En aquests moments hi ha 57 zones d’extracció d’àrids (sorreres i pedreres) en funcionament a les comarques de Girona però el nombre d’autoritzades és més alt; 79. Això vol dir que gairebé el 30% estan aturades. El 2014 van produir 2.406.223 tones de sorres, pedres i graves per a la construcció.

Aquesta producció és un 70% inferior a la que hi havia el 2007 (8.170.866 tones) i el nombre de zones operatives ha caigut un 31%. Segons la Generalitat, el 2007, n’hi havia 83 amb producció i 17 d’autoritzades sense producció.

Quan una activitat extractiva deixa de produir, l’espai s’ha de restaurar perquè torni a recuperar una aparença normal i per assegurar-se que això sigui així, les empreses estan obligades a deixar una important paga i senyal abans de començar a extreure. Segons el president del gremi que agrupa les empreses del sector, Alfonso Porro, a Catalunya hi ha dipositades fiances per valor de 90 €.

Porro diu que si l’empresa tira (i les empreses tiren quan la construcció tira) no hi ha problemes; la restauració es fa amb tota normalitat. El problema és quan les empreses entren en crisi, com ha passat els últims anys.

En un escenari com l’actual, el pla de restauració, ve a dir Porro, és implacable però les empreses no disposen dels recursos econòmics per afrontar-lo. En alguns casos, les sorreres i pedreres es mantenen actives artificialment (traient molt de tant en tant algun camió perquè no sembli que està aturada) i en d’altres casos, les empreses se’n van a l’aigua definitivament deixant un cràter a l’aire lliure.

Arribats al cas, la Generalitat pot arribar a assumir la restauració, com ha fet darrerament en una explotació situada al peu del Fluvià a Sant Mori. Però, altres vegades, aquests cràters són llaminers per empreses que busquen emplaçaments per enterrar residus.

Porro diu que han creat una taula de diàleg amb l’administració per intentar posar al dia una norma que data de principis dels 80. Segons el president del gremi d’àrids, s’hauria d’anar cap a un model que permet “acompassar el ritme de restauració amb el moment econòmic” i per això creu que hi hauria de dir la seva, “no només Medi Ambient” sinó també “altres Departaments com Economia i Empresa”.