Försvarshögskolan har arbetat hårt och i uppförsbacke för att lyfta vår beredskap för och stärka våra insatser mot Syrienkrigare.

I maj 2013 presenterade jag och Peder Hyllengren vid Försvarshögskolan en 300-sidig regeringsrapport till EU-minister Birgitta Ohlsson där vi påtalade en rad brister i systemet och gav 22 rekommendationer. En av dessa var inrättandet av en nationell samordnare mot våldsbejakande extremism, där sedan Mona Sahlin utsågs.

I förra söndagens SVT Agenda (22/2) sändes ett reportage om IS, jihadisternas hejarklack och sociala medier där jag då kommenterade den svenska (förebyggande) beredskapen gentemot terrordåd som minst sagt otillräcklig. "Lite av en överdrift" svarade då vår inrikesminister Anders Ygeman och fortsatte med tre felaktiga påståenden som jag här vill kommentera.

Påstående ett: Vår beredskap. "Vi har god beredskap - bättre än de flesta länder i Europa och övriga världen". Om vi håller oss till norra Europa som har någorlunda samma samhällsstruktur och organisatorisk kultur, har vi inte en god beredskap. Inte ens i närheten. Faktiskt har de flesta svenska städer ingen beredskap alls.

I november 2012 hade en svensk jihadistgrupp vid namn Muhajeedin Fi Ash-Sham i Syrien producerat en rekryteringsvideo till IS där man på klingande göteborgska försökte övertyga fler att åka ner och ansluta sig. Det resulterade att vi besökte Göteborg i november 2013 med frågan: "Vad gör ni?" "Ingenting" svarade stadsdelsförvaltningen och många höga företrädare inom Göteborgs Stad. Med undantag för några eldsjälar så fanns inget strukturerat arbete för ett år sedan.

Vi kopplade då ihop Göteborg med EU:s RAN nätverk som jag leder och arrangerade en konferens med 22 europeiska städer om erfarenhetsutbyte om förebyggande arbete mot Syrienkrigare. Från Sverige deltog endast Göteborg och Örebro. Vi har sedan dess besökt antal kommuner och få har något förebyggande arbete värt namnet. Angered är dock på god väg.

Påstående två: Motverkan av propaganda på nätet. Ser man på jihadistiska hemsidor på nätet blir man förfärad av den svenska IS-hejarklack som lovprisar halshuggningar, brännande av levande offer och avrättningarna i både Syrien och Irak. Man kan diskutera om det går att likställa dessa hatsidor som andra höger- och vänsterextremister producerar, men själva lösningen till jihadiska propagandasidor var enligt Ygeman att ge Statens Medieråd uppdrag att komma med lösningar. Men när Statens Medieråd presenterade sitt tidigare regeringsuppdrag om extremism på nätet 2013 så blev analysen inte bara fel och skev. De hade grovt missat att jihadister faktiskt befann sig mest på sociala medier som Facebook, Instagram och Twitter och inte endast på hemsidor.

Förhoppningen att denna instans nu ska lyckas utveckla motargument som motpol på IS skickliga propagandaapparat kan därför starkt ifrågasättas. Det kommer att krävas samhällssynergier och en samordning mellan myndigheter och organisationer som inte finns i dag då sakkunskap saknas inom regeringskansliet i dessa frågor.

Påstående tre: Avståndstagande mot terrordåd. När Ygeman sedan fick frågan om Mona Sahlins kritik mot att muslimska företrädare ska ta större plats i debatten kring våldsbejakande islamism, blir reaktionen det reflexmässiga talet om "kollektivt skuldbeläggande". Det finns få i Sverige som arbetat så hårt mot alla former för extremism som Mona Sahlin. Problemet är som hon säger att vi nu behöver växla upp arbetet och få in muslimska företrädare i matchen. Hittills har de saknats lokalt. "Vi skapar ett angiverisamhälle mot muslimer" hävdar företrädare i kretsar inte långt från Muslimska Rådets ordförande. Detta spär ytterligare på narrativet om att "Västvärlden är i krig mot islam".

Efter Köpenhamns terrordåd tog nästan alla danska muslimska företrädare avstånd från gärningsmannen som agerade i islams namn. Det har de största muslimska organisationerna runtom i världen samt påven regelbundet gjort - utan relativisering eller förbehåll. Ett sådant avståndstagande även av svenska företrädare torde vara den mest långsiktiga och hållbara attityden.

Tveklöst måste vi verka handlingskraftigt lokalt. Kommuner gör för lite i dag. Men även på nationell nivå så sker viktigt arbete för att skapa en ny nationell strategi mot terrorism/extremism. Regeringens arbete att utveckla en strategi bör skapa en bättre helhet och balans mellan både repressiva åtgärder och förebyggande insatser. Enda måttstocken framöver är konkret handling.

Magnus Ranstorp

Forskningsledare vid Försvarshögskolan, arbetsgruppsledare för EU:snätverk för förebyggande av extremism (RAN) samt ordförande i Köpenhamns arbetsgrupp för att motverka extremism.