Suurten nisäkäslajien voimakas painottuminen Afrikkaan on seurausta ihmisten toiminnasta, sanovat tutkijat. Ellei nykyihmistä olisi, suurimmassa osassa Pohjois-Eurooppaa eläisi nyt paitsi runsaasti susia, hirviä ja karhuja, niin myös muun muassa norsuja ja sarvikuonoja.

Tähän tulokseen ovat tulleet tanskalaisen Aarhusin yliopiston tutkijat. He olivat jo aiemmin (siirryt toiseen palveluun) osoittaneet, että suurten nisäkkäiden sukupuutot viimeisen jääkauden aikana ja jälkeen johtuivat pääasiassa ihmisasutuksen leviämisestä. Nyt valmistuneessa jatkotutkimuksessa he selvittivät sitä, miltä nykyinen nisäkäskartta näyttäisi ilman ihmisen vaikutusta.

Pohjois-Euroopassa ja monella muullakin maapallon kolkalla ihmiset ovat vähentäneet suuresti nisäkäskannan monimuotoisuutta, tutkimuksessa todetaan. Pienintä ihmisen vaikutus on ollut Afrikassa.

Afrikka onkin nykyisin käytännössä ainoa maanosa, jossa suuria nisäkkäitä on edelleen iso kirjo, sanoo tutkimusta johtanut Søren Faurby. Hänen mukaansa muualla, etenkin Pohjois- ja Latinalaisessa Amerikassa, kuuluisi kuitenkin luontaisesti olla jopa enemmän suuria eläimiä kuin Afrikassa.

Pohjois-Amerikassa olisi enemmän isoja eläimiä kuin Afrikassa

Mukana laskelmassa oli yli 5 700 nisäkäslajia, joita maapallolla on elänyt 130 000 viime vuoden aikana. Pohjana käytettiin muun muassa tietoja, joita on säilynyt Pohjois-Amerikan eläinkannoista ennen eurooppalaisten tuloa.

Tutkijan piirtämä kartta kertoo, missä suuret nisäkkäät eläisivät ilman ihmisen vaikutusta. Taajimpia elinalueita kuvaavaa punaista ei ole todellisessa kartassa lainkaan. Keltaista on vain Afrikassa. Søren Faurby

Myös fossiilit antoivat lähtökohdan laskelmille näyttäessään, mitkä eläinlajit aikoinaan asuttivat samoja alueita. Jos esimerkiksi norsujen ja kymmenen muun lajin fossiileja löytyi samasta paikasta ja jos vähintään viisi noista kymmenestä lajista elää siellä edelleen, tutkijat pitivät erittäin todennäköisenä, että norsukin kykenisi yhä tulemaan siellä toimeen.

Laskenta osoitti, että 5 700 lajista tuhannen edustajia on huomattavasti pienemmällä alueella kuin pelkästään ilmaston ja muiden luonnonolojen mukaan pitäisi olla. Selvästi eniten ovat vähentyneet suuret nisäkkäät. Monet ovat suorastaan kuolleet sukupuuttoon.

Euroopan karhut ovat vetäytyneet vuoristoon

Tutkimus kumoaa sen vakiintuneen käsityksen, että Afrikan ilmasto on muuta maailmaa suotuisampi isoille eläimille. Samalla kaatuu olettamus, että vuoristojen suuret nisäkäskannat olisivat seurausta luonnonvalinnasta, jonka takia vuorilla ja laaksoissa on kehittynyt eri lajeja. Tukijoiden mukaan sellainen kehitys on todellisuudessa ollut paljon oletettua heikompaa.

Faurbyn mukaan syy eriytymiseen on pääasiassa se, että vuorilla eläimet ovat olleet turvassa metsästäjiltä ja ihmisten aiheuttamalta asuinympäristönsä tuhoutumiselta. Nyky-Euroopasta hän mainitsee esimerkkinä karhut, joita harvassa maassa on muualla kuin vuoristossa.

Tutkimus on julkaistu Diversity and Distributions (siirryt toiseen palveluun) –tiedelehdessä, ja siitä kertovat myös Aarhusin yliopiston verkkosivu (siirryt toiseen palveluun) ja tanskalainen tiedeuutissivusto Videnskab (siirryt toiseen palveluun). Yliopisto otsikoi oman artikkelinsa paljonpuhuvasti: ”Lähes koko maailma voisi olla Serengeti (siirryt toiseen palveluun)”.