Det første svampetrip

Aske har et intenst blik og blinker sparsomt med sine smaragdgrønne øjne. Hans hår er kastanjebrunt, og hans solbrune kulør bærer præg af et års jordomrejse. Han udtrykker sig med ro i stemmen, og så er han spinkel. Det har han dog ikke altid været, siger han og fortæller, at han under sin økonomiuddannelse vejede over 100 kilo. Han beskriver sit kropsfedt som et skjold, der beskyttede ham mod følelser og selvindsigt.

»Mit første svampetrip viste mig, at der ikke var noget galt med mig, men at samfundet er i ubalance. I den forbindelse kunne jeg give slip på mine negative tanker om mig selv og begynde at leve mit liv på mine egne præmisser, i stedet for at følge det, jeg kalder massepsykosen, som alle lever i«, siger Aske.

Hans forestilling om massepsykosen begrunder han med et citat fra Albert Einstein, som siger »Der findes intet mere sikkert tegn på sindssyge end at gøre det samme om og om igen og så forvente, at resultatet hver gang er anderledes«. Aske fortæller, at hans nye liv uden forbrug og skattebetaling har givet ham en indre ro. Men det har også været svært at nå dertil.

»I en håndfuld år var mit forhold til mine forældre rigtig dårligt. I begyndelsen af mit valg kunne de ikke rigtig forstå, hvad det var, jeg lavede. De troede, jeg var syg, og jeg blev kaldt sjove ting som kommunist og utopist. Så det var ret hårdt i en periode, hvor jeg følte, at jeg mistede dem. Og jeg har også måttet sige farvel til en del af mine venner på grund af mine valg«, siger Aske og bider sig i læben.

Det var især hans mor, der blev skuffet, for hun drømte om at se sin søn få karriere, villa, Volvo og vovse, hvilket langtfra kunne lade sig gøre på almindelig vis uden uddannelse, salg af ulovlige svampe og kun lige nok ejendele til at fylde en rygsæk. Askes forældre forstår stadig ikke hans valg. De er dog nået til at kunne acceptere det og genoptage relationen. Han besøger dem derfor i ny og næ i Schweiz, og han har også lige været på luksus-resort med dem i Thailand.

Universet har Askes ryg

Aske ruller en yogamåtte ud på sit værelse. Han sætter sig i lotusstillingen og trækker vejret så dybt, at maven bevæger sig ind og ud. Mange af hans morgener begynder med yoga, fordi han hverken har arbejde, faste planer eller struktur.

»Alting skal nok komme, hvilket er gået op for mig, ved at jeg lever sådan her. Gud, universet, de højere magter, eller hvad man nu vil kalde det, har min ryg og sørger for mig. Jeg føler ikke, at jeg nogensinde mangler noget«, siger han og laver hundeløftet.

Penge er en petitesse, siger Aske. Det er nemt for ham at leve uden, fordi han generelt bruger få. Han køber ikke ting, bruger ikke cafeer og restauranter. Han laver mad, når han har mad, og ellers faster han. De fleste af hans madvarer kommer fra skraldespande og store containere, som diverse supermarkeder smider maden ud i. Det fejler som oftest ingenting og kan derfor snildt spises, fortæller Aske. Men ud over at skralde har han også stjålet en hel del madvarer fra både Coops og Dansk Supermarkeds forretninger. Det gør han, fordi han ser skævt til deres store madspild og de høje priser på økologi.

»De har intet grundlag for at sælge økologien så dyrt – de gør det kun, fordi folk køber det lige meget hvad. Det har jeg ingen respekt for, så jeg har valgt bare at tage for mig af retterne. Og så er der da også et adrenalin-boost over det, hvor jeg føler mig som en rebel, hvilket kan være meget rart«, siger han og griner.

Hvordan har du det med, at du er kriminel i nogle perioder?

»Det har jeg det helt fint med. Selv om det ikke er et ønske, ville jeg være okay med at komme i fængsel for det med svampene, fordi jeg betragter dem som medicin for den kollektive sindssyge, vi alle befinder os i. Hvis jeg skulle i fængsel, ville det bare være x antal måneder med kost og logi, hvor jeg kunne dyrke yoga og meditere imens«, siger Aske.

Nu hvor du ikke bidrager til samfundet, har du så en rolle i det?

»Jeg føler nok, at min rolle i samfundet er at prikke til folk og deres boble af overforbrug og tiltro til samfundet. For hvis jeg kan komme fra en familie med masser af penge og høj uddannelse og alligevel tage det her valg, så kan andre også. Lige nu bliver vi bare ved med at stemme på politikere, der lover os ting, de ikke holder. Vi ser bankernes skandaler efter skandaler, mens ingen gør noget«, siger han.

Selv om Aske kun har været i Danmark i et par uger, kan han allerede mærke på sig selv, at han ikke vil blive her. Hans mission om at prikke til folks overforbrug er for svær, så han er begyndt at overveje, hvordan han skal få penge til at rejse ud af landet.

»En af mine venner arbejder som tjener, hvor jeg måske kan komme ind og arbejde sort. Så kan jeg begynde at sælge nogle af mine ting, søge noget kontanthjælp, og hvem ved, måske begynder jeg snart at gro nogle svampe igen«, fortæller han og trækker på skuldrene.

To uger efter interviewet med Aske har han solgt nogle af sine ting. Han har ikke søgt kontanthjælp, men han har alligevel fundet penge til at rejse ud af Danmark, skriver han i en besked.