Det var ikke blot i strid med lovens ånd, da navnet på pengedonorer til Venstre-folkene Britt Bager og Marcus Knuth aldrig blev oplyst til myndighederne. Det var direkte ulovligt.

Sådan lyder det nu fra to juraprofessorer på Københavns Universitet, som har gransket lovens detaljer.

Dermed går de i rette med økonomi- og indenrigsminister Simon Emil Ammitzbøll (LA) og en stribe Venstre-folk, som afviser, at loven skulle være brudt.

Sagen handler om, hvorvidt det er tilladt at hemmeligholde donorer, som kanaliserer penge til politikeres valgkampe ved hjælp af flere af deres selskaber.

Partistøtteloven kræver, at identiteten på donorer af over 20.000 kroner til folketingskandidater bliver oplyst til myndighederne. Men både da Britt Bager modtog 100.000 kroner og Marcus Knuth fik 40.000 kroner til støtte til valgkamp, blev donorernes navne ikke indberettet. Det skyldes, at virksomhedsejerne overførte pengene i bidder af cirka 20.000 kroner fra flere af deres selskaber.

De seneste ugers debat om partistøtten har fået juraprofessor Morten Broberg fra Københavns Universitet til at nærstudere bemærkningerne til loven. På den baggrund er han nået frem til, at det er ulovligt, hvis selskabsejerens navn i sådanne tilfælde ikke bliver indberettet.

»Det vil jeg mene er en klar omgåelse af lovens beløbsgrænse«, siger han og tilføjer:

»Når jeg bruger udtrykket ’omgåelse’ om den omtvistede praksis, ligger der heri, at jeg mener, at denne praksis indebærer en overtrædelse af loven«.

Hidtil har flere medlemmer af den tidligere regerings Partistøtteudvalg ellers vurderet, at selskabsdonorfinten ikke er decideret ulovlig, men er i strid med lovens formål og ånd.

Det er Morten Broberg altså ikke enig i. Han mener, at det er helt afgørende, hvem der har taget beslutningen om at donere pengene. Hvis beslutningen er taget af ejeren af selskaberne, så skal de anses for at komme fra én person.

»Hvis en person træffer en beslutning om at give 100.000 kroner og derefter kanaliserer dem gennem sine fuldt kontrollerede selskaber, så skal man se på den, der traf beslutningen om at give et beløb over beløbsgrænsen. Hvis derimod en række selskaber, der er ejet af en og samme person, hver for sig vælger at give penge under beløbsgrænsen, men hvor beløbene tilsammen overskrider beløbsgrænsen, så vil jeg mene, at de kan holdes anonymt«, siger Morten Broberg.

Han får støtte af professor i strafferet Jørn Vestergaard, som erklærer sig »fuldstændig enig«.

Ligesom Broberg mener han, at donationer på 20.000 kroner fra selskaber, som har truffet selvstændige beslutninger uafhængigt af hinanden, ikke skal akkumuleres og offentliggøres. Men når beslutningen om at donere pengene bevidst er truffet af den samme person, som kontrollerer selskaberne, skal donorens identitet frem i lyset, vurderer han.

»Det fremgår klart og tydeligt af bemærkningerne til loven, at det afgørende er størrelsen af det samlede tilskudsbeløb i regnskabsåret. Det er således for eksempel uden betydning, om et tilskud fra den samme tilskudsyder ydes på en gang, eller om det ydes i årets løb over mindre rater«, siger Jørn Vestergaard.

Økonomi- og indenrigsminister Simon Emil Ammitzbøll-Bille (LA) er ikke enig med juraprofessorerne. Han mener ikke, det er afgørende, hvem der træffer beslutningen om at donere penge. Så længe pengene kommer fra forskellige cvr-numre, så skal de ikke lægges sammen, lyder det.

»Det er en del af forarbejdet til loven, og dermed er det en del af det, man lægger til grund, når man tredjebehandler og vedtager den«, siger han.

Professor Morten Broberg sammenligner det med, at en virksomhedsejer beder en håndfuld venner, som alle er selvstændige, juridiske personer om hver at viderebringe 20.000 kroner til en politiker. Eftersom pengene reelt kommer fra den samme donor, skal pengene akkumuleres og virksomhedsejerens navn skal frem, mener han.

»Britt Bager modtog jo en donation, som lå over beløbsgrænsen, og som blot blev kanaliseret fra bidragyderen til hende igennem flere forskellige selskaber. Det var således bidragyderen, der støttede Britt Bager – det var ikke de enkelte selskaber, der hver især valgte at yde støtte«, siger Morten Broberg.

Venstres politiske ordfører, Britt Bager, og andre politikere har blandt andet henvist til indenrigsminister Simon Emil Ammitzbølls (LA) udlægning af loven i deres forsvar for, at selskabsdonationerne kunne holdes hemmelige.

Men det gør ikke deres sag stærkere, mener Broberg.

»Jeg er altså ikke enig i ministerens udlægning. I den forbindelse er det uden betydning, om ministerens fortolkning er undskyldelig eller ej. Det er Folketingets love, som binder os. Hvis eksempelvis en minister efter lovens vedtagelse uden noget reelt grundlag fremlægger en fortolkning af en lov, som strider mod det, som Folketinget har vedtaget, så må jeg som jurist holde mig til Folketingets lov«, siger Morten Broberg.

Samtidig er et svar og en vejledning til at forstå partistøttereglerne fra Indenrigsministeriet blevet brugt som et bevis på, at det ikke var ulovligt at hemmeligholde donorerne. I et svar til Folketingets Udvalg for Forretningsorden 31. maj 2017 svarer ministeriet, at navn og adresse på donoren bag selskaber med samme ejerkreds, som »hver yder 20.000 kroner derunder«, ikke skal frem.

Men spørger man Morten Broberg, kan ministeriets svar ikke udlægges på den måde.