Vi som bor i Eriksberg känner oss bortglömda och hänsynslöst behandlade. Det verkar finnas en större omtanke om relationerna till byggbolag än om naturens, miljöns och den egna befolkningens väl och ve. Hur 7000 invånare påverkas när en ny stadsdel ska trängas in mellan husen finns inte med i kalkylen. Ingen ansvarig verkar ägna en tanke åt hur människor, djur och natur ska må på en byggarbetsplats i buller och damm under decennier.

Många orkar inte vara kvar medan träden fälls, bergen sprängs och nya hus kläms in mellan höghusen. Lekplatser försvinner liksom hyresgästernas friyta och uteplatser. Promenadvägar och cykelstråk förminskas. Skogarna privatiseras och huggs ner. Uppsala vill vara en klimatstad men bevarar inte ekosystemtjänster som vi behöver för vår hälsa. Obegripligt. Eriksberg är unikt med en genomtänkt landskapsarkitektur med sparade orörda skogar och mindre naturområden.

Upplåtelseformerna är blandade. En hälsosam miljö ska nu utsättas för ett plågsamt experiment som saknar både etiskt tillstånd och frivilliga försökspersoner. Sociala värden och naturvärden går till spillo. Demokrati har ersatts av maktmissbruk. Att bygga en ny stadsdel inne i ett etablerat område har aldrig tidigare prövats. Det är en förtätningarnas förtätning som bygger på förhoppningar utan faktaunderlag. Beslutsfattarna anser sig kunna nyttja befintlig infrastruktur, trots att man vet att vattenförsörjning och avloppssystem är fullt belastade och att det finns risk för att elförsörjningen inte räcker. Detta är magiskt tänkande. Dagvattensituationen behöver ytterligare analys och stora insatser krävs för att EU-direktiven angående god vattenstatus (Hågaån) ska uppnås. Planeringen för trafik och parkeringsplatser är inte alls realistisk. Kommunen agerar ansvarslöst och utan hänsyn till invånarnas hälsa.Detta är bakgrunden till att Eriksbergsborna nu protesterar. Och vi är inte ensamma.

Kritik har kommit från länsstyrelsen, kommunens utbildningsnämnd, intresseorganisationer inom naturskydd och kulturvård, från Uppsala Pensionärsföreningars Samarbetsråd (UPS), Eriksbergs socialdemokratiska förening med flera. Forskare inom landskapsarkitektur och kulturgeografi är starkt kritiska till både omfattning och tillvägagångssätt.

Planprogrammet saknar relevanta analyser. Fakta från bilagorna ignoreras eller misstolkas och en drömbild målas upp med förföriska illustrationer (så kallade visionsbilder eller renderingar). Våra politiker borde ställa större krav på beslutsunderlagen i stället för att på det här sättet försöka lura oss medborgare med orealistiska och förskönande beskrivningar. Kanske är de lurade själva. Det är annars en gåta att beslutsfattarna går på som om samrådet inte ägt rum och som om hälsokonsekvenser, artskyddsförordningar, miljöbalk eller EU-habitatdirektiv inte fanns.

De nya bostäderna är inte för dem som saknar bostad eller för unga som vill flytta hemifrån - de blir för dyra.

Så byggplanerna kan inte motiveras utifrån bostadsbristen. I stället påbörjas en gentrifiering. En av Uppsalas bäst integrerade stadsdelar blir därmed alltmer segregerad.

Våra beslutsfattare hävdar att utbredd social oro, otrygghet och kriminalitet finns inom stadsdelen och att detta bäst åtgärdas genom förtätning och borttagande av natur. Påståenden om att vi skulle ha dålig service vid Västertorg upprepas. Inget av detta är sant. Vi har god offentlig och kommersiell service och vi känner oss i regel trygga. Vi önskar inga nya shoppinggallerior eller ökad stadsmässighet.

Det är påfrestande att gå och vänta på denna invasion och veta att närmiljön ska skövlas, ockuperas och bebyggas under decennier. Det är förfärande att sakargument bara rinner av dem som vi röstat fram att företräda oss. Det är tärande att inte kunna påverka sin situation. Att känna trygghet i boende och närmiljö är grundläggande för hälsan. Därför är politikernas dövhet inför befolkningens situation förödande. Mest utsatta är barn, äldre, funktionsnedsatta och de som inte äger sitt boende. Hyresrätterna förlorar både friyta och bostadsnära skog.

Hälsan är ojämlikt fördelad. Regering och riksdag har därför nu lovat att utjämna de påverkbara hälsoklyftorna inom en generation.

Ett nytt målområde om boende och närmiljö har beslutats. Kommunerna har en avgörande roll för måluppfyllelsen. Bidrag ges till stadsgrönska och tätortsnära skogar ska bevaras. Planerna för Eriksberg går i motsatt riktning.

Hälsofrågor är en av många anledningar att införa ett moratorium för Eriksbergsplanerna. I Eriksberg finns ett engagemang och intresse av att utveckla stadsdelen, men inte på planprogrammets hejdlösa sätt. Forskningen måste tillfrågas liksom det Nationella rådet för hållbara städer. Detta behöver få ta tid för att bli bra. Markanvisningar från 2010 som inte är juridiskt bindande kan inte vara viktigare än klimat och miljö, demokrati och hälsa. Vill man ändå kompensera byggbolagen för uteblivna förväntningar finns det gott om lämplig mark för de 33 000 bostäder som ingår i avtalet med staten om fyrspår till Uppsala. Byggkapaciteten behöver koncentreras på detta åtagande. Dessbättre finns därför nu mera tid för eftertanke angående Eriksberg.

Inger Lindvall

Eriksbergsbo och läkare tidigare verksam inom arbets- och miljömedicin