2020 blev skudt i gang med, at statsminister Mette Frederiksen (S) satte udsatte børn på dagsordenen i sin nytårstale og rettede sit fokus mod »børn, der har oplevet misbrug, vold og svigt«.

Mette Frederiksen talte om de flere tusinde børn, der ikke kan bo hjemme hos deres forældre, fordi forældrene ikke kan passe ordentligt på dem. Efter talen er debatten sat i gang om anbringelser uden for hjemmet, tvangsfjernelser og bortadoptioner.

Her er et overblik over, hvad der typisk sker, når børn bliver fjernet fra hjemmet.

Det er oftere drenge end piger, sagerne handler om. Drenge udgør typisk mellem 52 og 54 procent af alle anbringelser.

I 2018 blev der iværksat anbringelser af i alt 3.871 børn og unge – og heraf var 2.051 altså drenge. Det er et fald i forhold til de seneste år, hvor der er blevet iværksat anbringelser for 4.100-4.300 børn og unge om året.

Myndighederne kan sagtens have anført to eller flere udslagsgivende årsager til at iværksætte en anbringelse af et barn. I 2018 blev der angivet 7.354 begrundelser i afgørelserne om de 3.871 børn, der blev anbragt uden for hjemmet.

Hvorfor bliver børn anbragt uden for hjemmet?

Som regel er det »bekymrende« eller »udadreagerende« adfærd fra barnets side, der bliver brugt som begrundelse for at iværksætte en anbringelse. Det viser en gennemgang af tallene for årsager til anbringelser uden for hjemmet i 2018.

En meget stor del af sagerne handler om »utilstrækkelig omsorg« eller »bekymrende adfærd hos forældrene«.

I lidt over syv procent af sagerne begrundes afgørelserne med misbrugsproblemer hos forældrene og i cirka 4,5 procent af sagerne er det de anbragte børn og unge selv, der har misbrugsproblemer.

Hvor mange sager begrundes med vold og overgreb?

Overgreb mod børn og unge – både seksuelle og voldelige – blev brugt som begrundelse i lidt over seks procent af de sager, der endte med en anbringelse uden for hjemmet i 2018.

I alt blev overgreb mod børnene brugt som den udslagsgivende årsag til anbringelsen i 237 af sagerne i 2018. Til sammenligning blev »højt konfliktniveau eller vold i hjemmet mellem voksne« brugt som begrundelse i flere sager, nemlig 370 af sagerne.

I hvilke typer sager fylder pigerne mest?

Det er lige præcis i sagerne om seksuelle eller voldelige overgreb mod børn, at pigerne fylder mest. I 2018 handlede næsten to tredjedele af disse sager om piger. Ellers fylder pigerne mest i sager om sundhedsforhold hos barnet, anden form for omsorgssvigt og de sager, hvor der er »uoplyst« begrundelse for anbringelserne.

Antallet af sager, der begrundes med, at barnet eller den unge selv er kriminel, udgør lidt over fem procent. Her er det næsten 85 procent af de anbragte børn og unge, der er drenge.

Hvor mange sager drejer det sig om?

I de seneste år er antallet af sager faldet, hvor børn og unge bliver anbragt uden for hjemmet.

Antallet af børn og unge, der var anbragt uden for hjemmet, faldt fra 14.978 i 2011 til 13.823 i 2018. Det viser tal fra Danmarks Statistik.

Tallene dækker børn og unge i alderen fra nul til 22 år. Unge på 18 år eller derover anbringes i efterværn.

I 2018 blev 517 børn i alderen nul til fem år og 582 børn i alderen seks til 11 år anbragt uden for hjemmet. Tilsvarende blev 1.745 børn og unge mellem 12 og 17 år og 1.026 unge over 18 år anbragt uden for hjemmet.

Hvad er en tvangsfjernelse?

Langt de fleste af sagerne om anbringelse uden for hjemmet er frivillige – det vil sige, at forældrene har givet samtykke til, at barnet fjernes fra hjemmet. Men cirka 14 procent af de børn, der er anbragt uden for hjemmet, er tvangsfjernet. Det kaldes også »anbringelse uden samtykke«.

Det er kommunerne, der afgør, om børn skal tvangsfjernes. Som regel bliver forældrene først vurderet, blandt andet ved samtaler med psykologer og ved observationer af samspillet med barnet. Derefter bliver sagerne fremlagt og afgjort i kommunernes børne- og ungeudvalg. Er barnet fyldt 12 år, har det krav på egen advokat i sagen.

Selv om antallet af anbringelser generelt er faldende, så er antallet af tvangsfjernelser samtidig stigende. Ankestyrelsen offentliggjorde i november 2019 en rapport om kommunernes praksis for »anbringelser uden samtykke«. Den rapport viser, at hvor der i 2010 blev fjernet 1.607 børn med tvang, så var tallet i 2017 steget til 2.572.

Hvad sker der, når forældrene klager?

Tal fra Ankestyrelsen viser, at forældre i perioden fra 2016 til 2018 klagede over akutte tvangsfjernelser i alt 229 gange. I 118 af disse sager – altså over halvdelen – fik forældrene medhold og beslutningen om tvangsfjernelse blev ophævet.

Hvor mange bliver tvangsbortadopteret?

Det er et godt spørgsmål. I forbindelse med en lovændring i 2014 fik Folketinget et resume af sager om adoption uden samtykke – altså sager, hvor børn bortadopteres uden de biologiske forældres samtykke.

Resumeet viste, at i perioden fra 2009 til november 2012 havde Ankestyrelsen behandlet 18 sager om 16 børn. Statsforvaltningen gennemførte i denne periode i alt 10 sager om adoption uden samtykke. Efter lovændringen har Ankestyrelsen og Familieretshuset ifølge et svar til Folketinget fra den 1. november 2019 truffet afgørelse om adoption uden samtykke vedrørende 35 børn i perioden fra den 1. oktober 2015 til den 1. oktober 2019.

I sit svar til Folketinget skrev social- og indenrigsminister Astrid Krag (S), at der var blevet udstedt adoptionsbevilling til 18 af disse børn, og at 14 sager verserede ved domstolene. Derudover var to sager afgjort ved domstolene og afventede udstedelse af adoptionsbevilling.

Hvor mange udsatte børn er der i alt?

I alt vurderes det, at omkring 52.000 børn og unge er udsatte. Den 31. december 2018 modtog 51.613 udsatte børn og unge mindst én social støtteforanstaltning fra kommunen. Det svarer til 3,4 procent af alle nul til 22-årige i Danmark. De sociale støtteforanstaltninger er som regel forebyggende, men dækker også anbringelser.

Rettelse: I en tidligere udgave af denne artikel fremgik det, at forældre i perioden fra 2016 til 2018 fik medhold i over halvdelen af klager over tvangsfjernelser. Det er ikke korrekt. Ifølge Ankestyrelsen fik forældre i denne periode medhold i over halvdelen af klagerne over akutte tvangsfjernelser efter servicelovens §75. Men i forhold til de ”normale”, altså ikke-akutte tvangsfjernelser, dvs. anbringelse efter servicelovens §58, så bliver 98 procent stadfæstet i Ankestyrelsen.