Sähköpotkulautojen latauksesta huolehtiva yritys on tarjonnut sopimusta, jossa on juristin mukaan kohtuuttomia ehtoja työntekijälle.

Turkulaismiehen mukaan hän sai neljässä ja puolessa tunnissa haettua 27 lautaa, eli palkkio oli 27 euroa.

Toinen potkulautayritys kertoo harkinneensa latauksen siirtämistä freelancereille.

Tutkijan mukaan turkulaismiehen saama sopimus muistuttaa ruokalähettien yrittäjämuotoisia työsopimuksia, joiden ongelmista on keskusteltu viime vuosina runsaasti.

Iltalehti kävi kaupungilla kyselemässä, millaisia tunteita sähköpotkulaudat herättävät ihmisissä. Fanni Parma

Suomalaiskaupunkeihin kevään ja kesän mittaan rantautuneet vuokrattavat sähköpotkulaudat ovat luoneet ympärilleen uudenlaisen toimenkuvan ja alihankintaketjun.

Kun yhteiskäytössä olevasta sähköpotkulaudasta loppuu akku, jonkun täytyy joka kerta käydä etsimässä se, kuljettamassa se latauspisteelle ja palauttamassa taas täyteen ladattuna takaisin kadulle.

Iltalehden haastattelema turkulaismies työskenteli yhden päivän ajan potkulautojen ”metsästäjänä” alihankkijalle, ja järkyttyi freelance-toimenkuvan työehdoista.

Mies olisi halunnut työskennellä suoraan potkulautayhtiö Voille, mutta kun yhtiöllä ei ollut vapaita työpaikkoja, hän päätyi tekemään työtä alihankintana palvelua Voille tuottavalle turkulaisyritykselle.

Miehen mukaan alihankkijayrityksestä oli luvattu etukäteen, että työstä maksetaan pieni tuntipalkka. Todellisuus selvisi vasta palvelukseen astuessa: yritys ei maksanutkaan tuntipalkkaa, vaan kerääjälle maksettaisiin yksi ainoa euro jokaisesta kerätystä potkulaudasta.

Sähköpotkulautoja Hakaniemen metroaseman sisäänkäynnin vieressä Helsingissä huhtikuun alussa. Markku Ojala / AOP

Potkulaudan metsästys

Suomessa toimii tällä hetkellä neljä sähköpotkulautayhtiötä: ruotsalainen Voi, saksalainen Tier, suomalainen Hoop ja yhdysvaltalainen Lime. Voin potkulautojen kerääjät ovat metsästäjiä (hunter), Tierin samoojia (ranger). Limen potkulautojen keräilijät ovat taas mehustajia (juicer), jotka harjoittavat kaupungin kaduilla elonkorjuuta (harvesting) – ilmeisesti yhtiön nimeä kantavaan hedelmään viitaten.

Työtä kehutaan hauskaksi, jopa pelinkaltaiseksi. Voi-potkulautojen alihankintametsästäjänä turkulaismies ei kuitenkaan viihtynyt yhtä päivää pidempää. Työ ei hänen mukaansa vastannut lainkaan sitä, mitä oli luvattu.

– He sanoivat, että on tekijöitä, jotka keräävät tunnissa 30–40 lautaa, jolloin tuntipalkka voisi olla jopa 40 euroa. Itse sain kerättyä neljässä ja puolessa tunnissa 27 lautaa.

Potkulautojen keräily toimi käytännössä siten, että mies ajeli turkulaisyrityksen hänen käyttöönsä antamalla pakettiautolla ympäri kaupunkia etsimässä vähävirtaisia potkulautoja työhön tarkoitetun sovelluksen gps-paikantimen avulla.

Suurin osa potkulaudoista oli jätetty kevyen liikenteen väylien tai puistoteiden lähistölle, mikä teki miehen mukaan niiden noutamisesta pakettiautolla vaikeaa ja hidasta. Lisäksi sovelluksen gps-paikannus ei täysin toiminut, sillä mies meni useita kertoja kartalla näkyvän gps-pisteen luo, jossa ei lopulta ollutkaan potkulautaa.

Tier-sähköpotkulautoja kerätään Tampereella kesäkuun lopulla 2019. Enna Rautiainen / AL

Freelancer vai yrityksen työntekijä

Miehen mukaan Potkulaudat vietiin ladattaviksi vanhaan liikehuoneistoon.

– Sain siis neljän ja puolen tunnin työstä 27 euroa. Se on aika alhainen tuntipalkka, hän harmittelee.

Miehen mukaan lähes kaikki turkulaisyrityksen työllistämät potkulaudankerääjät ovat ulkomaalaistaustaisia.

Turkulaismies kertoo olleensa siinä uskossa, että alihankkijan kanssa allekirjoitettaisiin varsinainen työsopimus. Kun mies pitkän odottelun jälkeen lopulta sai alihankkijayritykseltä sopimuksen, hänelle selvisi, että kyseessä olikin vain freelance-pohjainen sopimus. Kun mies näki sen sisällön, hän päätti, ettei voi allekirjoittaa sitä.

– Koin, että työehdot eivät olleet millään tasolla inhimillisiä.

Iltalehti on nähnyt kyseisen sopimuksen. Pyysimme sen sisällöstä arviota Palvelualojen ammattiliiton ratkaisupäälliköltä ja juristilta Arja Pohjolalta sekä Kalevi Sorsa -säätiön projektitutkijalta Maija Mattilalta.

Pohjolan ja Mattilan mukaan sopimuksessa on piirteitä, jotka viittaavat työsuhteeseen kyseiseen yritykseen, vaikka työntekijän pitää työskennellä yrittäjätyönä.

