Jeg føler mig ikke dansk. Jeg har altid fundet ideen om at knytte sin identitet til en nationalitet en smule spøjs. Hvorfor skulle lige Danmark være et særligt betydningsfuldt fællesskab for mig, når jeg har mere til fælles med millioner rundt i verden, når det gælder, hvad der betyder noget for mig: min professionalisme, mine politiske idealer og mine hobbyer?

For det er en åbenlys sandhed, at jeg har langt mere til fælles med dem end med de 5 millioner mennesker, som jeg tilfældigvis deler fødeland med.

Derfor har jeg heller ikke forstået den seneste måneds danskhedsdebat. Hvor identitetsløs må man ikke være som person, når man lader en alt for ofte aldeles tom karakteristik som danskhed være kvalificerende for, om man vil indgå i et fællesskab med andre mennesker? Hvorfor ikke sige, at man kun vil gå i fællesskab med dem, der respekterer deres medmennesker?