Vyloučeni byli i vládní zmocněnkyně pro lidská práva Monika Šimůnková, která přitom zřízení pracovní skupiny iniciovala, i dřívější předseda pracovní skupiny a poslanec Aleš Roztočil, který byl přístupný ke změnám v porodnické péči a uznává její současné nedostatky.

Namísto odborného a transparentního řešení současného nezdravého stavu českého porodnictví, se úředníci ministerstva snaží pokoutným a intrikářským způsobem zakonzervovat systematické porušování práv a zájmů žen a dětí. V pracovní skupině zůstali jen lékaři s totalitním přístupem k ženám a jejich dětem, kteří považují systém za „dobře fungující“.

To je jednoduše skandální.

Reklama

Vyhozené členky přicházely s odbornými podklady

Každý se může přesvědčit sám, jaké návrhy a podklady předkládaly vyhozené členky pracovní komise biostatistička Markéta Pavlíková, porodní asistentky Marie Vnoučková z Unie porodních asistentek a Radmila Dorazilová z České konfederace porodních asistentek a právnička Adéla Hořejší.

Jednalo se o soubor návrhů pro pracovní skupinu podložený řadou příloh, shrnutí zahraničních studií zabývajících se péčí porodní asistentky, právní analýzu současného stavu v porodnictví a mnoho dalšího.

Lékaři nabízí jen jedovaté sliny proti porodům doma

Do čela pracovní komise v novém složení byl dosazen Ferdinand Polák, náměstek ministra pro zdravotní péči. V pracovní skupině zůstali Jaroslav Feyreisl a Vladimír Dvořák z České gynekologické a porodnické společnosti, Martin Čihař z České neonatologické společnosti a Hana Cabrnochová z Odborné společnosti praktických dětských lékařů.

Jaroslav Feyreisl je ředitel porodnice v Podolí a nový místopředseda pracovní skupiny. Na můj dotaz – jak by reagoval na to, když rodička odmítne monitoring kardiotokografem, který jsem mu položila na semináři v Poslanecké sněmovně k domácím porodům v minulém roce, odpověděl, že by takovou rodičku vyhodil. Ve své nemocnici bez zákonného podkladu vybírá vydírací poplatek ve výši 1.500 Kč za přítomnost doprovodu ženy u porodu a také zavedl nezákonné a nedůstojné registrace rodiček.

Vladimír Dvořák zase otevřeně uráží jak ženy, které se rozhodnou rodit doma, tak i porodní asistentky: „Ještě jsem neviděl živou ženu, která by chtěla rodit doma. Jsou to fanatičky, naprostá minorita, a pár porodních asistentek, které byly tak neschopné, že je vyhodili z porodnice.“ Jak lze s takovým člověkem diskutovat v rámci pracovní skupiny, to si představit neumím. Mimochodem jednou z těchto „fanatiček“ je i jedna z nejznámějších českých ekonomek Markéta Šichtařová, kterou jistě nelze podezírat z toho, že si neumí spočítat, kde je pro ni porod bezpečnější.

Oba výše uvedení pánové zastupují Českou gynekologickou a porodnickou společnost, jejíž oficiální stanovisko k domácím porodům je až hystericky negativní.

Čihař sám sebe nazývá „zarputilým bojovníkem proti domácím porodům“, nazývá je „obrovským rizikem a porodní asistentky, které u nich pomáhají, jsou podle něj „vysoce nezodpovědné“. Za Českou neonatologickou společnost prohlásil, že se rozhodně v zájmu dětí razantně postaví proti domácím porodům.

Pozoruhodné je ovšem to, že jiný názor než tito pánové má uznávaná mezinárodní autorita – Mezinárodní federace gynekologů a porodníků (FIGO), podle které existují pádné důkazy o tom, že porod mimo porodnici asistovaný porodní asistentkou je bezpečný a tato možnost by matkám neměla být odpírána. Federace vyzvala k rychlému řešení otázky respektování práv žen. Stejně tak Světová zdravotnická organizace považuje volbu ženy ohledně místa porodu včetně porodu doma jako prospěšnou.

