Moni luulee syövänsä ilmastoystävällisesti valitessaan vaikkapa luomua tai lähiruokaa – ja voi mennä pahasti pieleen.

Kuvassa klimataarisen ruokavalion mukaisia välipalaleipiä. Jussi Eskola

Ihmisen on syötävä, se on kiistaton fakta. Mutta jos haluaa syödä ilmastoystävällisesti, kasautuukin mietittäviä muuttujia melkoinen läjä, karkeat yleistykset vievät herkästi harhaan.

Luonnonvarakeskuksen erikoistutkija Juha-Matti Katajajuuri on tutkinut ruoan ympäristövaikutuksia jo yli 20 vuotta.

– Ilmaston kannalta paras ruokavalio on sellainen, jossa on monipuolisesti kasvikunnan tuotteita, täysjyvää ja luonnonkalaa. Kasvikunnan tuotteissa tärkeää on myös satokauden tuotteiden suosiminen, Katajajuuri summaa nyrkkisäännöksi.

Jos näiden lisäksi onnistuu pitämään ruokahävikin minimissään, on suunta oikea.

Iltalehti kysyi Katajajuurelta kommentit kuuteen usein esitettyyn väitteeseen ruoan ilmastoystävällisyydestä. Ovatko ne faktaa vai fiktiota?

Väite 1: Liha- ja maitotuotteilla on suurimmat ilmastovaikutukset

FAKTAA

– Liha on suurin tekijä, Katajajuuri vahvistaa empimättä.

Lihan ilmastovaikutukset nousevat useimmissa ympäristömittareissa kaiken muun yli. Luonnonvarakeskus kertoo, että naudanlihan ilmastovaikutukset Suomessa ovat noin 25–45 hiilidioksidiekvivalenttikiloa lihakiloa kohden.

– Ihmisten ruokavaliossa keskimäärin reilut 40 prosenttia ilmastovaikutuksista tulee lihasta, Katajajuuri sanoo.

Seuraavaksi syntilistan kärkeen nousevat maitotuotteet.

– Itse maidon ilmastovaikutus ei ole mikään erityisen suuri, se on siinä kilon paikkeilla maitolitraa kohden. Mutta maitoa käytetään monessa muodossa, joten vaikka itse maidon kulutuksen määrä on laskenut, on yhteenlaskettuna maidon ja maitotuotteiden kokonaiskulutus suurta.

Kulutettujen maitotuotteiden aikaansaama osuus ruokavalion ilmastopäästöistä on noin 20 prosenttia, mikä syntyy valmistettujen tuotteiden määrän ja niiden päästökertoimien kokonaisvaikutuksena.

Väite2 : Kotimainen ruoka on aina ilmastoteko

FIKTIOTA

Katajajuuren mukaan kotimaisella lihantuotannolla on valtavasti positiivisia puolia. Ilmastonäkökulmasta liha on kuitenkin lihaa, olipa se vaikka naapuritilalta haettua.

– Kotimaisella lihantuotannolla on valtavasti positiivisia puolia, mutta tällä hetkellä toistaiseksi tehty tieteellinen tutkimus ja yhteenvedot siitä eivät mahdollista sitä, että me saisimme ilmastovaikutuksissa tieteellisesti eroa kotimaisen ja tuontilihan välillä.

Katajajuuren mukaan käynnissä on uusia tutkimuksia, joissa verrataan kotimaisen broilerin ja sianlihan ilmastovaikutuksia tuotantomaihin.

– Ei tiedetä, tuleeko olemaan merkittävää eroa vai ei.

Kotimaisuus ei itsessään ole muidenkaan elintarvikkeiden suhteen takuu ilmastoystävällisyydestä, vaikka niin usein ajatellaan.

– Toki tähän liittyvät ajatukset esimerkiksi työllistämisvaikutuksesta, vesijalanjäljestä, huoltovarmuudesta ja siitä, että voidaan paremmin tarkkailla tuotanto-olosuhteita ja mitata ja vähentää niiden ympäristövaikutuksia, Katajajuuri sanoo.

