På et drengeværelse i en villa på Amager sidder klassekammeraterne Zacharias Overgaard Schrøder og William Larsen og ser YouTube-videoer på en computerskærm.

»Den her er god,« siger Zacharias Overgaard Schrøder og trykker play på et klip lavet af YouTube-stjernen PewDiePie.

I videoen sidder en ung fyr iklædt joggingbukser og griner og skriger på skift, mens han kører igennem sjove klip, som hans følgere har sendt ham. Et af klippene viser, hvordan skuespilleren Tom Cruise kun har én fortand, der sidder i midten af tandrækken. Et andet viser, hvordan Nesquick chokolademorgenmad ligner små kaninlorte til forveksling.

»Eeey,« siger både Zacharias, William og PewDiePie inde i skærmen på skift, og det er vist nok en lyd, der betyder, at noget er sjovt.

William Larsen og Zacharias Overgaard Schrøder, der begge er 13 år, har gennem de seneste år set timevis af videoklip med PewDiePie, som er verdens største YouTube-stjerne. Bag aliasset, der har mere end 53 millioner primært unge følgere, står den 27-årige svensker Felix Kjellberg. Han bor i en lejlighed i England med sin kæreste (der også er YouTube’er), og herfra lægger han en eller flere videoer op hver dag. De handler om alt fra hans hund til grove jokes, og det tjener han rundt regnet 15 millioner dollar på om året.

I sidste uge publicerede det amerikanske medie The Wall Street Journal en artikel, som har kastet Felix Kjellberg ud i en sand medieshitstorm, der blandt andet har resulteret i, at Disney og YouTubes betalingsgren Red har opsagt deres samarbejder med ham. Balladen skyldes, at Wall Street Journal har fundet i alt ni »nazireferencer« i YouTube-stjernens videoer fra det sidste halve år.

Den mest omtalte er klippet, hvor Kjellberg har betalt to tamilske drenge for at holde et lyserødt skilt op, hvor der står ’Death To All Jews’, mens de danser og griner, hvorefter YouTube’eren holder sig for munden og ser chokeret ud.

I et andet klip, der nu er slettet, får han en mand, der ligner Jesus, til at sige »Hitler gjorde absolut intet forkert«.

Siden har internetstjernen lagt en video op, hvor han dræber Adolf Hitler med et testikelskud i et computerspil, og et andet videoklip, hvor han undskylder.

I samme omgang har han kaldt medierne for nogle »motherfuckers«, der tager ting ud af kontekst og blæser sjov og satire op til skandaler og shitstorms.

»Gammeldags medier kan ikke lide os, fordi de er bange for os,« konstaterer PewDiePie i sit svar til offentligheden.

I øjenhøjde med de unge

Netop den manglende forståelse mellem YouTube’ere som Felix Kjellberg og de gamle, etablerede ’voksenmedier’ som Wall Street Journal er kernen i denne sag.

Det mener Jeppe Wojcik, der er journalist, tech-redaktør på magasinet Soundvenue og PewDiePie-kender. Han kalder konflikten »det ultimative clash mellem de nye og gamle medier«.

»Rigtig mange unge mennesker lytter meget mere til en fyr som PewDiePie og andre YouTube’ere, end de lytter til de traditionelle medier. Og når Wall Street Journal så skriver en så kritisk artikel om PewDiePie, så ser den unge generation det som et decideret angreb på deres foretrukne medie og humor,« siger tech-redaktøren og fortsætter:

»Problemet er, at det bidrager til at skabe en generation, som ikke gider at lytte til de traditionelle medier. De vil hellere have deres holdningsstof fra nogen, de kan relatere til. Og der er PewDiePie jo i høj grad en karakter, der taler et sprog, som mange af de unge forstår. Han er i øjenhøjde med dem,« forklarer Jeppe Wojcik.

Ligesom Donald Trump har kritiseret etablissementet af medier i USA for falsk og uberettiget negativ dækning, har PewDiePie flere gange udtrykt sin irritation over negative historier om ham i pressen. Men i bund og grund handler hele sammenstødet nok om, at Wall Street Journal og mange voksne generelt ikke har forstået, hvad PewDiePie er for en figur, og hvad det er for en humor, han står for, siger Jeppe Wojcik.

