Emeritusprofessori, entisen Neuvostoliiton ja kommunistisen Itä-Euroopan asiantuntija Tauno Tiusanen muistelee itse kokemaansa vihapuhetta Puheenvuoro-blogissaan.

Tiusanen toi tutkijana julki havaintojaan Neuvostoliitosta ja sosialistisesta talousjärjestelmästä 1970-luvun lopulla. Tiusanen kertoo, kuinka hänet yritettiin vaientaa.

– Ryhdyin kuvaamaan suomalaisille reaalisosialismia, en siis sosialismin ihannekuvaa. Se, että ihannekuvassa oli tiettyjä merkittäviä säröjä, joita toin julki, oli pyhäinhäväistystä, hän kirjoittaa.

Lue lisää Puheenvuorosta: Vihapuhetta nyt ja ennen

– Loanheitto oli kylmän sodan kaudella hankalampaa, kuin nykyisin, koska some oli vasta syntymässä. Viestejä tuli puhelimella, joten otin kotiini salaisen numeron. Kirjallisia uhkauksia sain postitse ja nyrkkipostissa. Niistä parhaat ovat jääneet muistiin ajoilta, jolloin korkeampi (siis kommunistinen) moraali oli suosittua. ”Saatanan sika, kuolet kohta. Kukaan sika ei kuole luonnollista kuolemaa”. Kielikuvat olivat monipuolisia ja viestit aggressiivisia, Tiusanen kuvailee.

Hän kertoo, että hänen työskentelynsä suomettuneessa Suomessa oli erittäin haastavaa.

– Esiintymisiäni erilaisissa koulutuslaitoksissa yritettiin eri tavoin estää. Mieleeni jäi eräs studia generalia Helsingin yliopistossa, jossa eräs koulun opettaja ilmoitti luentoni jälkeen, että koulu ei voi taata turvallisuuttani, jos vielä näytän naamaani kyseisessä laitoksessa, hän kertoo.

Neuvostoliiton hajoamisen aikoihin Tiusanen muutti Skotlantiin, jossa hän työskenteli Glasgow’n yliopistossa.

– Muistan ikuisesti ensimmäisen viikkoni Skotlannissa, jossa olin elänyt jo 1970-luvun alkuvuosina. Kun aamuisin lähdin töihin yliopistolle, tiesin varmasti, että kukaan ei tunne minua, eikä siis tule pottuilemaan. Helpotus oli häkellyttävä. Vastaavaa tunnetta en ollut aiemmin koskaan tuntenut. Suomettuneen Suomen tunkkainen ilmapiiri ei perustunut mihinkään luonnonlakiin, vaan historian oikkuihin, jotka hävisivät menneisyyteen Neuvostoliiton romahdettua. Suomettavien besserwissereiden aika oli ohi, Tiusanen kirjoittaa.