Hei, denne artikkelen er over ett år gammel og kan inneholde utdatert informasjon

Regjeringen har i dag to hardt arbeidende spesialgrupper i gang for å prøve å vriste norske gisler ut av klørne på det såkalte IS og en obskur gruppe Islam-radikale på Filippinene. En av gruppene har arbeidet i trekvart år! Men i Den demokratiske republikken Kongo sitter nordmannen Joshua French på sjuende året, anklaget for å ha drept sin kamerat Tjostolv Moland.

Anklagen savner beviselig ethvert grunnlag, og norske fjernsynsseere som husker godt, vil minnes den kongolesiske «rettssaken» mot Joshua French!

Norske myndigheter har hittil ikke gjort noe effektivt for å få frigitt French, sønnesønnen til den nå avdøde Calcutta-misjonæren Olav Hodne. Olavs datter er mor til Joshua og bor store deler av året i Kinshasa for å være nær sin sønn Joshua, som er meget, meget syk. Hva gjør norske myndigheter i respons på hans sykdom og hans urettferdige lidelser i fengslet? Ingen oppegående rettsinstans kan forsvare den behandling han utsettes for.

Norge har «leverage» gjennom sin oljeformue, sin kunnskap og respekt i verden. Hvorfor ikke bruke dette aktivt for en gangs skyld? Som den «humanitære stormakt» vi er kjent for å være, skal vi kanskje etter nær sju år være bekjent av en passivitet som for alle normale mennesker virker direkte umenneskelig. Det gjelder Joshua, men det gjelder også regjeringens passivitet overfor Kari Hilde French og hennes felles skjebne med sin sønn.

Skjer det intet, vil Utenriksdepartementet fortjene den vanære og skam som med tiden vil nedfelles over departementet under Børge Brendes ledelse - og under overoppsyn av deg, statsminister Erna Solberg.

French er ikke funnet skyldig av noen rettenkende domstol. Det vet alle nordmenn. Denne uken er du, Erna Solberg, i New York og kan fritt møte statsledere fra alle nasjoner. Du kan uten videre fortelle president Joseph Kabila av DR Kongo hva presidenten personlig bør gjøre i saken mot Joshua French - av hensyn til Joshua selv - og ikke minst til hans mor. Dette vil være din viktigste embetshandling i New York i helgen! Jeg ber og håper at du vil ta med deg dette budskapet, og jeg ønsker deg lykke til med det.

I motsatt fall må vi alle bare konstatere: Skam for alltid.

Sannheten vil en dag gå opp for en regjering som aldri viste handlekraft i denne saken: Hva gjorde du, Erna, da du hadde muligheten til å redde livet til en ulykkelig og urettmessig fengslet norsk medborger?