НЕКОМЕ је потребан цео живот да скрене пажњу на своје постојање, а бањалучке бебе су обележиле време, догађаје и отишле у трајну историју показујући да савременој цивилизацији не треба нечовештво због којег су умрле неколико дана или седмица након рођења - поручио је данас председник Републике Српске Милорад Додик после полагања венца код спомен-бележја "Живот", где је служењем парастоса обележено 26 година од страдања 12 беба у Клиничком центру Бањалука. Иако тек рођени, ови анђели нису имали шансу да преживе због недостатка кисеоника, који овој здравственој установи није могао бити допремљен копном услед ратних дејстава и забране летова изнад БиХ Савета безбедности УН.

Додик је казао да друштво мора више пажње да посвети обележавању страдања 12 бањалучких беба, јер је реч о универзалном примеру нечовештва и злочину светских моћника. Он је истакао да сваке године на овај дан покушава да нађе трунку оправдања за нечовештво људи који су могли да буду људи али су одлучили другачије јер су сматрали да су на овим просторима људи мање вредни, недостојни и да их само треба кажњавати.

Додик је упитао да ли је некоме био потребан додатни разлог, осим ових невиних бића, да дозволи достављање кисеоника и казао да су моћници тог времена, чинећи овај злочин, окренули спиралу многих злочина који су се десили касније.

ПРОЧИТАЈТЕ И:GODIŠNjICA BITKE NA VUČIJAKU: Lipa kamen temeljac Republike Srpske (FOTO)

- И данас негде у свету деца тек рођена или она мало већа страдају само зато што се на глобалном нивоу увек изнова воде битке на нивоу принципа, а наше бебе су водиле своју животну битку - рекао је Додик, и додао да младе кроз образовни процес треба упознавати са овим догађајем, али и пробудити свест код грађана да застану када пролазе поред споменика, бар када је обележавање годишњице страдања у току.

Председник Додик полаже венац на споменик бањалучким бебама

- Српска је имала намеру да овај дан буде незабораван, пре свега, дан туге, и да овде окупљени можемо да кажемо све оно што понављамо годинама - казао је Додик. - Најтеже је мајкама, али чуо сам једну реченицу, која мора бити реченица наде - да се из несношљивог бола и туге ствар помало претвори у понос, који морамо да нађемо у себи.

Жељка Тубић, секретар Удружења "12 беба" и једна од мајки чије је дете преминуло у мају 1992. године, казала је после парастоса на Новом бањалучком гробљу да је уверена да ће се у наредном периоду нешто покренути у вези са остваривањем њихових права, јер су родитељи страдале деце немоћни да сами туже СБ УН.

Драгослава Јаћимовић из Дервенте, мајка једне од преминулих беба, рекла је да се породила у Прњавору и да је њена беба била пребачена у Бањалуку, али је, нажалост, преминула 5. јуна 1992. године.

- Јако су били болни тренуци сазнања да ми је беба преминула. Пре него што ће моја беба преминути, било је апела да се достави кисеоник у Бањалуку, али од тога није било ништа - казала је Јаћимовићева, и истакла да и данас осећа велико огорчење према онима који сносе одговорност за страдање 12 беба. - Осим тога што данас имам два сина, увек осећам ту празнину, увек ми недостаје то дете на свакој матури, рођендану или слави, јер ми породица није комплетна.





СИМБОЛ СТРАДАЊА

ПРВА беба у бањалучком Клиничком центру умрла је 22. маја 1992. године, након чега је до 19. јуна уследила агонија и смрт осталих 11 беба, које су постале симбол кршења људских права и нељудскости међународне заједнице. Агонија је прекинута пробојем коридора и спајањем бањалучке регије са осталим деловима Републике Српске и Србије. Тринаеста беба Слађана Кобас битку за живот изгубила је са 14 година, а четрнаестој беби Марку Медаковићу недостатак кисеоника оставио је последице за цео живот.



