GJØVIK (ABC NYHETER): – Jeg ble litt lei spanjolene. De behandlet meg dårlig.

Dag Alexander Olsen Olsen ble spådd en lysende karriere etter å ha bøttet inn mål for Gjøvik-Lyn i 2. divisjon i 2006. Interessen for 17-åringen var stor, men Gjøvik-gutten valgte å ta turen til Tottenham og Nord-London.

Tolv år etter overgangen til Tottenham, er Olsen tilbake på Gjøvik og spiller i 3. divisjon som 29-åring.

Til ABC Nyheter forteller Olsen hvordan karrieren skjøt fart, og ved en tilfeldighet, i 2006.

– Under en kamp for Gjøvik-Lyn mot Harstad i 2.divisjon var det en agent som skulle se på daværende Harstad-spiller Thomas Kind Bendiksen, men han spilte ikke noe særlig bra den kampen. Jeg kom inn som innbytter og scoret tre mål. Da var agenten solgt, sier han.

Deretter reiste Gjøvik-gutten på prøvespill hos Tottenham, men interessen var også stor fra andre storklubber.

– Agenten ga meg en liste over klubber jeg kunne velge. Det var Tottenham, Bayern Munchen, Chelsea, Liverpool... De fleste toppklubbene var interessert. Men det var daværende Tottenham-trener Martin Jol som viste mest interesse for meg.

– Jeg tror landslagstrenerne ble sure på meg



På denne tiden var Olsens største styrke på banen hurtigheten hans. Han var en typisk «bakromsspiss».

– Jeg var raskest da vi løp 10- og 20-metere på tester i Premier League, forteller han.

Fakta om Dag Alexander Olsen * Født: 9. september 1989 (29 år) * Nasjonalitet: Norsk-svensk * Klubb: Gjøvik-Lyn * Ble solgt til Tottenham som 17-åring, men fikk karrieren spolert grunnet skader. * Tidligere klubber: Tottenham, Valencia, Odd, CD Castellón, Fredrikstad.

Men Tottenham-oppholdet ble ikke som Olsen hadde håpet på. Jol fikk nemlig sparken som trener etter at Olsen hadde kommet til klubben. Spanjolen Juande Ramos tok over som trener.

– Han sendte alle de yngste ned på juniorlaget igjen, han ville ikke ha med de yngre på A-laget, sier Olsen, som fikk trene en del med A-laget mens Jol var Tottenham-trener.

Under tiden i Tottenham fikk Olsen også sjansen på det norske G19-landslaget. Det skjedde på en samling i 2008 på La Manga.

– Jeg fikk ikke spille noe særlig. Det var kun snakk om noen korte innhopp. Samtidig spilte B-laget til Tottenham en turnering, og Tottenham-trenerne ringte meg under La Manga-oppholdet og spurte hvordan det gikk. Da svarte jeg at «jeg får ikke spille», og da sa de «vi booker fly nå, kom tilbake og spill for oss». Så da reiste jeg fra samlingen med landslaget og fikk spille for Tottenham i stedet for.

Saken fortsetter under bildet

Dag Alexander Olsen (nederst til venstre med draktnummer 19) er her på sin eneste landslagssamling. Det var med G19-landslaget på La Manga i 2008. Foto: Terje Bendiksby / NTB scanpix

– Synes du at du burde fått flere sjanser på aldersbestemte landslag?

– Ja, det synes jeg. I hvert fall når det gikk så bra noen år senere. Da var det U21-landslaget som hadde vært aktuelt, men jeg fikk ikke en telefon eller noen ting. Men jeg tror landslagstrenerne ble ganske sure på meg da jeg dro fra G19-samlingen på La Manga.

– Vi var nesten litt fiender



Oppholdet i England ble ikke som forventet. Han beskriver miljøet blant spillerne som svært tøft.

– Det var veldig tungt i England, og jeg hadde heller aldri bodd alene før. Blant spillerne var det sånn at utlendingene var sammen, mens engelskmennene var for seg selv. Vi var ikke så gode kompiser, vi var nesten litt fiender for å få plassen på laget.

