Absurdia, mutta pakko aloittaa disclaimerilla. Aina nimittäin kun kirjoitan persuista, joku lukijoista tekee tunnepohjaisen oletuksen ja luulee minun äänestävän persuja.

Niinpä on pakko avata ensin oma poliittinen kantani: äänestän ympäristötietoista talousliberaalia, eli käytännössä vihreää tai kokoomuslaista. En ole koskaan äänestänyt persuja, koska he eivät edusta poliittista näkemystäni.

Persujen nousun syyksi esitetään aina samoja negatiivisia väitteitä

Tuoreet mielipidemittaukset kertovat jatkuvasta persujen kannatuksen noususta. Niinpä me suomalaiset ihmettelemme porukalla, miten persuvyöry on oikein mahdollinen.

Persujen nousun syyksi on veikattu protestiäänestämistä, heikkoa koulutuspohjaa, ennakkoluuloisuutta, rasismia, valeuutisia, Venäjän propagandaa, muutosvastarintaa ja jopa tyhmyyttä.

Persujen kannatusta on pohdittu vapaamuotoisesti esimerkiksi Silakkaliikkeen Facebook-ryhmässä:

Nyt saa äänestää ja esittää mielipiteitä. Mitkä ovat näkemyksesi mukaan merkittävimmät syyt oikeistopopulismin nousulle? Kommentoikaa ja perustelkaa.

Miksi persujen kannatus sitten nousee?

Oma teoriani persujen kannatuksesta ei ole mikään helppo yksisanainen heitto. Vastaukseni ei ole ”tyhmyys” tai ”islamofobia” tai ”valemedia”. Vastaukseni on helkutin pitkä, joten toivottavasti jaksat lukea sen. Teoriani ei tietenkään kata kaikkia persuja, mutta se selittää yllättävän suuren osan.

Väitän, että persujen kannatus nousee satojentuhansien suomalaisten miesten henkilöhistoriasta – ja täysin aiheellisesti.

Palaa ajatuksissasi yläkouluaikaasi. Mieti sitä murrosiän vaihetta, kun koulu oli enemmän tai vähemmän tyhmää, kun pituus venähti yhtäkkiä kymmenen senttiä ja kun kropassa tapahtui muitakin outoja muutoksia. Siinä vaiheessa kaikki päätyivät tahtomattaan tai tarkoituksella erilaisiin sosiaalisiin ryhmiin kuten suosituiksi, gooteiksi, oudoiksi, lätkänpelaajiksi, kiusatuiksi, nörteiksi tai seinäkukkasiksi.

Jokaisella luokalla oli niitä poikia, joilla farkun vyötärö oli hieman liian korkealla, otsatukka hieman liian alhaalla ja kasvoilla hieman liikaa finnejä. Heillä repun molemmat olkaimet olivat paikoillaan ja rintaremmin solki kiinni. He eivät viitanneet mutta eivät myöskään jääneet luokalleen; opettajat antoivat numeroita seikasta ysiin. He eivät ihan aina tajunneet, mille muut nauroivat, eivätkä he lähteneet viikonloppuna kaupungille.

Näitä poikia oli joka luokalla useita. He usein kerääntyivät yhteen, mutta eivät välttämättä yhteisen kiinnostuksen takia, vaan yhteisen sivussa olemisen kokemuksen takia.

He olivat niitä poikia, jotka olivat skarppeja mutta joiden sosiaalinen kehitys tuli hitusen muita perässä. Heillä ei yläkouluiässä ollut seurustelukumppania, koska heitä ei vielä kiinnostanut sellaiset jutut tai ehkä he olivat liian ujoja.

Tämä ei kuitenkaan ole mikään nyyhkytarina, jossa pitäisi sääliä ihmistä siksi, että hänellä oli nuorena rankkaa. Tämä ei myöskään ole tarina siitä, että vain syrjäytyneet reppanat äänestävät persuja.

Nämä pojat nimittäin rakensivat itsetuntonsa parikymppisinä opiskeluiässä. He löysivät nuorina aikuisina omat kaveriporukkansa muista nörteistä, insinööreistä, asentajista ja yrittäjistä. He tavoittivat omanhenkisensä ystävät ja alkoivat seurustella. He oppivat hyväksymään nolot nuoruusvuotensa, koska se kuuluu aikuistumiseen. He pärjäsivät valitsemallaan alalla, ja heidän itseluottamuksensa kasvoi. Heistä tuli hyviä, vahvoja tyyppejä, joilla on silti arat paikkansa.

