De tyske julemarkeder, kendt for deres Weißwürstchen und Rostbratwurst, Fleischspieße mit barbecue oder salza sauce, ofte skyllet ned med Glühwein mit amaretto, hvor man kan købe Perlkönig Schmuckmanufaktur og alpehuer, har indtaget København.

På Axeltorv syder Holzkohlegrillen med Currywurst og sender krydrede røgsignaler ind over pladsen, hvor børnene leger på julefuttoget eller den glitrende karrusel. Også Nyhavn, Kongens Nytorv og Højbro Plads huser i år julemarkeder, hvor varesortimentet og det tyske udtryk er stort set identisk.

Men selv om boderne er velbesøgte, og særligt turisterne synes glade for de nye markeder, er den tyske kultureksport gået for vidt. Det mener Indre Bys handelstandsforening, der efterspørger jul med et mere dansk islæt.

»Når vi får julemarkeder på besøg, ser vi gerne, at de understøtter oplevelsen af københavnsk jul. Der er ingen tvivl om, at tyskerne er virkelig dygtige til at holde jul, men det har taget overhånd med alle de markeder. Vi skal jo også have lov at holde jul på vores måde,« siger Maria Auchenberg, sekretariatsleder for KBH K ­– Commerce & Culture, en sammenslutning af 250 forretningsdrivende.

KBH K står for juleudsmykningen i Indre By og lægger ifølge Maria Auchenberg vægt på at »fastholde danske og københavnske traditioner for julen«.

Som et modsvar til de tyske markeder søgte KBH K allerede i januar tilladelse til at afholde julemarked på Nytorv, hvor der i julen 2015 var opstillet et omdiskuteret 38 meter højt pariserhjul. Nytorv julemarked handler i år om genbrugsmaterialer under temaet ’Remake Christmas’, og Auchenberg omtaler det som »vores kamp for julen«.

Hun mener dog stadig, de tyske julemarkeder fylder for meget i bybilledet.

»Der må gerne være glühwein og tyske pølser, hvis det så bare er på Højbro Plads. Men det er jo det samme varesortiment, man kan finde på alle markederne. Der er ingen variation i produkterne og ingen forbindelse til det, vi forbinder med dansk jul,« mener hun.

Tryllekunstner og eventarrangør Michael Deutsch, der står for Deutsch Julemarked på Højbro Plads, afviser imidlertid kritikken.

»Der er ikke et eneste tysk julemarked i København – de er danske med tysk inspiration. Når folk bliver forvirrede og tror, det er tysk, er det fordi, boderne kommer fra Tyskland, fordi der ikke findes nogen danske producenter. Men der er kun fire tyske stande på markedet. De andre er fra Serbien, Sverige, Norge, Frankrig og Danmark. Så hvis det er noget, er det et internationalt julemarked.«

Generiske alpehytter

Kritikken møder dog opbakning i Københavns Borgerrepræsentation, hvor både De Konservative, Socialdemokratiet og Enhedslisten er skeptiske over for antallet af tyske julemarkeder.

»Det har taget overhånd. Sidste år var der et stort pariserhjul ved julemarkedet på Nytorv, der lyste i alle regnbuens farver, og i år er det næsten ikke til at komme frem på Kongens Nytorv for alle de alpehytter, man har presset ind på pladsen. Det er et udtryk for en tivolisering af vores gamle, fine by,« mener Jakob Næsager (K), der får opbakning fra miljø- og teknikborgmester Morten Kabell (EL).

»Jeg synes, tyske julemarkeder er rigtigt hyggelige ... i Hamborg og i Wien. At de fylder så meget i København, er et godt udtryk for, at det ikke er borgmesterens smag, der bestemmer, hvordan byen ser ud,« siger Kabell. Han mener, det tyske koncept i for høj grad ligner det, man kan finde i andre storbyer i de her år.

»Julemarkederne fortæller en generisk historie, du kan finde hvor som helst i Europa. Det er også de samme ting, de sælger, som alle andre steder. Man har bare hentet en standardløsning ned fra hylden og ikke overvejet, hvad der er specielt ved den by, man er i, altså København.«

– Men hvordan skulle man give julemarkederne et ’københavnsk’ udtryk?

