Vækst æder gevinster op

IPCC-rapporten fastslår, at de globale CO2-udledninger stadig bliver større.

»Udledningerne stiger og med en stadigt højere vækstrate,« sagde professor Edenhofer på pressemødet.

»Globalt er den økonomiske og befolkningsmæssige vækst stadig de vigtigste drivkræfter bag stigningerne i CO2-udledninger fra afbrænding af fossil energi. Bidraget fra befolkningsvækst mellem 2000-2010 er stort set identisk med de forudgående tre årtier, hvorimod bidraget fra økonomisk vækst er vokset stærkt,« hedder det i resumérapporten.

»Mellem 2000 og 2010 er begge disse drivkræfter løbet fra udledningsreduktioner opnået ved forbedret energiintensitet.«

Den forbedrede energieffektivitet per dollar i den globale økonomi bliver således ifølge IPCC mere end ædt op af den samtidige vækst i økonomi og folketal.

Samtidig er kullenes betydning igen vokset.

»Øget forbrug af kul i forhold til andre energikilder har vendt den langvarige tendens mod en gradvis afvikling af fossil energi (’decarbonisation’, red.) i verdens energiforsyning,« hedder det.

Fortsætter udviklingen som nu, forudser IPCC en fordobling eller endog tredobling af energisektorens udledninger i 2050.

Olie og kul må blive i jorden

Denne ildevarslende udvikling betyder, at der skal dramatiske indgreb til, hvis der stadig skal være chance for at bremse opvarmningen ved de to grader.

I forhold til 2010-niveauet for de globale udledninger af drivhusgasser skal der inden 2050 ske en global udledningsreduktion på 40-70 procent, fastslår IPCC.

Specielt for energisektoren taler man om globale »reduktioner mellem 2040 og 2070 på 90 procent eller mere i forhold til 2010-niveauerne. Mange af scenarierne (for at overholde to gradersmålet, red.) peger på udledninger faldende til mindre end nul efterfølgende,« hedder det.

At udviklingen skal falde til mindre end nul betyder, at man skal tage teknologier i brug, som aktivt trækker CO2 ud af atmosfæren.

OECD-landenes CO2-udledninger skal ifølge udkast til baggrundsrapporter, som Information har haft adgang til, begynde at falde allerede i 2020, og for den samlede klode er der kun tiden frem til 2030 til at vende kurven.

Af rapportens tabeller kan man regne sig frem til, at et sted mellem to tredjedele og ni tiendedele af de kendte fossile reserver må forblive urørt i undergrunden, hvis to gradersmålet skal kunne respekteres. Det rejser dilemmaet om, hvem der skal lade sine værdifulde forekomster af kul, olie og gas ligge, og om investeringer foretaget i fossile energiselskaber kan ende med at blive værdiløse.

Miljøorganisationen Greenpeace forlangte i går, at den danske regering i lyset af dette budskab fra klimapanelet dropper den netop varslede indsats for at finde og udvinde mere olie og gas fra Nordsøen. Samtidig har kunder i flere hjemlige pensionskasser indledt en kampagne for at få pensionsselskaberne til at afhænde deres fossile energiaktier.

IPCC-rapporten siger direkte, at indgreb for at bremse klimaændringerne »kan forringe værdier knyttet til fossil energi«.

»De fleste reduktionsscenarier er forbundet med reducerede indtægter fra kul- og oliehandel for de større eksportører,« påpeger resumérapporten

Atomkraftens goder og risici

Forudsætningen for at bremse CO2-udledningerne i tide er et massivt og hurtigt skift i verdens energisystem til grønnere energikilder. Andelen af CO2-fri energisystemer i det globale energisystem skal tre-firedobles inden 2050, siger rapporten.

Hertil regner IPCC ikke kun vedvarende energikilder som sol og vind, men diskuterer også atomkraft samt kulkraftværker forsynet med den såkaldte CCS-teknologi.

»Atomkraften er en moden teknologi med lave udledninger af drivhusgasser, men dens andel af det globale elforsyningssystem har været faldende siden 1993,« oplyser rapporten. Mere præcist er andelen af el produceret med atomkraft faldet fra 17 procent i 1993 til 11 procent i 2012. »Atomkraften ville kunne give et voksende bidrag til en energiforsyning med lave CO2-udledninger, men der eksisterer et spektrum af barrierer og risici. De omfatter: risici under driften og de ledsagende problemer, risici ved uranminedrift, finansielle og reguleringsmæssige risici, uløste spørgsmål om håndtering af affald, bekymring for spredning af atomvåben samt en negativ holdning i offentligheden,« siger IPCC.

Den såkaldte CCS-teknologi – carbon capture and storage – handler om at indfange CO2 fra kulkraftværker og deponere den for evigt i undergrunden.

»Skønt alle komponenter til integrerede CCS-systemer eksisterer og er i brug i dag ved udvinding af fossil energi og i raffinaderier, så er CCS endnu ikke taget i brug på noget stort, kommercielt fungerende fossilt kraftværk,« fastslår rapporten.

Der mangler således bl.a. en forbedring af teknologiens økonomiske konkurrencedygtighed samt lovgivning, der placerer ansvaret for det langtidsdeponerede CO2.

»Barrierer for storstilet ibrugtagning af CCS-teknologier omfatter bekymringer omkring den driftsmæssige sikkerhed og langsigtede holdbarhed af CO2-lagre såvel som risici ved transporten,« vurderer IPCC.

Støvsug CO2 ud af atmosfæren

Jo senere verden kommer i gang med at etablere et mere klimavenligt energisystem, desto sværere og dyrere bliver opgaven.

»En udskydelse til efter 2030 af indgreb mod klimaændringer ud over de allerede vedtagne vil markant øge vanskelighederne ved en omstilling til lavere langsigtede udledningsniveauer og mindske spektret af muligheder for at fastholde temperaturændringen til under to grader,« hedder det.

Kommer verden således for sent i gang og derved i en periode rammer over den CO2-koncentration i atmosfæren, der er betingelsen for de to grader, kan det blive nødvendigt at overveje indgreb og teknologier, der direkte ’støvsuger’ CO2 ud af atmosfæren.

Her gennemgår IPCC flere såkaldte carbon dioxide removal – eller CDR-teknologier, heriblandt BECCS-teknologien, der består i at dyrke biomasse til brændsel i kraftværker forsynet med CCS-systemer. Under biomassens vækst inkorporeres CO2 fra atmosfæren i planterne, og hvis denne CO2 efterfølgende under kraftværkernes drift indfanges og deponeres i undergrunden, så vil man effektivt have trukket CO2 ud af den overfyldte atmosfære.

Men IPCC-forskerne har forbehold: »Tilgængeligheden og omfanget af denne og andre CDR-teknologier og metoder er usikker, og CDR-teknologier og -metoder er i varierende grad forbundet med udfordringer og risici,« hedder det.

»Der er kun begrænset dokumentation for potentialet ved storstilet udbredelse af BECCS.«

Forskerne i klimapanelet lægger således langt fra op til mirakelløsninger eller enkle teknologiske fix på den stadig mere skærpede klimakrise. I stedet taler de om behovet for at supplere omstillingen til et mere klimavenligt energisystem med en omstilling af selve livsstilen.

»Adfærd, livsstil og kultur har betragtelig indflydelse på energiforbruget og de ledsagende udledninger,« påpeger forskerne.

»Udledninger kan reduceres markant gennem ændringer i forbrugsmønstre (f.eks. efterspørgslen på og formen for transport, energiforbruget i husholdninger, valg af produkter med længere levetid) samt ændring i kostvanerne og mindskelse af madspild.«