Mitten’s column in English is at the end of this page.

Av: Andy Mitten

Et par minutter før starten på fotballsupporterforeningens årlige seremoni mandag, ba arrangørene om en prat med meg. United We Stand var en av de nominerte til «Beste britiske fanzine» (som ble vunnet av Leeds), og 11 av oss reiste til en stor middag på Londons flotte jernbanestasjon, St. Pancras.

UWS hadde flere personer der enn noen andre av de som var nominert i til sammen ni kateogier, blant annet den til «årets spiller» (vunnet av Sergio Agüero) og årets fotballekspert (vunnet av Gary Neville). Agüero satt på bordet bak oss med noen av agentene sine. Vi tok toget fra Manchester. Han ankom i helikopter, og returnerte hjem umiddelbart etter seremonien.

Arrangørene var imidlertid bekymret for reaksjonen fra Manchester United-bordet da prisen til Agüero skulle deles ut, og United-bordet – det var jo oss.

Kleskoden for kvelden var dress og slips, noe som er ganske så langt fra normal fanzine-bekledning, men arrangørene forsøker å nå ut til enda flere, og tanken på at flere av oss skulle bryte ut i «Kicking a Blue» (og særlig at vi skulle, sangen er en av dem som er overvurdert og sunget altfor mye på Old Trafford denne sesongen) eller «If i should die on the Kippax Street there’ll be ten Blue bastards at my feet» (som noen ved bordet gjerne kunne sunget) var imidlertid liten, og jeg fortalte arrangørene at de ikke trengte å være nervøse.

This article is copyrighted to United.no. If it gets copied and pasted onto another website, we’ll act accordingly for copyright infringement.

En av gutta på bordet vårt var imidlertid klar nok på at han ikke ville makte å se en reprise av Agüeros mål som sikret dem seriegullet i 2012, så han gjorde seg klar til å tusle seg ut av rommet. Målet ble imidlertid ikke vist, og Agüero mottok utmerkelsen sin.

Til tross for at han har bodd i England i over tre år nå så takket han fortsatt på spansk. Jeg tok også en prat med ham på spansk like etterpå. Han var hyggelig, og hvorfor skulle han ikke være det? Jeg fortalte ham at han ikke vil kunne være helt tilfreds i livet før han har vært stjerne i et United som tross alt har vunnet serien 20 ganger. Han lo godt. Og i motsetning til vår egen verdensklasse-spiss, Robin van Persie, så er Agüero nå i strålende form. Han utgjør en enorm forskjell for City, akkurat som Van Persie må finne tilbake til formen og begynne å levere for United. Ellers vil han fort havne bak James Wilson, Falcao og selvsagt også Wayne Rooney i køen.

Det er fotballspillere som lærer seg engelsk raskt, og så er det dem som aldri gjør det. Selv de som er fra England. Ander Herrera, som stortrives i Manchester, har bodd sammen med partneren og hunden sin i en leilighet siden han kom i juli, og har gjennomført intervjuer på engelsk fra starten av. Ok, han gjør noen feil, men han insisterer på å snakke engelsk, og vil heller lære av feilene sine.

Onsdag var han til stede på Megastoren på Old Trafford for å hilse på unge fans, og han snakket engelsk sammen med Juan Mata, som snakker best engelsk av alle de spansktalende i United. Faren, som også er agenten hans, har alltid oppmuntret ham til å lære seg språk.

Sosial klasse er én grunn. Mata er sønn av en tidligere profesjonell fotballspiller. Det er Herrera også. De vokste opp i middelklassen og fikk en bra skolegang. Antonio Valencia og Carlos Tevez vokste imidlertid opp i relativt fattige kår, og Valencia er så beskjeden at han knapt snakker i det hele tatt. I alle fall ikke engelsk. Tevez har vært i England i sju år nå, men snakker fortsatt ikke dronningens språk. Anderson, som vokste opp i en av de fattigste bydelene i Porto Alegre, snakker egentlig portugisisk, og brukte lang tid på å forstå språket. Underveis snakket han også en hybrid som det virket som om det bare var han som forstod. Han fikk imidlertid mer kontroll over språket samtidig som fremtiden i United bare ble blekere og blekere.

This article is copyrighted to United.no. If it gets copied and pasted onto another website, we’ll act accordingly for copyright infringement.

Alle nye United-spillere som ikke kan engelsk får regelmessig språkskole på Carrington etter treningene. De gjør det også bra, og når de målene som settes. Det handler om mange uker med frustrasjon, men også uker hvor de skjønner at de har blitt flinkere.

Louis van Gaals engelsk er også av det spesielle slaget, men han synes det er viktig at spillerne snakker engelsk. Akkurat som David Moyes og Sir Alex Ferguson gjorde det. Tidligere keepertrener, Eric Steele, pleide å skrike: «Snakk engelsk» da han tok De Gea i å snakke spansk. De Gea slet med språket de første tre årene, men har blitt merkbart flinkere i 2014. Han gjennomførte sitt første intervju på engelsk i mai, og selv om han ikke tusler rundt og snakker i bred Salford-aksent eller ringer kommunen for å klage på at søpla ikke er hentet, så er det nok til å hjelpe ham i England. Hvis han får barn så vil han skjønne at engelsk vil være en stor fordel for dem, og det er en generasjon med spanjoler som presser barna sine til å lære engelsk siden nasjonen sliter med store økonomiske problemer.

