Etelä-Suomessa asuva äiti kertoo, että hänen tyttärensä lähti mukaan Veijo Baltzarin teatteriin – ja lopulta katosi sinne kokonaan.

IL vieraili Veijo Baltzarin kartanolla Raaseporissa marraskuussa. Tällainen on Veijo Baltzarin talo.

Joka saralla lahjakas lapsi. Taiteellinen. Rakasti tanssia, teatteria ja laulua.

Mira kertoo esikoistyttärensä suorastaan hengittäneen teatteria – aina vuoteen 2014 asti. Tuolloin Miran tytär muutti joksikin aikaa kulttuurineuvos Veijo Baltzarin taloon, jossa mies Helsingin Sanomien mukaan ylläpiti suoranaista kulttia.

– Kotiin ei palannut enää sama tyttö. Baltzarin luona oli tapahtunut jotain, joka muutti tyttäreni lopullisesti, äiti kertoo.

Baltzar on parhaillaan vangittuna todennäköisin syin epäiltynä törkeästä ihmiskaupasta. Hän on itse asianajajansa välityksellä kiistänyt syyllistyneensä rikoksiin.

– Kotiin ei palannut enää sama tyttö. Baltzarin luona oli tapahtunut jotain, joka muutti tyttäreni lopullisesti, Baltzarin kanssa työskennelleen naisen äiti kertoo Iltalehdelle. Kuvituskuva. AdobeStock/AOP

Illalliskutsuja

Kun Miran täysi-ikäinen tytär kutsuttiin mukaan arvostetun kulttuurineuvoksen teatteriproduktioon vuonna 2014 , vanhempien hälytyskellot eivät soineet.

– Hän oli harrastanut teatteria ja tanssia pitkään ja ollut mukana monenlaisessa toiminnassa. Alan ammattilaiset olivat ylistäneet hänen taiteellisia lahjojaan, tyttö oli sellainen taiteen ihmelapsi, äiti luonnehtii.

Hyvin arvosanoin ylioppilaaksi kirjoittanut tytär asui edelleen lapsuudenkodissaan vanhempiensa ja sisarustensa kanssa, mutta hänen peräänsä ei tarvinnut enää juuri katsoa.

– Tyttäreni oli tietenkin jo hyvän matkaa täysi-ikäinen, mutta myös hyvin vastuullinen ihminen. Emme me kytänneet hänen menojaan, tai ainahan äidit vähän silmällä pitävät.

Teatteriproduktion huipennuksen piti olla nähtävillä Aleksanterin teatterin lavalla sykysllä 2015. Ensimmäisen kerran Mira muistaa hämmästyneensä kuullessaan tyttäreltään, että harjoitukset olivatkin jääneet väliin.

– Sen sijaan tyttäreni oli lähtenyt Helsinkiin syömään Baltzarin ja tämän sukulaismiehen kanssa. Muita produktiossa olevia nuoria ei mukana ollut. Se tuntui kummalliselta.

Äidin mukaan sama toistui muutaman kerran. Tytär kuitenkin vakuutti, että miehet olivat kohdelleet häntä hyvin herrasmiesmäisesti. Mira ei jäänyt asiaa sen suuremmin murehtimaan.

Suuren rakastajan rooli

Ajan kuluessa produktioon tuli enemmän ja enemmän outoja piirteitä. Lavalla loistivat nuoret, kauniit naiset. Nuoret miehet sen sijaan tuntuivat tipahtelevan yksi kerrallaan pois.

– Lopulta Baltzar ilmoitti, ettei kukaan pystynyt näyttelemään näytelmän suuren rakastajan roolia yhtä uskottavasti kuin hän, joten hän tekisi sen itse. Se huvitti ja ihmetytti, sellainen vanha ukko, Mira muistelee reaktiotaan.

Lopulta Baltzar ilmoitti, ettei kukaan pystynyt näyttelemään näytelmän suuren rakastajan roolia yhtä uskottavasti kuin hän, joten hän tekisi sen itse.

Veijo Baltzarin näytelmän miespääosassa nähtiin hänet itse. Muita rooleja näyttelivät nuoret naiset. AOP

Pian teatteriproduktio vaikutti hiipuvan kokonaan, sillä Baltzar aloitti eduskuntavaalikampanjansa työstämisen. Myös Miran tytär suostuteltiin toimintaan mukaan. Kun Baltzar oli aiemmin väläytellyt äidin mukaan pääroolin lisäksi mahdollisuutta työskennellä jatkossa teatterin johtotehtävissä, puhuttiin nyt kansanedustajan avustajan roolista.

