Sedan 2014 tros närmare 300 svenskar ha rest till Mellanöstern för att strida för IS och dess kalifat.

I dag diskuteras intensivt om de som nu väntas återvända bör utredas för brott eller tvärtom få hjälp att ”assimileras”.

Läs mer: Frustration fick Anna Jörgensdotter att skriva nya romanen

Läs mer: För Plus-kunder: Se Anna Jörgensdotter läsa ur "Solidärer"

För ganska exakt 80 år sedan reste närmare 500 svenska frivilliga för att strida i det blodiga spanska inbördeskriget (1936–39) – trots att det var förbjudet i svensk lag att ens värva stridande dit.

Och de runt 300 svenskar som återvände vid liv hotades en period av åtal, alltså för att de velat försvara en demokratiskt vald regering, ett hot som senare drogs tillbaka.Jämförelsen är svår att inte göra vid läsningen av Anna Jörgensdotters nya roman ”Solidärer” (Bonniers).

Den utspelar sig både i Sverige och Spanien under det blodiga inbördeskrig som Francos fascister slutligen vann med stöd av Hitler och Mussolini, allt medan västmakterna aktivt satt med armarna i kors.

I centrum står den unge syndikalisten Ingemar Bäckström, stuvare från Gävle, en idealist uppfylld av arvet från gävlefödde Joe Hill, och som skälls för blåögd morsgris av kollegorna i hamnen.

Hans ivriga utläggningar om syndikalismen och kampen för ett bättre samhälle eroderar snart relationen till kärestan Klara, som visserligen delar hans politiska åsikter, men också vill planera för ett familjeliv, vilket Ingemar fnyser åt.

Brytningen med Klara får honom att åka ner som frivillig, vilket förvånar omgivningen, han som aldrig ens varit utanför Gävle.

En annan huvudperson finns i Barcelona, Conxa Hernandez är dotter till en av den syndikalistiska fackföreningsrörelsen CNT:s grundare.

Arvet från faderns engagemang vilar tungt över henne och hon lämnar bort sin lille son för att kunna delta i striderna.

Av solidaritet med Saken är båda alltså beredda till livsavgörande personliga offer, bli ensamma men tillsammans, solidariska solitärer, vilket titeln rimligen anspelar på.

Och inte helt oväntat korsas Ingemars och Conxas vägar i Barcelona, men närmare hur det utvecklas vore fel att berätta här och nu.

Eftersom prosan troget följer Ingemars och Conxas perspektiv är deras aktivistiska retorik på väg att förvandla romanens början till politisk pamflett, förvisso vällovligt i sin genre.Men det uppvägs av ett lika följsamt berättande när Klara ges alltmer utrymme, tillsammans med hennes välbeställda väninna Violet med sin högeraktivistiske fästman Stig.

Anna Jörgensdotter, uppvuxen i Sandviken utanför Gävle, har redan tidigare utforskat kollektivromanen som form och även här blandas ett antal personer och perspektiv, som tillåts överlappa varandra med drömmar, förhoppningar och minnen, dock utan att läsaren tappar perspektivet.

Hon är välgörande lyhörd för motsägelser och tvivel hos samtliga sina karaktärer och efterhand fördjupas personteckningen allt mer.

Möjligen skulle jag velat veta mer om högermannen Stig och även Klaras nya sambo Anders, deras bevekelsegrunder och tankar, men då skulle boken med råge ha passerat sina nästan 400 sidor.

Och ett grundläggande syfte med texten är förstås att ge röst åt de svenskar som med uppenbar risk för livet reste som frivilliga, nästan alla arbetare.

Och mer övergripande erbjuder författaren en palett av sätt att förhålla sig till politisk aktivism, allt från att bejaka den fullständigt till att vara svalt avvaktande eller direkt fientlig.

De kunde varken hoppas på rikedom eller löften om jungfrur i något himmelrike, tvärtom mötte de ett brutalt krig och väl hemma togs de emot med misstro, om de alls lyckades återvända hem.

Jörgensdotter har skrivit en sorts osentimental och inkännande kollektivroman, trogen både Gävle, höga ideal och ett ovanligt mod.

Här namndroppas förvisso hjältar på den republikanska sidan, medan anonyma fascister avrättas närmast i förbigående. Men man behöver inte vara överdrivet inläst på spanska inbördeskriget för att hänga med i svängarna.

Och mer övergripande erbjuder författaren en palett av sätt att förhålla sig till politisk aktivism, allt från att bejaka den fullständigt till att vara svalt avvaktande eller direkt fientlig.

Och ungefär så ser ju verkligheten ut även idag. Konsten är att kunna beskriva det, vilket hon lyckas med.

Läs mer: Fler bokrecensioner finns att läsa här

Läs mer: Fler recensioner av facklitteratur finns att läsa här

Läs mer: Isabelle Ståhl i topp när vi listar fem favoritböcker från maj-juni

Läs mer: Elise Karlsson i topp när vi listar fem favoritböcker från mars-april

*

LITTERATUR

Anna Jörgensdotter

Solidärer

(Albert Bonniers förlag)