Viikonloppuna suomalaiset seurasivat operaatiota, joka alkoi kahden poliisin ampumisesta Porvoossa ja päättyi kahden epäillyn kiinniottoon Ikaalisissa.

Puolisen vuorokautta kiinnioton jälkeen tiedetään, että kiinniotetut miehet ovat Ruotsin kansalaisia, syntyneet vuosina 1989 ja 1994. Tilanne oli saanut alkunsa lauantain ja sunnuntain vastaisena yönä, kun poliisi oli mennyt tavanomaiselle omaisuusrikoskeikalle pienteollisuusalueelle. Siellä partio oli kohdannut miehet, jotka olivat heti käyttäneet aseitaan.

Sunnuntaina etsinnän aikaan poliisin tiedottaminen epäillyistä oli hyvin niukkaa. Käytännössä heistä kerrottiin sukupuoli. Poliisi perusteli linjaansa ”tutkinnallisilla syillä” ja sillä, että epäillyille ei haluttu antaa tietoa siitä, mitä poliisi tietää.

Tämä ei estänyt sosiaalisen median karhuryhmäläisiä neuvomasta poliisia. Lisää tietoa epäillyistä, vaadittiin kuorossa.

Perussuomalaisten puheenjohtaja Jussi Halla-aho ei epäröinyt käyttää dramaattista tilannetta poliittisiin tarkoituksiinsa. En tiedä, millaista osaamista Halla-aholla on poliisitutkinnasta tai aseistautuneiden henkilöiden kiinniottamisesta, mutta hän tiesi tiedotuslinjan vääräksi jo sunnuntaina iltapäivällä.

”Jos tiedotustilaisuuden tarkoitus on ’oikaista huhuja’, miksi epäillyistä ei kerrota yhtään mitään? Samalla tiedottamistyylillä varmistettiin Haagan kunniapuukottajan pakeneminen maasta”, hän selvitti.

Tämä edusti tietenkin politiikan debatissa yhä yleisemmäksi käynyttä lähestymistapaa, jossa kädet ristissä toivotaan, että rikoksesta epäillyksi paljastuu omaan poliittiseen agendaan sopivan viiteryhmän edustaja. Välillä kiihkeät toiveet toteutuvat, välillä eivät, minkä jälkeen omat kommentit voi hissunkissun haudata historiaan.

Kovin mallikkaasti tilanteesta ei selvinnyt poliisiministeri Maria Ohisalokaan (vihr), joka katsoi poliisien murhanyrityksen ajankohdan sopivaksi yhteydeksi tehdä puoluepolitiikkaa ja esittää väitteitä edellisen hallituksen toimista poliisin resurssien suhteen.

Miehet on nyt saatu kiinni ja ammutuilla poliiseilla ei ole hengenvaaraa. Käytettävissä olevien tietojen valossa näyttää siltä, että kiinniotto-operaatio sujui hyvin. Sitä mieltä tuntuu olevan myös poliisi.

”Tehokkaan viranomaisyhteistyön avulla epäillyt saatiin kiinni alle 24 tunnissa ilman henkilövahinkoja. Yhteistyö oli tiivistä esimerkiksi Itä-Uudenmaan ja Sisä-Suomen poliisilaitosten kanssa”, keskusrikospoliisin rikoskomisario Kimmo Huhta-aho arvioi tiedotteessa.

On silti mahdollista, että poliisi on joissain kohdissa tehnyt virheitä tai toiminut väärin. Sen analysoiminen kesken operaation on kuitenkin ulkopuoliselle useimmiten mahdotonta, vaikka olisi millainen oman elämänsä kaikentietävä columbo.

Oliko kyse vain keskeytyneestä rikollisten murtokeikasta? Mihin laajempaan kontekstiin henkilöt liittyvät? Miksi Suomessa, miksi Ruotsista? Voiko tapaus liittyä esimerkiksi Balkanin alueelta lähtöisin oleviin järjestäytyneisiin rikollisryhmiin?

Kysymyksiä on paljon ja poliisi on edelleen antanut niihin vastauksia aika niukasti. Kokonaisuus selviää vähitellen, osin median tiedonkaivamisen, mutta viimeistään ihan normaalin suomalaisen rikosoikeudellisen prosessin kautta.

Epäiltyjen nimet tulevat vangitsemisen myötä tietoon ja yksilöintitietojen avulla media pääsee eri keinoin penkomaan tarkemmin taustoja. Aikanaan myös esitutkintamateriaali tulee julkiseksi ja asiaa käsitellään oikeudessa.

Sosiaalinen media on muuttanut nopeasti elävien tilanteiden seurantaa, koska nyt jokaisella on mahdollisuus esittää julkisesti arvioitaan jännittävistä asioista, joista viranomainen antaa – joskus ihan järkevistä syistä – niukasti tietoa.

Keskustelupalstojen etsivien pohdintoja voi olla viihdyttävää lukea.

Poliitikoilta ja muilta vallankäyttäjiltä kuitenkin toivoisi kykyä odottaa edes hetken, jotta tietäisi, mitä kaikkea asiaan liittyy ennen kuin touhottaa käynnistämään megafonin.

Muokattu kello 14.13: tarkennettu kohtaa, jossa kerrotaan epäiltyjen nimien julkitulosta vangitsemisen yhteydessä.