LUE MYÖS Yritätkö pelastaa maailman suosimalla suomalaista ruokaa? Saatat olla väärässä

Kotimaisuus on siis paremmassa kontrollissa. Lopulta ympäristövaikutusten suuruusluokkaa määrittävät kuitenkin biologiset prosessit.

– Viime kädessä ratkaisee se pellon tai eläinten tuotannon kestävä tehokkuus – eli kuinka tehokkaasti saadaan järkevällä panosten käytöllä ja monimuotoisuudesta ja maaperän kasvukunnosta tinkimättä suuria satoja ja eläinten lihasten kasvua niin, ettei leikata eläinten hyvinvoinnista, Katajajuuri kertoo.

Väite 3: Ilmastotietoisen tulee aina välttää ruokaa, joka on tuotu kaukaa

FIKTIOTA

– Moni ajattelee, että jos vältetään kuljetusmatka, säästetään ilmastoa. Kuljetusmatkan merkitys on useimpien elintarvikkeiden kohdalla yllättävän pieni, vaikka ne tuotaisiin Amerikasta tai Uudesta-Seelannista, Katajajuuri sanoo.

Kuljetusmatkan merkitys on useimpien elintarvikkeiden kohdalla yllättävän pieni.

Toki, jos tuonti tapahtuisi ruokaa lennättämällä, tilanne olisi toinen. Lennättämällä kuljetetut tuotteet ovat kuitenkin poikkeus. Tyypillisesti tuontikuljetukset tulevat rahtilaivoilla tai Euroopassa täysperävaunuyhdistelmillä.

Tuontiruoka voi toki olla ilmaston kannalta haitallinen valinta, mutta suurin osa sen päästöistä syntyy alkuperämaassa.

– Alkutuotannon biologiset prosessit määrittävät suurinta luokkaa ruokatuotteiden ympäristövaikutuksista, Katajajuuri sanoo.

Väite 4: Luomu on ilmaston kannalta aina paras valinta

FIKTIOTA

Luomun ja ilmastoystävällisyyden suhteesta on mahdoton antaa yksiselitteistä vastausta. Kuitenkaan ei voi sanoa, että luomun valitseminen olisi aina ekoteko.

Luomulla ja tavanomaisella viljelyllä on kummallakin etunsa. Useimmissa tutkimuksissa luomun ympäristövaikutukset hehtaaria kohti ovat jonkun verran pienemmät kuin tavanomaisessa tuotannossa, eli siis aivan tuulesta temmattu sen ekologinen imago ei ole.

– Toisaalta luomuviljelyssä satoisuudet jäävät tyypillisesti heikommiksi, mikä tasoittaa eroa. Useassa tapauksessa luomu jopa kuormittaa ilmastoa tai rehevöittää enemmän per tuotettu ruokakilo, Katajajuuri kertoo.

Katajajuuri muistuttaa, ettei päästömalleissa ja laskentatavoissa toistaiseksi ole huomioitu hiilivarastojen muutosta, mikä liittyy hiilijalanjälkeen keskeisesti. Pelloista vapautuu kaiken aikaa hiiltä ilmakehään.

– Tämän suhteen luomuviljelyssä on suurempi potentiaali siinä, ettei hiiltä vapaudu niin paljon tai sitä saadaan jopa sidottua maaperään. Luomuviljelyn filosofia on, että maaperän kasvukunto säilyy ja hiili pidetään maassa paremmin, mikä puolestaan parantaa tulevia satoja ja vähentää hiilidioksidipäästöjä.

Mikäli tavanomainen viljely toteutetaan yksipuolisesti – eli samaa kasvia viljellään vuodesta toiseen samalla lohkolla, voi se heikentää maaperää ja johtaa siihen, että hiilijalanjälki kasvaa tulevaisuudessa.

– Tämä tasoittaa tilannetta, eikä siksi voi kokonaisuudessa tämäkään huomioiden nykytiedon valossa yleistää, että jompikumpi – luomu tai tavanomainen – olisi ilmastollisesti parempaa.

– Luomu hyvin tehtynä ja tavanomainen viljely liian yksipuolisesti tehtynä voi kääntyä niin, että luomu on ilmastollisesti parempi. Sama pätee toisinpäin. Mutta tavanomaista viljelyä voidaan myös tehdä niin sanotun hiiliviljelyn menetelmin eli hiiltä maaperään sitoen. Nämä ovat tutkimuksissa todella kompleksisia tapauksia.

