»Når man går rundt i Århus, møder man mange somaliere, der arbejder som taxachauffører, buschauffører og sådan noget. Så jeg troede faktisk ikke, det gik så dårligt. 7 ud af 10, der er uden job, det er en meget dårlig statistik.

Indtil for et år siden var jeg selv en af dem. Jeg havde haft jobs, for eksempel i Kvickly og i et rejsebureau, men i fem år havde jeg ikke noget at lave. Først var jeg på dagpenge, så på kontanthjælp. Det var hårdt og meget kedeligt. Der var ikke så meget at lave ud over at læse avis og gå i den somaliske klub og spille kort. Og jeg følte mig på en eller anden måde lidt skyldig, fordi jeg ikke bidrog til samfundet. Det er også dyrt ikke at lave noget, for jeg havde så meget tid, så jeg drak rigtig meget kaffe i byen.

Det sværeste var, at jeg langsomt blev en person uden mål. Jeg sendte mange ansøgninger, men det gav ikke rigtig noget.

Så begynder man at tænke, at det måske er fordi, man har et muslimsk navn. Og desværre tror jeg, det er lidt rigtigt. Jeg ved ikke hvorfor, men det virker som om, cheferne foretrækker en der hedder Rasmus. Måske tror de ikke, udlændinge er gode nok.

Jeg kender nogle somaliere, der ikke længere tror, de kan få et job. For de har prøvet uden at det lykkedes, og langsomt har de mistet håbet.

Det er selvfølgelig også et problem for andre udlændinge end somaliere. Men man kan ikke sammenligne en somalier med for eksempel en iraker. Vi er fra Afrika. Jeg har set mange arabere, der kommer hertil med en uddannelse. Det er der ikke så mange somaliere, der har. Araberne har også mere business end os. Her i Århus er der to somaliske restauranter i Bazar Vest og fem butikker. Der er mange flere arabiske. Der er ikke så mange somaliere, der har penge til at starte deres eget.

Jeg har godt hørt fra en af mine venner, at der har været noget politisk diskussion om integration af somaliere. Det kan godt være, regeringen har ret i, at der skal stilles nogle højere krav. Men så skal det ikke være sådan noget med at sende folk i aktivering. Det tror jeg er spild af tid. Folk får ikke arbejde, men går bare et eller andet sted i kommunen. Jeg har selv prøvet det, og det hjalp overhovedet ingenting.

Men hvis regeringen kommer med en konkret plan og giver folk en kort uddannelse, for eksempel seks måneder eller et år, og giver dem en chance for, at de kan få arbejde et eller andet sted, så er det fint nok. For somalierne vil gerne arbejde, det kan jeg se på dem, jeg selv kender. Der er selvfølgelig nogen, der kunne gøre en hårdere indsats, men man kan ikke sige, at de ikke har prøvet at finde et arbejde.

Det er et løgne-argument, når de højreorienterede partier siger, at somalierne ikke gider arbejde, fordi de kan leve bedre på kontanthjælp, end de gjorde i Somalia. Hvis dem fra Dansk Folkeparti var chefer og skulle ansætte, er jeg er ret sikker på, at de aldrig ville vælge en somalier. Og de ting, de siger, får mange folk til at tænke dårligere om somalierne og få mindre lyst til at ansætte dem. Så Dansk Folkeparti har også noget af skylden for, at folk ikke kommer på arbejdsmarkedet.

En ting, jeg har fundet ud af, er også, at i Danmark får de fleste arbejde gennem netværk. 90 procent, tror jeg. Og vi somaliere har ikke samme netværk som danskere. Det gælder ikke kun den ældre generation som mig selv, men også de yngre, som har fået en uddannelse. Jeg har en kammerat, der er uddannet mejerist. Men han kunne ikke finde praktikplads.

For lidt mere end et år siden fik jeg endelig et job. Det gjorde mig rigtig glad. Det job fik jeg også på grund af netværk, fordi min svigersøster gik på universitetet sammen med min nuværende chef. Chefen sagde, at jeg skulle sende en ansøgning. Så det gjorde jeg. Allerede næste dag kaldte han mig til interview, og så startede jeg med det samme.

Firmaet distribuerer reklamer, og jeg arbejder på lageret. Når du får reklamer fra Bilka, Føtex og sådan nogle, så er det os, der har sendt dem ud. Vi får paller med tryksager fra hvert firma, og så skal vi sørge for, at de bliver samlet i et bånd, så du kun får én af hver reklame. Det ordner maskinen. Mit job er opfyldning af vores maskiner og sortering af tryksager. Og nogle gange også mindre reparationer af maskinen, hvis den går i stå.

Det spændende ved jobbet er, at det er et teamwork. Hvis der sker noget ved en af arbejdsstationerne, for eksempel hvis nogen kommer tryksagerne omvendt i, går hele produktionen i stå. Så vi er afhængige af hinanden alle sammen. Det er et job, der kræver træning. Man skal holde godt øje med informationerne på skærmen, så man gør de rigtige ting på det rigtige tidspunkt.

Det er en meget god arbejdsplads. Jeg kan godt lide mine kollegaer og min chef. Det er hårdt fysisk arbejde, men hver anden time har vi en kort pause. Og til frokost en lidt længere pause. Så drikker vi kaffe fra den gratis kaffemaskine. Eller cappuccino eller kakao. Den kan lave det hele. Nogle gange spiller vi bordfodbold. Og så snakker vi om alle mulige ting, for eksempel er mange af mine kammerater vilde med fodbold. Champions League og sådan noget. Og i dag snakkede vi om, hvornår vi skulle holde ferie, og hvad vi skulle lave i ferien.

Det er meget bedre at arbejde end at være arbejdsløs.«

Fortalt til Lasse Skou Andersen