»Måske ved at alle folk ikke taler tysk, og at skiltene ikke er på tysk. Ritt Bjerregaard sagde engang, at ’historisk, socialt og kulturelt er Danmark en del af det nordtyske sletteland’ – men måske er vi også kommet lidt videre end det. Jeg er stor tilhænger af, at vi har gode forbindelser til Tyskland, men derfor behøver vi jo ikke at overtage alle deres traditioner,« siger Morten Kabell.

Også Jakob Hougaard fra Socialdemokratiet er klar til at »tage en debat om, hvorvidt julemarkederne er noget, man forbinder med dansk jul, eller om det er blevet for tysk«.

Konkret overvejer Morten Kabell og Jakob Næsager, om man politisk skal beslutte at rykke nogle af julemarkederne ud i brokvartererne eller til forstæder som Vanløse for at tage noget af trykket fra Indre By.

Det var ellers Borgerrepræsentationen, der i 2015 besluttede at udstede flere tilladelser til julemarkeder i centrum, fordi man ønskede at bruge byens åbne pladser mere aktivt uden for sommermånederne.

Ambitionen er at skabe »en levende by med et med et mangfoldigt udtryk i videst mulig omfang«, forklarer chef for Københavns Center for Byliv, Mikkel Halby Mindegaard. Foreløbig har det dog hovedsageligt været tyske koncepter, der har søgt om tilladelse til at etablere julemarkeder.

Sille Veilmark

Julehjerter i brand

De tyske julemarkeder stammer oprindeligt fra 1500-tallets Dresden og Nürnberg, men voksede i det 20. århundrede til at blive Tysklands største turistattraktion med over 160 millioner besøgende til landets 2.500 julemarkeder.

Siden 1980’erne har driftige tyske købmænd forsøgt at eksportere julemarkederne til udlandet, siden årtusindskiftet med stor succes, og ifølge NBC News bidrog de med omtrent 35 milliarder kroner til den tyske økonomi i 2012.

Når de tyske julemarkeder vinder frem også i København, skyldes det, at de danske operatører kan trække på erfaringer og velafprøvede koncepter fra et stort handelsnetværk, der leverer produkter til lignende markeder over hele Europa.

Markederne i København synes da også velbesøgte, men de deler vandene også blandt borgerne. Da Center for Byliv sidste år lavede en undersøgelse af julemarkederne, var omtrent halvdelen af de, der havde besøgt et af de tyske julemarkeder, kritiske.

»Ekstrem kitsch a la østrigsk bjælkehytte som intet har med københavnsk jul at gøre. Det er pinligt og skæmmer de bedste torve i Indre By,« lyder et af klagepunkterne i undersøgelsen, som Information har fået udleveret.

Andre roser dog markederne for, at de »gør København til en vinterby – ikke bare en julegaveby«. Flere efterspørger »specialiteter af københavnsk/dansk/skandinavisk oprindelse«, frem for de mange udenlandske produkter, der er til salg i boderne. En borger svarer ganske kort: »FOR TYSK«.

Reaktionen på de tyske julemarkeder handler delvist om kvaliteten af de enkelte varer. Men det er også et udtryk for, at mange danskere føler, de er ved at miste grebet om deres egen kultur og traditioner. Det mener Caroline Nyvang, cand.mag. i historie og forsker i danske ritualer, skikke og traditioner ved Dansk Folkemindesamling på Det Kongelige Bibliotek.

»Alle undersøgelser viser, at julen par excellence er den højtid, danskerne sætter højest – også højere end vores egne fødselsdage. Vi er meget konservative om julens traditioner, og flere globaliseringsforskere peger på, at vi netop i disse år er i et særligt alarmberedskab. Vi bliver mere nationalistiske og beskyttende over for vores traditioner i takt med, at verden bliver mere globalt orienteret,« siger hun.

Juletræet på Egedalsvænge

Som eksempel peger Caroline Nyvang på den meget omtalte sag i 2012, hvor Egedalsvænge Boligforening i Kokkedal besluttede ikke at opsætte et juletræ i gården. I år har flere medier dækket historien om Nørrebrogades lokaludvalg, der er blevet kritiseret for ikke at ville finansiere juledekorationerne på den lange handelsgade.

Alle sagerne har rod i den samme grundfølelse, mener Caroline Nyvang.

»Det handler ikke om julepynt eller tyske pølser for kritikerne. Det handler om, hvem der får lov til at bemægtige sig det offentlige rum,« siger hun.

