Nationalekonomen Joakim Ruist vid Göteborgs Universitet publicerade för några veckor sedan en unik beräkning av flyktinginvandringens nettokostnader för den offentliga sektorn. Få lade märke till den.

Nära 700 000 av Sveriges invånare (7 procent) har kommit hit som flyktingar. Enligt Joakim Ruist är årskostnaden för alla som hittills flytt till vårt land, och alltså redan beviljats uppehållstillstånd, uppe i 1,35 procent av BNP eller över 50 miljarder 2015. Detta är ett mått på världens mest humanitära flyktingpolitik, något Ruist själv stödjer.

Joakim Ruists slutsats att flyktinginvandring är en betydande årlig nettokostnad är hett bränsle i debatten om arbetslöshet, bostadskris, inkomstklyftor och spänningar i de invandrartäta miljonprogramsområden som kommunala fastighetsbolag förvaltar.

”Somliga påstår att flyktinginvandring är en vinst. Samtidigt kan de kräva att övriga EU-länder ska dela på ansvaret. Det går inte ihop. Om nu flyktingar är en ren vinst borde vi väl ta emot alla som vill hit…”, påpekar Joakim Ruist.

”Många önsketänker och skönmålar. För sakfrågans skull är det kontraproduktivt. Vi kan inte fortsätta måla i svart eller vitt. Sverige har ett underskott på grå debattörer i invandringsfrågan”.

Den internationella forskningen har främst beräknat effekter av invandring i största allmänhet. Slutsatserna landar oftast i att den påverkar ett lands ekonomi med mellan +1 till -1 procent av BNP. Därefter brukar politiska kontrahenter tvista om invandring är positivt eller negativt.

Professor Assar Lindbeck har länge varnat för välfärdsstatens sammanbrott. Foto: Anna Rut Fridholm

I bägge leden härskar förenklingar. I Sverige har vi rasistsajten Avpixlat som enbart ser problem medan vänsterpopulistiska Dagens ETC gör allt för att upptäcka ”vinster” (som man avskyr när det handlar om företag). Ena sidan vill överdriva kostnaden, den andra förtjänsten.

Olika slags invandring får vitt skilda samhällsekonomiska effekter. Fri arbetskraftsinvandring fungerar om det finns jobb och lediga bostäder. Sysselsatta människor bidrar direkt till den gemensamma välfärden genom skatt på arbete och konsumtion. Hamnar flyktingar i bidragsberoende, vilket de flesta tyvärr gör under lång tid, står det minus på samhällsnotan.

”Fri invandring är omöjligt för ett rikt land i en fattig värld”, hävdade professor Assar Lindbeck, nestor i svensk nationalekonomi, i Dagens Samhälle hösten 2013. Lindbeck krävde omfattande reformer av arbets- och bostadsmarknaderna.

”Annars får vi ge upp välfärdsstaten”, sade han då.

Folkpartister, nyliberaler och vänstern har kritiserat Assar Lindbecks resonemang. Med 80 000 asylsökande per år får vi, på gott eller ont, i en relativt nära framtid veta om teorin om ”den humanistiska stormakten” håller streck när Stefan Löfven och Magdalena Andersson ska lösa ut ekvationen.

Med 80 000 asylsökande per år får vi, på gott eller ont, i en relativt nära framtid veta om teorin om ’den humanistiska stormakten’ håller streck när Stefan Löfven och Magdalena Andersson ska lösa ekvationen.

Det här är en opinionstext publicerad i Dagens Samhälle. Åsikterna som uttrycks i artikeln står skribenten för.