Moji su težačkih korijena, iz Glavica pokraj Sinja. Prema "stanju duša", maticama, mogu pratiti povijest svoje obitelji tristo godina nekoliko tjedana prije nego što je postao Račanov nasljednik rekao je u razgovoru Zoran Milanović o svome porijeklu i mjestu gdje je rođen njegov otac Stipe.



Canjuga bio glavni

Ponosno sinjsko selo Glavice danas je postalo jedan od sinjskih kvartova jer je od središta tog alkarskog grada udaljeno manje od dva kilometra zračne linije. Do Milanovićeva izbora za predsjednika SDP-a Glavice su u hrvatskoj javnosti bile poznate po Zlatku Canjugi, bivšem hadezeovcu, najpoznatijem glavičkom zetu koji je u jeku svoje političke moći odjenuo dres mjesnog nogometnog kluba Glavice i za njega potpisao ugovor, po dugotrajnosti sličan onome kakav Luka Modrić i Eduardo da Silva imaju s Dinamom.



Glavice, koje imaju više od pet tisuća duša i u kojima su rođeni braća Vlado i Marko Veselica, alkarski barjaktar Ante Vučković i brojni poznati slavodobitnici Sinjske alke, privlačile su medijsku pozornost zbog Canjuginih nogometnih ekshibicija u dresu mjesnog kluba koji se natječe u četvrtoj dalmatinskoj ligi.



Naš zet Canjuga i dalje redovito dolazi u mjesto, a ovih dana na humanitarnoj utakmici za našu crkvu očekivali smo i našega Zorana. Međutim, obveze su ga spriječile, ali on će sigurno, kao i svakoga ljeta, za Alku stići u svoje Glavice kaže Dujo Labrović Mrkan, kojega smo zatekli na "središnjem trgu" Pod lipom bez broja u Glavicama dok je s muškom svitom iz sela ispijao pivo i bistrio najnovije tektonske poremećaje na hrvatskoj političkoj sceni.



Ne mišam se u politiku drugih stranaka, ali navija sam za Zokija i Milana. Draga su mi obojica, ali više Zoran, jer je iz našega sela i dalji mi je rođak kaže glavički haespeovac Ivo Milanović Paraga.



Pod lipom bez broja, glavnoj "špici" Glavica, pokraj mjesne trgovine, gdje se u svako doba dana mogu naći najmanje dva muškarca, cijelo vrijeme kandidature i izbora za predsjednika SDP-a raspravljalo se o tome kakve su Zoranove šanse da naslijedi Ivicu Račana.



Oduvijek je bio vezan uz dida Antu

Navijali smo za njega, ipak je naš, ali u našem mistu njegova stranka nije na vlasti, nego nezavisna lista. Dok HDZ nije počeo praviti gluposti, ovdje je pobjeđivao s 90 posto glasova. Danas je izjednačen s nezavisnom listom. SDP ima tri odbornika kaže Ivica Modrić Zunzo.



Glavice su uistinu zanimljivo selo, i po svojoj prošlosti, ali i po sadašnjosti. Selo su za komunizma Sinjani zvali Mala Moskva jer Glavičani su prvi dignuli ustanak i otišli u partizane. Mještani se ponose svojom partizanskom prošlošću, ali i privrženosti pokojnom hrvatskom predsjedniku dr. Franji Tuđmanu. Reći će da su Glavice dale 50 partizanskih boraca i dva narodna heroja, a u Domovinskom ratu prvi su odabrali stranu na koju će stati.



Naši djedovi bili su ustanici u onom ratu, ali u Domovinskom ratu najviše branitelja bilo je iz Glavica. Osam momaka poginulo je diljem Hrvatske boreći se za svoju domovinu u ovom, posljednjem ratu uglas će naši sugovornici Pod lipom.



Šale na svoj račun

Glavičani se vole šaliti na vlastiti račun, pa će tako spomenuti da je veliki križ iznad njihova sela, uz Kineski zid, jedina građevina na svijetu koja se može vidjeti s Mjeseca.