Hana Cabrnochová, u níž není zřejmé, zda vykonává více profesi lékařky nebo PR agenta výrobců vakcín, zase opakovaně podporuje možnost pediatrů odmítat přijímat do péče děti narozené doma nebo na žádost předčasně propuštěné z porodnice. Tato lékařka hájí zájmy dětí asi stejně, jako její manžel svými elektronickými zdravotními knížkami zájmy pacientů a úspory ve zdravotnictví.

Když v předchozí pracovní skupině Aleš Roztočil s Monikou Šimůnkovou připravili k projednání kompromisní návrh závěrů pracovní skupiny, výše uvedení lékaři si připravili prohlášení, které na jednání přečetli a jednání demonstrativně opustili, což lze hodnotit jako jednání nedospělých jedinců, nikoliv zástupců odborných společností.

Pokud je podle nynějších lékařských zástupců v pracovní skupině současný systém péče naprosto v pořádku, pak je otázka, jakou činnost může pracovní skupina vyvíjet kromě holedbání se, jak je porodnictví v Česku úžasné. Předseda skupiny a náměstek Ferdinand Polák zase může přispět svou troškou do mlýna o tom, jak by kriminalizoval rodičky za porod doma.

V podstatě lze shrnout, že od „odborné“ pracovní skupiny k porodnictví v současném složení lékařů a zástupců ministerstva, zdravotních pojišťoven a jedné zástupkyně zdravotních sester lze očekávat řešení současného porušování práv žen a dětí asi tak, jak by od spolku bachařů bylo možné čekat návrhy k respektování důstojnosti vězňů.

Kdo stojí za intrikami na ministerstvu?

Tyto osoby je třeba pojmenovat – úřednice Irena Köhlerová a Helena Sajdlová.

Köhlerová se podle sdělení bývalých členek snažila činit nejrůznější obstrukce, např. odmítla nechat nakopírovat materiály k projednání na skupině, přestože dle statutu pracovní skupiny bylo povinností ministerstva zjistit administrativní a technické zázemí, tedy logicky i běžný kancelářský servis jako je kopírování. Dále Köhlerová ministra vyrozuměla o tom, že v rámci pracovní skupiny nebyl prostor k věcným diskuzím a konkrétním návrhům, protože se „bohužel diskuze opakovaně stáčela ke kontroverzním domácím porodům“. Zajímavé ovšem je, že z toho důvodu byly vyloučeny ze skupiny právě ty členky, které tyto konstruktivní odborné návrhy předkládaly, a nikoliv lékaři, kteří svou činnost ve skupině naplňovali především jen brojením proti domácím porodům.

Helena Sajdlová je známá tím, že zpackala přijetí zdravotnických zákonů, které se musely rychle novelizovat a jejichž problematická ustanovení musel dokonce zrušit Ústavní soud. Ostudu ovšem Sajdlová napáchala i v oblasti porodnictví, když se účastnila setkání mezinárodní konference porodních asistentek v Senátu a po svém úvodním příspěvku, jak je péče u nás skvělá, arogantně odešla, aniž by vyslechla příspěvky zástupkyň Světové zdravotnické organizace a Mezinárodní konfederace porodních asistentek.

Co se týče pracovní skupiny, Sajdlová svůj rozvracečský přístup ukázala ve zvacím dopise určeném Feyreislovi, kde ho vyzývala, aby přinesl argumenty týkající se rizik porodu v domácnosti, a nabádala, že by bylo dobré mít k dispozici údaje o počtu žen, u kterých došlo ke komplikacím u porodu doma. Ptám se, proč ho Sajdlová nevyzvala spíše k tomu, aby popsal rizika v porodnicích?

Pokud chce pan ministr změnit docílit tolik potřebných změn, tak se musí mít nejen odvahu postavit se mocným zájmovým skupinám z řad lékařů, ale též pochopitelně vypsat výběrové řízení na místa nekompetentních úředníků.

Co je prohnilého v českém porodnictví?

Závěrem bych ráda zdůraznila, že v tématu porodnictví rozhodně nejde jen o porody doma, jak je často prezentováno. Problém je jednoduše v tom, že celý systém péče je nesvobodný a bez možnosti volby, nerespektuje vědecké poznatky ani potřeby žen a dětí a jde stále ve šlépějích mocenského přístupu založeného na nařizování: