”Bogătașii nu sunt niciodată spânzurați. Doar cei săraci și fără prieteni”, nota Perry Smith, unul dintre cei doi criminali a căror viață a documentat-o Truman Capote pentru a scrie Cu sânge rece. Perry Smith se afla deja încarcerat pe Coridorul Morții, așteptând un proces cu final previzibil, într-un stat american în care nu fusese abolită pedeapsa cu moartea. Înainte de a împușca patru oameni, Perry Smith, cu o copilărie și adolescență fără educație, dovedise un talent nativ pentru muzică și desen. În timpul primei detenții în pușcăria Lansing, din Kansas City, desenase un Iisus pe care pastorul închisorii îl păstra pe perete. ”American s Got Talent” s-a inventat prea târziu pentru el. Pe 14 aprilie 1965 a fost executat prin spânzurare pentru cele patru crime comise. Cartea lui Capote nu e despre vinovăția sau nevinovăția celor doi asasini. Și nicio pledoarie împotriva pedepsei cu moartea. Ci despre șansele pe care o persoană le are sau nu le are într-o viață. Iar titlul Cu sânge rece nu se referă doar la modul de comitere al crimelor, ci și despre modul în care societatea îi tratează pe membrii ei, în funcție de statutul lor.

Emisiunea ”Românii au talent”, de la PRO TV i-a oferit pe 27 martie o șansă lui Andrei Grigoriu, un tânăr de 30 de ani, care ispășise 11 ani de închisoare pentru complicitate la crimă. Talentul lui la desen a impresionat juriul și a făcut-o chiar pe Mihaela Rădulescu să exclame ”Povestești frumos, pictezi frumos. Văzând toate acestea, eu ți-aș fi iertat toate păcatele”. Cum avea însă să se afle ulterior, din dezvăluirile presei de cancan, tânărul și-a ratat șansa, pentru că a ales să mintă în emisiune: complicitatea lui nu a constat doar în ”tăinuirea faptei pe care a comis-o un prieten” (după cum a spus la ”Românii au talent”), ci într-o implicare mult mai activă în uciderea unei fete de 25 de ani. CNA-ul s-a sesizat, iar PRO TV l-a eliminat din competiție, și-a cerut scuze, dar a încercat să-și minimalizeze greșeala, afirmând că juriul ar fi fost indus în eroare de ”discursul înșelător prezentat de către acesta în momentul său”. ”Juriul și gazdele emisiunii întâlnesc concurentul pentru prima dată în momentul în care acesta urcă pe scenă”, încearcă să se justifice PRO TV în comunicat. Un comunicat care omite însă să spună că NU toți concurenții care urcă pe scenă sunt și difuzați pe post ori că de la ”Românii au talent”, Andrei Grigoriu a ajuns în show-ul ”La Măruță”. Așadar, ar fi existat posibilitatea (și ar fi fost de dorit, dacă nu chiar obligatoriu) ca televiziunea să verifice dacă un om care a făcut 11 ani de închisoare a fost victima unui exces de zel al justiției sau nu. Nu însă asupra acestui tip de ipocrizie vreau să mă opresc (deși ar fi o discuție interesantă și asta, că, zic eu, momentul ar fi fost difuzat de PRO TV și dacă Andrei Grigoriu ar fi spus adevărul – ba chiar cu atât mai mult, pentru că povestea ar fi fost și mai șocantă și mai emoționantă; faptul că a mințit a oferit doar oportunitatea PRO TV-ului de a se spăla pe mâini, după ce a izbucnit scandalul).

Ipocrizia care mă interesează nu vine însă doar din partea PRO TV. ”Legea audiovizualului, prin Codul de Reglementare a conţinutului audiovizual, prevede faptul că radiodifuzorii trebuie să fie responsabili atunci când aleg modelele pe care le promovează, ceea ce nu se întâmplă în cazul de faţă”, spune Valentin Jucan, membru al Consiliului Național al Audiovizualului (CNA) într-o luare de poziție pe această temă. Valentin Jucan a mai menționat că va cere un raport de monitorizare pentru emisiunea respectivă. Până aici totul ar fi OK, dacă…

