Suomessa ei ole koettu poliittista väkivaltaa vuosikymmeniin. Muun maailman mellakat on voitu ohittaa hämmentyneellä olankohautuksella: onneksi me suomalaiset emme ole yhtä hulluja.

Viime vuonna kuitenkin sekä suomalainen laitaoikeisto että vasemmisto turvautuivat väkivaltaan tai ainakin lätkämailaan asiaansa ajaakseen.

*Tammikuussa Suomen *uusnatsit tuohtuivat Li Anderssonin, Mikael Brunilan ja Dan Koivulaakson kirjoittamasta Äärioikeisto Suomessa -kirjasta. Uusnatsitko muka uhka Suomen turvallisuudelle! Vaarattomuutensa todistaakseen kolme Suomen vastarintaliike -järjestön jäsentä iski kirjan esittelytilaisuuteen Jyväskylän kirjastossa.

Yksi tilaisuuden järjestäjistä sai puukon kylkeensä, muut lievempiä vammoja.

Parempaa mainostemppua Äärioikeisto Suomessa -kirjalle uusnatsit eivät olisi voineet järjestää. Ennen Jyväskylän kirjastoiskua harva suomalainen edes tiesi, että Suomessa toimii avoimesti kansallissosialistinen Suomen vastarintaliike -järjestö.

Itsenäisyyspäivänä puolestaanitseään vasemmistoanarkisteiksikutsuneiden kiakkovieraiden mielenosoitus yltyi Tampereella ilkivallaksi ja väkivallaksi.

Demokratian raja tulee vastaan, kun omia mielipiteitä ajetaan muiden oikeuksia loukkaamalla.

Mielenosoittajien pukukoodina olivat jääkiekkomailat, joiden iskujen jäljiltä useampi poliisi on edelleen sairauslomalla. Onneksi itsenäisyyspäivä on talvella. Kesäiset pesäpallomailat olisivat tehneet vielä rumempaa jälkeä.

Jos jonkun tarkoituksena oli kritisoida Tampere-talolla järjestettyjä itsenäisyyspäivän juhlia tai suomalaisen yhteiskunnan eriarvoistumista, se viesti hukkui särkyvien ikkunoiden helinään.

Demokratiassa ihmisillä on mielipiteenvapaus, oikeus esittää äärimmäisiäkin näkemyksiä. Vastaavasti muilla on oikeus kritisoida niitä mielipiteitä.

Demokratian raja tulee vastaan, kun omia mielipiteitä ajetaan muiden oikeuksia loukkaamalla.

Puukko ja jääkiekkomaila eivät ole yhteiskunnallisen keskustelun välineitä. Väkivallan tavoitteena on vaientaa eri mieltä olevat.

Demokratian vähättely yhdistää sekä oikeiston että vasemmiston äärilaitaa. Molemmilla reunoilla katsotaan, ettei demokratia toimi.

Kyllä se toimii, ääri-ideologiat eivät vaan saa vapaissa vaaleissa kannatusta ja ovat siksi siellä minne ne demokratiassa kuuluvatkin, marginaalissa.

Kiakkovieraiden ja Suomen vastarintaliikkeen mielestä demokratia toimii vain, jos kaikki ovat samaa mieltä kuin he. Sitä ei kuitenkaan kutsuta demokratiaksi vaan stalinismiksi tai fasismiksi.

Mihin näistä suunnista me olemme vuonna 2014 menossa?

Jyrki J.J. Kasvi

Kirjoittaja on Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskus TIEKEn tutkimus- ja kehitysjohtaja