U vrijeme najžešćeg komunizma, početkom 70-ih godina, u Glavicama su se istodobno gradili crkva sv. Ivana i spomenik palim partizanima. A u ta, olovna vremena naši sumještani Marko i Vlado Veselica, prvaci Hrvatskog proljeća, zbog nacionalizma su dospjeli u zatvor. Zanimljivo smo mi selo kaže Goran Ljubičić, zagrebački Glavičanin koji često posjećuje rodno mjesto.



Novog lidera SDP-a mještani Glavica ne poznaju kao oca mu Stipu, s kojim su proveli djetinjstvo. Zoran Milanović u Glavice dolazi svako ljeto, a kao dječak u očevu je rodnom selu provodio ljetne praznike.



Zoran Milanović (drugi slijeva) dok je bio školarac i ljetne praznike provodio kod rodbine u Glavicama

Dok je Zoran još bio dijete, znao je Stipe nama govoriti da ne vičemo jer ćemo ga probuditi. A mi bismo se ispod prozora okupili i iz svega glasa upozoravali one koji nam u društvo dolaze: "Ej, nemoj vikati, mali Zoran spava!" Ćaća mu je uvijek bio spreman za zezanje i društvo kaže Stipe Milanović Ćimple.



Ćaćino zadrugarstvo

Ivan Milanović Ban prisjeća se poslijeratnih dječačkih dana koje je provodio u Glavicama sa Zoranovim ocem Stipom.

U vrijeme seljačkih zadruga moj otac je svu zemlju dao u zadrugu, a Stipin je ostavio jedan vinograd. Imali smo tada manje od deset godina. Išli smo paletkovati u moj, zadružni vinograd. Našli smo koje zrno grožđa, no nije nam bilo dovoljno pa sam Stipi predložio: "Ajmo u tvoj vinograd". A on reče: "Ne može! Tvoj je vinograd, budući da je u zadruzi, i moj, a moj vinograd, kako nije u zadruzi, samo je moj pripovijeda Ban.



U Glavicama Zoran Milanović ima mnogo daljih rođaka. Od najbližih, ovdje mu žive stric Ivan, strina Marija, bratić Ante sa suprugom Boženom i sinom Ivanom te sestrična Kristina. Muško društvo koje se okuplja Pod lipom kaže da je stric Ivan nakon Zoranova izbora za predsjednika SDP-a cijelo društvo počastio najboljim vinom. Glavičani su svojim sumještanima Milanovićima čestitali što je njihov Zoran postao jedan od moćnijih ljudi u Hrvatskoj.



Imali smo čestitara kao slavodobitnici Alke. Prijatelji, poznanici i mještani zvali su nas i čestitali nam kaže Zoranov stric Ivan.



Strina Marija ispričala nam je kako je Zoran provodio djetinjstvo u Glavicama za školskih praznika.

Bio je živo dijete. Iznad svega obožavao je konje. Jednoga se ljeta, bilo je još mali, izgubio, a našli smo ga kako hrani i timari konje kaže strina Marija.



Mještani Glavica nisu iznenađeni liderskim ambicijama njihova Zorana jer kažu da je rođeni vođa, a njihove Glavice oduvijek su rađale ljude koji se nisu bojali suočiti s izazovima. Vjeruju da će njihov Zoran jednoga dana u Glavice doći kao premijer ili predsjednik Hrvatske.

Zoranov djed Ante Milanović bio je jedan od organizatora pomoći partizanima u Glavicama. Zaglavio je u ustaškome zatvoru 1942., odakle se izvukao i otišao u partizane. Njegov brat Ivan Milanović Kršćan prošao je mnoge partizanske bitke i ofenzive. Bio je na Sutjesci, Neretvi, a s bratom Antom na kraju rata susreo se u Trstu. Mještani ističu da je Ivan, stric Zoranova ćaće Stipe, uvijek bio spreman pomoći ljudima. Nadimak Kršćan vjerojatno su mu dali, kažu, zbog dobrote.