»Jeg tror ikke, man havde set så voldsomme reaktioner for 30 år siden, at danskere vikariøst brokker sig over beslutninger om julepynt og boder, de ikke selv har anpart i. Det er fordi, mange lige nu føler, de skal være særligt på vagt over for danske værdier. Det kan du også se i debatten om den Danmarkskanon, vi lige har fået. Uanset om det er en reel frygt eller ej, er det noget, der ligger mange på sinde.«

Sille Veilmark

Hvad er dansk jul egentlig?

Men danskernes frygt er helt ubegrundet, hvis man spørger Henrik Mortensen. Han er arrangør for julemarkedet på Kongens Nytorv, der er udsmykket med store hvide guirlander og huser boder med glühwein og bratwurst, men også danske klassikere som æbleskiver og ristede mandler, foruden thai-mad, fish’n’chips og en polsk slagter, en bod med svensk skind og en engelsk kæde, der lever af at sælger kemiske varmepuder på julemarkeder over hele verden.

»Hvad er dansk jul i grunden? Alting udvikler og blander sig i den her multikulturelle verden, så jeg forstår ikke, hvorfor man har så meget fokus på det danske. Vi taler så meget om integration, og så er det vigtigt, at vi er åbne over for udlandet. Hvad er der egentlig specielt dansk, tysk eller engelsk ved julen efterhånden?« spørger Henrik Mortensen.

En hel del, mener Steffen Arndal, lektor emeritus i tysk ved Syddansk Universitet. I det omfang de tyske julemarkeder egentlig er tyske, ser han dem som en forsvar mod det, han ser som den virkelige trussel mod dansk jul.

»Jeg hilser Glühwein og Bratwurst velkommen, for den tyske juletradition er både festlig og grundlaget for dansk jul og kultur som sådan. Oprindeligt var julen i Skandinavien et stort ædegilde i november, alt det med juletræet og så videre er noget, vi har importeret fra lidt mere fremtrædende civilisationer af protestantisk art, i høj grad fra Tyskland og til Danmark. Da juletræet kom til Danmark i 1800-tallet, tænkte mange danskere nok, det var åndssvagt med et træ i stuen. Men det bandt jo an.«

»Forhåbentlig kan de tyske markeder være en modvægt til det, jeg anser som det største irritationsmoment ved den moderne jul: amerikaniseringen. Se på allehelgenesdag, hvor man begynder med de tåbelige græskar. I vores kirke er der sågar nogle, der har lagt græskar ved våbenhuset,« siger Steffen Arndal.

»I vores dage er der en tyrkertro på, at al udvikling er positiv og bør fremmes. Man kunne også kalde det afvikling.«

Geopolitisk jul

Men selv om julen opleves som en stokkonservativ dansk tradition, er den i høj grad produktet af kultureksport og store politiske skred i dansk historie, forklarer mindeforsker Caroline Nyvang.

»Juletræet er ganske rigtigt tysk – men efter 1864 kan man se, hvordan danskerne får meget travlt med at ’fordanske’ træet, iklæde det flagrænker med Dannebrog og militaristiske symboler som trommen og sablen,« siger hun.

Op mod det 20. århundrede søger danskerne derfor inspiration i den engelske og amerikanske jul. Den danske gårdnisse, som oprindeligt var udtænkt af driftige danske købmænd og afleverede julegaver til børn, blev således erstattet af den amerikanske julemand. Da Anden Verdenskrig brød ud, orienterede danskerne sig pludselig mod Sverige, hvor vi har hentet luciaoptoget og julebukken af halm, forklarer Nyvang.

»Der er en klar tretrinsmodel i den danske jul, fra Tyskland mod USA og så Sverige. Vi har altid fordansket udenlandske traditioner, så måske skal vi heller ikke være så bange for de tyske julemarkeder,« siger hun.

Da Information slår et smut forbi det tyske julemarked på Højbro Plads er frygten for tyskernes kommen da også stærkt overdreven. Tre veninder tager en pause fra julehandlen i glühweinboden, som »er helt okay, for der er jo rom i«.

»Det er da et hyggeligt vandhul. Hvis jeg skal sige noget kritisk, er det, at der står ’Christmas Market’ og sådan noget alle vegne. Enten lad være med at skrive noget, eller skriv det på dansk,« siger Christina Benne og luner fingrene om sin kop.

»Det behøver ikke være engelsk eller tysk det hele. Altså vi kan da godt bestille glühwein på tysk, men markedet kunne godt have noget mere dansk over sig ... Hvor man tænker: ’Det er vores, det her’.«

Sille Veilmark