PewDiePie er blevet ansigtet på en slags humorkultur blandt unge, der er sovset ind i ironi, hvor unge mennesker siger noget, der kan virke ekstremt, men som de i bund og grund ikke rigtig mener, og som de siger for at få en reaktion.

Udover at joke med, at alle jøder skal dø, har PewDiePie også lavet sjov med voldtægt og død, og i de seneste år er underholdningen blevet suppleret mere og mere med holdningsstof, siger Jeppe Wojcik og henviser blandt andet til videoen med de tamilske drenge, der egentlig var ment som et forsøg på at rejse en kritik af, at man kan få fattige folk til at gøre hvad som helst ved at betale dem nogle få dollar.

»Han laver nu længere videoer, hvor han ikke bare sidder og gamer og skriger, men hvor han forsøger at komme med nogle pointer, der vækker gehør hos hans følgere,« siger Jeppe Wojcik.

Kult hos de højreradikale

Efter publiceringen af Wall Street Journal’s artikel er Felix Kjellberg blevet beskyldt i alverdens medier for at være antisemit og nazisympatisør, og forleden lagde han en video ud, hvori han fortæller, at han har mistet følgere.

Omvendt er han blevet en kultfigur hos den højreradikale alternative right-bevægelse, der også inden de seneste ugers debat hyldede ham. For eksempel har Andrew Anglin, som er grundlægger af det suverænt største alt-right site, Daily Stormer, erklæret sig som fan af PewDiePie, og på nogle alt-right-medier ses det som et bevis på jødernes store magt, at PewDiePie nu er blevet fyret af Disney.

Men hverken de højreradikale eller medierne har fattet, hvad det handler om, siger de to teenagere i villaen på Amager.

»Det, han siger, er jo bare for sjov,« svarer Zacharias Schrøder Overgaard og William Larsen igen og igen på spørgsmålene om, hvorfor de vil se på videoer, hvor der blandt andet laves grove jokes om, at jøder skal dø.

»Disney har droppet ham, fordi de synes, at han er for offensiv på en måde. Men det er også det, der gør ham sjov. Han har ikke den sædvanlige, normale humor, hvor man bare joker lidt børnevenligt. Han kører hårde jokes,« siger Zacharias og uddyber: »Men når han siger for eksempel ’hende der skal dø’ og sådan noget shit, så ved vi jo godt, at det er for sjov. Han vil jo ikke have, at hun skal dø.« William nikker.

– Hvad er jeres yndlingsvideoer af PewDiePie?

»Det er sådan nogle, hvor han … disser folk, hvis man kan sige det sådan. Sætter folk i dårligt lys. Ikke direkte på en ond måde, men hvor han laver sjov med ting, man normalt ikke må lave sjov med. Han joker med alt. Alle de ting, man ikke må joke med ude i public og ikke sådan noget gaaaammelt, kedeligt, normalt noget. I stedet bliver man sådan lidt wow,« siger Zacharias og laver store øjne.

Begge drenge er irriterede over den måde, de etablerede medier har dækket sagen på, fordi de, ifølge drengene, får det til at lyde, som om at Felix Kjellberg selv synes, at jøder skal dø. Men de synes omvendt også, at Kjellberg har et ansvar som følge af, at så mange mennesker ser hans videoer.

»Jeg synes da, at han har et kæmpe ansvar,« siger William Larsen og tænker sig lidt om. »Hvis han nu for eksempel sagde, hvem man skulle stemme på til et valg, så kunne hans følgere måske lade sig manipulere. Jeg tror i hvert fald godt, at han kan få folk til at skifte mening om ting rigtig meget.«

Nazijokes et dilemma

I udgangspunktet kan Felix Kjellberg egentlig »gøre, hvad han vil«. Det mener journalist og redaktør på det danske online satiremagasin RokokoPosten, Mikkel Andersson, som oftest deltager i debatter med det synspunkt, at der ikke skal lægges bånd på satiren og ytringsfriheden.

Alligevel mener han, at YouTube-stjernens nazijokes udgør et dilemma.

»PewDiePie laver sjov på den her edgy, ironiske og meget unge måde, hvor man måske ikke tager tidligere tiders tabuer så alvorligt, som man har gjort før. I denne type onlinekultur er det meget nemt at sige ’Hitler, Hitler, Hitler’, ’Death to all jews’ og alt muligt andet. Bagefter siger man så ’jeg gjorde det bare for the lulz’ (det var bare for sjov, red.). Det er præcis det samme, som store dele af den ekstreme amerikanske højrefløj gør på internettet,« siger Mikkel Andersson og henviser blandt andet til den højreradikale alt-right-bevægelse, som mest af alt bengyndte med at være internetaktører, der skrev grove ting på nettet pakket ind i sjov.

