Hvorfor kan ikke det som beboere og pårørende er så fornøyd med, få bestå?

Saken oppdateres.

Forslag til ny rusreform, vil dersom den iverksettes, være et paradigmeskifte innenfor norsk ruspolitikk. Det er på høy tid at samfunnet tar inn over seg at personer som bruker rusmidler ikke blir rusfri, eller ruser seg mindre om de risikerer straff dersom de blir tatt av Politiet for bruk av narkotika.

LES OGSÅ: Norge må ikke senke terskelen for narkotikabruk blant unge

Vi møter mange hvor bruken av rusmidler gjør at de orker å leve. Disse har kommet så langt i sin avhengighet at de fleste er fanget opp av det kommunale helsetjenesten. For disse vil den nye reformen bety at stresset rundt konsekvensene for å bli tatt for narkotika til eget bruk, blir mindre. Vi slipper å fylle fengslene med folk som soner for bøter. De vil lettere kunne kontakte politiet om de utsettes for vold og trenger hjelp. Kanskje vil de også i større grad kunne samarbeide med politiet for å ta selgere som selger urent stoff, som kan være potensielt farlig.

De fleste som misbruker narkotika, er ikke kommet så langt som de fleste av de brukerne vi møter hver dag. De er «rekreasjonsbrukere», som er på skole, i jobb og lever gode liv sammen med sine familier. De aller fleste greier å kontrollere rusbruken og blir ikke tatt for bruk og besittelse. De kommer heller aldri i kontakt med politi eller hjelpeinstanser på grunn av sitt rusmisbruk.

LES OGSÅ POLITIETS KRONIKK: Bekymret etter rusutvalgets rapport

LES OGSÅ: Rusreformutvalgets rapport (ekstern lenke)

Ofte ser vi i hjelpeapparatet at det ikke er tilfeldig hvem som får problemer knyttet til utvikling av risikofylt bruk og rusavhengighet. Dette er ofte mennesker som bruker rusen for å mestre andre utfordringer i livet, og gjerne da underliggende problemer knyttet til psykisk helse. Å blitt møtt med hjelp, heller enn straff og stigma kan bidra til at de finner andre og langt bedre mestringsstrategier enn det rusen gir.

Vi vet at dersom de hadde oppsøkt helsetjenesten når de erkjenner at rusen går ut over livet, og de har et ønske om å bryte ut av sirkelen, så er hjelpen der. Vi tror at flere ville oppsøkt helsetjenesten om de var trygg på at de ville fått hjelp. Helt trygg på at målet til hjelperen er å hjelpe dem til å stabilisere livet igjen slik at de kan fungere i hverdagen som før. Disse personene møter vi i for liten grad i dag. I den grad vi gjør det, så risikerer de å bli møtt med en moraliserende pekefinger hvor eneste løsningen er å kutte bruken av narkotika.

LES OGSÅ: Endelig håp om en ny ruspolitikk

Vi må møte befolkningen med saklig informasjon og et genuint ønske om å hjelpe de som ønsker det, og ikke øke stigma og utenforskap. Det at samfunnet sier at narkotika til eget bruk avkriminaliseres, er et riktig steg i rett retning. Den politikken som føres i dag, rammer skjevt. Det er ofte folk med lavere sosial status som blir møtt med straff, dette til tross for at vi vet bruken er like stor i miljøer med høy status. Dagens politikk bidrar med er ytterligere økt klasseskille.

For ungdom som blir tatt for bruk eller besittelse, så er vi av en klar oppfatning av at det uten tvil er et bedre alternativ at de kommer i kontakt med helsetjenesten eller barneverntjenesten, samtidig som det etableres et samarbeid med pårørende. Det er et dårlig alternativ kun å bli bortvist fra skole og andre arenaer som vi vet er viktig for veien videre.

Vi mener videre at det er urimelig at utprøving av illegale rusmidler i ungdommen kan føre til redusert mulighet for fremtidige yrker. Leder av NOU-utvalget, Runar Torgersen, sa det så treffende: «Poenget med karrieremuligheter er ikke at vi anser politi- eller brannmenn som uegnet om de forteller at de i ungdommen prøvde hasj. Men vi dømmer folk som uegnet hvis de blir tatt. Er prinsippet at de som blir tatt er uegnet framfor de som blir tatt?».

Følg Adresseavisen Debatt på Facebook og Adresseavisen på Facebook, Instagram og Twitter