Forestil dig hver dag at skulle åbne døren til et klasseværelse og sætte dine fødder i en skolegård fyldt med børn, der mobber dig.

Sådan så hverdagen ud for nu 17-årige Magnus Mathiassen fra København, da han gik i folkeskole.

- Hvert frikvarter sad jeg alene på en bænk og så på min iPad. Jeg følte, at hvis jeg lavede et eller andet med folk eller snakkede med nogen, ville de blive trætte af mig.

Mobningen påvirkede Magnus Mathiassen til at blive et meget indelukket barn.

- Det gjorde mig usikker på mig selv. Det gjorde, at jeg følte, at jeg ikke var noget værd.

Han følte nemlig ikke, at nogen af de to folkeskoler, som han gik på, slog hårdt ned på mobningen. Og derfor fortsatte det helt indtil 8. klasse.

Antimobbestrategien ligger i skuffen

Men tilsyneladende er Magnus Mathiassen ikke den eneste, der oplever, at skolen ikke altid får gjort nok ved mobning.

I 2019 kom der nemlig 122 klager til Den Nationale Klageinstans mod Mobning over skolers håndtering af mobning. Og det er over dobbelt så mange sammenlignet med året før, hvor der var 51 klagesager.

Lovpligtig antimobbestrategi Fra 1. august 2017 blev det et krav, at alle grundskoler og ungdomsuddannelser skal have en antimobbestrategi. Samtidig blev Den Nationale Klageindsats mod Mobning oprettet.

Skolerne skal udarbejde en handlingsplan i konkrete tilfælde af mobning.

Handlingsplanen er et dokument, som kort ridser op, hvordan problemerne med det psykiske undervisningsmiljø skal løses.

På folkeskoler og kommunale internationale grundskoler skal skolebestyrelsen udarbejde strategien. På andre grundskoler og ungdomsuddannelser skal strategien laves af den eller de personer, der har ansvar for uddannelsesstedet.

Føler man ikke, at skolen har håndteret en mobbesag godt nok, skal man i første omgang klage til skolen. Hvis elever, forældre og skole stadig ikke kommer til enighed, sendes klagen videre til Den Nationale Klageinstans mod Mobning. Kilde: Børne- og Undervisningsministeriet

Og selvom stigningen dels skyldes, at klageinstansen kun har knap tre år på bagen - og forældre og elever derfor lige skal opdage muligheden for at klage - så bekræfter det, at de lovpligtige antimobbestrategier ofte ender som et dokument, der bare ligger og samler støv i skuffen.

Det mener både Red Barnet og Børns Vilkår.

- Desværre møder vi rigtig mange lærere og pædagoger, der ikke har kendskab til de antimobbestrategier, der er på deres skoler, siger Naja Kinch Sohn, der er seniorrådgiver i Red Barnet.

Red Barnet og Børns Vilkår mener, at skolerne skal være bedre til at inddrage både lærere, elever, pædagoger og forældre, når der skal udarbejdes en antimobbestrategi.

Det skal afhjælpe, at det ikke bare bliver et dokument, der bliver lavet alene af den grund, at det er lovpligtigt.

- Alle skal føle, at det giver mening, og at det er brugbare planer, som de kan bruge til noget. Hvad gør vi, når der opstår mistanke om mobning, og hvad er det for nogle ting, vi sætter i gang, siger Sanne Lind, der er børnefaglig konsulent i Børns Vilkår.

De andre børn havde ikke rigtigt noget respekt for autoritet. De var ligeglade med, hvad lærerne sagde (...) Magnus Mathiassen, tidligere folkeskoleelev

Claus Hjortdal, der er formand for Skolelederforeningen, er ikke så fokuseret på, hvordan antimobbestrategierne bruges på skolerne. Han mener, at antimobningen i de danske skoler allerede går den rigtige vej.

- Vi mener, at skolerne opfylder deres arbejde omkring mobning særdeles fint. Det arbejde, der bliver udført, kan vi se bliver bedre for hver eneste undersøgelse, vi laver.

'Grib tidligt ind'

I dag går Magnus Mathiassen på gymnasiet og er sluppet ud af mobbernes kløer.

To år på efterskole vendte op og ned på hans lyst til at gå i skole. På efterskolen oplevede han, at der blev slået meget hårdere ned på mobning. Eleverne vidste, at det havde konsekvenser ikke at opføre sig ordentligt.

Den respekt havde elever i Magnus Mathiassens folkeskole ikke.

- De andre børn havde ikke rigtig nogen respekt for autoritet. De var ligeglade med, hvad lærerne sagde, og mange gange var de også ligeglad med, hvad deres forældre sagde.

Tilbage står han med et råd til skolerne om at gøre det, han selv savnede i sin skoletid.