… dacă nu am avea de a face cu o dublă măsură. Păi ce face CNA, când posturile de televiziune îl difuzează pe Adrian Năstase, condamnat penal definitiv, dând lecții de politică și moralitate în politică? Când Sorin Ovidiu Vântu, alt condamnat penal definitiv, explică cum… hoția la români e necesară? Și care va fi poziția CNA, când Gigi Becali va reveni în forță cu propriile show-uri, că azi-mâine iese și el din închisoare? Pentru a nu mai vorbi de mesajele de după gratii ale diferiților condamnați, mediatizate într-o formă sau alta? Cu ce sunt mai diferiți aceștia decât Andrei Grigoriu? De ce ar beneficia de mai multe șanse decât Andrei Grigoriu? Spun ei mai multe adevăruri decât Andrei Grigoriu sau, la fel ca el, continuă să mintă, să manipuleze, să emoționeze pozând în victime? Și, la fel ca în cazul mamei fetei ucise, nu sunt oare mii, zeci de mii ori sute de mii de români care au avut de suferit de pe urma furturilor și minciunilor celor mai sus menționați, cetățeni care sunt indignați când văd asemenea persoane aducând rating televiziunilor înainte chiar de a trece prin minima perioadă prevăzută în lege pentru reabilitare?

În plus, nu e vorba doar de mediatizarea condamnaților penali (acesta e doar cel mai flagrant aspect), ci și a altor cazuri. Foști securiști cu patalama dau lecții de moralitate și sunt experți în domeniul… intereselor strategice ale României. Bogdan Chiriac, de care s-a dezis mai toată breasla jurnalistică apare, în continuare, prezentat ca analist, comentator ori chiar… ziarist. Pariam în toamnă cu niște colegi din presa clujeană că Robert Turcescu va deveni o sursă și mai autorizată și… credibilă după momentul auto-deconspirării. M-am înșelat? Lobbyști de pe statele de plată ale unor importante companii, responsabili de contracte care păgubesc statul român de sute de milioane și chiar miliarde de euro ne sunt prezentați ca analiști economici în emisiuni în care se deplânge modul în care e… devalizată economia autohtonă. Până mai ieri, Tudor Breazu, omul bun la toate al Elenei Udrea, ne-a fost livrat ca unul dintre modele de succes ale noii generații… Păi nu se referă și la aceștia și mulți alții Codul de reglementare a conținutului audiovizual când trimite la modelele pe care difuzorii le promovează?

În cazul lui Andrei Grigoriu, opinia publică a luat foc (și pe bună dreptate). La limită, dacă ar fi ales să nu mintă, pentru el chiar ar fi fost o șansă reală prezența la ”Românii au talent”. Asta nu înseamnă că aș fi fost de acord cu difuzarea momentului chiar dacă ar fi spus adevărul, că noua șansă la care are dreptul omul nu poate consta în transformarea lui în vedetă folosindu-se de fapta lui criminală (căința reală – oricum nu a fost cazul – nu se face la televizor). Orice om rațional poate anticipa ce efecte stimulatoare generează un astfel de ”model” pentru alți criminali care confundă succesul cu mediatizarea. Constat însă că, așa cum consemnează Capote că scria în urmă cu mai bine de jumătate de veac Perry Smith, așteptând pe Coridorul Morții, ”bogătașii nu sunt niciodată spânzurați, doar cei săraci și fără prieteni”. Nu, nu mă gândesc la o spânzurare efectivă a condamnaților penal în cazul de față. Ci la una simbolică, care ar presupune o eliminare a lor din spațiul mediatic cel puțin pe perioada reabilitării prevăzută de lege, de la caz la caz. Pentru cei mai mulți dintre ei, sancțiunea asta ar fi mult mai dură decât anii de pușcărie primiți. Și nu e vreo încălcare a dreptului la liberă exprimare, atâta vreme cât, într-adevăr, există o responsabilitate din partea instituțiilor media. O responsabilitate la care CNA are dreptul (și obligația) să vegheze. În toate cazurile, nu doar a celor sărăci și fără prieteni. Iar prin prieteni, aveți dreptul să înțelegeți tot ce doriți.

Așadar (ca o primă cerință minimă), doamnelor și domnilor de la CNA, sunteți în stare să monitorizați (și să sancționați) nu doar ”Românii au talent”, ci toate emisiunile în care condamnați penali definitiv care nu a trecut încă de perioada legală de reabilitare sunt mediatizați și promovați?