Netop som diskussionen om topskattelettelser og ultimative krav var på sit højeste, bragte Liberal Alliances leder, Anders Samuelsen, et argument på banen, som mere grundlæggende sætter spørgsmålstegn ved det progressive skattesystems legitimitet, og hvad et flertal kan beslutte på vegne af et mindretal.

»Helt, helt grundlæggende er der noget fundamentalt forkert i, at et flertal af befolkningen kan bestemme, at et mindretal ikke bare skal betale den samme procentdel af deres løn i skat som alle andre, MEN OVENI skal betale en ekstraskat på 15 pct. Det er i dén grad tid til at tage et opgør med den uretfærdighed,« skrev han i sidste uge på Facebook.

Helt, helt grundlæggende er der noget fundamentalt forkert i at et flertal af befolkningen kan bestemme at et mindretal... Posted by Anders Samuelsen on Saturday, September 17, 2016

Har Anders Samuelsen en pointe?

Christian Rostbøll, professor MSO ved Institut for Statskundskab på Københavns Universitet med fokus på bl.a. demokrati og frihedsbegreber:

»Det er ikke en begrænsning af vores rettigheder at skulle betale skat, og det er ikke en rettighed, at skatteprocenten skal være det samme for alle. Det skader demokratiet, hvis visse borgerlige frihedsrettigheder som ytringsfriheden bliver begrænset. Men demokratiet fungerer ikke dårligere, fordi der er nogle, der betaler topskat. Hvis man udelukkede højreorienterede fra at danne partier, ville det begrænse nogle fra at deltage i demokratiet, men det er jo ikke, fordi de rige ikke deltager i demokratiet, fordi de betaler topskat. Derimod kan man sige, at hvis folk er meget fattige, kan de have svært ved at deltage i demokratiet, fordi man så kan have mindre overskud til at sætte sig ind i politiske spørgsmål.«

— Så man kan ikke tale om, at et mindretal, der på den her måde er defineret af deres økonomiske status, er underlgat et flertalsdiktatur?

»I det 19. århundrede var dele af borgerskabet bange for at give arbejderklassen stemmeret, fordi de tænkte, at arbejderklassen ville bruge den stemmeret til at beskatte de rige. Og for eksempel kæmpede den amerikanske højesteret imod Kongressens første forsøg på beskatning for skabelsen af de første velfærdsstatsydelser, fordi den mente, det var en begrænsning af borgernes rettigheder. Så der er fortilfælde, hvor man har brugt de borgerlige frihedsrettigheder i den sammenhæng, men der er ikke dansk tradition for det. Når man taler om mindretalsbeskyttelse, plejer man at tale om grupperettigheder – sådan som man har gjort for f.eks. at beskytte oprindelige folk.«

Peter Kurrild-Klitgaard, professor i statskundskab ved Københavns Universitet med fokus på bl.a. forfatninger og valgsystemer:

»Han har helt klart fat i noget, hvis vi ser på, hvad der har kendetegnet størstedelen af de sidste 200-250 års liberaldemokratiske opfattelse. I dag er der mange, som opfatter demokrati som værende alene flertallets afgørelser. Men lige fra de første demokratiske forfatninger og op til nutiden har man som centralt element haft, at der er nogle ting, som flertallet ikke kan bestemme. Der er bestemmelser, der siger, at vi har f.eks. trosfrihed, forsamlingsfrihed, privat ejendomsret og så videre – selv hvis et flertal skulle bestemme anderledes. På den måde er Anders Samuelsens udmelding i fin harmoni med et par hundrede års opfattelser af frihedsrettigheder og magtdeling, som siger, der er sfærer, som et flertal ikke kan træffe afgørelse om.«

— Er et progressivt skattesystem, hvor man med nogle af satserne rammer et mindretal, så i konflikt med vores demokratiske traditioner?

»Ikke nødvendigvis. Men mellem linjerne argumenterer Anders Samuelsen dels for ligebehandling, dels for at der kan være ting, der er forkerte, selv hvis et flertal er for dem. Og det er synspunkter, som er centrale for hele vores forestilling om, at Grundloven skal sikre visse rettigheder, som vi har, uafhængigt af hvad et folketing eller andre måtte sige.«

— Så det er et validt argument i vores demokratiske kontekst?

