Andra delar av François Fillons politik är inte lika tilltalande. Han tror på att införa kvoter för hur många invandrare som ska få komma in i Frankrike och företräder den splittrade syn på EU som jag ofta tycker mig uppleva hos mina partivänner i Frankrike. EU:s ekonomiska samordning ska stärkas samtidigt som nationalstaterna ska respekteras mer. Varje försök att göra detta möjligt samtidigt brukar alltid stöta på problem eftersom de två ståndpunkterna ofta går på rak kollisionskurs med varandra.

François Fillon var premiärminister under hela Nicolas Sarkozys tid som president, 2007–2012. Jag träffade honom vid flera tillfällen och vi samarbetade bra under hela denna period. Vi genomförde vårt svenska ordförandeskap hösten 2009 i nära samarbete med bland annat Frankrike. Min respekt och förståelse för hur fransmän tänker kring och tar ansvar för EU växte då högst påtagligt. François Fillon är mer lågmäld och eftertänksam än många av de andra ledande franska politikerna. Han är den av kandidaterna som har presenterat det mest genomarbetade reformprogrammet. François Fillon driver en tydlig arbetslinje, han vill avskaffa 35-timmarsveckan och gradvis höja pensionsåldern. Bidragssystemen ska reformeras så att det alltid lönar sig att arbeta. I ett land med en mycket omfattande offentlig byråkrati vill François Fillon minska ned på antalet offentliganställda samt avskaffa förmögenhetsskatten och sänka bolagsskatten till 25 procent. Hela hans ekonomiska politik svarar upp mot de stora utmaningar som vi ser vad gäller den franska ekonomin, som sedan länge halkar efter andra utvecklade länder och dras med stora kroniska budget- underskott och stor brist på nya jobb.

Brexit och valet av Trump lärde oss 2016 att inte ta utgången av fria val för given. 2017 års viktigaste val, Nederländerna, Tyskland och Norge får ursäkta, sker i två omgångar i april och i maj i Frankrike. Den franske presidenten är liksom USA:s president rent konstitutionellt mycket mäktig. Den franske presidenten kan själv bestämma över sammansättningen av hela den franska regeringen.

Det har lett till att Emmanuel Macron nu är den som har initiativet. Han ställer upp som en oberoende kandidat men var tidigare ekonomiminister i François Hollandes socialistregering. Under sin tid i regeringen gjorde han sig känd tillsammans med premiärminister Manuel Valls som en marknadsliberalt orienterad reformpolitiker. Han vann mångas respekt under denna tid. Många fann det dock svårt att förena hans ståndpunkter med François Hollandes mer vänsterinriktade budskap under valkampanjen 2012, reaktionen på detta har dock drabbat Hollande och inte Macron. François Hollandes taktik att vinna på ett budskap och styra på ett helt annat straffas hårt av väljarna och Hollande har därför dragit sig ur det kommande presidentvalet.