Äidin mukaan siitä eteenpäin asiat alkoivat kehittyä hälyttävään suuntaan ja nopeasti.

– Meillä oli tyttäreni kanssa ollut aina avoimet välit, olemme puhuneet aivan kaikesta. Lapseni sanoi usein, että on niin hienoa, että olemme näin läheisiä ja hän voi kertoa minulle kaiken, Mira kertoo.

Miran mukaan tyttären ulkonäkö muuttui selvästi: hän lopetti meikkaamisen lähes kokonaan, alkoi käyttää omituisia vanhoja mekkoja ja antoi tukkansa liehua vapaana. Mira kuvailee tämän näyttäneen aivan ”1980-luvun sihteeriköltä”.

– Tyttäreni seisoi keittiössä sellaisessa mekossa ja huusi, ettei halua enää syödä kanssamme fasistista ruokaamme. Hän sanoi, että olimme rasistisia fasisteja, eikä hän todellakaan söisi meidän kanssamme samaa ruokaa. Se tuntui ihan hullulta. Teini-iässäkään hän ei ollut puhunut meille niin julmasti.

Tyttäreni seisoi keittiössä sellaisessa mekossa ja huusi, ettei halua enää syödä kanssamme fasistista ruokaamme.

Vanhempien puheet kaikuivat kuuroille korville – jopa silloin, kun Mira löysi netistä artikkeleita Baltzarin aiemmista rikoksista.

– Tyttäreni huusi, että Veijo on nämä kaikki selittänyt, hän on syytön! En tiedä miten hänet oli onnistuttu niin puhumaan, tyttäreni on fiksu ja etsi ennen aina totuutta.

Lopulta Miran tytär muutti Baltzarin tuolloin tuolloiseen taloon – hän oli päätöksensä tehnyt.

Kun vanhemmat yrittivät viestitse taivutella tytärtään, vastaus oli järisyttävä.

– Hän kertoi, että jos tekisimme Baltzarin suhteen jotain, elämämme tuhottaisiin.

Viimeinen joulu

Vanhemmat eivät hellittäneet otetta tyttärestään tämän täysi-ikäisyydestä huolimatta, vaan he pyrkivät aktiivisesti saamaan tytärtään kotiin, edes käymään.

– Sekin tuntui usein vaikealta. Toisinaan häneen oli hyvin hankalaa saada yhteyttä.

Vielä tässä vaiheessa pilkahduksia omasta tutusta lapsesta vilahteli aina silloin tällöin.

– Hän sanoi, että älä äiti murehdi, ei minulle mitään satu. Hän kertoi, että talossa asuu muitakin naisia ja hänellä oli oma huone.

Itse Baltzarin Mira kertoo nähneensä kauempaa vain kerran. Tuolloin vanhemmat olivat saapuneet Baltzarin pihalle vaatimaan lastaan uudeksivuodeksi kotiin. Tätä ennen Mira oli kirjoittanut Baltzarin Facebook-seinälle julkaisun, jossa pyysi miestä päästämään hänen tyttärensä kotiin.

– Hän vastasi minulle runolla, joka päättyi sanoihin ”minä kuljen siellä, minne äitien itkut eivät kuulu”. Se tuntui uskomattoman tuskalliselta.

Hän vastasi minulle runolla, joka päättyi sanoihin ”minä kuljen siellä, minne äitien itkut eivät kuulu”.

Vanhemmat saivat tyttärensä kotiin, mutta se jäi viimeiseksi jouluksi, jonka perhe vietti yhdessä.

– Tuossa vaiheessa nuoremmat sisaruksetkin voivat jo todella huonosti. Totta kai me elimme sitä painajaista kodissamme joka päivä. En muistanut aina tarpeeksi miettiä muita lapsia, he olivat tuuliajolla.

”Hänet oli aivopesty”

Koska tytär oli täysi-ikäinen, virkavallan puoleen oli turha kääntyä. Nuori nainen oli oikeutettu päättämään itse omasta elämästään. Äidin mielestä tyttären päätös jäädä Baltzarin luo ei kuitenkaan ollut aidosti oma ja itsenäinen.

– Hänet oli aivan aivopesty, ei hän halunnut sieltä lähteä.

Myöskään muut ihmiset, joihin Mira miehensä kanssa yritti vedota, eivät vaikuttaneet uskovan vanhempien kertomuksia.

