Både H & M och Åhléns lyfter fram modeller i slöja i sina senaste kampanjer. Att klädjättarna har beslöjade modeller - passande nu när höstvädret sveper in - är inte konstigt. Det avspeglar dagens Sverige. Butiker erbjuder vad de tror att kunderna efterfrågar och uppskattar.

H & M och Åhléns vill med den aktuella reklamen säkert också signalera att de hänger med och inkluderar. Är det något som kommersiella aktörer gillar är det att slå in öppna dörrar. Gärna PR-spinn och uppmärksamhet, men bolagen sätter inte ner foten i kryddiga, politiska frågor.

"I vår kampanj tar vi inte ställning för eller emot slöja, och vi uppmanar ingen att börja bära slöja", sa Weronica Nilsson, Åhléns PR- och informationschef, till Expressen.

Våra politiker slår också gärna in öppna dörrar. Skillnaden är bara den att politiker har en annan uppgift än kommersiella aktörer: de måste lösa problem och även ta tag i svåra frågor.

Svåra frågor som rör slöjor är exempelvis att kvinnor som inte täcker sig kallas hora och riskerar att trakasseras i förorter där självutnämnda sedlighetspoliser styr på gatan. Det är att barn tvingas bära heltäckande kläder och isoleras i skolor där den enda identiteten som erbjuds är föräldrarnas.

När jag bodde i ett miljonprogram söder om Stockholm kunde jag se flickor i förskoleålder stå stilla i ett hörn på förskolegården med täckande plagg som nådde ner till marken. När de andra barnen lekte fritt fick de snällt titta på.

Ska tyg på det sättet få användas i syfte att hindra lek och rörelse? Finns det någon som helst gräns? Hur kan det inte vara intressant för den som kallar sig feminist, att också se de flickor och kvinnor som begränsas och saknar friheten att välja?

Det finns mig veterligen inte en enda etablerad debattör i Sverige som förespråkar ett generellt slöjförbud. Idén om att vuxna, fria människor bestämmer själva är, och ska vara, stark i ett fritt samhälle. Däremot finns en drös viktiga frågor där religion och kultur krockar med jämställdhet, som borde diskuteras men som viftas bort.

Många var de politiker och debattörer som för två år sedan ville visa sitt stöd för beslöjade kvinnor i det så kallade hijabuppropet. I en tid när rädslan för muslimer piskas upp är det viktigt att markera mot hatbrott och islamofobi.

Feministiskt initiativs Gudrun Schyman, Miljöpartiets Åsa Romson och socialdemokraten Veronica Palm la alla upp bilder på sig själva med tyg på huvudet. Inget fel med det - om det inte vore för att engagemanget för kvinnor med muslimsk bakgrund är så selektivt.

Intresset hos bekväma deltidsfeminister sjunker snabbt så fort förtryckarna inte antas vara ”vita män”. Politiker och debattörer gömmer sig bakom floskler om att man inte ska “gå främlingsfientligas ärenden”.

Se bara på sommarens debatt där förment feministiska vänsterpolitiker snabbt anklagade de kvinnor som vittnade om förtryck i sina bostadsområden för att sprida myter.

Om man låter rasister diktera ens feministiska engagemang kan man lika gärna kasta in handduken. Då är det inte längre jämställdhetskamp man bedriver.

Beslöjade har all rätt att synas och ta plats, även i reklamen. Men samtidigt som så gott som alla försvarar rätten att bära slöjan – varför nonchaleras rätten att slippa?

Läs också:

Stoppa IS-folk från att trakassera förortsbor

Följ Expressen Ledare på Facebook för tips om fler ledare och krönikor.