Planul de pesedizare a știrilor din România se întregește cu Agerpres Oamenii lui Liviu Dragnea merg, pas cu pas, către monopolizarea informației

joi, 12 octombrie 2017, 11:01

Vezi o informație pe Agerpres.

Îl cauți pe jurnalistul de teren, ca să lămurești o nuanță a notiței apărute pe flux.

De la secretariat ți se face legătura la ”domnul secretar de stat”!

Nu e niciun banc, am trăit întâmplarea acum câteva luni.

Urmează o clipă de confuzie. Parcă ”s-au atins firele” și ai sunat la fostul Comitet de Stat al Planificării, clădirea cu ceas de pe Calea Victoriei.

Numai că fostul CSP e opera marelui Duiliu Marcu, absolvent la începutul secolului trecut al Școlii Superioare de Arhitectură din București și al École des Beaux-Arts din Paris. A lui e și clădirea Guvernului, din Piața Victoriei. Tot marele arhitect a transformat Hotel Athénée Palace, construind în anii ’30 aripa nouă dinspre Episcopiei.

Agerpres e însă plasată în fosta Casă a Scânteii, dedicată de la început ”presei de stat”.

Așa te alegi cu un rang de secretar de stat, cum se numesc aici directorii. Cum să te referi așa la un șef de redacție?! ”Domnul secretar de stat”. Râd de se cocoșează jurnaliștii! Există și ”subsecretari de stat” la tastatură?!

E greu să empatizezi cu un astfel de sistem.

Trebuie să fii maladiv instalat în cultul personalității pentru ca oamenii tăi să te recomande la telefon, când îți fac legătura: ”Vi-l dau pe domnul secretar de stat!”. ”Secretarul de stat” Alexandru Giboi, director general al Agerpres.

Dar ceea ce se întâmplă în aceste zile cu Agerpres ține de preluarea politică a agenției de către PSD! Iar consecința va fi prizonieratul editorial indiferent cum se vor succeda guvernările.

200 de jurnaliști are redacția Agerpres, de departe cea mai mare agenție din România

Comisia de cultură a Senatului a aprobat schimbarea Legii Agerpres.

Care-i miza?

Spre deosebire de TVR și RRA, unde șefii instituțiilor pot fi schimbați anual de către Parlament, fără utilizarea unor criterii de performanță, directorul general al Agerpres avea un mandat fix, de 5 ani.

Problema media publică nu e faptul că se găsește sub controlul Parlamentului. Foarte bine că e așa, astfel se întâmplă mai peste tot în lumea civilizată!

Parlamentul îi reprezintă pe plătitorii de taxe, care sunt acționarii nevăzuți și publicul vizat al acestor instituții. De aceea e pur și simplu fără nicio bază cererea pe care o fac, când și când, ONG-uri precipitate, care cer ca numirea șefilor la TVR, RRA și Agerpres să fie făcută de societatea civilă. Pe ce bază? Aleși de cine?

Din experiența celor aproape trei decenii de jurnalism public, un lucru se dovedește însă cert.

Faptul că Parlamentul poate schimba șefii televiziunii și ai radioului fără niciun criteriu duce la instabilitatea lor, la haos și la pierderi.

Încă o dată: că Parlamentul îi numește și-i poate schimba e logic, că o face la comandă politică, nu după un contract clar, asta e anormal!

Conform unui think tank care a documentat tema, Median Research Centre, doar doi din cei 17 președinți ai TVR și-au terminat mandatul din perioada 1989 – 2016. Între timp, numai în acest an, pe lista nesiguranței s-au mai adăugat două nume.

Dacă șeful Agerpres are mandat de 5 ani, durata reală a mandatului de la TVR abia trece de un an și jumătate.

17 din 19 șefi ai TVR din 1989 și până azi au fost schimbați fără să-și încheie mandatul

Având în față exemplul de rea practică al TVR și al Radio România, e cu atât mai ilogic ce se petrece la Agerpres cu cât unul dintre inițiatorii modificării legii este Lucian Romașcanu, ministrul culturii.