Väite 5: Ruokahävikillä on valtava vaikutus

FIKTIOTA

Hävikki on kaikista tarpeettominta ympäristökuormaa: ruoka on tuotettu, sen tuotantoon on käytetty työvoimaa ja kaikessa tuotannossa on syntynyt ympäristövaikutuksia – mutta lopulta kaikki tämä heitetään roskikseen.

Hävikin vähentämisestä on toitotettu valtavasti, mutta yksittäisen kuluttajan ruokahävikin osuus ruoan ilmastovaikutuksista on yllättävän pieni.

– Valtakunnallisella tasolla koko ruokaketjun hävikki vastaa suuruusluokaltaan 350 000 henkilöauton vuotuisia kilometrejä. Tämä kuulostaa paljolta ja tavallaan onkin paljon, Katajajuuri sanoo.

Kotitalouksiin käännettynä yhden ihmisen päivittäin pois heittämä ruokamäärä on keskimäärin kuitenkin vain noin 70 grammaa. Se syntyy jo, kun lautaselle tai kattilan pohjalle jää pieni määrä ruokaa tai jos joku tuote menee vanhaksi.

– Vaikka ruokahävikki saataisiin puolitettua, on sen vaikutus meidän ruokamme ilmastovaikutuksiin noin pari prosenttia. Hävikin pienentämisellä itsessään ei ole kovin suurta vaikutusta ruokamme ilmastovaikutuksiin, mutta se on kaikkein tarpeettomimman ympäristökuorman vähentämistä, Katajajuuri selkeyttää.

Vaikka ruokahävikki saataisiin puolitettua, on sen vaikutus meidän ruokamme ilmastovaikutuksiin noin pari prosenttia.

Useita elintarvikkeita suojaavat hyvät pakkaukset, millä on osansa hävikin vähentämisessä. Vaikka moni välttääkin turhaa muovia, on ruokahävikillä suurempi merkitys kuin muovipakkauksella.

– Mikäli kinkkupaketista aiheutuu yksikin kinkkusiivu hävikkiä, vastaa se jo ilmastovaikutukseltaan koko kinkkupakkauksen valmistusta ja hyötykäyttöä, kertoo Katajajuuri.

Väite 6: Ilmastotoimet kaatavat lihatalot ja maitotilat

FIKTIOTA

Usein esiin nousee huoli siitä, että ilmastonmuutoksen vastainen taistelu koituu elinkeinoaan harjoittavien harmiksi. Katajajuuren mukaan huolta ei ole, sillä ilmaston asialla voi olla kuka tahansa.

– On kiinnostavaa, miten lihatalot ja meijerit ovat lähteneet ilmastotoimiin mukaan todella intensiivisesti ja tavoitteellisesti.

– Näissäkin taloissa on herätty, kun paineet ovat kasvaneet. Kuluttajat ovat alkaneet kysellä, ja on huomattu, että ilmastotoimiin satsaamisella voi saada aikaan positiivisia talousvaikutuksia.

Valio julkisti oman ilmastotavoitteensa, johon kuuluu pyrkimys hiilineutraaliin maitoon vuoteen 2035 mennessä. Myös Atria on kertonut pyrkivänsä hiilineutraaliin ruokaketjuun.

Katajajuuren mukaan tavoitteet tarkoittavat sitä, että kaikki alkutuotannossa ja tuotantoketjussa syntyvät päästöt saadaan vähennettyä ja sidottua maaperään joko osittain tai kokonaan.

– Jos ja kun nämä todella hienot ja kunnianhimoiset tavoitteet toteutuvat, kääntyvät käsityksemme päälaelleen, Katajajuuri huomauttaa.

– Ja jos myös lihatuotteiden ilmastotaakka saataisiin todella paljon pienemmäksi puhumattakaan siitä, että siitä saataisiin hiilineutraalia, nämä aiemmin esitetyt johtopäätökset eivät olisi valideja ollenkaan.

Jos ja kun nämä todella hienot ja kunnianhimoiset tavoitteet toteutuvat, kääntyvät käsityksemme päälaelleen.