Mistä on kyse? Yliluonnollisia ilmiöitä on tutkittu nelivuotisessa tutkimuksessa Turun yliopistolla kulttuurin näkökulmista

Kummat kokemukset ovat verrattain yleisiä, EU:ssa yli puolella väestöstä on kokemuksia

Neurologisissa tutkimuksissa on todettu, että päänsisäiset äänet ovat kuulijalleen yhtä todellisia kuin ulkopuolisetkin

Rajatiedon harrastajat käyttävät nykytekniikkaa harrastuksessaan hyväksi ja lataavat videoita nettiin

Suomalaiset intoutuivat lähettämään Turun yliopistolle tarinoita yliluonnollisista kokemuksistaan heti kun nelivuotisella apurahalla tuettu tutkimuskohde oli julkisuudessa projektin alkuvaiheessa 2013.

Ensimmäiseksi tutkimuksessa piti kuitenkin heivata termit yliluonnollinen ja paranormaali romukoppaan. Turun yliopiston kulttuurisen terveys- ja hyvinvointitutkimuksen professori Marja-Liisa Honkasalo tutkimusryhmineen halusi keksiä paremman, neutraalin termin tutkimuskohteelle.

– Heti alkuun törmäsimme siihen, että meillä ei ole käytössä kuin arvolatautuneita käsitteitä. On olemassa joku normaali, josta tämä ilmiö on para- tai yli- tai se ei kuulu ikään kuin sen piiriin, Honkasalo kertoo.

Meille on kertynyt yli parinsadan kirjeen aineisto yli sadalta kirjoittajalta. Aivan kuin korkki olisi otettu pois pullosta. Marja-Liisa Honkasalo

– Halusimme lähteä ihmisten kokemuksista. Niissä on jotain kummallista ja outoa, joka pysäyttää heidät ja saa heidät etsimään merkityksiä. Aineistolähtöisesti se on jotain kummaa. Koska olemme kulttuurintutkijoita, tässä on myös kielellistä leikittelyä - kumma, kummitus, kummittelua.

Jopa yli puolet on kokenut kummia

Suomessa ei ole tutkittu kuinka moni on kokenut yliluonnollisia asioita, tai kummia. Professori Marja-Liisa Honkasalo toivoisi suomalaista tutkimusta väestötasolla. EU-tasolla tutkimuksia on ollut, niiden mukaan tavallisesti yli puolet ihmisistä on kokenut jotain tämän tyyppistä. Yliluonnollinen ei siis ole oikeastaan arkipäiväisestä poikkeavaa tai yliluonnollista.

Valkeakoskelaisilla veljeksillä Mika ja Markus Nikkilällä on vahvoja kokemuksia yliluonnollisesta. He ovat alkaneet tutkia paranormaaleita ilmiöitä. Veljekset ovat tietysti saaneet tottua myös epäilijöihin.

Mika Nikkilä uskoo asiaansa - aaveita on. Mauri Tikkamäki / Yle

– Kommentteja tulee laidasta laitaan, että oletteko ihan tosissanne. Positiivistakin palautetta on tullut, Mika Nikkilä kertoo.

He ovat saaneet niin paljon palautetta ja avunpyyntöjä, että perustivat oman yliluonnollisia ilmiöitä tutkivan yhdistyksen Paranormal Investigation Group ry:n. Yhteydenottojen kynnys on madaltunut.

– Ihmiset ovat huomanneet, että tuloksia on tullut. Ihan jäätäviäkin tuloksia. Esimerkiksi sanelimeen talletetut akustiset tilanteet voivat analyysissä paljastua kuiskauksiksi. Myös selittämättömiä valokuvia on tullut, Mika Nikkilä sanoo.

Välitilassa olevien aaveitten viestit voivat olla surullisiakin. Usein ne ovat avunpyyntöjä. Mika Nikkilä

– Välitilassa olevien aaveitten viestit voivat olla surullisiakin. Usein ne ovat avunpyyntöjä. Täytyy olla hyvin tarkka, miten näitä tulkitaan, Nikkilä myöntää.

Hulluksi leimautumisen pelko on vahva

Kun Turun yliopiston tutkimus yliluonnollisesta alkoi, alkoi professorin puhelin soida. Kiinnostus kummaa kohtaan oli valtava ja tarinoita alkoi kertyä.

– Meille on kertynyt yli parinsadan kirjeen aineisto yli sadalta kirjoittajalta. Aivan kuin korkki olisi otettu pois pullosta. Ehkä taustalla on se, ettei ole saanut kerrottua kokemuksiaan vakavasti otettavaksi aikaisemmin.

