Jeg er ei jente på 20 år med venner rundt om i byen, og tar ofte nattbussen hjem i helgene. Flere ganger har det vært overstadig berusede ungdommer og voksne på disse bussene, og det har ofte endt opp med at noen har kastet opp. Forståelig nok blir mange av bussjåførene både irritert og sur, og mer enn en gang har disse fyllebøttene fått beskjed om å gå av bussen.

LES OGSÅ: Hva skjer med verdiene når russedressen er på og alkoholen er i blodet?

Natt til lørdag, på buss , opplevde jeg det motsatte. En mann om bord i bussen var i veldig dårlig form, og det hørtes ut som om innvollene hans vrengte seg der han sto og kastet opp i søppelkassen. Stort sett alle om bord i bussen fikk med seg dette, og da bussjåføren stoppet bussen utenom en av rutens bussholdeplasser, vedder jeg på samtlige ventet på at mannen kom til å bli kastet rett av. Men i stedet gikk bussjåføren rolig bort til mannen, strøk han på ryggen, og spurte han både om det gikk bra med han og om han trengte noe hjelp.

LES OGSÅ: Russen betalte 3000 kroner for tur til Åre: Rommet manglet «alt» bortsett fra skjeggkre

Der sto sjåføren i flere minutter for å forsikre seg om at det faktisk gikk bra med han. Da jeg så dette, kjente jeg at jeg skammet meg, da ingen av de andre passasjerene, inkludert meg, tenkte på å gjøre det samme. Jeg kjente også at jeg ble rørt fordi han ga oss et prakteksempel på hvordan ethvert menneske burde være, nemlig tålmodig, omsorgsfull og empatisk. Uten hensikt eller ønske å skape et skille mellom noen av våre landsmenn, må jeg påpeke at denne sjåføren hverken var hvit i huden eller snakket flytende norsk. Så all skryt, heder og ære til bussjåføren som ikke bare gjorde jobben som sjåfør helt eksemplarisk, men som også gjorde jobben som et godt medmenneske så til de grader. Norge trenger flere som deg!

Følg Midtnorsk debatt på Facebook og Adresseavisen på Facebook, Instagram og Twitter