23.10.2012

Avoin kirje toimittajille

Puolitoista vuotta kansanedustajana on mullistanut elämäni kokonaan. Suurin syy siihen on media. Julkisuus on ollut välillä rankkaa, mutta pakko tunnustaa, että olen myös saanut korvilleni ihan ansiosta.

Suomessa on kuitenkin yksi lehti, jonka toiminnan laillisuuden haluan nyt selvittää. Olen tänään tehnyt poliisille t...utkintapyynnön 7 päivää -lehdestä.

Olen odottanut, että Seiska jossain vaiheessa kyllästyisi jahtaamaan minua. Turhaan. Tilanne on vain pahentunut. Nyt haluan katsoa, saako lehti kirjoittaa mitä tahansa valheita ilman, että se joutuu siitä vastuuseen. Haluan myös selvittää, onko minulla ollenkaan oikeutta yksityisyyteen, vai saako kaikki asiani levittää lehtien palstoille.

Seiska vaatii kaikkia muita esittelemään koko elämänsä julkisuudessa. Itse se kuitenkin salaa toimintatapansa ja toimittajiensa taustat.

Seiska ei ole esimerkiksi kertonut lukijoilleen, että minua erityisesti jahdanneen "tähtitoimittajan" Panu Hörkön oma tausta ei kestä minkäänlaista päivänvaloa. Hörkön rikoshistoria on käsivarren mittainen: huumerikoksia, väärennyksiä, varkauksia, kätkemisrikoksia, rattijuopumuksia, törkeä rattijuopumus, pahoinpitely...

Raha-asioitaan Hörkkö on hoitanut samalla ylimielisyydellä. Hänellä on kuusi yksipuolista tuomiota velkomusasioissa. Hörkkö oli esimerkiksi avannut toiminimensä nimiin pankkitilin, ylittänyt pankkikorttia käyttäen tilinsä saldon ja jättänyt velkansa maksamatta useista maksukehotuksista huolimatta.

Minulla olisikin Seiskan johdolle muutama kysymys.

Onko Hörkkö tosiaan tosiaan oikea ihminen kivittämään muita?

Milloin ajattelitte kertoa Hörkön taustasta kaikelle kansalle?

Miten Hörkön 15 vuotta kestänyt kanta-asiakassuhde Helsingin käräjäoikeuden kanssa vaikuttaa teidän mielestänne hänen uskottavuuteensa ja luotettavuuteensa?

Minä epäilen, että Seiskan toimintatavoissa on yhtä paljon salattavaa kuin Hörkön taustassa. Nyt haluan esimerkiksi tietää, millaista yhteistyötä lehdellä on virkamiesten kanssa.

Viime syksynä Seiskalla oli ylinopeussakostani niin täsmälliset tiedot, että ne ovat voineet tulla vain sellaiselta viranomaiselta, jolla on pääsy poliisin tietojärjestelmiin. Lehti julkaisi tiedot yli kolme kuukautta ennen kuin ne tulivat julkisiksi.

Kuka uskoo, että joku virkamies on vuotanut nämä salaiset tiedot ilmaiseksi?

Olenkin pyytänyt poliisia tutkimaan, onko asiassa syyllistytty lahjusrikokseen.

Haluan myös katsoa, minkä arvoisia Seiskan maksetut todistajat ovat. Lehtihän julkaisee kenen tahansa tarinat täytenä totena ja vielä maksaa niistä. Joka numerossaan se yllyttää ihmisiä vahtaamaan julkkiksia. Se ilmoittaa maksavansa tiedoista eniten, jopa 5000 euroa.

Seiska on vain harvoin edes yrittänyt tarkistaa minulta, ovatko sille annetut tiedot totta. Suurimman osan jutuistaan se on tehnyt kysymättä minulta yhtään mitään.

Minä en käsitä,miten niin moni toimittajakin uskoo Seiskaan ilman mitään tarkistuksia.

Esimerkiksi toissa keväänä Seiska väitti, että olisin seisottanut Keski-Suomessa baarin edustalla taksia ja tarjonnut tuntemattomillekin kyytiä eduskunnan piikkiin. Lehti väitti, että sillä on useita silminnäkijätodistajia.

