I mångt och mycket är det som vilken svensk gymnasielektion som helst. På hyllorna står Zlatans självbiografi och lektorn Carola Sundqvist pratar Astrid Lindgren med eleverna. På väggen sitter en plansch från Stockholmsteatern Galeasens uppsättning av "Vår klass".

Men Galeasen är bara på besök, i schemat står det inte "svenska" utan "modersmål" och överallt hörs den omisskänneliga finlandssvenska klangen.

Vi är på Korsholms gymnasium i Smedsby, ett av de områden i Finland där svenska är det avgjort dominerande modersmålet.

I personalrummet är det fredagsfika, vilket just i dag innebär sockerkaka med persikoskivor i föredömligt sladdrig gelé till kaffet. I dag är det val och gymnasiet är en av vallokalerna i Korsholm, där Svenska folkpartiet i Finland (SFP) i senaste riksdagsvalet vann mer än två av tre röster.

Rektor Thomas Öhman, själv aktiv i SFP, säger några ord innan det är dags för fredagssamling med allsång, denna vecka "No matter what" av Andrew Lloyd Webber.

Mer än sju av tio som bor i Korsholm kommun har svenska som modersmål, en ovanlighet i Finland i stort. 2013 talade hade nästan 90 procent av landets befolkning finska som modersmål, för svenska är siffran 5,3 procent.

När det rapporteras att svenskan blir allt mer trängd i Finland, vilket med jämna mellanrum uppmärksammas i Sverige, är det inte Korsholm man talar om, men även här finns oron.

Man pekar på nationella initiativ för att avskaffa den obligatoriska skolsvenskan, "tvångssvenskan" som kritikerna kallar den, eller näthat och rena hot mot svenskspråkiga.

– Svenska språket är ganska hårt pressat, säger modersmålslektorn Carola Sundqvist efter samlingen, tillbaka i personalrummet.

– Det kanske är just det att klimatet har hårdnat på något sätt gentemot oss finlandssvenskar.

Historier om förekomsten av påhopp och hot mot finlandssvenskar återkommer och somliga beskriver attityder motsvarande den främlingsfientlighet som riktas mot invandrare. Ibland är det svårt att skilja verklighet från hörsägen men att det förekommer är ingen myt.

För att förstå oron är det viktigt att inse att svenskan här är mer än bara ett språk. När grupper lobbar för att avskaffa skolsvenskan ser många finlandssvenskar ett angrepp på deras kultur och identitet.

– Absolut. Jag tror att det upplevs på något sätt väldigt personligt, som ett angrepp på finlandssvenskarna personligen, säger Carola Sundqvist.

Känslan förstärks av att många finlandssvenskar här i Österbotten egentligen känner sig kulturellt närmare Sverige än Finland, säger de i alla fall. Man tittar på SVT eller TV4 snarare än finländsk tv. Flera lärare berättar att för deras barn är det Bolibompa som gäller och i tv-soffan samlas familjen runt svenska "Let's dance".

Tv-nyheter får många från "Rapport" medan de svenskspråkiga dagstidningarna står för lokala nyheter. Egentligen vet man nog mer om både svenska kändisar och politiker än de finländska, berättar gymnasister på skolan.

– Definitivt. Jag undrar också varför men jag läser mycket svenska tidningar och så blir det mer så på internet också, säger 18-åriga Mathilda Kull, som läser andra årskursen av tre på gymnasiet.

Samtidigt känner sig Mathilda som en "fullfjädrad finländare", och hon får medhåll av 17-åriga klasskamraten Elin Engelholm.

– Nog känner jag mig också som en finländare, bara att jag tror att jag skulle trivas bättre i Sverige. Jag känner inte att jag är född i fel land.

De flesta, men inte alla, elever håller med dem. Det finns en hel del 18-åringar som nu röstar för första gången och många har fått damma av kunskaperna i finländsk politik. Precis som i kommunen i stort dominerar SFP överväldigande när eleverna säger vad de tänker rösta på. Man vill ha ett parti som "står upp för det svenska språket".

