Juvalaiset hevosmiehet aurasivat rataa kirkonkylän vieressä sijaitsevalle Jukajärvelle helmikuun puolivälissä 1940. Hevoset vetivät perässään auroja ja raskaita jyriä, joilla rata saatiin paineltua tasaiseksi ja kovaksi.

Uteliaille kirkonkyläläisille miehet kertoivat valmistelevansa rataa hevoskilpailua varten, kertoo radan rakentamista läheltä seurannut, tuolloin 7-vuotias Risto Kähärä.

Töiden todellinen syy paljastui 25. helmikuuta illan hämärässä, kun 12 pommikonetta laskeutui järven jäälle. Nämä pommikoneet saattoivat ratkaista koko Suomen itsenäisyyden seuraavien päivien aikana.

Blenheim-pommikone on nykyään esillä Suomen Ilmavoimamuseossa Tikkakoskella. Niko Mannonen / Yle

"Historian kaikkein kohtalokkain hetki"

Suomen tulevaisuus oli veitsenterällä. Talvisodan ihme ja kovat taistelut olivat vieneet mehut Suomen armeijalta. Miehet olivat lopussa, samoin varusteet, aseet ja ammukset.

– Suomi oli todella ahtaalla. Puolustus alkoi kulua, väsyä, murtua ja tilanne paheni päivä päivältä. Voi sanoa, että talvisodan loppu on Suomen kansan pitkän historian kaikkein kohtalokkain hetki, historiantutkija, professori Martti Häikiö sanoo.

Suomen armeijan voimat oli kulutettu joulu- ja tammikuun rajuissa torjuntataisteluissa pitkällä itärajalla. Neuvostoliitto oli keskittämässä lisää voimia Suomen rajalle ja valmistautui ratkaisevaan iskuun, jolla se valtaisi läntisen naapurimaansa.

– Neuvostoarmeija oli aloittanut massiivisen, tulivoimaltaan aivan eri luokkaa olevan hyökkäyksen kuin talvisodan alussa. Silloin neuvostoarmeija kuvitteli menevänsä paraatimarssia Helsinkiin.

Blenheim-lentokoneen pienoismalli. Simo Pitkänen / Yle

"Emme sittenkään ole yksin"

Samaan aikaan Englannista nousi ilmaan 12 Blenheimin muodostelma. Se lensi kohti määränpäätä Norjan ja Keski-Ruotsin yli. Koneet tekivät välilaskun Västeråsissa, jossa koneet ja miehistö tankattiin.

Samalla tähystäjän paikalle nousi suomalainen lentäjä tehtävänään opastaa koneet Juvalle, 40 kilometrin päähän päämajakaupunki Mikkelistä.

Vain harva tiesi vähin äänin tehdystä operaatiosta. Suomi oli saanut ostettua Iso-Britannialta 12 pommikonetta, jotka oli päätetty sijoittaa vajaan puolen tunnin lentomatkan päähän rintamalta ja erityisesti Viipurinlahdelta.

Pieni joukko Juvalla tiesi laivueen tulosta jo helmikuun puolivälissä, sillä lentolaivue 42 oli majoittunut paikkakunnalle. Koneen miehistöön kuului kolme sotilasta, lentäjä, tähystä ja ampuja. Lisäksi laivueeseen kuului kymmeniä upseereita, mekaanikkoja ja huoltomiehiä.

Kirkonkylän taloja tyhjennettiin miehistölle. Esikunta ja lentäjät majoittuivat muutaman kilometrin päähän Vehmaan kartanoon.

25. helmikuuta kaksitoista pommikonetta laskeutui turvallisesti Jukajärven jäälle.

Vehmaan kartanon isäntä Nils C.J. Grotenfelt kirjoitti päiväkirjaansa:

On vaikeaa sanoin kuvailla sitä tunnetta, jonka kaikki koimme siellä jäällä, kun näimme nämä suuret koneet vasten auringon viimeisiä säteitä, vahva muistutus siitä, että emme sittenkään ole yksin taistelussa ylivaltaa vastaan.

"Pienestä paikallisesta rajansiirrosta on tulossa suurvaltakonflikti"

Historiantutkija Martti Häikiö pitää nykytiedon valossa pienen pommikonelaivueen merkitystä erittäin suurena Suomen itsenäisyyden kannalta.

– Niillä oli kahtalainen merkitys. Ne vahvistivat omaa moraalia, kun saimme ulkomaista apua ja rintamalla miehet näkivät että meilläkin on pommikoneita.