– Meille sanottiin, että hei, hänhän on kulttuurineuvos, arvostettu ihminen. Niinpä niin, nyt ovat kyllä olleet hiljaa näiden uutisointien jälkeen.

Alkutalvella 2015 Miran tytär osallistui toiseen taideproduktioon, johon hän oli lupautunut mukaan jo reilusti aiemmin. Äidin mukaan Baltzarin leirissä ei oltu asiasta mielissään.

– Tämä nyt pidätettynä oleva nainen ja hänen toinen naispuolinen assistenttinsa pommittivat tytärtäni aivan koko ajan. Missä olet, mitä teet, nyt heti takaisin tänne!

Tytär halusi kuitenkin pitää lupauksensa produktion suhteen, jolloin naiset ilmoittivat, että tämän piti tehdä valinta. Niin Miran tytär irtaantui Baltzarin otteesta helmikuussa 2015, mutta äidin arvion mukaan se tapahtui liian myöhään.

– Ei hän ollut se sama lapsi.

Ei hän ollut se sama lapsi.

Mira uskoo, että ”Baltzarin kultissa” oli tapahtunut jotain, joka sai hänen tyttärensä käsittämään, että oli parempi lähteä. Hän ei välttämättä koskaan saa tietää, mikä tai mitkä tapahtumat tähän johtivat.

– Tyttäreni ei enää palautunut entiselleen. Annoimme hänelle aikaa, emme todellakaan syyllistäneet. Ajattelin, että odotetaan, kunnes hän haluaa itse puhua.

Sitä hetkeä ei koskaan tullut. Tytär asui kotona aivan hetken, kunnes muutti poikaystävän luo.

Nyt lähdöstä on jo vuosia, eikä tytär ole pitänyt perheeseensä mitään yhteyttä. Välikäsien kautta Mira saa satunnaisesti kuulla, miten tytöllä menee. Äiti tietää, että perheensä lisäksi tytär hylkäsi myös suuret rakkautensa: teatterin, tanssin ja laulun.

– Baltzar rikkoi perheemme ja tyttäremme.

Veijo Baltzarin tuotannoissa mukana olleet naiset ovat kertoneet Baltzarin ahdistelleen, manipuloineen ja kontrolloineen heitä. Myös Humanistinen ammattikorkeakoulu (Humak) nosti raportissaan esiin huolen Baltzarin ohjaamien nuorten henkisestä hyvinvoinnista. Kuvituskuva. AdobeStock/AOP

”Jos hän saapuisi...”

Vaikka Mira ei ole saanut tietoonsa talon tapahtumia kovin tarkasti, erilaisia spekulaatioita pyörii mielessä jatkuvasti – etenkin nyt, kun Baltzar on rikosepäilyn kohteena ja lukuisat ihmiset ovat kertoneet julkisuudessa kauhukokemuksistaan.

– En tiedä, toisaalta en haluaisi edes ajatella ihmiskaupan mahdollisuutta. Toivon, ettei pahinta hänen kohdallaan tapahtunut, Mira pohtii.

Vaikka vanhemmat eivät voikaan olla tyttärensä elämässä läsnä, luovuttaneet he eivät vielä ole. Mira uskoo, että koko vyyhdin paljastuminen on raskasta myös hänen tyttärelleen.

– Haluaisin niin tietää, että hänellä on joku jolle puhua. Yritämme nyt saada hänelle apua.

Haluaisin niin tietää, että hänellä on joku jolle puhua.

Mira kuvailee vuosiin mahtuneen suunnattoman määrän surua ja tuskaa. Hän myöntää, että välien korjaaminen olisi pitkä prosessi.

– Vuodet ovat tuoneet väliimme paljon asioita sekä moni hetkiä, joita emme ole voineet kokea yhdessä.

Asia on ollut raskas käsiteltävä myös sisaruksille. Mitään ei kuitenkaan ole lakaistu maton alle, vaan kaikesta saa ja pitää puhua.

– Emme välttele hänestä puhumista, kaikki tunteet ovat olleet sallittuja. Luulen, että lapset kantavat myös jonkinlaista kaunaa siitä, mitä tyttö perheelle aiheutti.

Miralle olisi kuitenkin selvää, mitä hän tekisi, jos tytär ilmestyisi ovelle.

– En käännyttäisi pois, ottaisin vastaan. Välillä uskon että se vielä joskus tapahtuu, välillä en. En tiedä, saanko enää koskaan lastani takaisin.

Haastateltavan nimi on muutettu hänen ja hänen tyttärensä yksityisyyden suojelemiseksi.