I Sverige är det främst högerpopulistiska Sannfinländarna som förknippas med slopad skolsvenska. Men motståndet mot skolsvenskan delar de med Centerpartiet, förmodade vinnare i dagens val.

Ett medborgarinitiativ om "frivillig skolsvenska" fick i mars tummen ned i riksdagen, men bland svensktalande finns det en oro för att frågan kommer igen efter valet.

En av Sannfinländarnas riksdagskandidater i Österbotten är 43-årige Marko Kulpakko som står på torget i Vasa och slevar upp ärtsoppa vid sin portabla valstuga. Han är själv född i Borås, talar svenska med en dialekt lika delar finländsk och lika delar västgötsk, och säger att han nog känner sig ungefär lika mycket svensk som finländare. Vilket inte är detsamma som att vara finlandssvensk.

Samlingspartiet<br>Inriktning: Liberalkonservativism.<br>Partiledare: Alexander Stubb.<br>Senaste opinionsläget: 16,9%<br>Röstandel valet 2011: 20,4%<br>Väntas backa och tappa statsministerposten efter valet. Regeringen, som leds av Stubb sedan förre partiledaren Jyrki Katainen avgick, har brottats med svikande väljarstöd och en djup ekonomisk kris. Foto: Lee Jin-Man Centern i Finland<br>Inriktning: Mitten-höger/socialliberalism.<br>Partiledare: Juha Sipilä.<br>Senaste opinionsläget: 24%<br>Röstandel valet 2011: 15,8%<br>Efter en mandatperiod i opposition väntas Centern nu segla upp som valets stora vinnare. Om opinionsundersökningarna visar rätt blir partiledare Juha Sipilä troligtvis Finlands näste statsminister. Foto: Markku Ojala / Epa / Tt Finlands socialdemokratiska parti<br>Inriktning: Socialdemokrati.<br>Partiledare: Antti Rinne.<br>Senaste opinionsläget: 15,1%<br>Röstandel valet 2011: 19,1%<br>Socialdemokraterna kämpar mot Samlingspartiet och Sannfinländarna om att knipa andraplatsen i dagens val, men har backat något. Om siffrorna håller i sig blir det en besvikelse. Foto: Vesa Moilanen Sannfinländarna<br>Inriktning: Socialkonservativism/högerpopulism.<br>Partiledare: Timo Soini.<br>Senaste opinionsläget: 16,7%<br>Röstandel valet 2011: 19,1%<br>Sannfinländarna - som är EU-kritiskt, för en sträng invandringspolitik, emot Nato-medlemskap, och för att obligatoriska skolsvenskan slopas - skrällde i senaste riksdagsvalet 2011 genom att ta nästan var femte röst. I år har siffrorna pekat på något svagare resultat, men partiet har spurtat på slutet. Foto: Markku Ojala / Epa / Tt Vänsterförbundet<br>Inriktning: Vänster.<br>Partiledare: Paavo Arhinmäki.<br>Senaste opinionsläget: 8,3%<br>Röstandel valet 2011: 8,1%<br>Vänsterförbundet var ett av de två partiet som lämnade den av Samlingspartiet ledde regeringen som innehöll alla partier förutom Centern och Sannfinländarna. Vänsterförbundet sticker ut genom sitt motstånd mot en fortsatt åtstramningspolitik, utan vill i stället se ekonomiska stimulanspaket. Foto: Henna Aaltonen Gröna förbundet<br>Inriktning: Vänsterliberalt miljöparti.<br>Partiledare: Ville Niinistö.<br>Senaste opinionsläget: 8,8%<br>Röstandel valet 2011: 7,3%<br>Det andra partiet att lämna den senaste regeringen var Gröna förbundet, då i protest mot att planerna på ett kärnkraftverk gick vidare. Partiledaren Ville Niinistö var tidigare gift med svenska Miljöpartiets tidigare språkrör Maria Wetterstrand. Foto: Stefan Forsell Svenska folkpartiet i Finland<br>Inriktning: Liberalism med fokus på finlandssvenska frågor.<br>Partiledare: Carl Haglund.<br>Senaste opinionsläget: 4,6%<br>Röstandel valet 2011: 4,3%<br>Svenska folkpartiet i Finland kämpar för att tvätta bort stämpeln som ett enfrågeparti för den svenskspråkiga minoritetsgruppen i Finland och vill lyfta fram den liberala politik man för på andra områden. Opinionsundersökningarna tyder på ett något starkare resultat än 2011. Foto: Vesa Moilanen Kristdemokraterna i Finland<br>Inriktning: Kristdemokrati.<br>Partiledare: Päivi Räsänen.<br>Senaste opinionsläget: 3,5%<br>Röstandel valet 2011: 4,0%<br>Kristdemokraterna har politiskt ett starkt fokus på familjer och äldre, men även de ekonomiska frågor som dominerad valrörelsen. Partiledaren Päivi Räsänen har gjort flera kontroversiella uttalanden bland annat i abortfrågor och hon har motsatt sig samkönade äktenskap. Föregående Nästa 1 / 8 Stäng fullskärmsläge

