Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

LÆRDAL (Dagbladet): - Når jeg får tid til å tenke gjennom det kommer jeg til å sitte stolt igjen, men jeg tror ikke jeg har skjønt alt sammen ennå.



Smilet er på plass. Det tok tid. For dette halvåret har vært en berg- og dalbane. Eller et tog Andrea Voll Voldum (21) ikke skjønte at hun faktisk satte seg på da hun delte et innlegg på et sosialt medium der hun skrev at hun hadde blitt voldtatt av tre menn natt til 23. mars 2014. Og hun valgte å navngi de tre tiltalte.

Hennes historie er blitt mye omtalt som «Hemsedal-saken». Saken der tre menn ble frikjent for å ha voldtatt henne på nachspiel i en campinghytte i Hemsedal. Mennene ble frikjent av mindretallet i Borgarting lagmannsrett 7. juli i år.

Blant mange kandidater som har preget nyhetsbildet i 2016, har Dagbladet bestemt at 21-åringen er «Årets navn».

LÆRDAL: Familien har vært en viktig støtte for Andrea. Her er hun sammen med mamma Wenche Voll og pappa Geir Voldum. Foto: Jørn H Moen / Dagbladet Vis mer

Forbilde

- Det har vært litt av en høst. Det er stort å bli kåret til «Årets navn». Det hadde jeg aldri trodd. Det er kult, sier Andrea Voll Voldum og ser på mamma Wenche Voll. Wenche er enig.

Julesnøen i hjembygda Lærdal er fraværende. Kun de høyeste fjelltoppene rundt bygda er hvite. Julepynten har mamma Wenche vært forsiktig med å ta fram. Bare to nisser står til pynt i trappa. Andrea er ikke så glad i julepynt - særlig ikke nisser.

Rundt kjøkkenbordet i første etasje snakker mor og datter om hvor mange journalister, fotografer og TV-fotografer som har vært innom familiens hjem i Lærdal. De første to ukene etter at hun sto fram hadde de besøk fra pressen hver dag.

ÅRETS NAVN: Andrea Voll Voldum. Foto: Jørn H Moen / Dagbladet Vis mer

- I noen intervjuer tenker jeg på hvorfor jeg ikke sa nei. Jeg har noen ganger vært dritsliten, men jeg prøver å tenke at jeg gjør det for en bra sak, sier Andrea og fortsetter:

- Det er rart å være et forbilde, men jeg merker det når folk skriver til meg at de ser veldig opp til meg. Jeg er 21 år og har ikke startet livet engang. Det er veldig rart, men fint å være der for andre i samme situasjon, sier hun.

- Går gjerne fremst

Hemsedal-saken satte sinnene i kok og startet en enorm debatt om det tabubelagte temaet voldtekt og kvinners rettssikkerhet. I ti byer ble det arrangert demonstrasjoner og bruken av meddommere ble heftig diskutert.

For mange har Andrea blitt et ansikt for voldtektsofre.

- Jeg ser ikke på meg selv som en offentlig person, men et ansikt for voldtektsofre. Jeg vil ikke se på meg selv som et voldtektsoffer heller, men jeg går gjerne fremst i køen for andre hvis det er det som må til for at andre skal si fra, sier Andrea.

I perioden etter voldtektsanklagen mot de tre frikjente mennene lette hun etter svar, for spørsmålene var mange.

- Det er greit å ha noen å komme til. Selv skulle jeg ønske at det fantes en som meg da jeg ble voldtatt i 2014. Da ville jeg skrevet til henne, spurt hvordan hun har hatt det og hvordan neste dag blir, sier 21-åringen.

Meldingene

Etter at hun sto fram, har meldingene strømmet på. Drøye to uker etter at hun delte sin historie, fikk hun over 563 meldinger. Nå vet hun ikke hvor mange hun har fått totalt, men det er mange.

- Det er mange som sender meg melding og sier at nå må jeg slutte å snakke om saken min. Eller spør om jeg ikke skal legge saken på hylla snart, men det kommer aldri til å skje, for jeg har ikke fått rettferdighet. Hadde jeg tapt saken på grunn av mangel på bevis for eksempel, hadde det var noe annet, men jeg mener jeg tapte på grunn av dårlige holdninger, sier Andre Voll Voldum.

De tre tiltalte mennene ble frikjent fordi mindretallet fant det ikke bevist utover enhver rimelig tvil at de tiltalte forsto at Andrea ikke kunne motsette seg de seksuelle handlingene.

ANSIKT: Andrea Voll Voldum forteller at folk har sluttet å spørre henne om hva som skjedde natt til 23. mars etter at Dagbladet la fram dokumentene i saken. Her er hun sammen med hunden Messi. Foto: Jørn H Moen / Dagbladet Vis mer

Baksiden av medaljen

Høsten har vært tøff. Den har bydd på utfordringer. Fine stunder og tunge stunder. Jula har vært rolig, og hun har brukt tida til å treffe venner og lade batteriene.

Mamma Wenche og Andrea snakker om baksiden av medaljen - baksiden av å fortelle historien gang på gang. Hva som skjedde natt til 23. mars 2014.

- Dette halvåret har hun vist at hun har vært flott og oppreist i media, men et par dager senere ligger hun rett ut. Det er det hun gjør hjemme. Det er her hun føler seg trygg og lader opp til neste intervju, sier Wenche.

Som følge av hendelsen i Hemsedal har hun slitt med angst. Den kommer og går og den kommer når hun minst venter det. Da får hun hjertebank, blir urolig i kroppen og klarer ikke å sitte i ro.

- Folk tror nok at jeg har det toppers, at det går over, at jeg har et bra liv, men sånn er ikke hverdagen. Jeg prøver å se positivt på det, men det er vanskelig. Det går bedre nå enn det gjorde for et år siden, men det er mange tunge dager, sier Andrea Voll Voldum.

Mange av de dårlige minnene sitter fortsatt brent fast på netthinnene , også hva som ble spurt om og gjentatt i rettssaken. Det spinner og spinner i hodet, særlig fordi saken endte slik den gjorde.

- De som står utenfor familien skjønner nok ikke hvor krevende det har vært. Mange tenker nok ikke over at det ikke bare rammer én person, men en hel familie og nettverket rundt. Det rammer de som glad i deg, og det er trist, sier 21-åringen.

FORBILDE: Mange sender meldinger til Andrea Voll Voldum for å spørre om de også skal stå fram som voldtektsoffer: - Jeg veileder de aldri. De får kjenne på det selv, men for meg var det riktig. Her er hun sammen med mamma Wenche Voll hjemme i Lærdal. Foto: Jørn H Moen / Dagbladet Vis mer

Åpenhet og sinne

Voldum vet ikke hva som skjer videre. Hun skal ta én dag av gangen. Hun håper voldtekt blir mer snakket om i framtida.

- Ei jente som gikk i 10. klasse spurte meg om hun kunne holde presentasjon om saken min foran klassen. Selv visste jeg ikke hva voldtekt var en gang da jeg var så gammel. Foreldre og lærere må snakke mer om det. Man må ta opp hvordan man skal behandle jenter, og gutter for den del, sier 21-åringen.

Hun sier det var en mørk dag da hun fikk dommen i posten, om at tre menn var frikjent for å ha dopet ned og gjengvoldtatt henne. Hun sier hun føler et sinne fordi hun ikke har fått rettferdighet.

- Går sinnet over tror du?

- Ja, det gjør det sikkert, men ikke ennå. Jeg er fortsatt sint og skuffet, men det hjelper veldig mye med støtten jeg har fått.