Hverken politikere, ingeniører eller andre har indtil videre fundet løsningen på, hvad Danmark skal gøre med sit atomaffald, fordi der til alle løsningsforslag er mere modstand end entusiasme.

Imens har arkitekten Peter Ravnborg i stedet givet et mere kunstnerisk bud på, hvad der skal ske med atomskrottet:

»Hvis man kunne ankomme til mit bud på et mellemlager, ville der i de store haller, hvor atomaffaldet ligger på rad og række, være en følelse af, at tiden står stille – materialet og bygningen skal afspejle atomaffaldets holdbarhed, så affaldet ikke slipper igennem beton og stål,« som han siger om sit afgangsprojekt fra arkitektskolen i 2016.

Peter Ravnborg har med sit afgangsprojekt på arkitektstudiet prøvet at løse et højteknologisk problem med et lavteknologisk hus. Han synes, at det er smukt, når man er nødt til at tænke sine konstruktioner på en måde, der gør, at de kan stå meget længe uden at gå til grunde. Hvilket jo er et krav, når bygningerne skal rumme radio­aktivt affald under sikre forhold. Illustration: Peter Ravnborg

Peter Ravnborg faldt over problematikken omkring atomaffaldet i artikler i Ingeniøren og på ing.dk og blev inspireret af de mange særlige krav, et kommende mellemlager skal opfylde:

»Der er store krav til konstruk­tionsopbygning og beskyttelse mod naturkatastrofer, ulykker, terrorsikring og indkapsling af affaldet. Det ser man sjældent i traditionelle bygninger,« siger Peter Ravnborg.

Folketinget besluttede i 2003 at afvikle de nukleare anlæg ved Risø og oprettede Dansk Dekommis­sionering, der skulle rense de gamle anlæg og gøre dem klar til at blive flyttet til et mellemlager eller slut­depot senest 20 år senere.

Som 2023 nærmer sig, skal der snart tages en beslutning om, hvad der skal ske med det danske atomaffald, men politikerne tøver.

En anden indgangsvinkel

Opbevaringen af atomaffald vil normalt være en ingeniøropgave, langt før arkitekten kommer ind i billedet, siger Peter Ravnborg. Men da de seneste år har vist, at der er modvilje blandt politikerne mod at tage en beslutning om atomaffaldet – og en modvilje fra danskerne mod den eventuelle beslutning – må affaldet tilgås fra en ny vinkel, mener han.

»Grunden til, at mange frygter atomaffaldet, er, at de ikke forstår det. Hvis folk kan besøge det og mærke, at det er sikkert opbevaret, tænker jeg, det vil lette folks meget anstrengte forhold til det,« mener Peter Ravnborg.

De smukke rum bliver til gennem nødvendigheden af, at de både er rene og robuste, mener Peter Ravnborg. Men det skønne skal også findes i detaljen; hvordan ophænget af en traverskran i forbindelse med dagslyset skaber en smuk situation, og hvordan et dørhul i en væg, der er ekstremt tyk, understreger bygningens tyngde og kraft.

De smukke rum i projektet bliver til gennem nødvendigheden af, at de både er rene og robuste, mener arkitekt Peter Ravnborg. Illustration: Peter Ravnborg

»Ved at tænke på at integrere teknik med smukke løsninger, kan vi også styrke hele den formidlende del af opbevaringen af atomaffaldet.«

Det var ikke oplagt, at Peter Ravnborg skulle tegne hovedopgave om atomaffaldet, men som han blev klogere på emnet, gik det op for ham, at der ligger et kæmpe arkitektonisk potentiale i at indtænke hele affaldsproblematikken i en større samfundsmæssig kontekst.

Han har været inspireret af andre anlæg og andre mellemlagre særligt i Tyskland og Holland.

»Jeg har taget alle rapporter og tekniske specifikationer og tænkt dem sammen til et værk, som ligger i et fantastisk naturlandskab, hvor man kan komme for at se på affaldet. Det vil måske kunne afhjælpe nogle af tabuerne og få ændret den grundlæggende holdning.«

For noget må der gøres for at komme videre i processen med atomaffaldet, mener Peter Ravnborg:

»Hele diskussionen om atomaffaldet emmer af folk, der har taget stilling på forhånd. Alle har en mening om det her,« siger han.

Det er den, han vil ændre med et smukt hvilested for skrottet efter Danmarks atom-eventyr.