- Og hvem vil være med til for alvor at sætte det på dagsordenen?

Her er mit udgangspunkt, kom og tag del i debatten her:

http://internetweekdenmark.com/events/digital-dannelse

Jeg er far til to piger som skal vokse op i et samfund hvor computeralgoritmer og digitale tjenester vil komme til, at gennemsyre samtlige aspekter af deres liv, og jeg kan ikke se at vi i Danmark har fået italesat hvordan vi danner de kommende generationer til, at kunne bevare styringen over samfundet og deres egne liv fremover.

Indenfor det seneste år er initiativerne indenfor området mangedoblet, og de er primært drevet af en fantastisk skare af engagerede og ikke mindst kompetente ildsjæle, men det her er ikke tilnærmelsesvis et emne i den nuværende valgkamp. Og hvorfor ikke? Vores børns digitale liv og fremtid er faktisk et meget vigtigt emne for os forældre!

Desværre er der gået inklusion, fremdrift og heldagsskole i debatten om dannelsen herhjemme, og det er tragisk i sig selv, og ikke mindst fordi det skygger for den vigtige debat vi skal have, om hvordan den digitale tranformation af samfundet skal imødekommes i vores (ud)dannelse af de kommende generationer. Dette er i øvrigt ikke kun folkeskolens ansvar. Almen dannelse i gymnasierne står i den grad overfor en omdefinering i det digitale samfund.

I disse år kaster vi så tablets efter vores børn i folkeskolerne i håb om, at det vil kunne ruste dem til en fremtid i tættere samhørighed med teknologierne. Men virkeligheden bør også begynde at gå op for os. Generationerne, der skulle bestå af de såkaldt “digitalt indfødte”, begår sig ikke bedre end generationerne før. Måske snarere tværtimod. Et barn opnår nemlig ikke automatisk forståelse af computerteknologiens opbygning, bare fordi han eller hun kan swipe allerede fra 9-måneders alderen, af at spille dansk og matematikspil, eller af at bruge keynote på iPad’en til at holde sine oplæg for klassen med.

Fortsætter vi derimod med at præsentere computerteknologierne over for vores børn som en ren overflade, der altid lystrer vores mindste vink, giver vi dem kun urealistiske forventninger til teknologiernes egenskaber, og absolut ingen forståelse for den. Den kommende generation vil uvidende komme til at ligge under for teknologiens begrænsninger i langt højere grad, end den vil være i stand til at kunne mestre den. Hvis vi skal undgå, at den ender som ”Generation Swipe”, har vi travlt.

Vi skal til at holde op med at behandle viden om computerkode som en form for superkraft, som kun en særlig indviet og nørdet elite kan beherske. Forståelse af de digitale teknologiers grundlæggende sprog, og dermed evnen til at kunne interagere meningsfyldt med dem, er vigtigere end nogensinde; både for de kompetencer, som fremtidens almindelige jobs kræver, men i allerhøjeste grad også for vores samfunds evne til reelt at kunne diskutere, hvilken plads teknologierne skal have i vores liv.

Vi er nødt til at introducere programmering som fag i folkeskoler og gymnasier, nøjagtig som man allerede har gjort i flere andre lande.

Nu tænker du måske det værste. De typiske reaktioner på idéen om at skulle lære børn at programmere hænger ofte tæt sammen med det begrænsede kendskab og den almindelige mystificering af faget. Så lad mig forsøge med en menneskelig forklaring på, hvad programmering går ud på, og hvad det er, jeg mener, vores børn skal kunne forstå: En computer er kort og godt det dummeste i hele verden. Den kan ikke tænke én eneste selvstændig tanke. At den kan rumme og behandle enorme mængder af data, gør den til et ekstremt kraftfuldt stykke værktøj, men den er så rasende uintelligent, at den tager alt, hvad du siger til den helt og aldeles bogstaveligt. For at kunne programmere computeren skal du kunne sætte dig ind i dens helt igennem simple forståelse af sprog.

At kunne læse og skrive grundlæggende computerkode er nemlig ikke nødvendigvis nogen specielt anderledes udfordring end at skulle lære engelsk eller tysk. Kodning er bestemt en sproglig kompetence. Du skal kunne forklare den simpleste form for intelligens i verden, hvad du vil have den til at gøre. Det er også en kreativ og meget skabende øvelse, og endelig er det matematisk, struktureret og logisk. Programmering er tæt på at være det ultimative interdisciplinære fag!