Yliluonnollisia ilmiöitä on tutkittu maailmalla jo 1800-luvun lopulta lähtien. Toisaalta mietitään onko ihmisen mielellä kykyä olla yhteydessä johonkin, josta emme vielä tiedä. Toisaalta tutkimukset pyrkivät tutkimaan onko näitä toisia todellisuuksia oikeasti olemassa, esimerkiksi ufotutkimus on ollut valtavan suosittua.

Kysymmekin onko tämä tällä hetkellä vallalla oleva psykologiatiede validi, vai onko se mahdollisesti liian kapea, koska se ei tunnista näitä ilmiöitä. Marja-Liisa Honkasalo

Ehkä osasyy professori Marja-Liisa Honkasalon saamaan tarinoiden tulvaan liittyy siihen, etteivät ihmiset uskalla puhua kokemuksistaan ääneen koska pelkäävät, että heidät leimataan hulluksi.

– Näille ihmisille se on totta. Kysymmekin onko tämä tällä hetkellä vallalla oleva psykologiatiede validi, vai onko se mahdollisesti liian kapea, koska se ei tunnista näitä ilmiöitä. Niillä ei ole relevanssia, vaan ne luokitellaan patologian puolelle.

Ero populaarikulttuuriin on varsin räikeä, siellä suorastaan herkutellaan paranormaaleilla ilmiöillä.

– Populaarikulttuuri toisaalta sallii vaikka kuinka paljon, erittäin kiinnostavaa että on kaksi linjaa.

Yliluonnollinen kiinnostaa harrastajia

Tarve kokea yliluonnollista on luonnollista. Harrastuksena rajatiede ja kumma houkuttavat, harrastajien valtavan määrän huomaa esimerkiksi vuosittaisilla rajatieteen messuilla. Tieteen näkökulmasta yliluonnollisen harrastaminen on luovaa leikkiä.

Suurin osahan tuosta on normaalia radioliikennettä, mutta välissä voi kuulla viestejä. Mika Nikkilä

– Ihmisen mielikuvituksen rajoittamattomuus näkyy tässä harrastuksessa. Yliluonnollisen harrastaminen on jännää puuhaa luovuuden ja leikin ja tämänkaltaisten aktiviteettien rajamaastossa, Honkasalo sanoo

Valkeakoskelaismiehet ottavat harrastuksensa vakavasti. Miehet puhuvat Youtubeen ladattujen videoittensa aitouden puolesta (siirryt toiseen palveluun). He tuomitsevat lavastetut feikkivideot, jotka tekevät hallaa koko asialle.

Radioaaltoja skannaava ghostbox Mauri Tikkamäki / Yle

Tutkimuskohteisiin on kuulunut mm. Voipaalan kartano Valkeakoskella, jonka kummitusjahdista kertova Youtube-videolla kuullaan lähinnä kartanon historiaa. Kriittiselle katsojallekin selviää, että aavejahti ei ole hätähousun hommia eivätkä aaveet liene niitä kaikkein helpoimpia kuvattavia.Paranormaaleihin ilmiöihin pureutuvilla videoilla eri puolilta maailmaa on kymmeniätuhansia katsojia.

Veljekset käyvät pari kolme kertaa kuussa aavejahdissa vihjeiden perusteella. Mukana on usein radio-aaltoja skannaava vastaanotin eli ghostbox. Ghostbox suhisee ja seasta voi kuulla yksittäisiä sanoja.

– Suurin osahan tuosta on normaalia radioliikennettä, mutta välissä voi kuulla viestejä.

– Usein meitä esimerkiksi kutsutaan nimeltä, vakuuttaa aavejahtiin hurahtanut Mika Nikkilä.

Aivokuorella tapahtuu prosesseja äänten kuulemisen yhteydessä kuuloalueella samalla tavalla kuin kuullaan ulkopuolisia ääniä. Marja-Liisa Honkasalo

Pään sisäiset äänet ovat totta

Yliluonnollisen tutkimuksessa on saatu selville, että päänsisäiset äänet ovat totta kuulijalleen. Englannissa aihetta on tutkittu paljon, Suomessa poikkitieteellinen tutkimus on alkamassa.

– Aivokuorella tapahtuu prosesseja äänten kuulemisen yhteydessä kuuloalueella samalla tavalla kuin kuullaan ulkopuolisia ääniä. Äänet ovat siis neurologisesti totta, mikä on meille kovin kiinnostavaa, koko tutkimushankkeen kannalta. Yksi osa projektista on menossa tähän psykiatriseen suuntaan, Marja-Liisa Honkasalo kertoo.