Moni tiedotusväline siteerasi Seiskaa. Perään vain lisättiin, että minä kiistän taksikortin väärinkäytön.

Totuus olisi selvinnyt yhdellä puhelinsoitolla. Kuka tahansa pääsee katsomaan kansanedustajien taksikuitteja. Silti vain yksi tiedotusväline tarkasti taksilaskuni ja kertoi heti samana päivänä, ettei Seiskan väite ole totta. Vain yksi.

Miten te toimittajat uskallatte luottaa Seiskaan, kun te tiedätte, että Seiska hankkii juttunsa rahalla? Ettekö te ymmärrä, että jotkut ihmiset kertovat rahasta mitä tahansa valheita?

Muutama esimerkki.

Vähän aikaa sitten Seiska palkitsi tuhannella eurolla valehtelijan, joka väitti minun juontaneen striptease-show. Oikeasti en ollut edes salissa esityksen aikana, enkä tiennyt siitä mitään. Seiska olisi voinut tarkistaa tiedon helposti ravintolasta. Mitään tarkistuksia ei tehty, vaan väite päätyi lehden kanteen.

Tonnilla palkittiin myös vinkkaaja, joka väitti, että minulla olisi ollut venäläinen Tatjana juoppokuskina ja yövieraana. Seuraavassa numerossa Seiska korjasi, että nainen oli suomalainen, eikä nimikään ollut Tatjana. Mutta kun nämä virheet oli saatu korjattua, uusia tuli tilalle. Nyt lehti väitti kantta myöten, että nainen on "uusi kultani". Tämä on pötypuhetta. Koko pitäjä tietää, että nainen on parhaan kaverini naisystävä. Hän ei ole viettänyt kanssani yhtään yötä.

Joulurahaa Seiska maksoi myös ihmiselle, jonka vinkin perusteella lehti väitti minun puristelleen erään naisen rintoja kapakassa. Seiskan toimittajien sivistys ei riittänyt tunnistamaan kuvan naista: hän oli kansanedustajakollegani Johanna Jurva. Jurva voi todistaa, ettei mitään kourimista tapahtunut. Kyse oli muuten eduskuntaryhmämme pikkujoulujen jatkoista, joten lisääkin todistajia löytyy.

Minulla ei kuitenkaan voi olla näyttöä kaikesta, mitä en ole tehnyt. Ei minulla tarvitsekaan olla. Tulevassa prosessissa minulla on vain yksi velvollisuus: minun on puhuttava totta. Sen aion tehdä.

Seiska ylpeilee sillä, että sillä on miljoona paparazzia. Minulle se tarkoittaa sitä, ettei minulla ole mitään paikkaa, missä voisin olla rauhassa. Seiskan urkinta ulottuu kaikkialle. Se ulottuu myös kotiini.

Ulkopuolisesta tämä saattaa näyttää harmittomalta viihteeltä, mutta minulle se ei ole sitä. Minusta otetaan joka päivä kymmeniä salakuvia kaikkialla, missä liikun. Minä en voi tietää, mitkä niistä päätyvät Seiskaan, enkä minä voi tietää, mitä kuvan ottaja kertoo Seiskalle saadakseen kuvastaan ja "tiedoistaan" paremman hinnan.

Seiskan ajojahti vie minulta voimia ja aikaa. En pysty keskittymään työtehtäviini niin hyvin kuin haluaisin.

Minusta tällainen vahtaaminen ei enää edistä demokratiaa. Kuka uskaltaa lähteä politiikkaan, jos tällainen vaino sallitaan?

Minuun kohdistuva vahtaaminen ei ole missään suhteessa poliittiseen painoarvooni. Olen ensimmäisen kauden kansanedustaja, yksi kahdestasadasta edustajasta. En johda mitään valiokuntaa, enkä ole puolueeni johtotehtävissä. On ihan turha väittää, että tässä ajojahdissa olisi kyse vallankäyttäjän valvonnasta.

