För ungefär ett år sedan uppstod viss turbulens i Centerpartiet när deras nya idéprogram skulle tas fram och ungdomsförbundet ville ha in en punkt om att tillåta månggifte. Idén i sig var inte helt ny för partiet, men den avslogs. Lööf tvingades avbryta sin semester för att komma hem och förklara att den inte var aktuell och så var allt frid och fröjd.

Jag har inte kunnat släppa tanken på detta. Tanken på månggifte, och funderingar på varför det är en så kontroversiell idé att den orsakar kris i ett parti enbart för att den diskuteras. Inte minst när partiet som krisar på grund av den kan anses vara det mer liberala av de partier vi idag har i riksdagen.

Det måste helt enkelt vara så att idén är en av de allra mest missförstådda någonsin.

Människor brukar gifta sig av i huvudsak tre olika orsaker.

Ett: Kärlek. Man vill visa att man hör ihop.

Två: Religiösa skäl.

Tre: Juridiska orsaker, för att underlätta bodelning och arvsskifte till exempel.

Men med tanke på hur världen ser ut i dag, och hur människor faktiskt väljer att leva, kan jag tänka att äktenskapet som något mellan två och endast två personer är väldigt omodernt. Kanske är det till och med så att äktenskapet som juridisk institution är förlegat? Att vi istället för att diskutera vilka som ska få gifta sig med varandra börjar prata om att avskaffa äktenskapet, och därmed öppnar dörren för alla som vill leva på annat sätt än traditionellt monogamt?

Det finns människor som lever polyamoröst. Som älskar fler än en, i olika konstellationer. Rent juridiskt kan de idag inte få samma rättigheter som de som väljer monogami. Det är heller inte helt ovanligt med familjer bestående av exempelvis ett homosexuellt par och så en eller två personer till som skaffar barn tillsammans. Ändå kan endast två personer vara juridiska vårdnadshavare till barnet, och alla vuxna i familjen kan inte omfattas av samma juridiska skydd vare sig vad gäller föräldraförsäkring, arv eller rätt till umgänge med barnet vid eventuell separation. Så istället för att dra alla dessa konstellationer i långbänk och skriva om lagen i all oändlighet kanske det är dags att avskaffa äktenskapet en gång för alla?

Tiden när kvinnor behövde gifta sig för att få en förmyndare än sedan länge förbi. Skilsmässa är en vanlig utgång av dagens äktenskap, och även om äktenskapet ger visst skydd åt främst den person i äktenskapet som är mindre bemedlad är det idag vanligt med äktenskapsförord som ändå skriver bort sådan trygghet vid en separation. Sambeskattningen är sedan länge avskaffad, liksom änkepensionen. Allt fler röster höjs mot arvsrätten, och frågan är vad som då återstår av det juridiska äktenskapet?

I vissa religiösa kretsar är äktenskapet heligt, något oundvikligt för personer som vill dela livet med varandra. Det finns ingenting som hindrar att människor fortsätter att ägna sig åt religiösa ritualer för att befästa att de hör ihop, ungefär som att många fortsätter att döpa sina barn även om det inte längre krävs för att barnet ska få begravas anständigt. Och även den som vill gifta sig av kärlek skulle i en juridiskt äktenskapslös värld kunna ha bröllopsfest och lova varandra precis vad de nu vill lova varandra, en eller flera, män med män och män med kvinnor och så vidare i alla oändlighet, utan att behöva tillstånd av staten.

Redan idag går att skriva samboavtal. Redan idag går det att adoptera, ha gemensam vårdnad eller ingen alls om ett biologiskt barn. Äktenskapet är en väldigt snäv ram som på många områden spelat ut sin roll, och relativt enkelt borde kunna bytas ut mot olika former av avtal som anpassas efter individernas egna önskemål, och som kan omfatta fler än två personer.

Jag är helt övertygad om att det är ovanstående argument som Centerpartiets ungdomsförbund hade i åtanke när de föreslog införande av månggifte. Att vem som helst ska kunna ingå avtal och leva med vem hen vill utan att diskrimineras av en äktenskapslag som bara kan omfatta två personer.