Han ønsket seg til slutt vekk fra Tottenham, ettersom han var et stykke unna A-laget. Etter to år i Tottenham gikk ferden videre til den spanske storklubben Valencia. Olsen skrev under på en kontrakt som strakk seg over fire og et halvt år som 19-åring.

– Det gikk veldig bra det første året i Spania. Jeg fikk spille for A-laget i noen treningskamper og jeg scoret noen mål. I tillegg fikk jeg trene med A-laget hver uke.

Så begynte det lange skademarerittet.

– Under en kamp, på et hopp, kjente jeg det gjorde veldig vondt i akillesen. Men den røyk ikke helt, og jeg brukte mellom åtte og ni måneder på å finne ut hva som var feil med den, uten å spille fotball, forteller 29-åringen.

– Legen satte fire kortison sprøyter i akillesen som var dårlig

Deretter måtte Olsen operere. Akillesen hadde delvis røket. Men under opptreningen etter operasjonen, røk akillesen på nytt.

– Det ble 22 måneder uten fotball. Jeg var litt lei spanjolene på den tiden, fordi jeg synes de behandlet meg dårlig.

Olsen forteller at det spesielt var assistenttreneren og legen som ødela oppholdet hans.

– Legen satte fire kortisonsprøyter i akillesen som var dårlig, og da ble den mye dårligere. Jeg hadde heller ingen dokumentasjon på at han hadde gjort det. I tillegg nektet han for at han hadde satt sprøytene.



– Tror du behandlingen hadde vært lik hvis du hadde vært i Norge?

– Nei, det tror jeg ikke. De hadde ikke turt det. De hadde nok sjekket det grundigere. I Spania trodde sjefene at jeg ikke var skadet, de trodde jeg ikke ville spille fotball. Hvorfor de trodde det, aner jeg ikke.

– Er det litt rovdrift av yngre talenter i utlandet?

– Ja, absolutt. Det handler om få frem de største talentene og de beste spillerne til enhver tid. De som ikke er gode nok, driter man i. Men det er kanskje derfor utenlandske land får fram gode spillere også, fordi de er litt mer kyniske. De dårligste blir ekskludert, mens de beste blir forgudet. Her i Norge er vi kanskje litt for snille.

«Lær deg spansk, så kan du komme tilbake»

Under tiden i Valencia bidro Olsen frivillig med å mate dyrene i en dyrepark.

– Jeg gjorde det i starten av oppholdet mitt, og jeg likte det. Det var noe jeg gjorde for å komme i kontakt med folk, sier Olsen.

Dag Alexander Olsen jobbet frivillig i en dyrepark mens han spilte for Valencia. Foto: Aslàn Farshchian / Aftenposten

– Var det utfordringer med språket?

– Det tok meg et halvt år før jeg skjønte en del spansk. De færreste der kunne engelsk. Unai Emery (Valencias daværende hovedtrener journ. anm.) ble skikkelig sint på meg fordi jeg ikke skjønte spansk etter tre måneder. Da sendte han meg ned på en trening med B-laget. «Lær deg spansk, så kan du komme tilbake», sa han.

På denne tiden var Valencia ingen hvem som helst. Olsen trente med store stjerner som David Villa, David Silva og Juan Mata.

Etter lange skadeavbrekk, og det han opplevde som dårlig behandling, ønsket Olsen å dra hjem til Norge.

Sommeren 2012 gikk turen til hovedstaden og Vålerenga, hvor han var på prøvespill. Blant annet fikk han sjansen i en vennskapskamp mot Manchester United, som endte 0-0. Men han endte opp med å skrive under for Odd. En kontrakt som strakk seg over fire måneder.

Dag Alexander Olsen var på prøvespill i Vålerenga i 2012. Han fikk også muligheten til å vise seg frem i en treningskamp mot Manchester United på Ullevaal stadion. Kampen endte 0-0. Foto: Anette Karlsen / NTB scanpix

Grunnen til at kontrakten var så kort var fordi Olsen hadde en muntlig avtale om å gå til Sheffield Wednesday.