Kyse on raa'asta bisneksestä, ja Seiska tekee sitä minun terveyteni kustannuksella. Kuinka paljon yhden ihmisen täytyy kestää?

Nämä puolitoista vuotta ovat muuttaneet myös sitä, miten suhtaudun ihmisiin. Olen vieläkin liian sinisilmäinen, vaikka minun pitäisi jo tietää, että kehenkään ei voi luottaa. Niin moni on nähnyt minussa vain keinon ansaita rahaa.

En voi käsittää ihmisiä, jotka juoruavat minun asioitani Seiskalle ja vielä vääristelevät niitä. Kehtaisivatko he tulla kertomaan siitä minulle? Kehtaavatko he edes katsoa itseään peilistä?

Valehteluun oikein yllyttää se, että rahan lisäksi Seiska lupaa tietolähteilleen täydellisen vastuuvapauden. Minäkään en siis voi vetää näitä valehtelijoita käräjille, koska en tiedä, keitä he ovat.

Seiskan kannustama jatkuva kuvaaminen ja vahtaaminen ei ole vaikuttanut pelkästään minuun, se on vaikuttanut myös läheisiini. Tyttäreni ei ole enää yli vuoteen voinut liikkua kanssani julkisilla paikoilla, sillä hän ei kestä jatkuvaa kuvaamista. Hän ei halua löytää kuvaansa Seiskasta.

Myös jokainen seurassani liikkuva nainen ottaa riskin siitä, että joutuu vastaamaan tungetteleviin kysymyksiin siitä, mikä on suhteemme luonne. Mitä ihmettä se kellekään edes kuuluu?

Minä ymmärrän ja hyväksyn normaalin valvonnan. Jos puhun teidän mielestänne typeryyksiä, saatte lyödä niin lujaa kuin jaksatte. Jos työtehtävissä, toritapaamisissa ja muissa vastaavissa tilaisuuksissa kompuroin humalassa, ei muuta kuin lehteen vain. Jos sammun kapakan pöytään, totta kai voitte kertoa sen. Mutta olenko tosiaan tilivelvollinen jokaisesta oluttuopista?

Kaikille on varmaan selvää, että minulla on alkoholiongelma, jonka takia olen hakeutunut hoitoon. Ongelman voittaminen ei ole sujunut niin hyvin kuin olisin toivonut. Toipumista ei yhtään auta ainainen kyttääminen ja jokaisen repsahduksen levittäminen lehtien palstoille.

Moni on sanonut minulle, ettei kannata lähteä käräjöimään Seiskaa vastaan, koska Seiska kostaa. Mutta miten paljon tilanne voi enää tästä pahentua?

Olen puhunut Seiskan toiminnasta kymmenien ihmisten kanssa. Minun käsitykseni on se, että Seiska on pelottelun ja rahan avulla pystynyt estämään itseensä kohdistuneet oikeusjutut. Siksi se on voinut jatkaa toimintaansa vuodesta toiseen.

Minä tiedän, kuinka paljon minua koskevissa jutuissa on valheita ja virheitä. Pitäisikö tässä muka uskoa, että kaikki muut Seiskan jutut olisivat täyttä totta ja virheitä olisi vain minua koskevissa jutuissa?

Seiskalle minulla ei ole enää mitään sanottavaa. Teille muille toimittajille minulla on muutama toivomus.

Tarkistakaa tietonne.

Älkää ainakaan luottako Seiskan tietoihin. Jatkossa minä vedän vastuuseen myös ne lehdet, jotka siteeraavat Seiskaa varmistumatta siitä, että tiedot ovat totta.

Kun alatte jutella minun kanssani, sanokaa heti, oletteko tekemässä haastattelua. Minä en ymmärrä sitä, että te painatte lehteen kaikki kahvipöytäkeskustelutkin, vaikka mistään haastattelusta ei ole ollut puhetta. Antakaa minulle vähän tilaa hengittää.

En tässä vaiheessa kommentoi asiaa tämän enempää enkä anna haastatteluja.

Teuvo Hakkarainen