I det forløbne år er retssikkerheden og grundlæggende frihedsrettigheder i Danmark blevet yderligere udvandet. Det mener den juridiske tænketank Justitia på baggrund af en gennemgang af retspolitiske sager i 2014.

»Det er en fortsættelse af en udvikling, vi har set i de seneste 10-15 år, hvor man langsomt tager skridt i retning af at give myndighederne flere beføjelser. Det gælder både overvågning, terrorbekæmpelse og udvanding af offentlighedsloven,« siger Justitias direktør, juristen Jacob Mchangama.

Han mener derfor, der er grund til bekymring: »Selvfølgelig hører Danmark globalt set stadig til i den gode ende. Men vi skal huske, at den samfundsorden, vi har, ikke kan tages for givet. Hvis vi fortsætter i samme retning som hidtil, så vil vi allerede om 30 år have et markant anderledes samfund.«

– I nævner selv i jeres gennemgang eksemplet med en person, der flagede med et tibetansk flag under det kinesiske statsbesøg for nogle år siden og blev frihedsberøvet for det. I år blev det underkendt af retten. Viser det ikke netop, at systemet virker, og at vi har instanser, som sikrer for vores rettigheder?

»Det er selvfølgelig vigtigt, at vi har uafhængige domstole. Men skaden er jo sket, når mange mennesker – for det var ikke kun én – er blevet fjernet på grund af et tibetansk flag, og er blevet frataget muligheden for at vise deres utilfredshed med det kinesiske styre.«

– Der har tidligere været politiske signaler om, at man måske bør kigge på lovgivningen som følge af en sag som den. Det kunne man jo udlægge som udtryk for, at systemet virker. Hvorfor gør du ikke det?

»Vi har efterhånden set mange eksempler, hvor masseanholdelser efterfølgende er blevet kendt ulovlige af domstolene. Da den nuværende regerings partier var i opposition, sagde de, at de ville rulle lømmelpakken tilbage. Da de kom i regering, blev der holdt nogle drøftelser med oppositionen, men de endte i ingenting. Det er et godt eksempel på, at selv om der har været en række sager, hvor hundreder af danskere er blevet ulovligt frihedsberøvet, så har man ikke villet ændre den lovgivning, som er skyld i det.«

Terrortruslen

– Hvis retssikkerheden og frihedsrettighederne er under pres – hvad er så grunden til det?

»Der er selvfølgelig nogle reelle ting. Man skal være blind, hvis man ikke tror, der er en terrortrussel. Det kræver mod hos politikerne at holde principperne i hævd, når man ser billederne af gidsler i Syrien, der får skåret halsen over. Samtidig er der ikke noget stort folkeligt pres med krav om, at nu skal vi tænke på retssikkerhed.«

– Hvorfor er det sådan, tror du?

»Retssikkerhed og frihedsrettigheder bliver hurtigt noget abstrakt, og typisk vil indgrebene være noget, der går ud over andre end én selv. Så når man står i stemmeboksen, er det ikke blandt topprioriteterne. Noget af det tætteste, vi er kommet på en egentlig ægte folkesag, var modstanden mod den nye offentlighedslov. Men det hænger jo også sammen med, at medierne greb den, fordi de selv havde en interesse i ikke at blive stækket.«

– Kan overdreven stor respekt for retssikkerhed og frihedsrettigheder ikke have den konsekvens, at forbrydere slipper ustraffet?

»Det er soleklart, at politiet i en politistat har det lettere. Hvis vi valgte den egyptiske model, så kunne vi sætte alle IS-sympatisører i fængsel. Det kan da godt være, at den model på kort sigt er meget effektiv. Men den er fuldstændig uforeneligt med grundlæggende frihedsrettigheder, og måske skaber den også yderligere radikalisering på lidt længere sigt. Jeg tror ikke, vi skal misunde Egypten, at de kan slå hårdere ned på islamister, end vi kan.«

Pragmatisk tilgang

– Men kan man ikke i en eller anden grad gå lidt på kompromis med principperne uden at ende som en decideret politistat?

»Problemet er, at når vi indfører de her indgreb, er det meget sjældent, de bliver rullet tilbage igen. Og så ser vi, at det bliver bredt ud til flere områder, end det først var tiltænkt,« siger Jacob Mchangama og nævner den såkaldte ’Terrorpakke 2’ som eksempel:

»Den var rettet mod terrorisme, men da der opstod en bandekonflikt, blev den pludselig udvidet. Så på den måde er der en risiko for, at man efter nogen tid normaliserer de ekstraordinære tiltag.«

– Er retssikkerhed og frihedsrettigheder for dig ukrænkelig, eller kan du forestille dig sager, hvor du vil mene, det er okay at gå lidt på kompromis med principperne?

»Man skal løbende afveje de forskellige hensyn. Menneskerettigheder og retssikkerhed er jo ikke nogen selvmordspagt. For eksempel er vi fra Justitias side kommet med nogle anbefalinger til den lov, der vil gøre det muligt at tage passet fra folk, hvis man tror de vil rejse til Syrien for at kæmpe. Vi har ikke sagt, at regeringen bør droppe tiltaget, men derimod givet konkrete forslag til, at man skal præcisere nogle ting og indføre en udløbsdato. Selv hvis alt det blev indskrevet, ville du stadig have en lov, der griber præventivt ind, inden der er begået nogen forbrydelse – hvilket i sig selv er betænkeligt. Men vi anerkender, at det også er en ekstraordinær situation. Så jeg synes faktisk, vi har en meget pragmatisk tilgang.«