Kyllä systeemin oksennusta, Helsingin Sanomia, paljon luetaan.

Olen tämän päivän aikana saanut kasakaupalla palautetta Kuukausi-liitteen jutusta, jossa käytiin läpi politiikkani Via Dolorosaa. Oli siinä myös Gloriaa.

Palaute on ollut pelkästään myönteistä, mikä on jo sinänsä epäilyttävää.

Hesarin politiikan toimituksen pinna ei kestänyt. Marko Junkkari lankesi Lännen Median ansaan ja kirjoitti arvolleen sopimattoman pakinan Soinista ja seteliselkärankaisista.

Ajatus siitä, että loikkaisin perustamastani puolueesta on mieletön. Se oli Juudas, en minä, joka meni ja hirtti itsensä. Kolmellakymmenellä hopearahalla, jotka kavaltaja sai, ostettiin savenvalajan pelto muukalaisten hautausmaaksi.

Perussuomalaisten puoluekokous kuumentaa tunteita jo siinä määrin, että järjen valo jättää herkimmät.

Pidän loikkareita luusereina. Siksi ajoin hallitusneuvotteluissa läpi niin sanotun seteliselkärankaisten rappiopykälän kumoamisen. Historiallinen vääryys ja Kekkosen ajan politiikan rappiotila joutui tilille ja historian hämärään.

Nykyisen valemedian aikakautena minun oli pakko ottaa kantaa tähän valheeseen, joka leviää ja jota levitetään sosiaalisessa mediassa ruton lailla. Hesari häpäisi itsensä Lännen Median megafonina toimiessaan. Samaan lätäkköön lähti rypemään myös Suomen Tietotoimisto.

Tätä ei olisi voinut tapahtua legendaaristen Arto Astikaisen, Pekka Vuoriston ja Pertti Nymanin aikaan ( entisiä Hesarin ja STT:n politiikan emeritus toimittajia, laatujournalismin ajalta).

Valhe aseena on alhaisin astalo.