Sari Näre: Sotkamon sotaorgiat voivat olla totta.

Niin sanottu ”kullinjuurten kipeytyminen” saattoi jatkosodan asemasotavaiheessa vaivata sotilaita koko päivän – jopa hankaloittaa kävelyä.

Syynä olivat korsuissa kerrotut sävyltään rasvaiset seksijutut.

Psykofyysistä kiihtymistä lieventävää masturbaatiota eli itsetyydytystä ei katsottu hyvällä. Se oli tabu.

Kokemattomille sotilaille – moni oli sotaan joutuessaan neitsyt – seksijermujen naisjutut olivat pedagogisesti arvokasta oppimateriaalia, eräänlaista seksin peruskoulua ellei korkeakouluakin.

Paineet purkautuivat lomilla, mistä oli laajakantoisia seurauksia jatkosodan viralliselle ideologialle: kotirintaman naisten siveystalkoille. Alkoi seksuaalisen vapautumisen ja löyhien yhden yön suhteiden hidas voittokulku kohti nykyistä moraalisesti vapaamielistä sinkkuyhteiskuntaa.

Tämä ja paljon muuta käy ilmi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistoimasta korsuperinteestä, jota valtiotieteiden tohtori ja Helsingin yliopiston sosiologian dosentti Sari Näre esitteli torstaina Helsingissä Parisuhdepäivien osallistujille.

Muistelijoita oli 265, joista 80 sivusi muistoissaan sotaseksiä. Näre on äskettäin kirjoittanut aiheesta kirjan Sota ja seksi (Tammi).

Parisuhdepäivien osallistujat ovat kokeneita järjestöihmisiä ja 92 prosenttisesti naisia, joten Näre saattoi käyttää kursailematonta kieltä aiheuttamatta vaivaantunutta tirskuntaa.

Saksa oli jatkosodassa Suomen liittolainen, mutta suomalaiset sotilaat kokivat saksalaiset selustauhaksi.

Rintamahuhujen mukaan saksalaisilla oli menestystä naisten keskuudessa. Eteneminen perustui modernimpaan tekniikkaan ja parempiin varusteisiin. Saksalaisten kondomit olivat kestäviä ja sotilaiden esileikkitaipumus, suuseksikyvykkyys ja yhdynnän jälkeinen huomion osoittaminen olivat ylivertaisia Suomen armeijaan nähden.

Vielä pitkään sodan jälkeen moni nainen empi pyytää kumppaniltaan suuseksiä, koska tämä muotivillitys saattoi yhdistää hänet sodan hävinneisiin saksalaisiin.

– Se oli maineriski.

Näre rinnastaa korsujen seksintihkuisen folkloren kalevalaiseen tarinankerrontaan. Kertomukset, joiden totuudellisuuden aste vaihteli, tiivistivät ryhmähenkeä, millä oli suuri merkitys taistelutilanteissa.

Tykkimiesten korsu Inossa. Pin up -kuvia.­

Näre arvelee seksijuttujen viljelyn tuoneen suomalaisille suhteellista etua venäläisiin nähden, joiden sotilaselo oli hierarkkisempaa.

– Sillä saattoi olla maanpuolustuskykyä edistävä merkitys.

Jos saksalaiset etenivät rintaman takana, pyrkivät suomalaiset sotilaat hyödyntämään valloittamaansa Itä-Karjalaa. Siellä syntyi 700 lasta avioliiton ulkopuolella, osin perustuen naimalupauksiin, joita kaikki suomalaiset isät eivät ehkä alunperinkään aikoneet lunastaa.

Näre korosti, ettei Suomen armeija harjoittanut järjestelmällistä raiskaamista, kuten esimerkiksi puna-armeija valloittaessaan Saksaa. Myöskään kenttäbordelleja ei perustettu. Rintaman takaiset prostituoidut olivat yksityisyrittäjiä.

– Kerronnan tyyli oli rivoa ja eturintamalla erityisen rivoa, Näre tiivisti.

– Suurin osa tarinoista pyöri pullon ja alapään ympärillä. Tyypillinen kysymys lomalta palaavalle oli, saitko naida.

