מושכלת יסוד בעולם החרדי היא כי חל איסור חמור להגיש תביעה בבית משפט אזרחי-חילוני, וכי על סכסוכים ממוניים להתברר בפני בית דין רבני השופט לפי "דין תורה". ההלכה קובעת כי מותר אף להחרים אדם שפונה לערכאות אזרחיות ומסרב לדון בפני בית דין רבני.

שורש האיסור הינו פרשנות על גבי הקודקס ההלכתי "משנה תורה" של הרמב"ם ו"שולחן ערוך" של רבי יוסף קארו, אשר אמרו דברים חריפים נגד ההולך לדון בערכאות של גוים. "אסור לדון בפני דייני גוים ובערכאות שלהם, אפילו בדין שדנים בדיני ישראל, וכל הבא לדון בפניהם הרי זה רשע וכאילו חירף וגידף והרים יד בתורת משה רבנו", נכתב. הפרשנות החרדית המקובלת גורסת כי איסור זה איננו דווקא בפני גוים אלא אף בפני בתי משפט אזרחיים של מדינת ישראל. הראשון לציון הרב עובדיה יוסף אף הדגיש לא אחת את האיסור ההלכתי להתדיין בפני ערכאות שלא לפי דין תורה.

לאור זאת תמוה ומוזר הסיפור הבא. אחד מהרבנים הנמנים על "גדולי הדור" והפטרונים הרוחניים של העולם החרדי-שמרני הגיש לפני מספר חודשים תביעת נזיקין בסך עשרות אלפי שקלים נגד ישיבה דתית-לאומית מוכרת. לטענת כתב התביעה, הרב נחבל כאשר התארח בישיבה, בשל רשלנות באותה הישיבה.

התמיהה על ההחלטה לתבוע דווקא בבית משפט חילוני מתעצמת לאור העובדה כי הישיבה שנתבעה הפצירה בעורך דינו של התובע כי התביעה תתנהל בפני בית דין רבני ולא בפני בית משפט, אולם לטענת הישיבה הוא התנגד לכך בתוקף.

בסופו של דבר התביעה אכן הוגשה לבית המשפט השלום בנתניה. יש לציין כי הישיבה הנתבעת מכחישה באופן גורף את הנטען בתביעה.

עם היוודע עובדת הגשת התביעה, הוגשה על ידי "גלובס" בקשה לבית המשפט להתיר את פרסום שם התובע, זאת על בסיס תיקון 77 לחוק בתי המשפט הקובע כי "לא יפרסם אדם שם של בעל דין התובע פיצויים בשל נזקי גוף, אלא אם כן ניתנה הסכמתו של אותו בעל דין לפני הפרסום או ברשות בית המשפט".

מיד לאחר הגשת הבקשה, וחמישה חודשים לאחר שהתביעה הונחה בפני בית המשפט, הגיש עורך דינו של הרב בקשה למחיקת התביעה. בהודעה שהוגשה לבית המשפט נטען כי "התובענה שבנדון הוגשה בשגגה, שכן הצדדים כבר מנהלים משא ומתן ליישוב המחלוקת באמצעות בורר על פי דין תורה בלבד". עוד נכתב בבקשה כי "הצדדים הגיעו להסדר דיוני בהסכמה, ולפיו תימחק התובענה ללא צו להוצאות". היום (א') התקבלה הבקשה, והתביעה נמחקה.

מה גרם לעורך דינו של התובע למהר ולבקש פתאום את מחיקת התביעה שהוא עצמו הגיש? נראה שהתשובה ברורה.

עוה"ד אוהד לפידות והראל לפידות המייצגים את הישיבה, הביעו תרעומת רבה על ההודעה שנכתבה כביכול על דעתם וטענו בפני בית המשפט כי היא איננה נכונה כלל. "בין הצדדים לא הוסדר עניין הפורום לבירור התובענה. כמו כן עניין ההוצאות אף הוא לא הוסדר מעולם", טענו. עוד נכתב בתגובתם כי "נעשתה פנייה לתובע על מנת להסדיר את המחלוקת בדין תורה, אולם הנתבעות הייתה מהצועקים ולא נענים, ופניותיה זכו להתעלמות מוחלטת".

יש לציין כי לפני מספר שבועות, לאחר שבישיבה נואשו לטענתם משכנוע עורך הדין של הרב להעביר את התביעה לבית דין רבני, נשלח מכתב מהישיבה הדתית לאומית אל ביתו של הרב. חשב הישיבה כתב במכתבו כי "בפנייתנו לעורך הדין המייצג את הרב, הוא סירב לדון בבית דין ועל פי תורתנו הקדושה, ועומד על כך כי התביעה תנוהל בבית המשפט. מהיכרותנו את כבוד הרב, אנו בטוחים כי הדברים יצאו בשגגה וכי ח"ו שנאמרו על דעתו של הרב. נבקש מכבוד הרב להנחות את עורך דינו להעביר את הדיון לבית דין ועל פי דין התורה".

עו"ד דב לרר, המייצג את גדול הדור החרדי, ניסה להסביר מדוע אין עניין בפרסום הכתבה. לדבריו, "מדובר בחבלה קלה מאוד, חבל לך על הזמן, שפשוף שהיה לו ברגל של שני סנטימטר. זה תיק של 3,000 שקל, זה שפשוף של 1,000 שקל. זה דבר שנסגר ברבע שעה בשיחת בבית דין רבני, אף אחד לא מנהל על זה משפט. הוא לא רצה אף פעם בית משפט. התביעה הוגשה בשגגה. מאז ומתמיד לא היה דיבור ללכת לבית משפט, דובר על בית דין קרליץ, דין תורה".

בניגוד לטענתו של עו"ד לרר כי מדובר בשפשוף קל של 1,000 שקלים בלבד, בתביעה שהוא עצמו הגיש נטען כי הרב "נחבל חבלות חמורות וקשות". מלבד הנזקים הכלליים העתידיים שלא כומתו בסכום, עו"ד לרר דרש בתביעה פיצוי של 62.5 אלף שקל בגין הפסד שכר (20 אלף שקל), הפסד פנסיה (2,500 שקל), הוצאות רפואיות (20 אלף שקל) ושווי עזרה וסיעוד שקיבל התובע בתקופת מוגבלותו (20 אלף שקל).

עורכי הדין אוהד לפידות והראל לפידות המייצגים את הישיבה הנתבעת מסרו בתגובה כי הם "שמחים שמשרדנו הצליח להסיר תביעה זו מסדר יומו של בית המשפט, תוך שמירה על האינטרס של לקוחותינו".