LEDARE Det har alltid funnits en bild på vänsterkanten av invandraren som en något handikappad människa, någon som vi måste ”ta hand om”. Riksdagsledamoten Hanif Bali (M) bryter mot den bilden och det kan mycket väl vara det som gör Anders Lindberg på Aftonbladet så arg. Det finns anledning att fundera på hur Lindberg egentligen tycker att en invandrare ska vara för att passa in i samhället.

Det var första gången jag skulle rösta och på vägen ner till hembygdsgården, där röstlokalen var belägen, sprang jag inom kiosken i det lilla samhället jag bodde i. Tanten i kassan, som bara bodde ett par hus bort från mig, frågade andaktsfullt om även jag skulle rösta i valet.

Och det skulle jag ju. På Moderaterna. Det var mitt första parti jag någonsin röstade på och jag deklarerade också detta tydligt för tanten i kassan. Hennes tonläge hade nu förbytts till ren förskräckelse. Hon var Socialdemokrat.

– Men herregud. Om Moderaterna hade makten skulle inte sådana som du få vara i Sverige, utbrast hon.

Jo, de orden kommer jag aldrig glömma, ”sådana som du”. Jag passade inte längre in i invandrarnormen, så som en invandrare skulle bete sig. Man ska rösta vänster, tala om förtryck och orättvisor. Man ska absolut inte vara bättre än någon annan.

Det måste vara första gången jag använder begreppet ”strukturell rasism” men jag undrar om det inte kan finnas en poäng med det ändå. Aftonbladets ledarskribent Anders Lindberg har länge försökt skjuta den omåttligt populäre politikern Hanif Bali i sank och idag kom ännu ett försök.

”Han har kultstatus på SD:s hatsajter och brukar kalla folk saker som ’batikhäxan som gått multikultikurs’ eller ge människor epitet som ’sinnesslö’, ’idiot’, ’butthurt’ och liknande. Ordföranden i Sveriges advokatsamfund blev ’skolunge som kallar på magistern’ och statsministern är ’LO-svetsarn'”, skriver Lindberg.

Nu har förstås Hanif aldrig kallat någon människa för ”batikhäxan som gått multikultikurs”, det var en raljerande tweet om kommuntanter generellt när orden plitades ned på Twitter. Men vad som är sant och inte är av mindre värde för Anders Lindberg. Det viktiga är att det ska fastna. Gör du inte som sossarna vill att du ska göra, då ska du brännmärkas.

Jag har brännmärkts i omgångar. Jag lyckades ibland bättre än många av de elever som är lika pursvenska och blonda som Anders Lindberg. Det retade dem. Jag var ju invandraren som samhället skulle ”ta hand om”. Inte tvärtom.

Bilden är djupt rotad i samhället. Vi har system för i princip allt med tillhörande byråkrati, i grunden uppfunnet av socialdemokraterna. Taktiken är enkel men genial, de tar dina skattepengar och hittar förtryckta grupper som de måste värna om. För att de är handikappade och inte klarar sig själva. För att de är invandrare. Eller bögar. Eller valfri bokstavskombination.

De får stora pengar att hantera, nya myndigheter och statliga verk och de kan samtidigt spela rollen som de moraliskt överlägsna. Ovanpå allt räknar de kallt med att invandraren är en trogen väljare till sosseriet, möjligen Vänsterpartiet.

Därför är också Hanif ett hot. Han är det ensamkommande flyktingbarnet som blev riksdagsledamot. I fel parti. Han är den lilla skäggtomten som hela Twitter måste förhålla sig till, antingen älskar man honom eller hatar man honom. Han är Anders Lindbergs stora skräck.

Om fler invandrare gjorde som Hanif, inte lät sig bli offer, utan istället gör karriär och tror på sig själv – då finns ingen plats för Socialdemokraternas idéer. Det är just där skon klämmer, han vägrar göra sig till offer. Han vägrar ställa upp på Lindbergs mediala spelplan. Och han slår tillbaka.

Det är här begreppet strukturell rasism blir aktuellt. Nyligen visade norska NRK hur verkligheten kan se ut i förorter runt Järvafältet, något som SVT uppmärksammade i Agenda. Hanif var snabbt framme och påpekade det surrealistiska i att SVT var tvungna att använda norska TV-bilder från en förort 15 minuter från studion.

Jag tror det sved för statsmedia. Idag har SVT publicerat ett reportage – förmodligen under galgen – från en förort där det är oroligt. Där stenar kastas mot polis, där invandrarungdomar beter sig fullständigt respektlöst. Där staten vill ha ”dialog” istället för att lagföra de kriminella individerna.

”Den olustiga fråga vi till slut ställer oss är vad SVT:s närvaro har betytt. Har vi provocerat fram mer oro än nödvändigt?” frågar sig journalisterna i reportaget.

Hade det varit killar som inte pratade bruten svenska, som hade rakade skallar och bombarjackor, då hade retoriken från SVT låtit dramatiskt annorlunda innan ens första stenen var kastad. Det är just detta som jag menar är strukturell rasism. Svenska journalister är djupt kritiska när en av deras egna inte kan bete sig vettigt, för då ser det illa ut.

Annorlunda är det med invandraren. Det förväntas att de inte kan bete sig, att han eller hon har svårt att fungera i ett normalt samhälle. Det ursäktas och problematiseras. Lösningen är som vanligt, mer resurser, mer skattepengar och mer projekt som sossar och andra vänsterpolitiker kan administrera. Offren är som vanligt de invandrare som dagligen kämpar för att komma in i samhället, de som ska till jobbet på morgonen men inte kommer iväg för att bilen brunnit upp.

De människorna som samhället dagligen sviker. Som svensk journalistkår sviker. De som Anders Lindberg spottar på.

Ja, Lindberg spottar på dem. Jag har aldrig sett honom ta till övertoner mot bilbrännare, mot stenkastare eller mot de som förstör för människor som Mohaned från Irak. Däremot kan han lägga ner mycket tid och energi på att fula ut det ensamkommande barnet som vägrar anpassa sig efter de spelregler som LO och i förlängningen sosseriet satt upp. I deras värld ska invandraren ”tas hand om”, leva på bidrag och hålla sig kvar i förorten. Långt borta från Anders Lindberg och journalistkåren.

De ska inte gå med i Moderaterna, bo i Solna och göra politisk karriär genom att sig friheten att opponera i sociala medier.

Det luktar faktiskt rasism. På riktigt.