Pohjolan mukaan pelkän sopimuksen perusteella on vaikea sanoa, olisiko työ sellaista, että se pitäisi tehdä työsuhteessa eikä freelancerina. Esimerkiksi seikat, että työssä käytetään alihankkijan pakettiautoa sekä säädellään tarkasti, mitä työhön kuuluu ja milloin se pitää tehdä, viittaavat kuitenkin siihen, että kyseessä pitäisi olla ennemminkin työsuhde.

Voin sähköpotkulautoja keräävän alihankkijan työehdot ihmetyttivät työntekijää. Toni Repo

Hurjat ehdot

Lisäksi sopimuksessa on hurjia ehtoja: freelancerilla on tiukka salassapitovelvollisuus, ja esimerkiksi sopimusrikkomuksesta on maksettava 50 000 euron korvaus. Pohjolan mukaan tällaiset ehdot eivät sovellu yksinkertaiseen työhön, jossa kuljetetaan lautoja ladattavaksi.

– Sopimus on kohtuuton yksittäisen henkilön kanssa tehtynä, Pohjola sanoo.

Pohjola huomauttaa, että yhden euron latauspalkkion lisäksi sopimuksessa sanotaan, että laudan kunto pitää tarkistaa: sitä on esimerkiksi puhdistettava, tarrat korjattava ja ruuvit kiristettävä.

– Sopimuksessa jää auki, joutuuko tätä kaikkea tekemään euron korvauksella. Korvaus jää erittäin pieneksi, jos sen lisäksi pitää korjailla lautaa. Ei ihme, että mies on lopettanut päivän jälkeen työt, Pohjola sanoo.

Mattila on tehnyt projektitutkijana raportin freelancereiden hankalasta asemasta niin kutsutussa alustataloudessa. Sähköpotkulautojen lataajien työ muistuttaa freelancer-ruokalähettien työtä, joiden työoikeuksista on keskusteltu viime vuosina runsaasti.

Mattilan mukaan verrattuna työhön esimerkiksi ruokalähettinä tai taksinkuljettajana, laudanhakijan sopimuksessa on varsin tiukat ehdot sille, kuinka paljon työtä pitää tehdä sekä muun muassa kilpailukielto ja kahden viikon irtisanomisaika sopimukselle.

– Voi (sähköpotkulautayritys) mainostaa omilla sivuillaan Hunter-työtä lauseella "Make money off the clock!". Lause on hiukan monimerkityksinen, mutta sillä viitataan ymmärtääkseni työn joustavuuteen. Tämä on tyypillistä työn markkinoimista tietyntyyppisessä alustatyössä. Joustavuus ei tämän sopimuksen perusteella kuitenkaan näille freelancereille toteudu, koska heidän täytyy olla valmiita tekemään työtä jokaisena päivänä annettuina ajanjaksoina, Mattila kommentoi.

Yritys muuttanut toimintaansa

Turkulaisyrityksestä kerrotaan, että se tekee pääasiassa muita kuljetusalan töitä. Sillä on yritykselle työsuhteessa olevia työntekijöitä, jotka lataavat ja huoltavat sähköpotkulautoja. Tämän lisäksi yritys otti freelancer-sopimuksella työntekijöitä keräämään potkulautoja.

Yrityksen mukaan tällaisia työntekijöitä ei enää ole, ja on palattu käyttämään vain omia työntekijöitä.

Sähköpotkulaudat omistavasta Voi-yrityksestä Max Thelen kertoo Iltalehdelle, että sillä on neljä alihankkijaa, jotka huolehtivat laitteiden latauksesta. Voi-sähköpotkulautoja on Turussa, Tampereella ja Helsingissä. Thelen kertoo, että Voi on saanut palautetta yhden alihankkijan toiminnasta.

– Olemme olleet kyseiseen toimijaan yhteydessä ja tarkentaneet toimintaohjeitamme heidän suuntaansa. Meille on tärkeää, että alihankkijamme toimivat Suomen lainsäädännön mukaan ja hoitavat asianmukaisesti kaikki velvoitteensa. Tämä on toki heidän vastuullaan, mutta me haluamme valita toimijat, jotka toimivat vastuullisesti niin ympäristön kuin työntekijöidensä osalta, mukaan lukien työntekijöiden palkkauskäytännöt, Thelen kommentoi sähköpostitse.

Uusi freelancer-ala syntymässä?

Iltalehden tiedossa ei ole, että muissa yrityksissä tai alihankkijoilla käytettäisiin freelancer-sopimuksia – ainakaan vielä. Hoopin toimitusjohtaja Jerry Jalava kertoo, että sillä on tällä hetkellä vain tuntipalkallisia työntekijöitä, mutta yrityksessä on harkittu yrittäjätyönä tehtävää lautojen latausta. Hoop ei käytä alihankkijayritystä, vaan lataa laudat itse.

Hoopilla on lautoja Helsingissä ja Dubaissa.

– Ainakaan tänä kesänä ei Helsingissä oteta käyttöön. Oma henkilökunta on ollut nyt tehokkaampaa ja järkevämpää, Jalava sanoo.

Tierin lautoja lataa alihankkijayritys Mail Boxes Etc (MBE), joka hoitaa lautojen lataamisen ja huollon Tampereella, Helsingissä ja Turussa. MBE:stä kerrotaan, että heille työsuhteessa olevat työntekijät lataavat potkulaudat.

Limestä puolestaan kerrotaan, että potkulautojen latauksen hoitaa ”paikallinen tiimi”. Limen paikallisen tiimin työntekijät ovat yhtiön mukaan työsuhteessa ja Lime noudattaa Suomen työlainsäädäntöä.

Juttua muokattu 6.7.2019 klo 14:58: Lisätty Limen osalta tarkennus työntekijöiden työsuhteen laatuun.