Vækst er det nye sort i dansk politik og truer med at udviske forskellene mellem de to blokke i den forestående valgkamp, men når alle samles på midten, bliver der plads på fløjene, og den agter Enhedslisten at bruge til at markedsføre et budskab, der bestemt ikke ligger i tidens ånd.

Men med den finansielle sektors sammenbrud og en udvikling fra trecifrede milliardoverskud til forventeligt 85 milliarder minus på statens finanser under borgerlig ledelse øjner partiets første, politiske ordfører, Johanne Schmidt-Nielsen, lidt af en chance.

»Det er et borgerligt dogme, der tilsiger, at vækst betyder, at vores private forbrug skal øges med to procent om året. Det er vi nødt til at udfordre. Det er altså ikke kommet fra oven, og danskerne skal indstille sig på, at hovedopgaven for de rigeste lande i de kommende år er en omfordeling af de ressourcer, vi har,« siger hun:

»Der er grupper i vores samfund – og det er ikke kun dem, der er ramt af startydelser, kontanthjælpsloftet, 450- timersregel osv. – der har brug for en vækst i det private forbrug, men det handler om omfordeling. På nogle særlige områder skal også vi have vækst, men en vækst i antallet af SOSU-assistenter på plejehjemmene belaster f.eks. klimaet væsentlig mindre end en vækst i antallet af biler pr. husstand. Ideen om, at vi hele tiden skal blive rigere og rigere, holder ikke,« siger Johanne Schmidt-Nielsen.

Selv om det kan blive en svær opgave at kommunikere, så mener hun, at det er et af de steder, hvor den borgerlige regering har fejlet.

»Der er ingen tvivl om, at regeringens politik i den grad har været medvirkende til, at vi står med så stort et underskud, som vi gør. Ikke mindst på grund af de kæmpe skattelettelser, der er givet. De har delt penge ud til dem, der har mest i forvejen, og det er altså ikke dem, der sætter gang i tingene, for de sparer op eller sender pengene ud af landet.«

Dyre energirenoveringer

– I Sverige har man også givet skattelettelser, og det angives som en af forklaringerne på, at man har været en tigerøkonomi selv under krisen?

»Det er svært at sammenligne. De er f.eks. ikke bundet til euroen og har devalueret kronen for at få gang i eksporten.«

– Men det er vel et bevis på, at der ikke nødvendigvis er en modsætning mellem skattelettelser og en sund økonomi?

»Jo, altså vi står med et ret stort underskud, bl.a. fordi der er delt skattelettelser ud, der ikke var råd til. Blandt andet har vi igen og igen i stedet forsøgt at få regeringen til at forstå, at vi skal have sat gang i både klimarenoveringen og forskningen på det område. Det ville have skabt massevis af arbejdspladser. Det har regeringen ikke gjort.«

– Klimainvesteringer lønner sig sikkert på sigt, men ville det have ændret på, at vi har et minus på 90 milliarder næste år?

»Det, at antallet af arbejdsløse stiger, påvirker i den grad vores økonomi negativt, fordi der er færre skatteborgere og flere på overførselsindkomst.«

– Det koster vel også at energirenovere?

»Jo, det koster penge, men der er det med klimarenove-ringer, at de i den grad betaler sig på lang sigt.«

– Kunne man have gjort noget på kort sigt, der både skabte job og bedre finanser?

»Vi kunne have brugt opturen på at forbedre skolerne, kloaksystemerne, vejene, togskinnerne. Vi mener også, at der skulle ansættes flere i det offentlige. Ser du eksempelvis på SOSU’er og pædagogmedhjælpere, så er det jo folk, som det næsten ikke koster mere at ansætte end at have gående på dagpenge, hvis man desuden medregner de meget store udgifter, der er til det kontrolhelvede, regeringen har sat i gang.«

– Er det kun offentlige investeringer og offentlige ansættelser, der kan sætte gang i hjulene?

»Jamen offentlige investeringer sætter jo også gang i det private. Man kan ikke skille de to ting ad. Et af vores forslag er, at der på alt offentligt nybyggeri skal være integreret solceller. Det skaber både arbejdspladser for dem, der praktisk skal udføre det, men det kræver også mere forskning og udvikling.«

– Det er stadig det offentlige, der skal betale. Kan vi leve af det?

»Men det sætter jo gang i hele samfundet.«

– Skal Danmark ikke leve af andet end offentlige projekter?

»Skal jeg svare igen? Vi sætter gang i noget, som gør at folk kommer i arbejde, som gør, at de går ud og bruger nogle penge, som sætter gang i systemet.«

– Men når alle penge er rykket frem og brugt, hvad skal vi så leve af?

»Jamen, når vi sætter gang i klimarenoveringer, sætter du gang i private håndværkerfirmaer og i hele udviklingen på energiområdet, som Danmark tidligere har stået i spidsen for.«

Thorning vil banke på

– Er der slet ikke behov for, at det private erhvervsliv selv kommer i gang?

»Det gør vi bl.a. ved at foretage nogle investeringer, men også ved at sikre at der er tilstrækkeligt med uddannet arbejdskraft. Det er en katastrofe, at man lige nu har 10.000 unge, der mangler en praktikplads. Ud over at det er et problem for de unge, så er problemet også, at vi skal bruge deres arbejdskraft, og vi skal satse meget mere på de cirka 20 pct., der aldrig kommer i nærheden af at gennemføre en ungdomsuddannelse.«

– Hvordan hjælper det iværksættere og nye virksomheder i gang?