På samme måte lærer David Moyes spansk nå. Han øver i én time hver dag i San Sebastian, men det kommer til å ta mange måneder før han kan sette sammen setninger. Da han brukte et par spanske ord i møtet med pressen denne uka så viste han imidlertid at han tar spansk-opplæringen alvorlig, og det på en måte som tidligere engelske managere i Spania, Bobby Robson og Terry Venables, aldri gjorde det. Samtidig utsatte han seg selv for latterliggjøring, da han stotret frem «uno, dos tres» på skotskspansk. Media kommer til å være knallharde mot ham. Det samme vil motstandernes fans.

United-fansen latterliggjorde selv Roberto Mancini, som faktisk snakker greit nok engelsk, da han sa «was goal» i stedet for «was a goal». Mauricio Pochettino kunne også engelsk godt nok da han ankom Southampton til å bruke det overfor spillerne, men han snakket ikke engelsk med pressen før han dro til Tottenham.

Få britiske spillere og managere har dratt til Spania de siste årene, men Jermaine Pennant var et unntak da han endte på lån i Real Zaragoza. Ander Herrera var lagkamerat med ham der, og det hele utviklet seg til et uventet vennskap. Pennant var en snill gutt (selv om det var ganske dumt å glemme Porschen sin utenfor togstasjonen i Zaragoza i fem måneder, og så si at han hadde glemt den), men selv om man ikke kunne tvile på talentet så kunne man tvile på profesjonaliteten hans. Han spiste mye dårlig mat, og måtte tåle flere bøter for å ha møtt opp for sent på trening. Forsøkene hans på å lære seg spansk begrenset seg også til å lære seg noen få ord som kunne hjelpe ham når han traff noen fra det annet kjønn sent på kvelden.

This article is copyrighted to United.no. If it gets copied and pasted onto another website, we’ll act accordingly for copyright infringement.

Det var uansett bedre enn hva Nikola Jovanovic, Uniteds første utlending noensinne, klarte. Han stirret bare tomt foran seg da det ble gitt taktiske instruksjoner. David Beckham lærte seg så godt som ingen spansk i Madrid, og manageren hans der, Carlos Queiroz, skjønner fortsatt ikke helt hvordan han og Roberto Carlos satt sammen humrende i én time etter trening hver eneste dag. Brasilianeren snakket nemlig ikke ett ord engelsk.

Beckham gjorde det imidlertid bra i Spania, og noen ganger er footballen i seg selv et universalspråk. Tevez, Anderson og Valencia gjorde det jo alle bra da de først kom til England.

Uniteds garderobe inneholder nå flere ulike nasjonaliteter enn noensinne, og for første gang i klubbens historie har det vært situasjoner hvor det har vært flere spansktalende spillere på banen enn engelsktalende.

De oppmuntres fortsatt til å snakke engelsk, og Ryan Giggs, for å ta et eksempel, mener at importen av utenlandske spillere har vært den store forskjellen siden han startet i United.

– Det er flere utlendinger, men vitsene er de samme. Man herjer med hverandre, sier han.

– Tøyset blir vel egentlig bare bedre av at utlendingene har kommet siden de innfører nye ord. Patrice (Evra) var en av de største skøyerne.

Evra (som snakker fem språk) ble en sentral mann, mens andre spillere bruker den manglende engelskforståelsen til å unngå å måtte gi intervjuer – selv om de faktisk kan snakke engelsk. Eric Cantona gjorde det. Fabien Barthez også. Så kan du tenke deg ansiktsuttrykkene deres da de fikk klar beskjed om å skjerpe seg fra Sir Alex Ferguson.

På fransk.

Mitten’s column in English

On the foreigners and language

By: Andy Mitten

A few minutes before the Football Supporters Federation’s annual awards ceremony on Monday night, the organisers approached and asked for a word. United We Stand had been shortlisted for the best British fanzine (won by Leeds) and 11 of us travelled to a grand dinner at London’s glorious St Pancras train station. UWS had more people there than any other group in the nine different categories, which included player of the year (won by Sergio Aguero) and pundit of the year (won by Gary Neville). Aguero was on the table behind us with some of his agents. We took a train from Manchester; he came by helicopter and headed straight back after the ceremony. But as the proceedings began, the organiser was worried about the reaction from the Manchester United table when Aguero was named. That was us.

It was a black tie dinner – hardly alternative fanzine culture but then the the awards try to appeal to a broader spectrum – and the prospect of us lot singing ‘Kicking a Blue’ (as if, that song is one of the most overused and overrated at Old Trafford this season) or ‘If I should die on the Kippax Street there’ll be ten Blue bastards at my feet’ (which some on our table would have approved of) were minimal. I told the organiser not to worry. One of our table couldn’t stomach the prospect of seeing Aguero score the 2012 title-winning goal and so got up to leave the room. The goal wasn’t shown Aguero went to receive his award. Despite living in England for over three years, he spoke in Spanish. I also spoke to him in Spanish after. He was pleasant and why wouldn’t he be? I told him that he wouldn’t find genuine contentment in life until he has been a star at United, the 20 times champions of England. He laughed. Unlike one of our own world class strikers Robin van Persie, Aguero’s in outstanding form. He’s making a difference for City. Van Persie needs to return to form and do the same for United otherwise he’s going to be behind James Wilson, Falcao and obviously Wayne Rooney.

