Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Sylvi Listhaug har, med god hjelp av sin høyre hånd og facebook-alibi Espen Teigen, brukt Facebook som et verktøy for å hisse opp og polarisere Norge i månedsvis. Hun har sparka fra seg i alle retninger, kommet med aggressive utfall mot feminister, og altså jubla over at en sjuåring ble kasta ut til et krigsherja land. Forresten et land der en nylig tvangsreturnert familie ble rammet av en bombe i går. Dette jubler ministeren vår for.

Vi har nemlig en dyktig PR-rådgiver som innvandringsminister, fordi norsk innvandringspolitkk handler om PR. Vi kaster ut barn og utsetter dem for livsfare for å «sende et signal».

Norge har plass til flere mennesker, vi har god råd. Mange av oss tåler flere nye fjes i nabolaget, men det er regjeringens uttalte politikk at vi må signalisere det motsatte. Derfor er tidligere First House-seniorrådgiver Listhaug henta inn for å selge inn det nesten umulige budskapet: lille, trygge, rike, snille Norge er et forferdelig sted du aldri burde reise til. Strengt tatt ingen enkel kommunikasjonsjobb.

Vår lydige presse har stort sett støttet denne signalvirksomheten, og hatt en viss ærefrykt og beundring for Sylvi/Espen som er så flinke på sosiale medier. Selv når FrP gjør det dårligere på meningsmålingene enn de har gjort siden 90-tallet, utgjør de på mystisk vis «folk flest», med knapt ti prosent oppslutning. Og folk flest er ikke moro å legge seg ut med.

De få kommentatorene som har tatt tak i problemene med denne nye aggressive facebookpopulismen fra folk som tilbringer fredagene rundt kongens bord, som Hege Ulstein i Dagsavisen, har måttet stå skolerett for regjeringen på TV for å ha tråkket over en grense.

Nettopp medias manglende evne eller vilje til å ta tak i dette, forklarer nok noe av det forløsende med facebookposten fra Joner og NOAS. Det ga en ventil for all frustrasjonen hos folk flest over denne aggressive og unorskt kjipe regjeringa vi har fått oss.

Men se - da våkna media! Først ble de sjokkert over kraften i budskapet, og så kasta de seg over den arme skuespilleren fordi han hadde fått hjelp til å designe bildet! «Bløff!» «Juks» «Folk er holdt for narr!»

Alle de krafuttrykkene de nøler med å øse over mennesker med virkelig makt, flommer nå over leppene til kommentatorer, journalister og redaktører mot NOAS og Joner.

HER har de endelig funnet umoral og overtramp verdt å kritisere. DENNE GANG må den fjerde statsmakt trå til. Enkelte ting gjør man bare ikke. Som å få hjelp av en venn i PR-bransjen til å kritisere en tidligere seniorrådgiver i First House for hva hennes statsansatte kommunikasjonsrådgiver skriver på facebook. Når en norsk minister gleder seg over at barn har blitt kastet ut til livsfare, er det hennes kritikere som blir spurt på TV om de nå vil fratre sin stilling.

En familie som blei kasta ut av Norge som en del en PR-kampanje fra norske myndigheter ble akkurat rammet av en bombe. Mange norske barn og familier med tilknytning til Norge som hadde fortjent beskyttelse, lever nå i fare og frykt.

Og de virkelige ofrene er naturligvis dem som kan ha donert penger til NOAS uten å vite at Kristoffer Joner ikke er god i Photoshop. Ja, og så Sylvi Listhaug da.

Takk og lov for den kritiske presse.