29.1.2020 14:30 | Tomáš Jurčo veril, že v tejto sezóne príde konečne zlom, keď si vybojuje stále miesto v profilige. V minulom ročníku si dal konečne dokopy dvakrát operovaný chrbát a výbornými výkonmi v AHL pomohol Charlotte Checkers k triumfu v súťaži.

Ani po ďalšej operácii nevzdáva boj o NHL

Na základe toho si ho vyhliadol Edmonton Oilers a v kanadskom klube mu vyšiel kemp. Sezónu mal začať s najväčšími hviezdami zostavy, Connorom McDavidom a Leonom Draisaitlom, ale štart mu prekazila injekcia v bedrovom kĺbe.

Zranené miesto ho trápilo roky, skúšal s ním v sezóne hrať, ale nakoniec musel ísť v decembri na operáciu. Verí, že ešte v prebiehajúcom ročníku nastúpi a zabojuje z farmy o druhú šancu v Oilers.

Nedávno ste absolvovali operáciu bedrového kĺbu. Ako prišlo k vášmu zraneniu?

„Mal som dlhodobý problém, ktorý sa ťahal pár rokov. Vyhýbal som sa mu tak, že som dostával kortikoidné injekcie priamo do bedra. Ťahalo sa to od môjho pôsobenia v Chicagu Blackhawks. V auguste som dostal pravidelnú injekciu v Košiciach a veľmi nepomohla, stále ma to pobolievalo. Kemp Edmontonu som ešte zvládol, cítil som sa dobre a darilo sa mi. Potreboval som ďalšiu však dávku. Medzi nimi ale musí byť aspoň šesť týždňov, inak sa to môže zhoršiť. Vyšlo to smoliarskz na začiatok sezóny, keď som mal nastúpiť v elitnej formácii s Connorom McDavidom a Leonom Draisaitlom. Problém je v tom, že keď mi pichnú látku, tak pár dní nemôžem nič robiť.“

Nesnažili ste sa zákrok oddialiť?

„Chcel som, aby sa to posunulo, keďže sme mali mať po prvých zápasoch pár dní voľna, no tréner trval na tom, nech je to čím skôr vybavené. Absolvoval som to hneď a vynechal som kvôli tomu prvý zápas. Sezóna pokračovala a injekcia nepomohla, bolelo ma to viac a viac. Nakoniec to došlo do takého štádia, že som po presune do AHL odohral niekoľko týždňov so sebazaprením. Musel som ísť na operáciu.“

Tomáš Jurčo pred nemocnicou Zdroj: instagram.com/tomasjurco

Beriete ako najväčšiu smolu v kariére, že vás zranenie pripravilo o šancu hrať s najproduktívnejším duom v NHL?

„Áno, aj keď sa snažím na to nemyslieť. Keď mi to napadne, mám z toho len nervozitu a je mi pomaly do plaču. Radšej sa nad tým nezamýšľam. Uvidíme, čo bude ďalej.“

Súviseli problémy bedrového kĺbu s operovaným chrbtom, ktorý ste mali zranený v minulosti?

„Určite to súviselo. Mnohým ľuďom, ktorí majú problémy s bedrom, sa objaví zranenie platničiek. Snažil som sa robiť všetko pre to, aby to bolo dobré. Cvičil som aj mimo ľadu, ale nakoniec to prepuklo v najhoršom čase. Dúfam, že po tomto už budem úplne v poriadku.“

Nastúpite ešte v prebiehajúcej sezóne?

„Operovali ma v polovici decembra. Doba na rekonvalescenciu je minimálne tri až štyri mesiace. Cítim sa už úplne super a zdá sa, že by som mohol hrať. Nemám bolesti, oproti tomu, čo bolo predtým, sa mi uľavilo. Minimálne tri mesiace musím stáť, lebo všetko sa musí zrásť a zregenerovať. Chcem hrať ešte tento rok a približne v polovici marca by to mohlo byť reálne.“

Chcete ešte zabojovať o NHL, alebo už pomaly rozmýšľate nad návratom do Európy?

„Určite chcem. Keď som prišiel do kempu, dostával som sedemnásť minút pobytu na ľade, nastupoval v presilovkách a celkovo som bol produktívny. Snažím sa nepremýšľať nad tým, čo bude. Plánujem sa vrátiť ešte v tomto ročníku a zabojovať. Viem, že na to mám, ale okolnosti mi viackrát nepriali. Určite urobím všetko pre to, aby som ešte niečo na ľade dokázal. Snažím sa ostať pozitívny. Po každej operácii som sa dokázal vrátiť a dúfam, že to teraz nebude inak.“

Rozprávali ste sa o vašej situácii s vedením Edmontonu Oilers?

„Baví sa s nimi prevažne agent. Určite si s generálnym manažérom Oilers Kenom Hollandom sadnem aj ja a porozprávame sa, ako ďalej. Výraznejšie sa tým netrápim, keďže to neovplyvním. Pre mňa je najdôležitejšie, aby som bol stopercentne pripravený na návrat a mohol odviesť plnohodnotné výkony.“

Čo hovoríte na hru spomínanej dvojice McDavid – Draisaitl, ktorá tvorí najproduktívnejšie duo v profilige?

„Je na nich vidieť, ako sa bavia hokejom. Cítiť, že majú pohodu. Sú to skvelí hokejisti a je radosť na nich pozerať.“

Ako trávite čas počas rekonvalescencie?

„Som v Edmontone, chodím každý deň na štadión a rehabilitujem. Doobeda mám dosť práce. Poobede si pozriem niekedy hokej, najmä keď hrá náš tím, ale extra to nevyhľadávam. Nie je ľahké iba sa pozerať, ale určite im držím palce a aj chodím na zápasy.“

Máte niečo aj mimo hokeja?

„Bola tu so mnou priateľka a kamarát, tak som s nimi trávil dosť času. Teraz som v Kanade sám, čas si krátim aj sledovaním seriálov. Videl som zaujímavý dokument o americkom futbalistovi Aaronovi Hernandezovi, ktorý bol kontroverzná postava a stále mi vyčarujú úsmev Priatelia, ktorých som videl už aspoň desaťkrát.“

Premýšľate v ťažkých chvíľach aj nad pomocou športového psychológa?

„Je dobré sa s niekým porozprávať, to je fakt. Prešiel som si viacerými vecami, snažím sa nevzdávať. V minulosti mi pomohol športový psychológ v Detroite, keď som sa stretával s profesorom z Michiganskej univerzity. Predtým pomáhal aj najväčšej hviezde amerického futbalu Tomovi Bradymu. Myslím si, že je dobré mať pri sebe odborníka, ktorý vie nájsť správne slová a správanie. Vo vrcholovom športe to môže výrazne pomôcť.“

NHL v tejto sezóne zmietala kauza trénerov, ktorí sa správali despoticky. Jedným z nich bol aj Mike Babcock, ktorý skončil v Toronte Maple Leafs. V minulosti vás viedol v Detroite Red Wings, ako si na neho spomínate?

„Chápem ľudí, ktorí mali s trénermi problém. Viem, aký Mike bol. V prvom rade si myslím, že bol výborný tréner, aj keď mal svojské metódy. Osobne však na neho nemôžem povedať zlé slovo. Bol to kouč, ktorý mi dal najviac príležitostí v NHL. Mal som ho rád a myslím si, že aj on mňa. Dosť mi v kariére pomohol.“