Pensionen gemmer sig længere og længere ude i fremtiden, og det skaber bekymring hos halvdelen af danskerne. I en Kantar Gallup-undersøgelse lavet for Berlingske svarer præcis 50 procent, at de er stressede over, at pensionsalderen stiger.

»Nu har vi fået at vide, siden vi var unge, at vi skal aftjene vores værnepligt til samfundet. Tage en uddannelse, være en god borger og arbejde. Så kan man trække sig tilbage sidst i livet. Når man så har gjort alt det, man skal, men ikke får belønningen, føler man sig snydt,« siger fremtidsforsker og partner i FutureNavigator, Anne Skare Nielsen, om de følelser, der for mange knytter sig til den stigende pensionsalder.

Det bliver ikke set som noget positivt, at vi skal holde hamsterhjulet i gang i langt flere år end tidligere generationer.

»For mange føles det som at stå i kø til døden,« siger Anne Skare Nielsen.

FAKTA Pensionen gennem tiden Fakta: 1891: Danmarks første lov om alderspension indføres, og pensionsalderen sættes til 60 år. Pensionen kaldes for alderdomsunderstøttelse til 'værdigt trængende', og er derfor baseret på et skøn af den enkelte. 1922: Alle ældre får ret til alderspension via den nye aldersrentelov. Aldersrenten er et fast, indtægtsreguleret beløb, og der er ikke længere individuelt skøn til grund for pensionen. Pensionen aftrappes efter indtægt. Pensionsalderen er nu 65 år. 1957: Aldersrenten skifter navn til folkepension. Alle sikres en mindstepension og pensionsalderen hæves til 67 år. Alle kan derfor nu få adgang til folkepensionens mindstebeløb uden hensyn til modtagerens økonomiske forhold. 2006: VK-regeringen indgår et bredt forlig med Dansk Folkeparti, Socialdemokraterne og Radikale Venstre, hvor det blandt andet bliver vedtaget, at pensionsalderen fra 2025 skal stige i takt med at den gennemsnitlige levealder bliver højere. 2011: VK-regeringen indgår sammen med Dansk Folkeparti og Radikale Venstre en aftale om at fremrykke tidspunktet, hvor pensionsalderen begynder at stige med fem år. Kilder: Finansministeriet & Den Store Danske FOLD UD FOLD UD

Hun forudser, at hvis vi fortsætter som hidtil, hvor tilværelsen for mange består af et skarpt tilrettelagt pligtskema, så vil det forstærke nogle af de allerede eksisterende tendenser.

»Ferierne bliver vildere, flere får livsstilssygdomme, og flere vil blive afhængige af alt fra træning til computerspil og stoffer,« siger hun og tilføjer:

»Mange tænker, at de ikke kan blive ved med at arbejde på den måde, som de arbejder i dag. Men omvendt er det værd at tænke over, at hvis du har et liv uden formål, og bare går og venter på pensionen, så skal du kigge på dit liv en gang til.«

Fremtidens pause-pensioner

Anne Skare Nielsen forudser, at fremtiden kommer til at byde på en radikal ændring af pensionssystemet. I stedet for kun at ligge i slutningen af livet bliver pensionen drysset ud som pauser på tidspunkter i tilværelsen, når der er brug for det.

»Folk siger hold op, det lyder dejligt. Så kan man eksempelvis tage en pause, mens man har små børn. Men som det er nu, siger fagforeningerne nej, og arbejdsgiverne er bange for, at folk ikke kommer tilbage,« siger Anne Skare Nielsen og tilføjer:

»I fremtiden får man løbende pauser, men til gengæld skal man arbejde, til man dør. Eller tage ansvar for sine egne pauser: Lige nu vokser »pretirement«-bevægelsen globalt, hvor de unge i 20erne og 30erne, lærer sig selv, hvordan de bliver økonomisk uafhængige meget tidligt i livet.«

Anne Skare Nielsen, fremtidsforsker »For mange føles det som at stå i kø til døden«

De danskere, der i dag er i 40erne, gik som unge ud på arbejdsmarkedet i den tro, at en pensionsalder i begyndelsen af 60erne ville være en naturlig ting. Men det har ændret sig, og ifølge professor og velfærdsforsker ved Aalborg Universitet, Per H. Jensen, har danskerne helt overordnet to bekymringer i forhold til den stigende pensionsalder.

»Den ene bekymring er, om man kan holde til at arbejde frem til en pensionsalder på 74 år. Den anden bekymring er, om pensionen er tilstrækkelig stor,« siger han.

Øget ulighed

Han mener, at det er et fundamentalt problem, at det nuværende pensionssystem kører efter en »one size fits all«-device.

»Folk, der er startet meget tidligt på arbejdsmarkedet, og som har haft et fysisk og psykisk nedslidende arbejde, kan ikke blive ved frem til pensionsalderen. Derfor vil vi i fremtiden se en øget ulighed,« siger Per H. Jensen.

Der er allerede ulighed i forhold til dødelighed - folk med de længste uddannelser lever i dag adskillige år længere end ufaglærte. Den ulighed vil ifølge Per H. Jensen blive endnu mere udtalt.

»Når man tvinger folk til at blive længere på arbejdsmarkedet, end de reelt kan holde til, så vil det føre til en øget dødelighed,« siger han.

Pisk eller gulerod

Derudover vil der også være stor ulighed i pensionisternes formuer.

»Hvis du er tvunget til at stoppe allerede som 60-årig, fordi du ikke kan holde til at arbejde mere, så har du selvfølgelig indbetalt mindre end den pensionist, der har arbejdet 12-13 år længere,« siger Per H. Jensen og forklarer, at pensionsreformerne i 2006 og 2011, der tvinger os til at arbejde længere, blev gennemført for at sikre fremtidens arbejdsudbud.

Men skæver vi til Tyskland, så tyder det ifølge Per H. Jensen på, at mange seniorer helt frivilligt vælger at blive på arbejdsmarkedet længere. Fra 2000-2016 er andelen af seniorer på 55-64 år i beskæftigelse helt uden pensionsreformer steget fra 37 procent til 69 procent. Dermed har Tyskland overhalet Danmark, som har 67 procent seniorer i beskæftigelse.

»Årsagen er, at der er knaphed på arbejdskraft i Tyskland. Derfor har arbejdsgiverne måttet lægge sig på knæ, og de er samtidig begyndt at indføre seniorpolitikker. Så vi kan se, at når folk bliver spurgt pænt og får anerkendelse, så vil de gerne blive ved med at arbejde,« siger Per H. Jensen og tilføjer, at vi i Danmark har gennemført de mest vidtgående pensionsreformer i Europa.