»Det gør vi ved bl.a. at investere på det grønne område og sørge for, at vores unge er godt uddannede.«

Som nævnt er det ifølge Enhedslisten altså heller ikke vækst alene, der skal fremtidssikre samfundet, men også at velhavende danskere bidrager mere til omfordeling.

Det betyder, at en del skal indstille sig på at lægge mere i statskassen, og her mener hun, at Enhedslisten har meget at bidrage med til et rødt samarbejde, selv om S-SF f.eks. har foreslået at afskaffe startydelse og kontanthjælpsloft og indføre en millionærskat.

»Der er ingen tvivl om, at det vil være et skridt i den rigtige retning. Men så ambitiøst er det ikke. De 10 pct. rigeste danskere tjener over en halv million kroner. Hvis de bare skulle betale det samme i skat i 2012, som de gjorde i 2009, så får vi 7,3 milliarder ekstra ind om året, der kan bruges til velfærd i kommunerne. Og se nu på det boligforslag, S-SF har lavet. Det kan godt være, de er stolte over, at de nåede at fremsætte det før regeringen, men hvad pokker er det, de er kommet først med? At give endnu flere skattelettelser til de boligejere, der i forvejen har fået store skattelettelser.«

– Hvad får jer til at tro, at I får indflydelse?

»Mon ikke Helle Thorning kommer og banker på døren, når hun skal have sin nye skattepolitik igennem? Jeg tror ikke, hun får VK med på hverken millionærskat eller aktieomsætningsafgift.

– Hvad er det så, I kan bidrage med af konstruktive forslag?

»Det handler om at omfordele. Vi vil gå længere med aktieomsætningsafgiften. Det vil ikke alene indbringe midler, men kan desuden nedbringe den spekulation, der er en af årsagerne til den krise, vi står i. Vi vil hente fem milliarder fra de multinationale selskaber, hvilket vi betragter som meget beskedent. Og så skal vi forholde os til boligskatten. Vi har jo meget fredeligt foreslået en kommission, men vores bud er, at vi ud over at fjerne skattestoppet vil beskatte gevinster, når de realiseres. Det er dybt underligt, man skal betale halvdelen af det, man tjener på arbejde, men næsten ingenting på arbejdsfri gevinster.«

– Man får selvfølgelig midler ind ved at beskatte mere, men kan det ikke modvirke jobskabelsen?

»Vi lægger jo faktisk ikke op til at hæve selskabsskatten. Og så skal Danmark altså aldrig konkurrere på lave skatter og lønninger. Vi kan konkurrere på at have højtuddannet arbejdskraft, at vi har en velfungerende infrastruktur. De gode daginstitutioner er en af hovedårsagerne til, at kvinderne er på arbejdsmarkedet. Men det er rigtigt, at der mangler penge her og nu, og der foreslår vi bl.a. også at fremrykke en del af beskatningen på pensionsformuer for at få midler i spil til de langsigtede investeringer. Vi har også Nordsøen, hvor Radikale Venstre, DF og VK indgik en pinlig aftale i 2003, der betyder, at man stort set forærer olien væk.«

Ønske om statsbank

– Anerkender I ikke, at der er en grænse, hvor beskatning faktisk bliver et problem for udviklingen i samfundet?

»Vi hæver ikke bare skatterne for at hæve skatterne. Vi vil jo bare have skatterne for de 10 procent rigeste tilbage, hvor de var i 2009.«

Uanset hvad det lykkes at overbevise en eventuel rød regering om, når det gælder vækst, omfordeling og klima, så er der helt grundlæggende et ganske særligt opgør, Enhedslisten vil forsøge at bruge sin indflydelse på at påvirke. Nemlig det Johanne Schmidt-Nielsen tolker som det vilde kapitalmarkeds falliterklæring.

»Vi har haft en kæmpe nedsmeltning i finansverdenen, og alligevel er der ingen, der råber op. Nu er vi i gang med bankpakke fire, uden at vi er begyndt at stille krav. De her finansselskaber er jo blevet kæmpe supermarkeder, hvor man blander pension, boliglån, løn og spekulation. Det vil vi have opdelt. At man har ladet finanssektoren udvikle sig, som den har gjort, er en hovedårsag til den økonomiske krise.

– Har I selv foreslået noget, der kunne have forhindret det?

»Vi har jo foreslået en almennyttig, statsdrevet bank. Man kan ikke undgå at have en bank, men som borger skal man så have mulighed for at benytte en almennyttig, statsdrevet bank, hvor man ved, at der ikke foregår al mulig spekulation, der kan gå ud over mig.«

– Det havde vel ikke forhindret, at vi blev ramt af det her kollaps i resten af verden?

»Det er klart, at samfundet bliver påvirket, men man behøver omvendt ikke stille en masse milliarder af skattekroner til rådighed for de her store banker, fordi man ikke kan lade dem krakke, og imens så fortsætter de business as usual. Hvis man alligevel skal redde røven på bankerne hvert femte eller tiende år, hvorfor så ikke kræve, at vi vil have indflydelse på, hvordan de bliver drevet.«

– Kan man gøre det alene i et land?

»Selvfølgelig kan man begynde her.«