Jyväskylän yliopiston professori pitää uuden oikeusministerin puheita huolestuttavina: "Hänellä on aika erikoinen käsitys demokratiasta"

Kansalaisyhteiskunnan asiantuntijat puolustavat kansalaistottelemattomuutta.

Uusi oikeusministeri on huolissaan kansalaistottelemattomuudesta ja lakien kyseenalaistamisesta. Roni Rekomaa

Tarja Koljonen / Uutissuomalainen

Professori Marja Keränen Jyväskylän yliopiston yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitokselta ihmettelee uuden oikeusministerin lausuntoja kansalaistottelemattomuudesta. Keränen muistuttaa, että kansalaisen rooliin kuuluu olla valppaana ja miettiä, onko kaikki lainsäädäntö aina oikeutettua ja oikeudenmukaista.

Perjantaina nimitettävä uusi oikeusministeri Antti Häkkänen (kok.) sanoi sekä Ylen A-Studiossa että aamutelevisiossa kantavansa huolta kansalaistottelemattomuudesta ja siitä, että julkisesti kyseenalaistetaan lakien noudattamista. Aihe on viime aikoina noussut esiin erityisesti kielteisen päätöksen saaneiden turvapaikanhakijoiden pakkopalautusten yhteydessä.

– Minä pitäisin huolestuttavana sitä, että kansalaistottelemattomuus tuomitaan noin. Kansalaistoiminnan perinne on Suomessa ollut hurjan vahva, ja on paljon asioita, jotka ovat sen ansiosta muuttuneet ja kehittyneet, sanoo Keränen, joka toimii kansalaisyhteiskunnan asiantuntijuuden maisteriohjelman professorina.

Pääsihteeri Aaro Harju Kansalaisfoorumista muistuttaa myös, ettei kansalaistottelemattomuus ja lakien kyseenalaistaminen tarkoita aina sitä, että lakeja rikottaisiin.

– Kansalaistottelemattomuus on täysin sallittua, pitää olla oikeus ilmaista mieltään. Se voi olla boikotteja, mielenosoituksia ja adresseja. Voima on siinä, että tuodaan asioita ja epäkohtia julkisuuteen. Jos takana on riittävästi voimaa, se kyllä vaikuttaa päätöksentekijöiden ratkaisuihin.

Vaalit eivät riitä

Kansalaistottelemattomuus on usein määritelty rauhanomaiseksi poliittisen protestin muodoksi. Siinä kieltäydytään noudattamasta epäoikeudenmukaisena pidettyä lakia tai aktiivisesti rikotaan sitä.

Oikeusministeri Häkkäsen mukaan muutokset pitäisi tehdä demokraattisesti vaalien kautta. Keränen ja Harju eivät ole samaa mieltä.

– Nyt hänellä on aika erikoinen käsitys demokratiasta. Viime aikoina on saattanut vaikuttaa siltä, että kansalaiset voivat vaikuttaa vain vaalien kautta, mutta niin ei saisi olla. Sehän mitätöi kaiken kansalaistoiminnan vaalien välillä, Keränen huomauttaa.

– Edustuksellinen demokratia luo pohjan, mutta se ei alkuunkaan riitä. Poliitikoille tämä sopisi, mutta nykyisin koulutetut ja fiksut kansalaiset tarvitsevat myös osallistavan demokratian muotoja.

Keräsen mukaan ongelma on siinä, että puolueet muuttuvat enemmän vaaliorganisaatioiksi eikä kansalaisjärjestötyyppisiksi organisaatioiksi. Hän huomauttaa, että Häkkäsen oman oikeusministeriön demokratiayksikkö on tehnyt todella paljon töitä sen eteen, että kansalaisia kuultaisiin paremmin.

– Oikeusministeri joutuu kinkkiseen suhteeseen omassa ministeriössään, jos tällä tavalla ajattelee. On todellakin yritetty kiinnittää huomiota siihen, että muillakin tavoilla kuin äänestämällä voisi vaikuttaa. Valtionhallinnossa on kehitetty suoran osallistamisen ja kuulemisen menettelyjä ja pohdittu, miten ihmisten näkökantoja otettaisiin huomioon, Keränen sanoo.

Koijärvestä talonvaltauksiin

Suomessa kansalaistottelemattomuudella on pitkät perinteet, esimerkiksi Venäjän vallan aikana suomalaiset kieltäytyivät armeijan kutsunnoista. Nykyisinkin kansalaistottelemattomuuteen liittyy totaalikieltäytyminen ja esimerkiksi talonvaltaukset.

– Riittävän suuri kansalaismielipide vaikuttaa ilman muuta ratkaisuihin. Esimerkiksi kansalaissodan jälkeen säädettiin torpparilait, koska huomattiin, että yhteiskunnassa on vakavia epäkohtia, jotka pitää korjata, Harju huomauttaa.

Harjun mielestä suomalaisen yhteiskunnan ominaispiirre on, että radikaaleistakin liikkeistä tulee pikkuhiljaa salonkikelpoisia. Yksi esimerkki on esimerkiksi Koijärvi-liike vuonna 1979, josta kehittyi ensin Vihreä liitto ja sittemmin Vihreät-puolue.

Kansalaistottelemattomuus käsitteen kehitti yhdysvaltalainen Henry David Thoreau 1848. Kuuluisia kansalaistottelemattomuuteen kehottajia ovat olleet myös Mahatma Gandhi ja Martin Luther King.