20.07.2016



Europas centrumpartier må og skal finde sammen om løsninger på to af tidens store udfordringer: antallet af flygtninge/migranter og det overdrevne EU. Ellers vil vi kun se stigende opbakning til ekstremisterne – fra Gyldent Daggry til Front National.





KOMMENTAR af Morten Dahlin



EUROPA er rystet. Flygtninge- og migrantkrisen har udstillet vores åbne samfunds svagheder, Brexit har efterladt kontinentet i vildrede og terrorens grimme ansigt viser sig igen og igen. Og mens de fleste af Europas moderate ledere virker handlingslammede, trives yderfløjene som fisk i vandet.



I Frankrig viser visse meningsmålinger at Le Pen’s Front National står til at blive den store sejrherre når franskmændene skal til stemmeurnerne næste år. I Østrig vandt Norbert Hofer fra FPÖ første valgrunde i årets præsidentvalg, og i anden runde var resultatet så tæt, at der nu skal være et tredje valg til oktober. I Ungarn bliver den ellers hårdtslående Viktor Òrban presset fra højre af de yderligtgående nationalister i Jobbik. I Tyskland stormer Alternative für Deutschland (AfD) frem og synes kun at blive stærkere for hver gang der er valg i vores naboland mod syd. For slet ikke at tale om Grækenland hvor nynazisterne i Gyldent Daggry igen oplevede fremgang ved parlamentsvalget i 2015.



Og så har jeg endda kun nævnt det ekstreme højres fremgang, selvom tilsvarende ville kunne skrives om de mange ekstreme venstrepartier (KKE, Podemos m.v.) som også er på fremmarch i disse år.



Det er en farlig udvikling for Europa. For vi har set før, hvad der sker, hvis nationalstater bliver overtaget af ekstremister. Det ender aldrig godt.



Samtidig står vi i en situation, hvor vesten skal stå sammen mod en mere og mere despotisk Erdogan i Tyrkiet – og en Putin, der rask væk annekterer en del af en europæisk stat. I sådan en situation har vi ikke brug for ekstremister, der udtrykker sympati med Rusland og som gør hvad de kan, for at splitte Europa. Men det er det, vi får, hvis ikke centrum-højre og centrum-venstre finder sammen og producerer nogle løsninger på de udfordringer, som plager vores kontinent.



Samtidig står vi i en situation, hvor vesten skal stå sammen mod en mere og mere despotisk Erdogan i Tyrkiet – og en Putin, der rask væk annekterer en del af en europæisk stat

_______





Jeg nægter at tro på, at så store dele af Europas befolkning er blevet hverken halv- eller helfacister. Jeg tror bare de reagerer på den åbenlyse handlingslammelse som vi alle oplever hos Europas ledere. Når tyskerne stimler sammen for at høre AfD’s leder Frauke Petry [foto ovenfor, red.] tale, så er det formentlig ikke fordi, de enige med Petry i, at man skal skyde flygtninge ved grænsen. Nej, de støtter op om sådanne partier, fordi de føler sig svigtet af de etablerede politiske systemer. Og man kan jo godt forstå dem.



Når Angela Merkel med åbne øjne fortsætter sin åben-dør-politik, alt imens flygtninge begår øksedrab og voldtager kvinder i Köln, så bliver tyskerne frustrerede og vender sig mod de yderligtgående politikere med den hårde retorik. Når Hollande åbent byder flygtninge og migranter fra Afrika og Mellemøsten velkommen til Frankrig, mens ghettoproblemerne tager til og IS hylder terroristen, der pløjer sig igennem Promenade des Anglais, så vender folk sig mod Le Pen der tilbyder ”lette” radikale løsninger. Og når EU-systemet optræder bureaukratisk, og konstant breder sig til områder som europæerne ikke har bedt om, så slår briterne pjalterne sammen med UKIP og stemmer sig ud, mens danskerne holder i hånd med Enhedslisten, Folkebevægelsen og Dansk Folkeparti og et flertal af vælgerne siger ”nej tak” til noget så åbenlyst fornuftigt som internationalt politisamarbejde.



Frustrationen er forståelig. Og derfor skal der tages hånd om problemerne.



Den udvikling bliver de etablerede partier nødt til at tage seriøst. Hvis ikke vi skal ende i en situation med et sammenbrudt EU og Le Pen, Farage og Petry i spidsen for Europas stærkeste nationer, bliver centrum-partierne nødt til at tage sig alvorligt sammen og reagere på befolkningernes bekymringer.



Hvis ikke vi skal ende i en situation med et sammenbrudt EU og Le Pen, Farage og Petry i spidsen for Europas stærkeste nationer, bliver centrum-partierne nødt til at tage sig alvorligt sammen og reagere på befolkningernes bekymringer

_______





Særligt to problematikker skal centrum-partierne slå pjalterne sammen om, og finde konstruktive løsninger på:



I) Flygtninge- og Migrantkrisen. Europas befolkning vender sig i stigende grad mod den masseindvandring vi oplever fra Mellemøsten og Afrika. De parallelsamfund der bliver skabt, den kriminalitet der følger med, den terror vi ser, er alt sammen forbundet, på den ene eller den anden måde, med de massive flygtninge- og migrantstrømme, Europa har oplevet fra de her områder.

Hvis ikke Europas moderate ledere, hvad enten de er socialdemokrater, kristendemokrater, konservative eller liberale, får fundet nogle effektive metoder til at begrænse antallet af flygtninge- og migranter, der vælter ind over vores grænser, så har vi bestemt ikke set den øvre grænse for yderfløjenes popularitet. Det handler om effektiv ydre grænsekontrol, oprettelse af beskyttede lejre/byer i nærområderne og ikke mindst en fælles fornyelse af de internationale konventioner, der er håbløst forældede, og slet ikke giver os de nødvendige redskaber til at dæmme op for flygtninge- og migrantstrømmen.



Hvis ikke Europas moderate ledere, hvad enten de er socialdemokrater, kristendemokrater, konservative eller liberale, får fundet nogle effektive metoder til at begrænse antallet af flygtninge- og migranter, der vælter ind over vores grænser, så har vi bestemt ikke set den øvre grænse for yderfløjenes popularitet

_______





II) EU’s legitimitetskrise. Med EU-systemet forhandlede David Cameron en aftal, der tog spæde skridt til at gøre op med nogle af de elementer, der har skabt den stærkeste EU-kritik. F.x var der et begyndende opgør med fri bevægelighed for sociale ydelser og en ordning, der skulle gøre det lettere for nationalstater at blokere EU-lovgivning.



Desværre synes der ikke at være opbakning til, at man fortætter dette EU-reformspor, når nu Brexit er blevet en realitet. Men hvis vi for fremtiden skal have en velfungerende og effektiv union, ville det ellers være på sin plads, at Europas ledere lyttede lidt til kritikerne og påbegyndte disse reformer. Ellers kan man kun frygte, at skepsissen vokser og flere medlemslande vil begynde at tage deres medlemskab op til overvejelse.



Udviklingen skal tages meget seriøst. Jeg frygter for, hvad der vil ske, hvis ikke Europas centrum-partier tager ovenstående udfordringer seriøst. Europa er i forvejen dybt udfordret når det handler og vækst og udvikling. Det, sidste vi har brug for, er at vi spiller vores elskede kontinent i hænderne på en gruppe ekstremister – kun fordi de ansvarlige politikere ikke handlede i tide. ■

Hvis vi for fremtiden skal have en velfungerende og effektiv union, ville det ellers være på sin plads, at Europas ledere lyttede lidt til kritikerne

_______