HERNING (Ekstra Bladet): Så er der købt ind til GULD-LASCH!

DHF kan godt sende buddet ned til købmanden og reservere champagne og en kasse cigarer. Selv om det koster boxen. Med minimum 15 mio. med hjem fra festen i Herning er der sgu nok råd til det!

Niklas Landin og Co. er i hvert fald klar til semifinalerne og kan nyde en gratis omgang mod Island onsdag aften. Sejren over Ungarn giver Ulrik Wilbek god tid til at røre i gryden inden fredagens halvfinale.

Kampen mod Ungarn afslørede muligvis, at en ungarsk gullasch skal simre i tre kvarter, før man begynder at krydre den for alvor. Det kom aldrig for alvor op at koge i Boxen – i hvert fald ikke som i lørdags – men et rødt kort til Ferenc Ilyes for at knalde René Toft Hansen en albue kan selvfølgelig altid trække en pifte-koncert.

Der var også bravour-numre. Mikkel Hansens geniale aflevering inden om til Casper U. Mortensen – og en mindst lige så flot scoring til 21-16.

Men det virkede som om, der var is på bolden – og periodisk støv på koncentrationen.

Det startede så stærkt, men gik over i en lettere hosten og hakken.

De 15 kammerater i truppen plus Rasmus Lauge, Jesper Nøddesbo og eventuelt tilløbende løse hunde kunne nok engang takke Niklas Landin for, at sjusk og slendrian i angrebsspillet ikke kostede værre end en ungarsk føring ved 6-7.

På det tidspunkt – efter 12 minutter – havde keeperen allerede revet fem redninger ud af den grønne trøje og tvunget en ungarsk skytte til at banke på træværket fra syv meter.

Men efter pausen fik ramte han kun én bold – en flot redning ganske vist – og blev både menneskelig igen. Og erstattet af Jannick Green, der gjorde en kæmpe forskel!

Det, der fungerede så flot mod Spanien i lørdags, kiksede pludselig i de afgørende splitsekunder, der er så afgørende i håndbold. Når timing, speed og ideer sidder lige i skabet, er det elegant og ser oven i købet legende let ud.

Men når Mikkel Hansens afgørende aflevering til Kasper Søndergaard lige ligger to centimeter for tæt på forsvaret – eller en mellemeuropæisk tackling lige når at snitte strategen, så kan selv et dansk landshold pludselig se dumt og tungt ud.

Ulrik Wilbek skummede på sidelinjen og blev formentlig klokket for dagens hurtigste, korte sprint, da han flåede det grønne timeout-kort frem og kylede det på dommerbordet.

Så lavede Anders Eggert pøbelfryd med højt lob og en rap kontra, men 9-7 blev 9-9 og 10-10, inden angrebsspillet de sidste 10 minutter blev kalibreret med Mads Mensah som rapfodet raket og spilstyrer og Bo Spellerberg inde i stedet for Mikkel Hansen, der fra 13. minut og halvlegen ud kun var inde i under- og overtalssituationer.

Så skreg de Knudsen, Knudsen, KNUDSEN, så det gjaldede under neonrørene i Boxen, da selve billedet på dansk herre-fight fik klø på stregen og blødte ved det ene øre. Men manden med flest blå øjne uden for boksning vendte hurtigt retur.

Mens Boxen sydede og kogte i lørdags, og selv gågaden i Herning lignede en fest, og folk skålede og skrålede på værtshusene, lignede det her mere en helt almindelig mandag aften. Bare med 14.000 gæster ...

Thomas Mogensen fik chancen fra start. Med fejl som alle andre – men han demonstrerede, hvorfor han er kåret som Bundesligaens tredjemest værdifulde spiller.

Ulrik Wilbek var ikke så hidsig på udskiftnings-knappen, som landstræneren ellers har for vane – og det lukrerede Thomas Mogensen i hvert fald på. Og kvitterede med et par energiske scoringer, da Danmark kæmpede for at holde hullet på fire-fem scoringer.

Det var ved at blive en anelse for spændende til sidst, men Lasse Svans scoring til 27-24 slukkede de ungarske lanterner, og så vendte Niklas Landin tilbage på et straffe – og snuppede det naturligvis.

Truppen kan nu stille og roligt gå i plenum og lægge planer for en solid forfest til en sindssyg weekend!