Surullista on, että osa näistä pojista syrjäytyi lopullisesti. He alkoholisoituivat ja masentuivat. Onneksi kuitenkin suurin osa pääsi jaloilleen murrosiän notkahduksesta.

Tämä selvinnyt porukka on niitä, jotka ovat kokeneet kurjan tai kiusallisen nuoruuden mutta jotka ovat sittemmin löytäneet itsensä ja aikuistuneet.

Tunnistat taatusti tämän ihmistyypin – tai ehkä koet itse olevasi samanlainen? Mieti hetki hänen elämäänsä.

Hän oli aikaisemmin nolo poika, mutta nyt hän on osaava aikuinen mies. Hänellä on useimmiten puoliso, lapsia ja kavereita, monesti myös työpaikka tai oma yritys. Hän tietää, miltä tuntuu olla syrjitty, mutta hän tietää myös, mitä on oppiminen, kasvaminen ja kehittyminen. Hän ei saanut kovin monta asiaa valmiina hopealautasella, ja nyt hän haluaa pitää huolta siitä, että hänen omilla lapsillaan on paremmat kouluvuodet. Hän kuskaa muksujaan harrastuksiin ja pyrkii olemaan näille hyvä isä.

Yksi oppi hänelle on jäänyt nuoruusvuosilta mieleen: hän ei ole mikään esiintyjä eikä äänekäs mielipiteensä kertoja. Hän ei ryhdy väittelemään julkisesti eikä hän kovin mielellään pidä puhetta kaverinsa häissä, ellei ole aivan pakko.

Jos häntä suututtaa, hän purkaa tunteensa perheen tai kavereiden kanssa. – Ja toki, jos hän on tosi kiukkuinen, hän saattaa kyllä kirjoittaa Facebook-päivityksen omille kavereilleen tai anonyymin kommentin keskustelupalstalle. Hän myös skarppina tyyppinä hallitsee sarkastiset meemit ja jakaa niitä Whatsappissa kavereilleen.

Kuvittele nyt itsesi tämän miehen asemaan. Lue sitten teksti, jossa sanotaan, että ”jos rasismin ja uhkailun mahdollistavat sivustakatsojat, tarkoittaa se minua ja muita valkoisia miehiä” tai että ”verotusta kannattaa kiristää” tai että ”yksityisautoilua pitää vähentää” tai että ”älä lennä ja lentomatkustaminen on lopetettava”.

Ymmärrätkö, miksi nämä lauseet eivät saa tässä ihmisessä mitään vastakaikua, vaikka niitä kuinka argumentoisi?

Kuvittele yhä itsesi tämän miehen asemaan. Lue nyt teksti, jossa sanotaan, että ”maahanmuuton kuluja on pienennettävä” tai että ”yhteiskunta tarvitsee miehiä” tai että ”yksityisautoilua ei voi karsia kaikkialta”.

Nyt ehkä ymmärrät, miksi nämä lauseet saavat vuorostaan vastakaikua?

* * *

Näillä miehillä on oma henkilöhistoriansa, ja sen vuoksi heidän on täysin perusteltua äänestää puoluetta, joka tuntuu olevan sekä sen nolon reppuselkäpojan asialla että työssäkäyvän tavallisen perheenisän puolella.

On älyllisesti laiskaa väittää, että ”jokainen persu on rasisti/tyhmä/ilkeä”. Persuja nimittäin kannattaa yli 20 prosenttia äänioikeutetuista suomalaisista, ja heistä ylivoimaisesti suurin osa on reiluja, tasa-arvoisia, fiksuja ja kivoja.

Jokainen meistä äänestää sitä puoluetta, joka istuu omaan elämänkokemukseemme. Jos emme kykene ymmärtämään toisten elämänkokemusta ja henkilöhistoriaa, keksimme heidän äänestyskäyttäytymiselleen syitä, jotka ovat pelkkiä mustavalkoisia yksinkertaistuksia.

Edit pe 3.1.2020 klo 11: Kaksi ihmistä kyseli sitaattien lähteiden perään ja epäili, sanooko kukaan noin. Olin muotoillut sitaatit ulkomuistista Twitter-keskusteluiden pohjalta, mutta tarkensin ne nyt sanatarkoiksi ja lisäsin lähde-esimerkkejä.

Tässä vielä vanhat ja uudet sanamuodot: