Den misstänkte terroristen Rakhmat Akilov har öppnat dörren till ett Sverige som få känner till och som medier och politiker i mångt och mycket har ignorerat. Det skuggsamhälle som har vuxit fram i migrationens och den fria rörlighetens spår.

Akilov kom till Sverige med hjälp av ett köpt polskt visum, enligt uppgifter till Ekot. Senare erbjöd han andra att köpa falska dokument. Bland annat ska Scandic Hotels ha lurats att anställa en person som använde Akilovs personuppgifter. Han ska även själv ha använt sig av flera olika identiteter. Akilov var vidare skriven på en adress, men bodde på en annan. Den lägenheten är i sin tur skriven på ett par som grannarna inte vet vart de har tagit vägen.

Terrordådet gör Akilov unik, men de övriga omständigheterna kring hans tillvaro i Sverige är vardagliga inslag i skuggsamhället. Och det är ett samhälle som växer snabbt, framför allt i storstäderna, men även på mindre orter.

Stor grupp som går under jorden direkt

De senaste veckorna har siffran 12 500 ofta nämnts. Det är antalet personer som är efterlysta sedan de har avvikit efter asylavslag. Fram till år 2019 väntas ytterligare 30 000 sådana utvisningsärenden lämnas över till gränspolisen.

Men det ger långt ifrån hela bilden. Till att börja med preskriberas alla efterlysningar efter fyra år - oavsett om personen har kunnat spåras eller inte. Den stora felkällan är dock en annan: alla personer som inte har gett sig till känna hos myndigheterna över huvud taget.

Enligt Jerk Wiberg, spaningsgruppchef vid gränspolisen, är de betydligt fler än de flesta tror. Det handlar om drygt varannan person som polisen stöter på utan tillstånd att vistas i Sverige. De har alltså aldrig sökt asyl eller arbetstillstånd, utan befinner sig här utom statens kännedom.

- De är okända sedan tidigare. De flesta som kommer hit gör det av ekonomiska skäl, inte för att söka asyl. En del väljer dock att söka asyl efter att vi har anträffat dem, säger Wiberg.

Det ger en delvis ny bild av invandringen till Sverige. Vid sidan av den stora strömmen asylsökande under senare år har det alltså kommit ett stort antal personer som går under myndigheternas radar.

Falska identiteter och falska adresser

Enligt Wiberg kommer många hit med hjälp av falska identiteter från något Schengen-land, vilket ger möjlighet till fri rörlighet inom Europa. "Det är bara att beställa på internet." Andra använder italienska uppehållstillstånd.

De flesta arbetar svart i byggbranschen och städbranschen eller i kontantintensiva näringar som restauranger, bilverkstäder och nagelsalonger. "Misstanken finns att hela byggbranschen är översvämmad av detta", konstaterar Wiberg, och ger ett exempel från det senaste arbetsplatsbesöket i södra Stockholm där tio av 24 anställda saknade tillstånd att vara i Sverige.

Många sover på arbetsplatsen medan andra hyr en madrass i något av alla de "lägenhetshotell" som har skapats. Det kan bo 12-15 personer illegalt i en tvårummare, där var och en betalar någonstans mellan 2000 och 4000 kronor i månaden i hyra. Denna boendeform har blivit så vanlig att det finns en till två "kvartar" i varje hus i utanförskapsområdena, enligt Wibergs uppskattningar.

Tidigare var det vanligt att par skilde sig på papperet för att sedan kunna förfoga över två lägenheter. Numera verkar "sovcentralerna" oftare vara skrivna på personer som befinner sig utomlands.

Precis som identiteter har adresser blivit en försäljningsvara på svarta marknaden. Brevlådeadresser är till salu för runt 500 kronor i månaden. Eller så kapas adresser av personer som inte har tillfrågats.

Politisk underlåtenhet bakom fusket

Det tjänar inte mycket till att moralisera över de människor som lever i parallellsamhället. Många sliter hårt för att tjäna ihop lite pengar och lever ett utsatt liv där människor kan utnyttja dem utan någon som helst insyn från myndigheterna. Andra utnyttjar de luckor som Sverige har lämnat öppna för den som på olika sätt vill sko sig. Det kan vara personer som har uppehållstillstånd eller som har tagit sig hit tillfälligt från något annat EU-land.

Ansvaret för det omfattande fusket kring svartarbete, identiteter, folkbokföring, anställningar, bilmålvakter, bidrag med mera är i stället politiskt. Det har inte funnits en vilja att ta tag i problemen. Och då handlar det inte bara om hur REVA-projektet underminerades.

Det har ansetts viktigare att myndigheter ger snabbast möjliga service än att kontrollera om uppgifterna stämmer. Därför har vi haft Europas kanske slappaste passhantering. Därför har vi alltjämt flera olika myndigheter som ställer ut ID-handlingar och som kan begära ut samordningsnummer med bristande säkerhetsrutiner. Och därför kan man starta bolag i Sverige med kända bedragare och målvakter i ledningen, eftersom Bolagsverket inte har något tillsynsansvar.

I integritetens namn har vi dessutom lagar som gör det omöjligt för myndigheter att samköra register och för Skatteverket att flagga för att en identitet är osäker eller falsk.

Politikerna har rentav genomfört reformer som närmast uppmuntrar till fusk, såsom etableringsreformen/-lotsarna som har lockat mängder av nyanlända att skaffa sig en falsk adress i bostadsbristens Sverige. På samma sätt har västvärldens mest generösa arbetskraftsinvandring banat väg för fusk med arbetstillstånd och snart kommer vi att få se många falska löneintyg när det blir biljetten till ett permanent uppehållstillstånd i Sverige.

Lär av Norge när det gäller identitetsfusk

Det behövs en ny typ av allvar inför denna verklighet. Ytterst är det förstås en säkerhetsfråga, men det är också en fråga om att värna välfärden, rättsstaten och principen om konkurrens på lika villkor. En bra början vore att lära av vårt grannland Norge, som har en betydligt strängare syn på exempelvis identitetsfusk än Sverige.

Akilovs fotspår leder in i ett skuggsamhälle som politikerna inte längre kan blunda för.

Läs också av Anna Dahlberg: Ta tag i fusket med falska identiteter

Följ Expressen Ledare på Facebook för tips om fler ledare och krönikor.