Taavi Aas nendib, et linnavalitsus ei saa firmat sellepärast välistada, et selle omanikuga on mingi teise firmaga seoses varasemalt probleeme olnud. «Jah, seaduses niimoodi ongi, et kui ühe firmaga läheb halvasti, teed uue firma ja hakkad uuesti otsast pihta.»

Ja täpselt nii läkski. Kohe pärast kohtumaratoni algust kadus võlgu jäänud Parklinn Grupp orbiidilt, Saharov asutas kaks uut firmat ning justnagu ei olekski mingit räpast kohtuvaidlust, jätkas linn talle oma vara üürimist. Seejuures eriti õnnelik oli just 2013. ehk valimisaasta, kui Edgari kohviku pealik sai enda kätte viis parklat ja Stroomi rannahoone.

«Ma olen teiega nõus selles suhtes, et maksude maksmise koha pealt on siin kindlasti küsitavusi /.../, aga teiselt poolt seadus on seadus ja nii kaua, kui kedagi ei ole süüdi mõistetud, ei ole ta ka süüdi,» ütles abilinnapea.

Seesama Stroomi rannahoone on näide number neli sellest, kui üllatavalt libedalt liiguvad linna rendipinnad just keskerakondlasest ärimehe firmadele. 2013. aasta hakul kuulutatakse välja konkurss rannahoonele uue üürniku leidmiseks. Üks aktiivne ärimees tahab konkursil osaleda, aga ei saa, sest üks ette antud tingimus on üllatavalt karm – firma kolme viimase aasta käive peab olema vähemalt 200 000 eurot aastas.

Kas süüdi oli seesama lakke aetud nõue või mingi muu põhjus, ent igal juhul kukkus konkurss läbi. Uue võistupakkumise asemel annab Põhja-Tallinna linnaosavalitsus rannahoone aga otsustuskorras Saharovi firmale Luidoor. Eriti tähelepanuväärne on see, et Luidoor oli selleks hetkeks eksisteerinud vaid ühe aasta ja selle sama, 2012. aasta, käive oli 0 eurot.

Viiendaks – episood 2013. aasta novembrist. Mustamäe tee 189 parkla konkursil osaleb kolm pakkujat, võidab firma Luidoor, sest Saharov pakub kõige kõrgemat rendihinda – 0,74 eurot ruutmeeter. Aga see hind kehtib vaid paar kuud. Nimelt avastavad parklaärimehed tagantjärele teate, et vahepeal on üllatuslikult toimunud veel üks konkurss samale parklale ja nüüd on Saharovi firma võitnud ainsa pakkujana. Hind on nüüd aga pea poole võrra väiksem – 0,40 eurot ruutmeeter.

Kust äkki tekkis see konkurss? Miks tõmmati võidumehe hind alla? Neid ja mitmeid teisi küsimusi esitas «Pealtnägija» erinevatele linna ametnikele viimase kahe nädala jooksul korduvalt, kuid vastuseid eilseks veel polnud. Edgari kohviku peremees Saharovi teemat üritatakse vältida justkui tuld.

Tallinna parklaärimees, kes palus end nimetada Matiks, nimetab seda sigaduseks ning usub, et Saharovil on linnavalitsuses «käsi sees», aga tõestada ta seda ei saa. «No mingi seos peab olema, sest ta on nii nagla, saate aru, et tal peab mingi seos olema,» on ta nördinud.