Ministerit Sipilä, Mykkänen ja Mattila lupasivat tammikuussa Oulun kaupungille rahallista tukea sekä seksuaalirikosten ennaltaehkäisemiseksi, että jo tapahtuneen seksuaalirikosvyyhdin uhrien tukemiseksi. Tuolloin puhuttiin kahdesta miljoonasta. Nyt vaikuttaa siltä, että tammikuiset lupaukset olivat pelkkiä puheita, sillä kaupungin saama tuki onkin todennäköisesti puhuttua paljon pienempi. Asiaa käsiteltiin eilen kaupunginhallituksen kokouksessa, ja olin sen kannalla, että asia tulisi palauttaa valmisteluun sekä sisällöllisten ongelmien, että puutteellisen rahoituksen vuoksi, mutta se hävisi äänestyksen. Jätin asiassa eriävän mielipiteen, sillä kaupungin nopealla aikataululla ministeriöiden toiveiden mukaisesti kyhäämä toimintasuunnitelma sisältää monia ongelmia, eikä vääränlaisiin toimenpiteisiin tule missään nimessä käyttää rahoitusta – ei kaupungin, eikä sen paremmin valtion.

Asia olisi siis pitänyt palauttaa valmisteluun, kunnes valtiolta saatavan rahoituksen määrä on selvinnyt, minkä jälkeen olisi ollut syytä tarkastella kriittisesti suunniteltuja toimenpiteitä ja niihin käytettäviä resursseja. Kaupungin toimenpiteet alaikäisiin kohdistuvien seksuaalirikosten ehkäisemiseksi ovat äärimmäisen tärkeitä, mutta nyt suunnitellut, asiakohdan liitteenä olleen oheismateriaalin mukaiset toimenpiteet eivät kaikilta osin pureudu itse ongelmaan tai sen ehkäisyyn.



Kyseisissä toimenpiteissä on yhtenä kokonaisuutena esimerkiksi "nuorten itsetunnon vahvistaminen – tarinoita Oulusta nuorten kertomana", jonka tarkoituksena on "auttaa ehkäisemään vihapuhetta ja vahvistaa luottamusta yhteisössä". Tämänkaltaisilla vihapuhekampanjoilla yritetään tosiasiassa estää avointa keskustelua maahanmuuton aiheuttamista ongelmista, ja luoda valheellista turvallisuudentunnetta. Lisäksi toimenpiteissä esitetään muun muassa nuorisotoimen järjestämän kesäajan toiminnan laajentamista yli 18-vuotiaille maahanmuuttajille, vaikka toiminta on tarkoitettu alaikäisille. Niin ikään esitetään kotouttamistoimien tehostamiseksi myös esimerkiksi palveluneuvojan palkkaamista, jolla olisi "taustaa Lähi-idästä".



Sekä Oulun kaupungin resursseja, että valtiolta saatavaa avustusta on käytettävä mielestäni vain sellaisiin toimenpiteisiin, jotka sekä ennaltaehkäisevät seksuaalirikoksia, että tarjoavat apua rikosten uhreille ja heidän perheilleen. Maahanmuuttopoliittiset kiristykset sekä muut ennaltaehkäisevät toimenpiteet tulee puolestaan toteuttaa eduskunnassa, mutta näiden toteutumiseksi Oulun kaupungin olisi myös osaltaan vaikutettava ja vaadittava kiristyksiä – näin ei kuitenkaan haluta Oulussa ilmeisesti tehdä.

Olivatko hallituksen lupailemat 2 miljoonaa pelkkää vaalipuhetta? Vai kenties epäonnistunut yritys uskotella, että hallitus aidosti toimisi vastaavanlaisten rikosvyyhtien estämiseksi? Siltä se nimittäin nyt pahasti haiskahtaa. Hallituspuolueet halusivat kaikin keinoin luoda vaikutelman, että vaalien lähestyessä Oulussa lapsiin ja nuoriin kohdistuneet seksuaalirikokset olisivat alkaneet aidosti kiinnostaa, mutta toisin kävi.

Maahanmuuttopolitiikka kaipaa kiperästi kiristyksiä, jotta tällaisia rahoituksia ei tarvitse yhdellekään kunnalle tai kaupungille antaa "seksuaalirikosten ennaltaehkäisemiseksi ja uhrien auttamiseksi". Mikään määrä rahaa tai terapiaa ei korjaa maahanmuuton aiheuttamien ongelmien seurauksia. Parasta ennaltaehkäisyä on yksinkertaisesti lopettaa haittamaahanmuutto.