את הסיפור על החרם הקשה שעבר בנה יניב, אילנה (שמות בדויים) לא הסכימה לחשוף תחילה. היא לא רצתה להיכנס לסיפור שהכאיב לה כל כך, שבגללו העבירה לילות ללא שינה, היה לה קשה להיזכר בתחושת האשמה שלה על כך שגילתה מאוחר מדי. היום כשבנה בן ה-11 משתקם מהסיפור הקשה שנגמר בניסיון התאבדות, היא משתכנעת לשתף את מה שעברה משפחתה בעקבות החרם כיתתי על בנה, רק כדי שעוד הורים יחשפו לסיפורם, ובכך אולי תצליח למנוע את הסיפור הבא.

רוצים להישאר מעודכנים אחר כל הידיעות החשובות בבת ים?

הורידו את אפליקציית "השקמה בת ים" באנדרואיד

הורידו את אפליקציית "השקמה בת ים" באייפון

הצטרפו לקבוצת הווטסאפ של השקמה בת ים כאן והיו הראשונים לדעת

החרם התחיל בקבוצות הווטסאפ השונות, וגלש לשאר הרשתות החברתיות, ותוך כמה ימים, אף אחד בכיתה לא דיבר עם יניב. חלק מהילדים לקחו חלק פעיל, וחלק פשוט התעלמו ממנו: "הרביצו לבן שלי וזרקו עליו אבנים, היו מחביאים לו את התיק, וזורקים לו את המחברות לפח הזבל הכיתתי. הוא לא נבחר לשום משחק ספורט, ולא הוזמן לשום מקום", מספרת האם בכאב.

אילנה מספרת על השינוי שחל בבנה, ועל תחושת האשמה שלא עוזבת אותה: "מילד שמח ופעיל הוא הפך לילד עצוב, הוא הפסיק לאכול, והפך שתקן. הוא החל לפתח מצמוצי עיניים באופן לא רצוני, שבדיעבד התבררו כהתקפי חרדה, ואני שמגדלת עוד שלושה ילדים לא שמתי לב. כשהייתי שואלת על סימני האלימות הוא היה אומר שנפצע בכדורגל. עד היום אני לא סולחת לעצמי על חוסר תשומת הלב, הבן שלי זעק לעזרה ואני לא שמעתי".

אודות החרם גילתה אילנה במקרה: "הייתי בסופרמרקט שנמצא בשכונה, ובמקרה פגשתי אמא של תלמיד אחד מכיתתו של יניב שדיברה על ריבוי ימי ההולדת של חבריהם לכיתה, ימי הולדת שהוא בכלל לא הוזמן אליהם ואני לא ידעתי על קיומם. באותו הרגע נמחץ לי הלב והתחלתי לראות את התמונה כולה".

מהנידוי החברתי, הדרך לניסיון ההתאבדות הייתה מהירה, אילנה מספרת כי יומיים אחרי המפגש בסופרמרקט, היא נתקלה בסימני סכין על ידיו של בנה: "כל עולמי רחב עליי, הדבר היקר לי מכל היה שבור נפשית ואני לא ידעתי כלום. בדיעבד גילתי הודעות ווסטאפ קשות שקראו לו "תתאבד", קמתי מתוך כל החושך והחלטתי לעשות הכל כדי לשנות את חיינו. לקחתי אותו ליועצת מדהימה שהעצימה אותו וגרמה לו לדבר על מה שעבר, והחלטתי לעשות מעשה לא פשוט, שאולי פגע בדיעבד בשאר ילדיי. עזבתי את את בת ים, ועברתי לדירה שכורה בבאר יעקב , כשאני עוקרת את כל ילדי מבית ספרם ומחבריהם כדי להגן על יניב".

אילנה מספרת על השינוי לטובה שעבר על משפחתה: "ילדיי הכירו חברים חדשים, ובני יניב החל לפרוח בבית הספר החדש והיום כבר יש לו המון חברים. אומנם עזבתי את עבודתי ועזבתי את העיר שלי, אבל קיבלתי במתנה בן בריא ומאושר, ולזה אין מחיר".

לסיום, אילנה שולחת מסר להורים: "ילדים הם קשים, ולא תמיד מבינים את ההשלכות של מעשיהם, אל תתנו לזה יד. אם אתם חוגגים יום הולדת, וודאו שכל הכיתה מוזמנת, ולמורים, אם אתם נתקלים בילד אחד שלא מזמינים אותו לשחק, תפקחו עין. הבן שלי כמעט מת, והיה לי את המזל לראות זאת בזמן, זה יכל להיגמר אחרת"