This article is copyrighted to United.no. If it gets copied and pasted onto another website, we’ll act accordingly for copyright infringement.

There are footballers who learn English quickly and there are footballers who don’t learn it at all. Even English ones. Ander Herrera, who is loving life in Manchester, has been in his apartment with his partner and their dog since July and has been doing interviews in English from the start. He makes mistakes, but insists on speaking and learning from those errors. This Wednesday, he was at the Old Trafford Megastore meeting young fans and speaking in English with Juan Mata, who possesses the best English of any of the club’s Spanish speakers. His father, who also acts as his agent, always encouraged him to learn the language. Sometimes social class is a reason. Mata’s the son of a professional footballer, Herrera too. They grew up in middle-class backgrounds with access to good schooling. Antonio Valencia and Carlos Tevez were raised in relative poverty. Valencia is so shy that he barely speaks, let alone speaks in English. Tevez spent seven years in England but doesn’t speak the Queen’s language. Portuguese speaker Anderson, who grew up in one of Porto Alegre’s poorest neighbourhoods, took a long, long time to get to grips with the language at Old Trafford and for a while spoke in a strange hybrid which only he seemed to understand. He got a better grip on English as his prospects at United faded.

All United’s new non-English speaking signings are having regular language lessons at Carrington after training. They’re doing well and hitting their targets. They have weeks of frustration and weeks where their levels jump up.

Louis van Gaal, whose imperfect English is quirky and endearing to United fans, thinks it important that they speak English – just as David Moyes and Sir Alex Ferguson did. Former goalkeeping coach Eric Steele used to shout «Speak English!» at De Gea when he caught him talking in Spanish. De Gea struggled with the language in his first three years but has really improved in 2014. He did his first interview in his adopted language in May and while he’s hardly walking around speaking in a Salford accent and ringing local councillors to complain that his bins haven’t been emptied, it will help him in England. If he’s to have kids, he’ll see English as a big asset for them and there’s a generation of Spaniards who, faced with economic problems in their own country, are pushing their kids to learn English.

This article is copyrighted to United.no. If it gets copied and pasted onto another website, we’ll act accordingly for copyright infringement.

Conversely, David Moyes is learning Spanish. He has lessons for an hour a day in San Sebastian but it will be months before he will be able to string sentences together. In trying to speak a few words in Spanish this week, he showed that he’s serious about learning the language for his job in a way that past English managers in Spain such as Bobby Robson and Terry Venables weren’t, but it also left him open to ridicule as he comically uttered ‘uno, dos, tres’ into his Scottish brogue. The media will be unforgiving, as will rival fans. United fans took the piss out of Roberto Mancini, who spoke decent English, for saying «was goal» rather than «was a goal». Mauricio Pochettino had a decent enough grasp of English when he arrived at Southampton to speak to his players in training, but he chose not to speak to the media in English until he joined Tottenham.

Few British footballers and managers have ventured to Spain in recent years, but one who did was Jermaine Pennant, who ended up on a loan deal at Zaragoza. His teammate was Ander Herrera and they struck up an unlikely friendship. Pennant was kind-hearted (though quite stupid to leave his Porsche outside Zaragoza rail station for five months and claimed to have ‘forgotten’ that he owned it) and though his talent wasn’t in doubt, his professionalism was, for he ate poorly and incurred fines for turning up late for training. His attempts to learn Spanish were limited to key words which would be useful with the members of the opposite sex on a night out. Which is more than Nikola Jovanovic, United’s first foreign signing managed. He would stare blankly as tactical instructions were issued. David Beckham learned almost no Spanish in Madrid and it still baffles his manager Carlos Queiroz that he used to sit with Roberto Carlos laughing for an hour each day after training as the Brazilian spoke no English.

This article is copyrighted to United.no. If it gets copied and pasted onto another website, we’ll act accordingly for copyright infringement.

He did well in Spain and sometimes football really is the only language you need. Tevez, Anderson and Valencia excelled on the pitch when they first arrived in England.

United’s dressing room is now more varied than ever and, for the first time in the club’s history, there have been occasions when there are more native Spanish speakers on the pitch than English. They are still encouraged to speak in English and Ryan Giggs, for one, thinks the arrival of foreign players has been the main difference since he started out at United.

«There are a lot more foreign players, but the jokes are just the same, you take the mickey,» he said. «The banter’s probably even better with the foreign lads because they bring new words. Patrice (Evra) was one of the main jokers.»

Evra (who speaks five languages) got in the thick of it while other players used their lack of English to get out of media commitments, even if they could speak it. Eric Cantona did that, Fabien Barthez too. So imagine their surprise when Ferguson encouraged them to improve. In French.