Statistiken över antalet anmälda brott som avser fullbordade mord, dråp, barnadråp eller misshandel med dödlig utgång ger en överskattad bild av det faktiska antalet fall av dödligt våld. I statistiken redovisas samtliga anmälda händelser med dödlig utgång där det finns anledning att utreda om dödligt våld kan ha varit dödsorsaken. Många av dessa händelser visar sig efter utredning avse annat än dödligt våld, till exempel självmord, olyckor eller naturlig död. Det händer även att flera polisanmälningar upprättas för ett och samma fall av misstänkt dödligt våld, vilket innebär att statistiken innehåller dubbletter. Vidare förekommer det att försök, förberedelse eller stämpling till mord eller dråp felaktigt registreras som fullbordade mord eller dråp. I anmälningsstatistiken ingår även dödligt våld som begåtts utomlands, men som anmälts i Sverige.



Diskrepansen mellan antalet anmälda brott och faktiska brott har ökat över tid. Det kan delvis förklaras av att det ärendehanteringssystem för registrering av anmälda brott som Polisen införde i början av 1990-talet medförde att färre anmälningar kontrollerades manuellt. Tidigare granskningar av polisanmälningar från 2000-talet har visat att mellan hälften och cirka två tredjedelar av de anmälda brotten avser annat än dödligt våld. Sammantaget innebär dessa omständigheter att statistiken över anmälda brott är olämplig att använda som mått på det dödliga våldet, vad gäller både omfattning och utveckling.



Det finns ett stort allmänt intresse av tillförlitlig information om det dödliga våldet. Brottsförebyggande rådet (Brå) genomför därför årligen sedan 2002 en specialstudie över anmält dödligt våld. Inom ramen för studien granskar myndigheten samtliga polisanmälningar för att kunna presentera en tillförlitlig statistik över konstaterade fall av dödligt våld.