Hendrik Kaju on Telepordis programmeerijana töötav noormees, kes oma magistrikraadi sai Oxfordi ülikoolist keemia erialal. Esimesed katsed USA ülikoolidesse doktorantuuri astumiseks ei olnud edukad ja nii rakendas ta oma programmeerimisoskust ning sai kogemuse, mille kohta jagab ITuudiste lugejale mõned tähelepanekud.

„Paljud on väga üllatunud, kui kuulevad, et ma töötan tarkvaraarendajana, aga mul on hoopis keemiaharidus,“ lausus Hendrik. Tegelikult ei olnud tema sõnul erialavahetus üldse nii järsk, kui esmapilgul tundub ja selle kujunemislugu on pisut pikem.

Programmeerimisega alustas Hendrik põhikooli lõpus, kui tal tekkis huvi Linuxi ning vaba tarkvara vastu laiemalt. Iseseisvalt hakkas ta õppima programmeerimist ja osales ka erinevates open source projektides. Pärast põhikooli läks juba teadlikult edasi õppima Reaalkooli informaatikasuunaga klassi, kus kolme aasta jooksul õppis algoritmide ja andmestruktuuride aluseid ning osales aktiivselt informaatikaolümpiaadidel.

Keskkooli lõpus toimus aga suunamuutus. „Ma olen alati olnud huvitatud ka keemiast ning kuna seda on raskem väljaspool ülikooli õppida, otsustasin eriala valides informaatika asemel hoopis keemia kasuks,“ selgitas Hendrik. Järgmised kolm aastat möödusid Tartus keemia bakalaureuseõppes. Informaatikaalane tegevus jäi selleks ajaks soiku, millest oli tal kahju, aga seda sai ta siiski kogeda, et programmeerimisoskusest oli abi ka keemikule.

Edasi järgnesid õpingud Oxfordi ülikoolis teoreetilise keemia magistrantuuris, kus koodikirjutamine oli Hendriku rõõmuks seotud ka erialase tegevusega. Ta töötas uurimisrühmas, mis tegeles biomolekulide stimuleerimisega, ning suur osa magistritööst seisnes simulatsioonide programmeerimises ning analüüsis.

Eestisse tagasi tulles oli Hendrikul kindel plaan minna edasi õppima USAsse. Avaldused doktorantuuri astumiseks ei osutunud aga edukateks ja ta oli olukorras, kus järgmise kandideerimisvooruni oli 12 kuud. Seda aega oli vaja kuidagi sisustada. Pärast esimest lühiajalist töötamist programmeerijana ning põgusat isiklike projektide kallal nokitsemist sattus ta Teleporti, kus mai alguses sai täis esimene tööaasta.

1) Eriala vahetamine ei ole tegelikult lihtne

Võib tunduda, et ma suutsin üpris kiiresti liikuda teoreetilisest keemiast IT-maailma, kuid enne seda olin ma programmeerimisega tegelenud rohkem kui 5 aastat. Ma ei kujuta ette, kui keeruline oleks sarnane valdkonnavahetus ilma eelneva kogemuseta.

2) Kui eelnevat töökogemust napib, siis tõesta oskusi.

Vähest tausta või kogemust peab kompenseerima endapoolse initsiatiiviga. Ma arvan, et minu mõlemal programmeerijakohale kandideerimisel oli edu võti töötava näidistarkvara valmisehitamine. Võime töökuulutusest välja lugeda, mis tehnoloogiate/raamistike/vms kasutamisoskus on oodatud ning neid kasutades mingi näidisrakendus valmis ehitada, on väga kaalukas. Ka Teleporti sattusin ma mitte tänu töökuulutusele, vaid ehitades valmis väikese laienduse ühele meie olemasolevale tootele ning saates selle tiimile.

3) Tööandjad võiks anda võimaluse ka kogemusteta noortele

Tööandjate poolelt on oluline anda võimalus ka kandidaatidele, kes on õppimisvõimelised ja motiveeritud, kuid eelneva erialase töökogemuse või isegi tööoskuseta. Suurem osa mu praegusest igapäevases töös vajaminevaist oskustest on omandatud alles pärast seda, kui ma Teleporti tööle asusin. Mulle tundub, et Eesti tööandjad on üldiselt praktiliselt meelestatud ning ei taha väga riskida noorte kogemuseta töötajatega ja seda enam olen ma tänulik, et Sten (Sten Tamkivi) otsustas minusugusele keemikule anda võimaluse ennast tõestada.