Siden er det blevet diskuteret, om bevægelsen har brugt internet-trolling og humor til at gøre deres ideologi, der blandt andet handler om den hvide races overlegenhed, lettere at sluge for offentligheden.

»Det, der slår mig som paradokset ved PewDiePie, er, at det meget vel kan være, at han laver nazijokes for at være sjov. Men han må også være klar over, at han kommer til at udsende de samme signaler som folk, der faktisk oprigtigt mener, at det ville være en god ting, hvis alle jøder døde,« siger Mikkel Andersson.

Han ved ikke, om man kan kalde de gamle medier og institutioner som Disney for decideret politisk korrekte. Men han synes, at The Wall Street Journal’s kritik af PewDiePie lugter lidt af, at de ikke har gjort sig særligt umage med at sætte sig ind i, hvad PewDiePie er for et fænomen.

»De unge mennesker har bare en anden kultur for, hvordan man gebærder sig online, og hvad man synes er sjovt. Og hvis man ikke gør sig umage med at forstå det, så ender man meget nemt med ikke alene at fremstå bonert og gammeldags, men også at fremmedgøre de unge.«

Skidesøde drenge

William Larsen og Zacharias Overgaard Schrøders hverdage er præget af YouTube-verdenen. De ser det med deres venner og alene, de lader sig inspirere af YouTube-stjernernes sprogbrug, og den humor og jargon, de er vidne til på internettet, smitter af på grænserne for, hvor grov humor man må have over for hinanden i vennegruppen.

»Altså, vi er i vores fælleskab lidt sådan … offensive på den samme måde, ikk?« siger Zacharias.

Hans mor, Marianne Schrøder, har siddet med ved bordet og lyttet til de to drenges refleksioner over PewDiePie og hans jokes. Hun synes, at det er »enormt foruroligende«, at PewDiePie med sine videoer normaliserer grove udtalelser og vittigheder.

»Altså min oplevelse af Zacharias og hans venner er jo, at de er nogle skidesøde drenge. Men man kan godt være en sød dreng og alligevel indoptage sådan nogle negative budskaber,« siger Marianne Schrøder, der synes, at PewDiePie har rigtig meget magt, og at han bruger den forkert.

»Jeg kan jo ikke være sikker på, at det, han siger, er for sjov. Nu har PewDiePie bygget et image op, hvor der er mange, der har tillid til ham. Så begynder han pludselig at sende meddelelser ud, som påvirker millioner af unge og skaber en politisk legitimering af at tale grimt om jøder, men også mange andre grupper,« siger hun.

– Oplever I, at PewDiePie præger jeres holdninger?

»Jeg synes ikke direkte, at han har overtaget. Men han får én til at tænke over ting. Han hjælper én på vej til at tænke over, hvad man synes er bedst,« siger William Larsen og Zacharias Overgaard Schrøder supplerer:

»For eksempel siger han efter skandalen nu om de store medier, at de ikke fatter vores community, og hvordan vi laver sjov med ting. Og mange, der ser YouTube, er ret sure over medierne og siger, at medierne ikke skal blande sig, når de ikke ved noget«.

– Er I enige?

»Ja,« siger drengene i kor. Zacharias synes stadig, at det er vigtigt at »følge de gamle medier på Facebook« og se nyheder. Men han er »på PewDiePies side« i sagen om nazijokes.

»Ja, når de gamle aviser skriver, at han er nazisympatisør og tager det ud af kontekst, så gør de det jo bare for at få kliks og visninger,« siger William Larsen og fortsætter: »Det er forståeligt nok, at medierne er bange for, at det, han siger, kan være skadeligt for yngre børn, og at børn begynder at hade medierne og jøder og sådan noget. Men så burde medierne nok bare sætte sig lidt mere ind i det. Så ville de kunne se, at han laver sjov.«

Der er i hvert fald umiddelbart ikke noget, der vil kunne få drengene til at tage afstand fra PewDiePie lige foreløbig. Måske på nær en ting, siger Zacharias.

»Hvis han blev mere børnevenlig.«