Jonatan Samuelsson skriver idag i sin understreckare i SvD om hur ett jättelikt människoförsöksexperiment på samtliga dåvarande invånare i Norrköping slutgiltigt bevisade att fluor är bra för vår arts tänder och i förlängningen för tandhälsan och för den s k folkhälsan och mastodontexperimentet leddes intressant nog av Norrköpings dåvarande stadsläkare Allan Melander som hade en bakgrund i pro-nazityska Riksföreningen Sverige-Tyskland samt av docent Bengt Gustafsson som hade deltagit i de famösa Vipeholmsexperimenten (som även den dåvarande professorn i rasbiologi f ö hade varit involverad i) och den avgörande s k vetenskapliga fördelen med östgötarna och Norrköpingsborna som ”försökskaniner” och probander var då att de ansågs vara s k homogena till den s k rasen till skillnad från invånarna i USA:s städer där liknande experiment också genomfördes:

”Utan Norrköpingsbornas vetskap började man 1952 tillsätta fluor i stadens dricksvatten, för att reda ut om detta kunde vara ­ett effektivt vapen i kampen mot karies. Amerikanska studier hade pekat på ett samband, men det krävdes en plats som Norrköping för att det skulle etableras som en sanning.”

”Tillsammans lade Gustafsson och Melander upp planerna för försöken, som inleddes när man i februari 1952 öppnade kranen på den manshöga fluordispenser som installerats i Norrköpings vattenverk.

Nu flödade alltså fluoret ut till Norrköpings ovetande invånare och deras vattenkranar. Men inte till alla. Det speciella med Norrköpings vattenledningssystem var nämligen att det var tvådelat. Från en och samma vattentäkt pumpades vattnet via vattenverket ut i två helt separata system. Fluorsaltet tillsattes i det ena, som försåg den så kallade lågzonen där cirka en tredjedel av invånarna bodde, med vatten. Det andra rörsystemet fortsatte att pumpa fluorfritt vatten. Detta var Norrköpings ena bidrag till Melanders studie: tack vare vattenledningssystemet kunde en och samma befolkning delas in i två helt jämförbara grupper.

Det andra var just denna befolkning, och dess förmodade homogenitet: både fluor- och kontrollgruppen kom, med Melanders än en gång tidstypiska ord, från ”samma stad med samma klimat, samma ras hos befolkningen och samma sociala standard”. Tillsammans kunde dessa två egenskaper hos själva platsen Norrköping alltså garantera att eventuella skillnader i tandhälsa mellan den fluoriderade och den icke-fluoriderade gruppen verkligen berodde på fluorhalten och ingenting annat.”