Regeringens förslag att kvotera in kvinnor i svenska bolagsstyrelser är en björntjänst för de kvinnor som utbildat sig, kämpat sig fram och i dag konkurrerar med män om styrelseposter i näringslivet.

Vi kvinnor har arbetat för att få ta vår plats; arbetat för att bli tagna på allvar; höjt vår utbildningsnivå; och tagit ledaransvar, och nu när vi närmar oss mållinjen så vill Stefan Löfven kunna ta åt sig äran.

Kvinnor tar mer och mer plats i svenskt näringsliv och antalet kvinnor i bolagsstyrelserna är uppe i 32 procent. Detta är inte på grund av kvotering – utan för att fler kvinnor utbildar sig, klättrar i karriären, tar operativt ansvar och blir redo för styrelseuppdrag.

Vi lever i ett ojämställt samhälle. Men jämställdhet uppnås genom att kvinnor får rätten att inte bara vara sitt kön, utan även av att få sin kompetens, erfarenheter och sina kvaliteter objektivet bedömda. Lagstiftad kvotering institutionaliserar det som vi jämställdhetsförespråkare vill komma ifrån, nämligen att människor reduceras till ett kön. Vi kvinnor ska ha samma rätt som män att bli betraktade som de individuella personer vi är.

Därför säger Kristdemokraterna nej till kvotering i svenska bolagsstyrelser. Förslaget är symbolpolitik som syftar till att blidka Socialdemokraternas radikalfeministiska kant. Förslaget blir ett bakslag för oss kvinnor och det berör överhuvudtaget inte de stora utmaningar som flertalet kvinnor i det här landet står inför.

Man kunde önska att regeringen i stället valde att lyfta upp dessa jämställdhetsfrågor på agendan. Ingen har kunnat undgå nyheter om hur unga kvinnor systematiskt antastas på offentliga platser, festivaler och konserter av grupper med unga män.

Inför dessa unga kvinnors utsatthet så står regeringen handfallen. Hotet om att bli antastad är en realitet för unga kvinnor som tvingas ändra sina beteenden och kanske helt avstå ifrån saker som är självklara för män. När Kristdemokraterna föreslår hedersbrottslagstiftning, fler poliser och automatisk utvisning för asylsökande som begår sexualbrott viftar rikspolischef Dan Eliasson med armband innan han omfamnas av polisminister Anders Ygeman.

En särskilt utsatt grupp kvinnor i vårt samhälle är de som kommit till Sverige från andra länder. Efter sex-sju år har hälften av alla män som kommit till Sverige som flyktingar fått någon typ av förvärvsarbete -för kvinnor tar det tio år. Dessa kvinnor vill ofta inget hellre än att ha ett eget arbete för att kunna försörja sig och sina familjer. Varför utvecklar inte regeringen någon politik för dem? Om regeringen vill slå ett slag för jämställdheten varför inte instruera näringsminister Damberg att bedriva en närings- och jobbpolitik som leder till att fler kvinnor kan jobba och driva företag? Förslagsvis genom att sluta straffbeskatta kvinnodominerande branscher och sluta jaga just kvinnodominerade välfärdsföretag.

Svenska kvinnor är starka och håller målmedvetet på att kämpa ner de strukturer som hindrar kvinnors avancemang inom näringslivet. Vi behöver inte Stefan Löfvens kvoter, vi behöver slippa bli betraktade enbart utifrån vårt kön.

Vad alla kvinnor behöver är dock rätten att få bestämma över sitt eget liv, rätten att vara trygga och fredade i offentligheten och samma villkor och möjligheter på arbetsmarknaden.

Det är först när regeringen inser detta som jämställdheten i Sverige kommer förbättras.

Ebba Busch Thor

Partiledare

Kristdemokraterna