H.C. Andersen digt 1837 "Jeg er en Skandinav!"

Vi er eet Folk, vi kaldes Skandinaver,

I trende Riger er vor Hjemstavn deelt;

Men mellem Nutids store Himmel-Gaver

Er den: vort Hjerte voxer til et Heelt!

Lad være glemt, hvis os en Uret skete;

Tidsaanden, som en luttret Margarethe,

Forener os, den trefold Kraft forlener,

Selv Sproget os forener.

Paa Fjeld, i Skov og ved det natblaa Hav,

Jeg jubler høit: jeg er en Skandinav!



Kom med paa Dovre-Fjeld, hvor Jøklen ligger,

Hør Fossens Torden, Sæterpigens Sang;

Den friske Sø- og Bjerg-Luft jeg inddrikker,

Jeg gaaer, hvor Nordens Guder gik engang;

Og hvis om Kraftens Mænd jeg hører heller,

Om Olaf, Hakon, Harald man fortæller;

Til Fjelds! til Fjelds! med stærke Klippeborge

Staaer du, mit gamle Norge,

I Glands af Nordlys, ved et stormfuldt Hav;

Jeg elsker dig! jeg er en Skandinav!



Kom paa den snelle Baad, lad Dampen virke,

See Floder, store Søer er vor Vei!

Seil over Bjerget, hvor de høie Birke

Udaande Duft! O, Sverrig elsker jeg!

Herfra lød Gustav Adolfs Navn paa Jorden,

Han var den sidste Ridder her i Norden.

Lidt Barkbrød, og den svenske Bonde synger,

Ham Nøisomhed forynger;

Han synger Sangene, ham Skjalden gav;

Og vi med ham: Jeg er en Skandinav!



En frisk Bouquet af Kløver, Korn og Humle

Er Danmark! kom og see vor Bøgeskov!

Paa Sletten her sig Aandens Sønner tumle,

Det dundrer lystigt under Hestens Hov;

Til Videnskab og Kunst vi snelt udride,

Europa om det lille Land skal vide,

Ved Thorvaldsen dets Navn fra Stenen klinger,

Alt Tycho gav det Vinger.

En Rose Danmark er! syng, Skandinav,

Om Aandens Blomst midt i det barske Hav!



Lad ei den skjønne Enighed forsvinde,

Norsk, Svensk og Dansk hinanden række Haand;

De gamle Folkesange os forbinde,

I Melodien er et kraftigt Baand.

Af Enighedens Sæd kun godt man høster,

Vi skue kjækt mod Vester og mod Øster

I Fryd og Sorg! O, her er godt at være!

Her leve vore Kjære!

Fra Gran og Birk og Bøg, vidt over Hav,

Lyd Glædes Sang: jeg er en Skandinav!



Kilde: H.C. Andersens "Samlede Skrifter" Tolvte Bind.1879