Jeg taler altså ikke her om vigtigheden af at bruge IT i folkeskolen til at lære dansk, matematik og fysik med. Men om det væsentlige i at kunne forstå teknologien til at begynde med. Netop fordi tablets er blevet så brugervenlige, som de er, er behovet for at undervise i, hvordan de i virkeligheden fungerer, jo blevet så meget større.

Hvorfor er det så vigtigt, at alle forstår lige netop at programmere?

Fordi det i bund og grund er software, der efterhånden styrer de fleste aspekter af vores liv, både i det offentlige og på det private arbejdsmarked. Der er nærmest ikke et eneste fagområde tilbage, der ikke er overtaget af softwaresystemer. Teknologiforståelse er derfor blevet helt fundamental for stort set alle eksisterende arbejdsområder, hvad enten du arbejder i offentlig forvaltning, er iværksætter, tømrer, designer, journalist, læge eller sælger sko over nettet.

Det er de afledte læringsgevinster ved at lære programmering der er interessant for mig, i forhold til at danne de kommende generationer til kritisk at kunne tage stilling til deres omverden, ikke hvilket konkret kodesprog eller teknologi de skal arbejde med.

Børns fantasi er en eminent innovationskraft, og kobler man den med en introduktion til de digitale muligheder, kommer der lynhurtigt helt fantastiske ting ud af det. Spørg bare Coding Pirates, FabLab, Coder Dojo, JuniorGOTO, Kodespejder og alle de andre.

Inden vi bevæger os ud i diskussionen om, hvordan det her så skal kunne lade sig gøre, er det vigtigt at få understreget på hvilket niveau, jeg taler om, vores børn skal kunne programmere. Allerede i dag er der givetvis lærere over hele landet, der på den ene eller anden måde arbejder med programmeringskoncepter i matematiktimerne eller i andre fag. Og alle folkeskolebørn skal heller ikke kunne kryptere dataoverførsler, konfigurere en webserver eller kode et komplekst website fra bunden (selvom det er der faktisk mange børn, der kan!). Men vi mener, at alle skal kunne forstå at kode, ligesom alle skal have et symaskinekørekort eller kunne basal madlavning og sløjd. Alle borgere skal som minimum have et forhold til computerkode, da det bør være en del af den almene dannelse at kunne forstå det digitale sprog.

Argumentet er det samme, som når matematiklæreren, med rette, forsvarer overfor eleverne, hvorfor de skal lære at løse problemregning i hånden og på papir: ”Det her handler om, at i skal blive klogere end lommeregneren.” En sætning som bliver sat noget så alvorligt i perspektiv, når man kigger ud over de mange tablets, der ligger på bordene i klasseværelserne i dag.

I dag bliver offentligheden ofte rådet af diverse medier til at bruge sin sunde fornuft, når vi skal interagere med de stadigt stigende teknologiske kompleksiteter, hvad enten det handler om datasikkerhed, sociale medier eller pengetransaktioner. Men man kan bare ikke have sin sunde fornuft med sig, hvis ikke man også har viden! Man bliver altså ikke ”klogere end lommeregneren” af at bruge den til at regne med, men af at kloge mennesker pædagogisk forklarer én, hvordan det hele hænger sammen.

Tanken, eller måske snarere håbet, om eksistensen af de "digitalt indfødte" generationer bruges mest af alt som en sovepude af dem, som ikke selv er i stand til at overskue teknologiernes kompleksitet. Men man lærer jo heller ikke automatisk at E=mc2 ved at være "fysisk indfødt", hvorfor skulle det modsatte pludseligt være tilfældet for de digitale naturlove?

Men vi kan simpelthen ikke føre vores børn ind i den digitaliserede tidsalder og så bare regne med, at det der med at forstå de grundlæggende sammenhænge nok skal komme af sig selv. Vi er sådan set allerede i dag kollektivt ordblinde over for ekstremt vigtige emner som netneutralitet, big data, virtuel valuta, hackertrusler og digital lovgivning i det hele taget.

Det er det 21. århundredes første generationers vigtigste ansvar at få udstyret de følgende generationer med en stærk digital dannelse, og det er programmeringskundskaber en uundgåelig del af.

Hvis du i øvrigt stadig er af den opfattelse, at programmering er en form for superkraft, så lad mig vende det argument om, da det jo så bare understreger vigtigheden i, at vores børn skal lære det! Hvorfor skulle vi ikke give vores børn superkræfter? Lad os da give vores børn den her viden som i virkeligheden skal betragtes som en helt basal læsefærdighed. De skal bruge den for at kunne bevare kontrollen over deres egne liv i fremtiden.