Teksti: PÄIVI TYNI

”TYÖVÄLITYKSESSÄ [kirjoitusvirhe alkuperäistekstissä] avoinna olevien työpaikkojen määrä lisääntyy tänä vuonna 550 000:een, mikä on noin kymmenen prosenttia enemmän kuin viime vuonna, arvioi työ- ja elinkeinoministeriö (TEM)”, kirjoittaa Helsingin Sanomien toimittaja Juha-Pekka Raeste, joka on HS:n talouden ja politiikan toimittaja.

Tässäpä hämmentävä uutinen. Nythän äkkiseltään näyttäisi siltä, että siinähän sitä on töitä kaikille Suomen alle 400 000 työttömälle. Sinänsä jutussa kuitenkin ihmetellään enimmäkseen sitä, että Uudellamaalla työpaikat lisääntyvät, mutta silti työttömyyskin lisääntyy.

Ihan näin tilastoja tarkistamatta voisin veikata, että nimenomaan Uudellemaalle muuttaa pilvin pimein ihmisiä juuri noiden avoimien työpaikkojen toivossa. Ainakin minun tuttavapiiristäni on viime vuoden aikana muuttanut paljon nuoria Helsinkiin työn toivossa. Tosin heillä on tavoitteena uskoakseni jokin muu työ, kuin siivous, mainostenjako ja provisiopalkkainen puhelinmyynti, joita jutussa kerrotaan olevan tarjolla. Lähihoitajaksikaan ei ihan kaikkia ole vielä koulutettu.

Mutta mistä tulee tuo avointen työpaikkojen määrä – yli puoli miljoonaa? Se ei jutusta selviä. Asiaa valotetaan vain kertomalla, että ministeriön neuvotteleva virkamies Mika Tuomaala on äskettäin tehnyt selvityksen TEM:n kautta tämän vuoden tammi–kesäkuussa tarjolla olleista avoimista työpaikoista. Onko siis laskettu yhteen kaikki kuuden kuukauden aikana olleet työpaikkailmoitukset?

Jutussa kerrotaan myös, että mukaan lasketuista paikoista neljännes oli alle kolmen kuukauden mittaisia työsuhteita. Jos tarkastellaan avoimeksi ilmoitettuja työpaikkoja kuuden kuukauden ajalta, lienee selvää, että alle kolme kuukautta kestävät työpaikat tulevat tähän tarkasteluun mukaan vähintään kahdesti, ehkä useampaankin kertaan.

Jos noin laskettua avoimien työpaikkojen määrää yritetään jotenkin verrata työttömien määrään, pitäisi kai työttömätkin summata yhteen kaikilta kuukausilta. Ei näinkään kyllä mitään järkevää tilastoa saada aikaiseksi.

Kiinnostavin anti onkin jutun lopussa oleva hieno tilastovalikko, josta voi yksi kerrallaan tarkastella Suomen eri alueiden avoimien työpaikkojen määrää ja suhdelukua, kuinka monta työtöntä kutakin avointa paikkaa kohden alueella on. Tämän valikon tiedot ovat kuluvan vuoden kesäkuulta.

Valikon tiedot tosin oli voinut esittää myös ihan vain staattisena taulukkona. Kun valikosta kerää alueiden tiedot yhteen, käy ilmi, että koko maassa on kesäkuussa ollut auki 29 203 työpaikkaa ja työttömiä samaan aikaan 364 694. Työttömien kokonaismäärän voi itse laskea kertomalla avointen työpaikkojen määrän kutakin työpaikkaa kohden olevien työttömien määrällä.

Keskimäärin koko maassa on ollut 12,5 työtöntä jokaista avointa paikkaa kohden. Uudellamaalla tilanne on muuhun maahan verrattuna kaikkein paras – vain 8,8 työtöntä jokaista avointa paikkaa kohden. Huonoin tilanne on Pohjois-Karjalassa, jossa työttömiä jokaista avointa työpaikkaa kohden on 22,1. Siellä avoimia paikkoja on kesäkuussa ollut 606.

Tämän asiakokonaisuuden selvittäminen nyt jäi Helsingin Sanomien uutisessa lukijan vastuulle.

Juttu Helsingin Sanomissa

Puoli miljoonaa työpaikkaa on vailla ottajaa, puolet niistä yllättäen pitkiä työsuhteita – näiltä aloilta löytyy nyt töitä (HS 19.10.2016)



*