Parasta biobensiinissä olisi, että sitä voitaisiin käyttää kaikissa nykymoottoreissa sellaisenaan. Biobensiinin lämpöarvo on lähellä bensiinin lämpöarvoa ja sen muutkin ominaisuudet ovat verrattavissa bensiiniin.

Bioetanolin käyttö liikenteen polttoaineena alkaa olla Suomessa jo arkipäivää. Seuraava vaihe liikenteessä voi olla biobensiini, jonka ympärillä on kovasti tutkimusta juuri nyt.

Toisin kuin samoista aineista valmistettava bioetanoli, biobensiini soveltuisi sellaisenaan kaikkiin bensiini- ja dieselkäyttöisiin polttomoottoreihin. Se on myös hyötysuhteeltaan parempaa kuin bioetanoli.

– Biobensiinin lämpöarvo on lähellä bensiinin lämpöarvoa ja sen muutkin ominaisuudet ovat verrattavissa bensiiniin, professori Ari Pappinen Itä-Suomen yliopistosta toteaa.

Hänen mukaansa iso kysymys biobensiinin kohdalla on kannattavan liiketoimintakonseptin löytyminen. Sellaista ei vielä ole.

Testimoottorisaha pyöri hyvin biobensiinillä

Biobensiinin valmistuksessa voidaan käyttää bioetanolin tavoin muun muassa biojätettä, viljaa, metsähaketta, sahanpurua tai olkea. Ne ovat tuotannon kannalta helppoja raaka-aineita, eivätkä lisää ilmaston hiilidioksidipitoisuutta. Pappisen mukaan Suomessa potentiaalista biomassaa tarjoaisivat esimerkiksi joutomaiden biomassat ja peltojen suojavyöhykkeiltä korjattava heinä sekä puunjalostusteollisuuden sivuvirrat.

Biobensiiniä valmistetaan bioetanolin tapaan esikäsitellystä biomassasta mikrobiologisin menetelmin.

– Biomassa esikäsitellään ja syntyneeseen tuotteeseen sekoitetaan mikrobeja, jotka tuottavat halutun lopputuotteen, joka erotetaan massasta ja puhdistetaan. Teollisuudessa käytettävät mikrobit ovat pääsääntöisesti geenimuunneltuja, jolloin niiden tuottokyky on moninkertainen ja ne kestävät korkeampia pitoisuuksia liuoksessa, Pappinen selvittää.

Esimerkiksi niin kutsutut biomeijerit voisivat olla tulevaisuuden juttu. Ari Pappinen

Bioetanolin ja biobensiinin tuotantoprosessin merkittävin ero on happi; bioetanolin prosessi on lähtökohtaisesti aerobinen, biobensiinin anaerobinen. Pappisen tutkimusryhmässä tehtyä biobensiiniä on testattu muun muassa moottorisahoissa ja muissa moottoreissa, joissa se on osoittautunut toimivaksi. Pappisen mukaan puupohjaisesta biomassasta tehdyn biobensiinin teollinen prosessi tarvitsee vielä kehittämistä.

– Erotusteknologia on suurin haaste. Toisin kuin bioetanoli, biobensiinin valmistus vaatisi käytännössä jatkuvatoimista erotusprosessia. Vaikka laitteistojen skaalaaminen on periaatteessa mahdollista, kymmenien tuhansien tonnien kannattava tuotantoprosessi on vielä hakusessa.

Bioetanolia Suomessa tuotetaan jo pieniä määriä. Pappinen muistuttaa, että kotimainen tuotanto ei kuitenkaan riitä lähellekään kattamaan Suomen bioetanolin tarvetta.

Hajautettu tuotanto voi olla yksi ratkaisu

Itsekin biopolttoaineiden kaupallisissa tutkimushankkeissa mukana olleen Pappisen mukaan tutkimus on tällä hetkellä biobensiinin kehittämisessä isossa roolissa.

– Tietysti suuret yritykset pystyvät itsekin rakentamaan tutkimusinfran, mutta pienemmät toimijat tarvitsevat käytännössä jonkun tutkimuksensa avuksi, Pappinen lisää.

Pappinen arvelee, että biobensiinin tulevaisuuden konsepti saattaa olla yhden jättimäisen tuotantolaitoksen sijaan hajautettu tuotanto.

– Käynnissä on useampiakin hankkeita, joissa tutkitaan hajautettua tuotantokonseptia. Esimerkiksi niin kutsutut biomeijerit voisivat olla tulevaisuuden juttu. Näissä osa prosessista voitaisiin toteuttaa hajautetusti ja osa keskitetysti isommissa yksiköissä.

Pappinen muistuttaa, ettei biobensiinilläkään saada vielä korvattua kaikkea bensiiniä.

– Biomassamme tuskin siihen riittäisivät tällä kulutuksella. Mutta väliaikaisesti biobensiini, kuten muutkin liikenteen biopolttoaineet, voisi olla merkittävä taloudellisen hyvinvoinnin tuoja Suomessa.

Yhtenä esteenä biobensiiniin liittyvään yritystoimintaan ovat Pappisen mukaan muun muassa byrokratia ja hankalat rahoituskonseptit.

– Sen lisäksi ongelmana ovat luutuneet ajattelutavat, ei uskalleta ryhtyä kokeilemaan uutta. Niistä olisi aika päästä eteenpäin.