Sannfinländarna, som beskrivs som både nationalistiskt och främlingsfientligt, jämförs ofta i Sverige med Sverigedemokraterna.

Kulpakko, som själv betonar industri- och arbetsfrågor, avfärdar jämförelserna som han inte säger sig förstå. Men han tycker exempelvis inte att Finland ska ta emot några fler invandrare och han anser att arbetstagare från andra EU-länder tar finländarnas jobb.

Om han vinner en plats i riksdagen och tillfälle ges så skulle han rösta för slopad skolsvenska, säger han, men han tonar samtidigt ned frågan.

– Oavsett om vi skulle ta bort tvångssvenska i skolorna så innebär det inte att det försvinner, säger han.

– Men nu är ju inte den frågan så jättestor för Finland, det är andra saker vi måste ta tag i.

För att vara en fråga man ser som trivial har Sannfinländarna som parti ändå gett den rätt mycket utrymme. Särskilt finlandssvenskar ser det som ett enkelt grepp med lätta politiska poäng att plocka hos den finska majoriteten.

För SFP, vars valstuga står en liten bit bort, är det i alla fall ingen struntfråga. Men partiet kämpar också för att inte stämplas som ett enfrågeparti och från scenen inne i en av Vasas gallerior talar sig SFP-kandidater varma om energi, företagande och landsbygd.

Joakim Strand, som är ordförande både för SFP i Vasaregionen och i stadsfullmäktige, säger att han inte valde SFP på grund av språkfrågan och betonar att partiet arbetar med många sakfrågor. Samtidigt är svenskan kittet som håller ihop partiet och man kommer inte runt betydelsen av kopplingen till Sverige, särskilt här i Österbotten.

– Det är nog många här som mer eller mindre lever i östra Sverige och så var det ju när hovrätten grundades här en gång i tiden - den byggdes ju för att betjäna östra Sverige, säger Strand och tillägger att staden ju grundades av Gustav Vasas son Karl IX.

På det hela är det som okunnig rikssvensk svårt att inte förvånas lite över hur uppdelat det är i Österbotten, även om det inte representerar Finland i stort. Man tittar på SVT och lyssnar på P1.

Skolorna är uppdelade mellan svenska och finska, och elever umgås oftast inte med jämnåriga från den andra gruppen. Ordet segregering är nära till hands, och förekommer också.

Unga vet mer om kändisar i Sverige än om de i Finland och många vill flytta till Sverige som, i alla fall på avstånd, framstår som mer hemma.

Även om just svenskans ställning ibland får lite plats i svenska medier är det också svårt att inte känna av en viss besvikelse.

En besvikelse över ointresset från landet dit man vänder sig för "Let's dance" och Melodifestivalen (men inte landslagshockey, förstås). En besvikelse som i ett nötskal formuleras av en av SFP-kandidaterna runt scenen i Vasa, som tackar för uppmärksamheten men som också levererar en liten pik som dröjer sig kvar.

– Varför vet ni så lite om oss, när vi vet så mycket om er?