Det kunne ikke falle meg inn å kritisere noen for at de er for opptatt av en ting og heller skulle vært mer opptatt av en annen ting som er viktigere, da gjerne en ting som jeg syns er viktig. Jeg har nylig brukt aldeles for mye tid på Eurovision Song Contest og semifinaler og forhåndsprogram til det. (I år ble finalen riktignok viktig, siden avstemningen gjorde det tydeligere enn vanlig at ESC er fortsettelsen av krig med andre midler.)

Det tar seg ikke ut å moralisere over at voksne mennesker blir grepet av en dramaserie for ungdom. Godt drama er godt for alle, uansett alder, og «Skam» hjelper tydeligvis både unge og gamle å snakke om sånt de allerede burde ha snakket med noen om. Dessuten er det naturlig at avisene bruker spalteplass på å diskutere ungdomskultur. Mediene må bruke plass på den om de skal ha noe håp om holde på ungdommen som brukere, på lang sikt kanskje til og med betalende brukere. Dessuten er kulturkommentatorer tross alt de menneskene i verden som er reddest for ikke å henge med.

Hvis folk imidlertid har noe tid til overs, og det kan det være mange som snart har, nå som det bare er en episode igjen av den andre sesongen av Skam, så kan det være en tanke å bruke noe av den til å se nærmere på forhandlingene om TTIP og TiSA.

TTIP (Transatlantic Trade and Investment Partnership) er en avtale mellom EU og USA, og skal øke handelen dem imellom ved å oppheve all toll og å fjerne eller samkjøre reguleringer. For eksempel: Ved hjelp av TTIP vil europeere snart, i likhet med sine amerikanske venner, kunne hygge seg med klorvasket kylling. Forhandlingene foregår i relativ hemmelighet for de fleste unntatt de transnasjonale selskapene og deres lobbyister. Avtalen åpner for at selskapene vil kunne saksøke stater som har eller innfører lover og regler som truer selskapenes inntjening. Tobakksgiganten Philip Morris truer allerede med å saksøke alle land som strammer inn røykelovgivningen. Innen TTIP vil disse sakene føres for lukkede dører, med forretningsadvokater som dommer, aktor og forsvarer. Norge må tilpasse seg TTIP gjennom EØS-avtalen, men regjeringen snuser også på muligheten for at vi melder oss inn direkte, siden det ville vært synd om noen skulle ødelegge anerkjente juridiske prinsipper uten at vi var med på det.

TiSA (Trade in Services Agreement) er en avtale mellom en hel bråte med land, Norge inkludert, som ikke likte at utviklingslandene sitter i WTO og bremser for liberalisering. TiSA skal øke handelen med tjenester ved å åpne nye områder for internasjonal konkurranse og gi utenlandske aktører skal få like gode betingelser som deltakerlandenes egne. Det er en avtale som ikke bare skal sette bestemor ut på anbud, men også grandtantene og oldemor og hennes søstre. TiSA vil – som TTIP – fjerne og svekke regler og reguleringer, så da er det bare å spenne fast sikkerhetsbeltene og gjøre seg klar for 2008 i reprise. Avtalen vil gjelde for alle områder hvor det fins private aktører, det vil si alt unntatt politi, brannvesen og forsvar. (Ingen ønsker en situasjon hvor flere forsvar slåss om å vise hvilket som er best.) TiSA-landene må selv melde inn hvilke områder man vil unnta konkurranse, og deretter må det forhandles om hvert unntak. Ingen områder skal kunne trekkes ut av TiSA i ettertid, uansett om tilbudet blir dårligere og uansett hva velgerne i et land måtte mene, for all fremtid. Her må noen ha sagt «Føkk de ufødte; hva har de noensinne gjort for meg?»

Norge gikk inn i forhandlingene med grunnlag i tre setninger i statsbudsjettet 2014. Disse tre setningene ble ikke debattert på Tinget den gang. TiSA har vært diskutert der i ettertid. SV og Sp uttalte da begge: «Oi, det var såpass».

Solberg-regjeringa erklærte opprinnelig at Norge må være forberedt på å gi ytterligere innrømmelser i TiSA-forhandlingene. Nå har Norge lagt fram et nytt tilbud som – ifølge Handelskampanjen – kommer med unntak fra unntakene, og viser til hovedrammene for forhandlingene. Som for ordens skyld er hemmelige, noe annet ville vært overraskende.

Avtalene er ikke ferdig ennå, så en skal ikke ta noe for gitt, men premisset for disse avtalene er at de store selskapene skal få mer armslag, og at folk flest og de politikerne vi velger skal få mindre å si. Hvis vi hadde blitt spurt om å si ja eller nei til en sånn avtale, hadde vi da vitterlig sagt ellers takk. Så for å være en smule konstruktiv her på tampen: Når TiSA er ferdigforhandlet, hvorfor ikke ta en folkeavstemning? Vi har ikke hatt en siden 1994, og det er på tide, før vi blir helt rustne og glemmer hvordan det skal gjøres.

Ansvarsfraskrivelse kan begynne å ligne en trend. Ap og Frp vil gjøre overvåkingsorganet ESA til høyeste instans for tilsyn og kontroll med finanssektoren i Norge. Det er ikke så overraskende at Ap mener det, men Frp da, som ellers er så skeptisk til utlendinger og hva de kan finne på. En kunne tro at partiet var mer opptatt av å gi internasjonalt næringsliv frie tøyler enn av å la norske velgere bestemme hvordan vi skal ha det i Norge.

Vurderingene av TTIP og TiSA i denne teksten er hentet fra propagandamaterialet til motstanderne. Andre vurderinger er selvfølgelig tilgjengelige, for de som har tid. Det er så mye en skal følge med på. Men om ikke annet er ESC over for i år.