Ghost Brigaden hartaasti odotettu Until Fear No Longer Define Us ilmestyy 24.8., mutta tällä sivulla sen voi kuunnella jo nyt! Miten lähtee keskisuomalaisten raskastelu vuonna 2011? Kuuntele itse. Lue myös laulaja Manne Ikosen mietteitä biiseistä.

[TÄMÄ KUUNTELUKAMPANJA ON PÄÄTTYNYT.]

1. In The Woods

– Avausraita. Akustinen biisi, päätettiin tehä sellanen koska tuntui, että niin pitää tehä. Tämän tyylisestä biisistä oli haaveilua jo aiemminkin ja nyt se on tossa. Paljastettakoon että lauleskelin tän vikana narulle, vähän niinkuin “ykkösellä purkkiin” -tyylisesti ja hyvähän siitä tuli.

– Tarinana on puolittain fiktiivinen tarina tyypistä, joka muistelee nuoruuttaan ja omituista kaveriaan, joka piti yllä hautuumaata metsässä. Eli lähtökohtaisesti ideana oli ihmisen menneisyyden haamut ja demonit.

2. Clawmaster

– Raskas puolisludgemainen runttaus, liki “perus-GB-biisi”, josta on tulossa animaatiovideo.

– Lyriikoiden perusideana on vapauden menetys, halveksutuksi tuleminen ja sen myötä järjen menetys. Biisin päähahmo menettää orjuutensa takia vähätkin inhimillisyyden rippeet ja lopulta muuttuu orjasta tylyksi isännäksi. Näin mä sen ajattelin, eli perustarina, tarpeeksi kun ihmismieltä rääkkää, niin lopulta mieli väsyy ja sitten syntyy rumaa jälkeä.

3. Chamber

– Rauhallisempi, popahtavampi tai rockahtavampi ralli. Tää oli ihan eka biisi, joka valmistui tai alkoi ottaa muotoa tälle levylle.

– Tarinakin on vanha, heh, eli ihmissuhteistahan tässä jollotetaan. Huono, epätoivoinen suhde, joka on muuttunut vankilaksi. Kumpikaan osapuolista ei osaa luovuttaa, kahden ihmisen taistelu.

4. Traces of Liberty

– Tämä on sitä meidän juurimusaa, eli stoner/doom -tyyppistä kolmejakosta blacksabbathismia. Hyvä kaljoittelubiisi, heh.

– Naukkarisen teksti tässä biisissä, vapauden lähteillä. Kertosäkeen tekstissä on herra Naukkarisen eräs huono keikkaelämys.

5. Divine Act Of Lunacy

– Taas hiukan kepeämpi rokkiralli, ripaus QOTSA-henkisyyttä mukana. Biisin tarinapohjana on edelleen ihmisen hulluus ja tarve tuhota kaikki vaikkapa sen Kaikkivaltiaan nimeen.

6. Grain

– Herkkä balladi, GB:n niin sanotusti lällympää puolta, mutta hyvissä meiningeissä tietty. Tarinana ihan perus, rakastamisen vaikeus, elämisen levottomuus ja itsetuhossa piehtarointi. Synkkää mutta niin ihanaa!

7. Breakwater

– Raskas doom/sludge-runttaus, levyn pisin raita joka loppuu ilkeään hakkaavaan riffiin, parasta GB:tä. Willen teksti, tarinana menneisyydestä luopuminen ja uuden aloittaminen. Huomioitavaa että ekan ja tokan säkeistön välistä löytyvässä melodisessa laulupätkässä on levyn nimi.

8. Cult Of Decay

– Riffiltään hieman kokeilevampi biisi. Tää tuli muistaakseni viimeisten joukossa ja lauloinkin narulle tämän tokavikana muistaakseni.

– Tarina luhistumisen partaalla olevasta ihmiskunnasta, joka silti luottaa korkeimpien voimien pelastukseen, vaikka suomeksi sanottuna paska on jo pahasti housussa.

9. Torn

– Kiukkunen rokkirypistys, joka laantuu kuin myrsky, hivenen dozerismia riffittelyssä, mikä ei ole huono asia lainkaan. Yksi lempparibiiseistäni. Tarina on tällaiseen biisiin sopiva, eli hirveä raivari itseään eli ihmistä kohtaan. Niin kauhea kiukku, ettei tiedä mitä tekisi, turhautuneisuus on ehkä se topikki tässä. Tää oli myös ekojen riffien ja tekstien joukossa, jotka muotoutui tälle levylle.

10. Soulcarvers

– Levyn päätösraita ja ihan paikallaan tähän spottiin. Pientä mogwaimaisuutta havaittavissa riffissä. Willen teksti ja tarina. Tähän ehkä on parasta, että kirjotan viimeisen kertsin, jokainen voi siitä vetää omat johtopäätöksensä.

”When you have lost all direction.

Let the silence speak the loudest words.

When you have lost all direction.

Let the undone come to life.

And feel the love engraved to the undivided precence of hope and innocence.”



Lisää Ghost Brigade -tarinaa ja levyn arvio 26.8. ilmestyvässä Infernossa.