Irenes Pølsevogn, der stod på Nørrebros Runddel, er væk, og byens stadekontor har ikke reageret på en borgers mail, om, at vi nu mangler en pølsevogn samme sted.

Processen er sådan, at stadekontoret skal slå en plads op på sin hjemmeside, før pølsemænd- og damer kan ansøge, og så – hvis alt lykkes – beriges byen med en pølsevogn. Men ansøgningskriterierne er mange, bureaukratiske og indirekte truende over for traditionelle pølsevogne. Læs for eksempel, hvad kontoret selv skriver, at de vægter i deres vurdering:

»I dit koncept lægger vi vægt på: sundhed, økologi, bæredygtighed, nytænkning, noget unikt for byen, bredere mangfoldighed i madsortiment«. En traditionel pølsevogn er i sagens natur ingen af disse ting. Og det skal den heller ikke være.

Det vil altså sige, at man fra kommunens side aktivt sætter sig imod og er fjendtlig over for et stykke traditionel dansk mad- og fællesskabskultur. Systemet er enormt sendrægtigt og virker som et skrankepavestyre.

På Nørrebros Runddel er der nu ingen pølsevogn, og der bliver først truffet afgørelse om pladsen, som er blevet slået op, i 2018! Det på trods af, at pølsedamen Sarah er klar og villig til at føre pølsevogn på Runddelen fra nu af.

Runddelen havde engang tre pølsevogne. Nu har stadekontoret besluttet, at der i hvert fald ikke skal være en eneste for resten af 2017. Imens udsætter man en sød og arbejdsom kvinde, som vil være vores nye pølsedame, for en moderne afart kommunal inkvisition om økologi og nytænkning og bæredygtighed.

Stadekontoret fortjener en solid overhaling og/eller udskiftning. Den bør hjælpe og beskytte et lille – forhåbentlig ikke uddøende – stykke dansk særeje i stedet for at spænde ben for det. Og København og københavnerne fortjener, at kommunen behandler sine få pølsemænd og -kvinder godt og tjept og ikke opføre sig som ophøjede, sendrægtige, bedrevidende skolemestre.