– Suurin merkitys oli kuitenkin se, että Moskova näki, että Englanti ja Ranska ovat liittymässä sotaan. Stalin arveli, että tästä pienestä paikallisesta rajansiirrosta saattoi olla tulossa suurvaltakonflikti.

Häikiö pitää varmana, että Blenheimien ilmestyminen Viipurinlahdelle oli merkittävä syy siihen, että Stalin suostui rauhaan maaliskuun alkupuolella.

– Vaikka Neuvostoliitolla oli ylivoima ja Suomen rintama oli murtumassa. Oli vain viikkojen kysymys, että selkärankamme katkeaa, Häikiö sanoo.

Koneet aseistettiin Juvalla

Blenheimit asettuivat Juvalle. Ennen pommituslentoja ne piti aseistaa ja varustaa pommeilla. Siirtolento puolueettoman maan ilmatilan yli oli tehty siviilivarusteissa.

Talvisodan pakkaset asettivat omat haasteensa, mutta niistä selvittiin neuvokkuudella. Moottorit yritettiin pitää lämpiminä nuotioiden avulla, mutta aina se ei riittänyt. Kovimpina pakkasöinä moottoriöljyt valutettiin koneista ja kiikutettiin lähiseudun taloihin lämpimään.

Koneet pääsivät ilmaan maaliskuun alussa ja tekivät reilun kymmenen päivän aikana 62 lentoa. Venäläishävittäjät ampuivat yhden koneista alas. Kolme lentäjää menehtyi ja yksi jäi sotavangiksi.

Kaikkiaan Suomen Ilmavoimilla oli talvisodassa rintamalla käytössä 114 lentokonetta neuvostoarmeijan arviolta 700 hävittäjää ja 800 pommittajaa vastaan.

Suomen Ilmavomien jatkosodan alussa rintamatehtävissä olleet koneet ja Neuvostoliiton Suomen rintamalle keskittämät koneet. Leena Luotio / Yle

"Kuinka moni koneista palaa pommituslennolta"

Vehmaan kartanon elämänmeno muuttui kertaheitolla. Kartanon isännän muistiinpanot kertovat päivien ja viikkojen äärimmäisestä jännityksestä.

– Isoisoisäni tapasi iltaisin lentäjiä ja oli hyvin perillä lennoista. Voi vain kuvitella millaista on ollut, kun väki on juossut ulos katsomaan, että kuinka moni koneista palaa pommituslennoilta, kartanon tytär Anna Grotenfelt-Paunonen kertoo.

Anna Grotenfelt-Paunonen kädessään Blenheim-lentokoneen pienoismalli. Takana lentäjien kovilla pakkasilla käyttämä puku. Simo Pitkänen / Yle

Hänkin arvelee, että Juvalle sijoitettujen Blenheimien merkitys oli Suomen historian vaikeina viikkoina äärimmäisen suuri.

– Sillä oli iso psykologinen merkitys, että saatiin apua Britannialta. Joku auttoi meitä täällä kaukana Pohjolassa.

Vehmaan kartanoon on nyt koottu näyttely Blenheimien kaksiviikkoisesta vierailusta Juvalla.

Sodista on totuttu näkemään kuvauksia valtavien kolonnien, rykmenttien ja panssaridivisioonien suurina yhteenottoina. Yksittäisen ihmisen, sukujen tai kylien kokemukset ovat usein kertomatta, mutta ovat arvokkaita.

– Olen iloinen, että me olemme saaneet yksityiskodeista paljon kirjeitä, päiväkirjoja, muistiinpanoja ja esineitä, jotka kertovat nimenomaan ihmiskohtaloista, Grotenfelt-Paunonen sanoo.

Risto Kähärä oli 7-vuotiaana auttamassa pommikoneiden pressujen kanssa. Simo Pitkänen / Yle

Pojat pääsivät kiitokseksi lennolle

Risto Kähärä kuului poikajoukkoon, joka auttoi Blenheimien suojapressujen viikkaamisessa ja levittämisessä Jukajärven tukikohdassa.

Tukikohta oli sijoitettu suojaiseen lahdenpoukamaan, piiloon uteliailta ja vihollisen mahdollisilta pommituksilta. Aivan sodan loppuhetkillä poikajoukkoa odotti yllätys.

– Lentäjät sanoivat, että se on pojat huomenna tilipäivä Me odotimme saavamme rahaa, mutta pääsimmekin lennolle. Kävimme Mikkelin yllä ja tulimme Vehmaan peltojen yli takaisin jäälle, Kähärä kertoo ikimuistoisista hetkistä.