În ciuda campaniei nedrepte care l-a întâmpinat la numire, Romașcanu nu e ”un fost șef de tabloide”. Decât dacă ”șef la tabloide” se numește orice persoană care conduce un trust unde se pot afla și ”Click”, dar și ”Dilema veche”.

Omul a trecut prin toate treptele unui manager de presă, are experiențe și la multinaționale precum Ringier, dar și la companii autohtone. Deputat PSD și actual ministru, Romașcanu înțelege presa așa cum probabil n-a înțeles-o nimeni de multă vreme în Parlament.

Dar ce folos dacă PSD are drept scop subordonarea media publică?! Se încununează astfel proiectul lor de a controla informația din România. Calculul pesediștilor e cinic și bun.

În condițiile în care numai Agerpres are 200 de jurnaliști, cât n-au televiziunile de știri!, aceste instituții publice vor însemna tot mai mult în anii viitori. Așa că schimbi legea doar ca să schimbi directorul, că asta e unica modificare.

Media privată are mari probleme.

Deja în 2017 au trecut pe pierderi și unele televiziuni importante care erau pe profit, o să se vadă asta în primăvara lui 2018, la listarea rezultatelor.

Ziarele, siteurile de informații suferă de mai multă vreme și tot ce pot spera e să nu uite de ce există.

În aceste condiții de sărăcie, planul PSD de ”etatizare a informației publice”, vezi numirile loialilor politici de la șefia TVR și RRA, continuă nestingherit.

PSD oricum controlează ideatic numeroase canale private.

Acum, prin ce fac în media publică, oamenii lui Liviu Dragnea nu capturează niște instituții moarte, e naiv să vedem doar asta!, ci își instalează procedurile și șerbii ideologici în singurele redacții care au viitorul financiar asigurat!

E deja un loc comun să observi că trei instituții de media publică au bugetul egal cu al sutelor de redacții private din România.

Și cine crede că monopolizarea nu contează, pentru că oamenii citesc știrile de pe Facebook, uită două fapte dovedite prin studii:

România e țara cu cel mai mare consum TV din Europa. Majoritatea știrilor relevante de pe Facebook provin, ca sursă inițială, tot din redacțiile de știri.

Strategia PSD de capturare a media publică a început imediat după instalarea lor la putere, prin mutarea TVR și RRA în finanțarea directă a guvernului.

Ceea ce vedem acum indică o fază avansată a planului.

300 de milioane de euro au cheltuit în 2017 , de la buget, TVR, RRA și Agerpres

Sigur că e anormal ca ”secretarul de stat” de la Agerpres să aibă ”imunitate totală în interiorul mandatului său”, așa cum corect observă inițiatorul modificării legii.

Nu poți lăsa acolo pe cineva, indiferent de performanțe, vreme de 5 ani, dar nici nu-l poți schimba cum vrei tu, așa cum se va întâmpla acum!

Racordarea agenției naționale de știri la dezastrul financiar și al rătăcirii misiunii, care se perpetuează de decenii la TVR și RRA, arată ca o modificare a legii din rău în mai rău.

Dincolo de reflexul atavic al partidelor de ”a pune mâna” pe orice formă de putere și de obligațiile de a asigura slujbe unor oameni ai lor într-un mediu ziaristic tot mai periclitat, în spate e un plan al PSD.

Priviți ce au făcut până acum:

Au luat de la Agerpres ce e rău, dependența de buget, și au copiat-o la TVR și la RRA, unde au eliminat relația cu publicul, prin taxă.

Au luat ce e rău la TVR și la RRA, schimbarea fără criterii a conducerii, și o aplică la Agerpres.

Urmarea? Instituțiile media publice se aliniază la cel mai mic numitor comun al libertății.

Degeaba protestează oamenii din redacția Agerpres, degeaba se luptă Active Watch și degeaba apelează Media Sind la ziariștii din străinătate.

Precum borgii din Star Trek, PSD merge netulburat înainte, vestind un viitor unde la capătul firului răspunde trecutul.

-Alo, cuplajul?

-Nu, aici secretarul de stat!