Uutisanalyysi: Itsepäinen usko biopolttoaineisiin ja puun polttoon on uhka ilmastolle – ja Suomen taloudelle.

Euroopan parlamentin ympäristövaliokunta hyväksyi tiistaina 11. heinäkuuta lakiesityksen, jolla EU-alueen maankäytön ja metsien ilmastopäästöt tuotaisiin osaksi unionin päästövähennystavoitteita.

Mikäli esitys hyväksytään myös parlamentin täysistunnossa ja jäsenmaiden neuvostossa, EU-maiden metsien käyttöä verrataan jatkossa vuosien 2000–2012 tasoon.

Kasvava metsäpinta-ala lasketaan hiilinieluksi ja siten päästövähennykseksi. Jos taas metsiä hakataan ja metsäpinta-ala pienenee, on kyseessä lisäpäästö, joka on hyvitettävä muilla päästövähennyksillä.

Linjaus sai osan suomalaismepeistä pillastumaan.

Liberaalia Alde-ryhmää edustavan Nils Torvaldsin mielestä ”monilla Euroopan mepeillä ei ole harmainta aavistusta hyvästä metsänhoidosta”. Ryhmätoveri Anneli Jäätteenmäki koki, ettei päätöksessä ollut ”järjen hiventä”.

Kaksikon mielestä lakiesitys ei ole oikeudenmukainen, koska toisin kuin Suomi, monet muut Euroopan maat ovat hakanneet pääosan metsistään ennen vuotta 2000. Jatkossa ne voisivat hankkia päästövähennyksiä metsittämällä alueita uudelleen.

Suomeen suunnitellut lisähakkuut sen sijaan lasketaan päästöiksi, koska ne pienentävät metsien hiilinielua. Ei auta, vaikka niiden jälkeenkin metsää olisi jäljellä pinta-alaan suhteutettuna enemmän kuin monessa muussa maassa.

Tavallaan Torvalds ja Jäätteenmäki ovat toki oikeassa. On epäreilua, etteivät suomalaiset saa samanlaista mahdollisuutta raivata metsiään rajoituksetta kuin vaikkapa muinaiset italialaiset.

Yhtä epäreilua on sekin, että ilmastonmuutoksen torjunnan vuoksi kehitysmaita kielletään nostamasta omaa elintasoaan samoilla halvoilla keinoilla, joita länsimaat aikanaan hyödynsivät.

Epäreiluus tosin johtuu tasan siitä, että olemme ajaneet itsemme tilanteeseen, jossa rajuja päästövähennyksiä on saatava aikaan nopeasti. Joidenkin tutkijoiden mukaan aikaa peruuttamattomien haittojen estämiseen on vain kolme vuotta. Muidenkin mielestä kiire on kova.

Siksi Pariisin ilmastosopimuksessa sovittiin rahoituksesta, jolla avitetaan köyhempiä valtioita hyppäämään suoraan ilmastoystävällisempien teknologioden käyttäjiksi. Ja siksi myös EU-parlamentin ympäristövaliokuntaa kiinnostaa päästöjen vähentäminen suhteessa nykytilaan.

Tilanne on kuitenkin niin paha, etteivät edes rajut vähennykset välttämättä yksin riitä.

Pariisin ilmastosopimuksessa tavoitteeksi asetettu 1,5 asteen lämpeneminen edellyttää tutkijoiden mukaan ilmakehään jo päästetyn hiilidioksidin keräämistä takaisin. Joidenkin mielestä hiilen taltiointia tarvitaan jo kriittisenä pidetyn kahden asteen rajan saavuttamiseen.

Hiilen taltiointiin tarvittava teknologia on tosin toistaiseksi olemassa lähinnä teoriassa. Siksi monien katse kääntyy metsiin, joiden käyttö hiilinieluina on todistetusti toimiva keino hiilidioksidin sitomiseen.

Ja jos hiilidioksidia halutaan sitoa metsiin nykyistä enemmän, on metsiä oltava nykyistä enemmän.

Myös metsäluonnon monimuotoisuus on uhattuna.

Ympäristövaliokunnan kanta ei silti tarkoita, ettei puulle olisi käyttöä ilmastonmuutoksen torjunnassa. Kyse on siitä, miten puuta käytetään.

Suomalainen Bios-tutkimusryhmä onkin kiitellyt valiokunnan linjausta juuri siitä, että näkee sen ohjaavan puun käyttöä ilmastollisesti kestävämpään suuntaan.

Tutkijoiden mukaan paras ilmastohyöty saavutetaan, kun puulla korvataan tuotteita, joiden käyttöikä on pitkä ja joiden valmistaminen kuluttaa paljon energiaa. Tällaisia ovat esimerkiksi rakentamisessa käytetyt teräs ja betoni.

Tavoitteena pitäisi olla, että puutuote on käytössä pidempään kuin uuden puun kasvaminen sen tilalle kestää. Mikäli tällainen ei ole mahdollista, seuraavaksi paras vaihtoehto on, että puu saa jäädä metsään hiilinieluksi.

Ongelmissa on lähinnä Suomen hallituksen ajama malli, jossa panostetaan biopolttoaineisiin, puun polttoon ja uudelleen brändättyyn sellunkeittoon.

Näistä erityisen ongelmallisia ovat biopolttoaineet. Tutkijoiden mukaan ne ovat ilmastoneutraaleja parhaimmillaankin vain pitkällä aikavälillä. Sen sijaan lyhyellä aikavälillä biopolttoaineet voivat jopa kasvattaa hiilidioksidipäästöjä nykyiseen verrattuna.

Useat tahot ovatkin varoittaneet hallitusta linjan riskeistä hallituksen koko olemassaolon ajan. Ilmaston lisäksi uhattuna on myös metsäluonnon monimuotoisuus.

Suomalaispoliitikot eivät tutkijoiden varoituksia ole kuunnelleet tai niistä välittäneet.

Siksi poliitikot saattoivat nytkin tyrmistyä, vaikka ympäristövaliokunnan äänestystulos oli vain yksi esimerkki siitä, miten yksin Suomen hallitus on linjansa kanssa jäämässä.

Muualla Euroopassa maat kulkevat hyvin toisenlaiseen suuntaan.

Ranska ilmoitti heinäkuun alussa kieltävänsä uusien bensiini- ja dieselkäyttöisten autojen myynnin vuoteen 2040 mennessä. Samanlaisia suunnitelmia on työn alla myös Saksassa. Suomen naapurustossa erityisesti Norja on jo vuosia tukenut voimakkaasti sähköautojen käyttöönottoa.

Myös yritykset ovat alkaneet seurata perässä. Autonvalmistaja Volvo kertoi hiljattain, ettei se aio tuoda markkinoille polttomoottoriautoja enää vuoden 2019 jälkeen.

Tällaisessa maailmassa Suomen itsepäinen usko biopolttoaineisiin ja puun polttoon alkaa näyttää vahingolliselta paitsi ilmaston myös maan talouden kannalta.

Väärin valittu linja alkaa jo näkyä. Kun asiantuntijat pitävät EU:n päästötavoitteita liian maltillisina, suomalaiset kauhistelevat, miten ne ovat lähes mahdottomia saavuttaa.