»Det er ikke bare et validt argument – det er en helt essentiel del af det, vi kalder vores konstitutionelle demokrati, at der kan være begrænsninger på, hvad et flertal kan gøre. Hans opdatering handlede jo om, at det var et problem, hvis et flertal bare tager, hvad det kan fra et mindretal. Men det er jo ultimativt også et fordelingsmæssigt spørgsmål om, hvad man synes, der er retfærdigt.«

Otto Brøns-Petersen, økonom, analysechef i CEPOS og tidligere direktør i Skatteministeriet:

»Jeg synes faktisk, han har fat i noget. En del politiske filosoffer og økonomer har beskæftiget sig med emnet og er kommet frem til det samme resultat. Selv en tænker som John Stuart Mill, som ellers gik ret langt, med hensyn til hvor meget man kan fordele, kaldte progressive skatter for en mild form for røveri. Progressiv beskatning har et arbitrært element, så det kan anvendes af et flertal til at stille et mindretal arbitrært dårligere. Ligesom der er et økonomisk argument for ikke at lade enkelte blive ramt af økonomiske omkostninger som afgifter, der ’forurener’ markedet, er der et argument for ikke at lade de politiske institutioner kaste ekstra omkostninger på dem, der er uden for flertallet«

— Har han fat i noget i forhold til vores demokratiske tradition og kontekst?

»Der er jo en demokratitradition, som siger, at vi bliver nødt til at have nogle forfatningsmæssige beskyttelser, for ellers risikerer vi, at flertallet tryner mindretallet. Og det er nogle overvejelser, man gjorde sig, da man lavede den amerikanske forfatning. Den rigtige måde er en beskyttelse af mindretallet, og der kunne dét, at man ikke har adgang til progressiv beskatning være sådan en beskyttelse.«

— Så ligesom at man nu har de bredere borgerlige frihedsrettigheder som ytringsfrihed og religionsfrihed, så kunne en tilføjelse være at udelukke progressiv beskatning?

»Ja, for at sige, at der er nogle ting, vi ikke vil tolerere, at flertallet gør ved mindretallet. Det er et klassisk synspunkt inden for en liberal demokratitradition.«

Mogens Herman Hansen, oldtidshistoriker, en af verdens førende eksperter i oldgræsk demokrati:

»Helt, helt grundlæggende er der noget fundamentalt forkert i, at et lille mindretal af meget rige fortsat skal øge uligheden i samfundet. Ekstraskatten på 15 procent ændrer jo ikke ved, at de få rige stadig bliver rigere, og at en del af de fattige stadig bliver fattigere. Det er i den grad tid til at tage et opgør med den uretfærdighed. Hvis Samuelsen bare kunne kontrollere 90 mandater i Folketinget, ville han med begejstring bruge sit flertal til at øge uligheden, som alle (undtagen Liberal Alliance) erkender som et stort problem.«

— Så du mener altså ikke, han har en pointe i forhold til mindretalsbeskyttelse inden for vores demokratiske styreform?

»Demokrati bliver uundgåeligt flertalsstyre, der skal afbalanceres af beskyttelse mod flertalstyranni. Det er dels en beskyttelse af individet og dels af forskellige mindretal. Det er først for nylig, at menneskerettighederne ikke kun omfatter individuelle rettigheder, men også grupperettigheder. I så fald er det religiøse, kulturelle, etniske, kønsbetingede mindretal osv. Der er vist ingen, der har tænkt på beskyttelse af magthaverne og samfundets øverste lag. Og det forekommer besynderligt at opfatte de rigeste og mægtigste i stat og samfund som en forfulgt mindretalsgruppe, der må beskyttes.«

»Hvis Samuelsen har ret i en opfattelse, at de rige er et uretfærdigt forfulgt mindretal, vil han kunne anlægge sag ved Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg eller ved de danske domstole. Men han vil ikke få medhold, hvis han gør et sådant forsøg.«