– Under tiden i Odd røk jeg korsbåndet på trening etter en måned eller to. Dermed gikk kontrakten med Sheffield Wednesday i dass, forteller Olsen.

– Jeg tenkte at løpet var kjørt



Korsbåndsskaden satte han ute av spill i lang tid. For å komme i kampform igjen etter skaden signerte Olsen for et spansk 3. divisjonslag for en kort periode.

– Der gikk det veldig bra. Senere signerte jeg for Fredrikstad, hvor det var stor suksess den første sesongen.

Her har Dag Alexander Olsen nettopp utlignet for Odd Grenland i en kamp mot Lillestrøm på Åråsen i 2012. Foto: Erlend Aas / NTB scanpix

I sin første sesong i Østfold-klubben ble Olsen toppscorer på laget. Men i sesong nummer to for Fredrikstad røk han korsbåndet på nytt.

– Hva tenkte du da?



– Da tenkte jeg at løpet var kjørt. Men siden det har jeg spilt i tre år og unngått skader, sier Olsen og banker i bordet.

De tre siste sesongene har Olsen spilt for moderklubben Gjøvik-Lyn i 3. divisjon. Samtidig jobber han for farens firma hvor han beskriver seg selv som en «potet».

– Jeg jobber litt med økonomi, pakker varer og kjører varer til døra til folk.

«Kom deg til helvete hjem til Norge»

Debatten om talentfulle norske fotballspillere skal dra til utenlandske klubber tidlig i karrieren, har alltid vært et hett tema. Martin Ødegaard er blant de ferskeste eksemplene. Som 16-åring dro han fra Strømsgodset til Real Madrid. Ødegaard, som nå er fylt 20 år, er for tiden på utlån til den nederlandske Vitesse, men er fortsatt eid av den spanske hovedstadsklubben.

Rosenborg-legenden Nils Arne Eggen har i alle år ment at talentfulle spillere bør bli så lenge som mulig i norsk fotball, og vært blant de tydeligste stemmene i debatten.

Dag Alexander Olsen, som selv dro til utlandet som ung spiller, er klar på sitt standpunkt.

– Jeg ville absolutt gjort det samme igjen. Det var skader som ødela meg, ikke noe annet. Det er veldig tøft mentalt, men er du klar for det, så synes jeg alle burde prøve det.

– Er du selv bitter for at det ikke gikk veien?

– Ikke på noe annet enn legen og assistenttreneren i Valencia.

– Hva var det assistenttreneren gjorde som du reagerte på?

– Han hadde ikke så mye til overs for de som ikke var spanjoler. Han kunne stå og snakke med meg, spytte meg på skoen og si «kom deg til helvete hjem til Norge», hevder Olsen.



– Gjorde han det?

– Ja. Jeg hadde en A4-side med stygge ting han sa til meg som jeg skrev ned. Jeg snakket med sportslig leder om det, men det var etter det at jeg reiste hjem, for da var jeg drittlei, forteller Olsen, som på dette tidspunktet var i starten av 20-årene.

Nå som 29-åring har han slått seg til ro med kone, barn, jobb og spill 3. divisjon.

– Kunne du tenke deg å spille på et høyere nivå igjen?

– Det er ikke noe jeg må gjøre. Hvis folk kontakter meg er det en ting, men det er ikke noe jeg går inn for selv. Skadehistorikken min sitter kanskje igjen hos en del klubber.

– Hvorfor tror du selv at du er blitt såpass mye skadet?

– Jeg har vært veldig eksplosiv. Begge gangene jeg røk korsbåndet, spilte jeg på knusktørre kunstgressbaner. Jeg stod fast i gresset. Akillesen har jeg ikke noe godt svar på. Jeg tror det var uflaks, sier Olsen, som anslår at han totalt har vært skadet i mellom tre og fire år.