Magdalena Andersson, Finansminister (S) gästade igår morse SVT ”Morgonsoffa” och fick då frågor om den budgetproposition som regeringen kommer lägga på Riksdagens bord i september. Det finns skäl att ifrågasätta en rad med de långsiktiga bedömningar som regeringen gör.

Vad är det som gör den svenska ekonomin så stark just nu? – Vi växer på bred front, vi ser att hushållens konsumtion ökar, vi ser att investeringarna ökar, inte minst är byggtakten väldigt hög för nya bostäder, och den offentliga konsumtionen växer. Vi har mycket starkare tillväxt än i både Tyskland och Storbritannien, eller i något annat nordiskt land, säger Andersson. För ett år sedan var alla oroliga över konstnaderna för den stora flyktingvågen, har detta ändrats? – De som kom i höstas är ju en liten kostnadspuckel, men eftersom regeringen har lagt om politiken har kostnaderna i jämförelse med i våras minskat med 100 miljarder. Men det ska tilläggas att det inte var ekonomiska orsaker som gjorde att vi la om politiken, utan det var rent praktiskt väldigt svårt att skaffa tak över huvudet för så många människor.

Rekordstora kostnadsökningar väntar däremot för kommunerna framöver. Bland annat på grund av asyl- och flyktinginvandringen. Det skrev Sveriges Kommuner och landsting i sin ekonomirapport som presenterades i den 28 april i år. I SKL kalkyler är vi har en akut situation under 2018, om inget annat händer och det fortsätter även under 2019. De kommande åren kommer kommunerna och landstingen att klara tack vare att svensk ekonomi har hög tillväxt men sedan blir det problem om inte skatterna höjs. Kostnaderna i kommunerna väntas enligt SKL öka med nio procent redan i år, vilket bland annat beror på att det krävs dyra tillfälliga lösningar för att ta hand om nyanlända Det skriver SKL i sin rapport som menar att det kommer krävas skattehöjningar på 45 MDR SEK för att klara kommunerna och landstingens åtaganden i relationen med medborgarna.

Denna prognos lades innan regeringen aviserade neddragningar i ersättningssystemen för ensamkommande flyktingbarn. Regeringens förslag om sänkta ersättningar till kommunerna för mottagandet av ensamkommande barn och unga är tänkt att ske från årsskiftet. Det är dock helt orealistiskt att kommunernai skulle hinna genomföra dessa omställningar. Omställningen måste skjutas fram ett år, skrev M-företrädare i Skånes alla 33 kommuner på DN Debatt i veckan som gick.

När Magdalena Andersson tittar in framtiden så tycks hon förbise att den skattehöjning som krävs, två kronor i snitt för alla Sveriges kommuner och landsting, kommer slå hårt mot privatpersoners konsumtion. Hårdast kommer detta slå mot låginkomsttagare i kommuner med svag skattebas. Kommuner som redan idag präglas av större arbetslöshet än Stockholm och därmed låga inkomster. Dessa hushåll har i regel små eller inga marginaler. Varje krona går redan idag till konsumtion. För storstäderna, som Stockholm, är även medelinkomsttagarnas situation prekär. Många hushåll klarar inte en procents räntehöjning på sina bostadslån.

Magdalena Andersson rör inte heller vid den problematik som nu blir allt mer tydlig. Hur pensionssystemen påverkas med, för migranter, allt kortare tid i produktion och allt lägre eget pensionskapital. Efter femton är är endast trettio procent av de nyanlända i helårssysselsättning. För de övriga väntar med stor sannolikhet en ålderdom med garantipension och låg egen konsumtion. En garantipension som skall finansieras med statliga medel.

När finansministern talar om kostnadspuckel så talar hon sannolikt mot bättre vetande. SKL prognoser talar tydligt om att den stora överrullningen börjar 2018. Om regeringen inte sett till att få 2015 års migranter ut i produktions- och anställnngsbart skick i tillräckligt stor omfattning väntar en konkursmässig situation för stora delar av Sveriges kommuner. När Magdalena Andersson bollar med termer som ”liten kostnadspuckel” står den bedömningen i bjärt kontrast mot vad Migrationsverkets Anders Danielsson nu låter meddela. Att Migrationsverkets kostnader nu mer eller mindre löpt amok. Under första halvåret i år kostade migrationen och integrationen drygt 20,4 miljarder kronor – nästan fyra gånger mer än under första halvåret 2015. Kostnaderna för personal, lokaler och övriga driftkostnaderna ökade med 96 procent.

Kommunerna har, för att slutligen kommentera finansministerns prognos, exakt samma svårigheter som staten att förse migranter med tak över huvudet. Om inte kan det dock krävas en kommentar till varför kommuner avsatt miljonbelopp i budgeten för i år för att köpa villor på den allmänna marknaden. Med kommuner som fastighetsspekulanter på marknaden för privatbostäder drivs priserna per automatik upp. Kommuner med gott om pengar utan att behöva låna annat än genom skattsedeln till skillnad från medborgarna som i regel behöver bankgarantier för att kunna ge sig in på en överhettad bostadsmarknad.

En liten puckel i svensk ekonomisk historia. Är det så vi kommer se tillbaka på åren 2011-2019 en dag? 2011 kom de första små signalerna för att eskalera under 2012 då såväl Migrationsverk som Arbetsförmedling varnade för en mättnad i systemen. 2013 följde fler och fler kommuner i dess spår.

Det borde finnas goda skäl att ifrågasätta Magdalena Anderssons ekonomiska prognos.