Homoseksuaalisuutta ei tarinoissa juuri sivuttu, sen sijaan itsetyydyttäjistä tehtiin karkeaa pilaa.

– Masturbointi saattoi johtaa eristämiseen. He olivat arvostuksessa pohjimmaisia.

Itsetyydytystä oli turvallisinta harjoittaa vartiopaikan yksinäisyydessä, ja silloinkin silmät auki.

Osa sotilaista ei ollut edes suudellut tyttöä, kun sota alkoi.

– He saivat tarinoista anatomista tietoa naisten paikoista. Joku saattoi näyttää, mikä on missä ja toinen korjata, ettei se noin mene, vaan näin.

Näre arvelee korsujen ”seksuaaliopetuksen” lisänneet valmiuksia siittää hyvin nopeasti sodan jälkeen suuret ikäluokat.

Seksi oli turvallinen puheenaihe. Sanottiin ”puhutaan vitusta, niin ei tule riitaa”.

– Tehtiin (naisista) naitavuusarvioita, pohdittiin genitaalien sopivuutta ja arvioitiin eroottisuutta. Vanhemmat ja varakkaammat naiset olivat erityisessä arvossa.

Jatkosodan suosituin yhdyntätekniikka oli lähetyssaarnaaja-asento, jota suosi kolme neljästä.

Naisen puute ja kaipuu olivat ainaisia seuralaisia. Lomaa pohjustettiin kirjoittelemalla kirjeitä tuntemattomillekin kirjeystäville, varmuuden vuoksi useammille. Etevimmät kirjoittajat auttoivat muita.

– Samalla tavalla siellä brändättiin itseä kuin nykyisin erilaisilla sosiaalisilla alustoilla.

Näre ihmetteli seksin vähäisyyttä lottaperinteessä. Rintamalta lähetettiin kuitenkin pois useita satoja lottia. Osa oli halukkaita seksiin, mitä ei katsottu hyvällä, osa harjoittikin sitä.

Pataljoonan komentajan korsu Rukajärven suunnalla. Pin up -kuva.­

Parhaillaan keskustelussa oleva ahdistelu oli arkea sodassakin ja erityisesti ehkä siellä. Hankalin oli työvelvollisten naisten asema, sitten tulivat sotilaskotisisaret ja parhaiten turvassa olivat lotat.

Jos olivat miehet rintamalla ainaisessa puutteessa, olivat myös naiset kotirintamalla samassa tilanteessa. Toisaalta suuri liikkuvuus sodan aikana lisäsi tilapäisten suhteiden määrää.

Naiset saattoivat omissa porukoissaan arvioida miesten suorituksia.

– Kuten nykyäänkin.

Erään upseerin autonkuljettaja tallensi yökylässä olleiden naisten arviot isännistä. Majuri oli partnerinsa mukaan lakannut potemasta ennenaikaista siemensyöksyä vasta aamuyöllä.

Näre kertasi Parisuhdepäivien yleisölle Sota ja seksi -kirjassaankin kertoman tarinan Sotkamon sotaorgioista eli ”naijaisista”. Hätkähdyttävä, hurmahenkinen episodi tapahtui sivuraiteella, kun miehet olivat lähdössä rintamalle.

”Ja voi sitä ’lihan piilotusta’, mitä Sotkamon aseman viereisessä metsikössä ja radanvarsipusikossa tapahtui. Siellä ei tytöt, eikä rouvatkaan ujostelleet tosiaan, vaan koko seutu oli kuin yhtä siskon petiä, jossa naitiin vieri vieressä.... Minä kävin siellä erään rouvan kanssa kaksi kertaa ja sitten viime hetkellä vielä maitotalon tytärkin tahtoi.”

Näin muisteli eräs sotaveteraani 70-luvun alussa. Näre on käynyt Sotkamossa toteamassa, että sivuraide on sittemmin purettu. Muita jälkiä ei tietenkään enää voinutkaan olla näkyvillä.

– Kukaan ei ole tullut sanomaan, että tämä ei pitäisi paikkaansa, Näre sanoi.