Familien må hjælpe den 91-årige med digital post. Henry Pedersen kan sagtens få tiden til at gå uden internet. Men af og til føler han sig udenfor.

Danskerne er det folkefærd i verden, der er bedst til offentlig digitalisering, ifølge FN.

Men 91-årige Henry Pedersen fra Hvalsø er ikke en af dem. For han har aldrig været på internettet.

- Jeg regnede ikke med, at det blev til noget særligt. Jeg har nok også følt, at jeg var blevet for gammel til det. Jeg troede sådan set ikke, at internettet ville blive hængende, siger han.

Men internettet var ikke bare en modedille. I dag læser 90 procent af danskerne e-post, 87 procent bruger netbank, og 80 procent læser nyheder på nettet.

Stort set alt er blevet digitaliseret. Også mange ting i Henry Pedersens hverdag.

For selvom han er blevet fritaget for at modtage digital post, så kommer der stadig beskeder, der ofte kræver et digitalt svar.

Så må en af Henrys tre døtre eller svigersønnen Jens Erik Jensen træde til og hjælpe med alt fra netbank, regninger og regnskaber til at betale ejendomsskatter og tjekke meddelelser fra sundhedssystemet.

En uddøende race

Og da Henry Pedersen for et par år siden købte nyt hus, kunne han ikke få lov til at skrive under på skødet med almindelig håndkraft. Det foregik også digitalt.

- Men nu er det måske heller ikke så normalt, at én på snart 92 år køber nyt hus, medgiver svigersønnen Jens Erik Jensen, som ikke kan forestille sig en dag uden internet.

- Der er vi jo på den. Hvad skal vi så lave? Selvfølgelig er morfar en uddøende race, for selvom vi andre bliver ældre, er vi vokset op med internettet. Morfar har aldrig ejet en computer. Det har vi andre trods alt, siger Jens Erik Jensen, som dog mener, at digitaliseringen har lagt meget ansvar over på de pårørende til mennesker som Henry Pedersen.

Der er nemlig 217.000 personer i Danmark, som ikke bruger internettet.

- Den svære øvelse er ikke at glemme dem. Især det kommunale system tænker ikke på det, siger Jens Erik Jensen.

Fortrydelse

Men selvom han ikke selv bruger internettet, kan Henry godt se, at det er smart. For eksempel at man ikke længere er afhængig af åbningstider.

- Jeg kan dårligt svare på, hvad jeg tænker om internettet, for jeg ved jo ikke rigtig, hvad det er. Men jeg vil da indrømme, at jeg har fortrudt, at jeg aldrig kom med i det. Det skulle jeg jo nok have gjort dengang. Der er mange ting, der ville være nemmere. Nu skal alting, som jo normalt ville sendes via internettet, sendes med post. Og den er jo ikke verdens hurtigste mere, siger han.

Samtidig har han det også godt med, at familien hjælper.

- Vi stoler jo på hinanden. 100 procent. Det går jeg ud fra går begge veje, siger Henry Pedersen.

Det har været hans indstilling til tingene, lige siden han efter sin konfirmation kom ud og tjente hos bønderne og blev fæstet for et år ad gangen. Han fik kost og logi og var i princippet ansat 24 timer i døgnet. Der blev tingene ikke skrevet ned. Et ord var et ord. Og Henry Pedersen fik altid sin løn.

Intet internet under besættelsen

Men det er ikke kun det praktiske, som digitaliseringen nu har taget over. Det er også nyheder.

Der kan for eksempel ske terrorangreb, hvor der kan gå mange timer, inden Henry Pedersen hører om det. Men det tager han ikke så tungt.

- Det, man ikke har og aldrig har haft, det savner man jo ikke, siger han og mindes, da tyskerne besatte Danmark om morgenen den 9. april 1940. Der var der ikke noget internet til at berette.

- Der gik en stor del af dagen, før alle blev klar over det. Det var jo ikke før, vi begyndte at høre flyvemaskinerne oppe i luften, husker Henry Pedersen.

Dybest set er der ikke sket en udvikling i nyhedsinformationen fra 1940 til 2018. Ihvertfald ikke for Henry, påpeger svigersønnen Jens Erik Jensen.

Til trods for at det er gået med ekspresfart for alle os andre.

Så nemt, at jeg ikke kan finde ud af det

Jens Erik Jensen viser svigerfaren, hvordan man kan gå på internettet på mobilen, hvor let det er at læse nyheder og søge på ting.

- Det er jo utroligt smart, medgiver Henry Pedersen.

- Det er næsten så nemt, at jeg ikke kan finde ud af det, tilføjer han efter lidt tid.

- Hvis jeg havde det, ville jeg helt afgjort bruge det.

- Men det er en tidsrøver, advarer Jens Erik Jensen.

- Ja, men nu er det jo så ikke mit store problem, svarer Henry Pedersen.

Bedre at snakke med hinanden

Når han sidder og kigger ud af vinduet, ser han ofte unge mennesker, som går med mobiltelefonen enten foran øret eller foran øjnene.

Meget anderledes er det ikke, når han er sammen med familien.

- Så sidder de jo der og trykker hele tiden. Især børnebørn og oldebørn. Jeg synes jo nok, at det er lidt for meget. Men det er jo ikke noget, jeg bestemmer. Hvis jeg kunne det, ville jeg nok også gøre det, siger Henry Pedersen.

- Men det var nok bedre, hvis vi brugte lidt mere tid på at snakke med hinanden end at sidde på internettet.

Bliver holdt lidt udenfor

Omvendt kan han også mærke, at der er ting, han går glip af. Diskussioner, han ikke kan deltage i.

- Der er mange ting, jeg ikke rigtig ved noget om. Fordi jeg ikke er med. Ganske automatisk bliver man holdt udenfor. Det kan jo ikke undgås, siger han.

- Jeg er nødt til hele tiden at huske på, at jeg ikke husker så godt mere. Det kan jeg jo ikke lave om på.

Henry kender ikke Google, ud over at det er "noget med edb", men han kan godt se fidusen i, at man ikke længere behøver at slå op i et leksikon for at få svar på ting. For det var nu lidt besværligt.

Én ting kan han ikke undvære

Men hvad får Henry Pedersen så tiden til at gå med?

Han har ikke bil mere. I stedet har han fået en rollator, som han er glad for.

- For jeg går lidt usikkert på benene. Jeg har noget med balancen, siger Henry Pedersen.

Han får gratisaviser to gange om ugen. Han har fjernsyn, men tænder aldrig for skærmen om dagen - kun om aftenen, hvor han ser nyheder. Radioen er også oftest slukket.

Til gengæld læser han ugeblade og bøger. Især krimier og helst Sara Blædels, for hun var hans gamle nabo.

- Jeg har aldrig haft tid til at læse, der var jo nok at lave. Det er jeg så begyndt med nu. Jeg har en del blomster, som skal vandes. Især i år, siger han.

Jo, Henry Pedersen klarer sig fint uden internettet. Alligevel er der én ting, han nødigt vil være foruden; kaffemaskinen.

- Den tror folk har været fremme altid, men den er jo i grunden ikke så gammel. Kaffemaskinen er uundværlig for mig, siger han.