Meget tyder på, at det var med delvist skjult og ført hånd, da mange flere beboere i ghettoområderne stemte ved folketingsvalget.

Og det er skræmmende.

Det er naturligvis godt – og helt nødvendigt – for demokratiet, at vi som borgere i Danmark bruger vores stemmeret. Det gælder alle dele af samfundet, men det er omvendt klart, at det skal ske i fuldstændig frihed og ikke med en ført hånd.

Det er selve kernen i et demokrati.

Det skal ske i fuldstændig frihed og ikke med en ført hånd

Det er der noget, der tyder på, ikke var tilfældet ved valget 5. juni.

For tilsyneladende har moskeerne og imamerne haft stor indflydelse på resultatet. Flere medier har afdækket, hvordan de med den store autoritet, de besidder, har anbefalet muslimerne at stemme på primært Radikale Venstre og Enhedslisten, og hvordan de arrangerede debatmøder, hvor kun venstrefløjen var inviteret.

Misforstå mig ikke: I et demokrati kan enhver selvfølgelig anbefale, hvem de vil, men det er dybt problematisk, når religiøse autoriteter som moskeer og imamer påvirker et valg i et frit samfund.

Imamer og moskeer er i et helt andet omfang end i det kristne Danmark autoriteter. Det ses bl.a., når en imam på Nørrebro f.eks. prædiker vold og død over jøder og homoseksuelle, så kommer det kun til offentlighedens kendskab, hvis det tilfældigt opsnappes via f.eks. en YouTube-video, der bliver oversat.

Havde en præst i en dansk folkekirke gjort det samme, så havde menigheden med sikkerhed protesteret højlydt

Havde en præst i en dansk folkekirke gjort det samme, så havde menigheden med sikkerhed protesteret højlydt.

Når danske præster indimellem agerer politisk, følger menigheden naturligvis heller ikke bare med og stemmer blindt, som præsten prædiker: Da en række præster i den danske folkekirke i 2005 brugte julen til at gøre modstand mod den daværende VK-regerings flygtningepolitik, var der en sund kritisk skepsis i menigheden og resten af det danske samfund.

Der blev stor debat og masser af protester fra en række borgerlige politikere og tidehvervspræster.

Egentligt burde det ikke komme som en overraskelse, at imamerne lægger deres klamme hænder på danske muslimers hverdag. Det er før blevet påvist.

Vi så det bl.a. i den meget omdiskuterede TV2-dokumentar 'Moskeerne bag sløret', og undersøgelser fra bl.a Berlingske viser også, at holdningerne inde i ghettoerne ligger meget langt fra resten af det danske samfund.

F.eks. mener 20 pct., at religiøse love står over dansk lovgivning. 38 pct., at homoseksuelle forhold er uacceptable. 24 pct., at islam skal fylde mere i samfundet, og 22 pct., at kvinder skal være tildækkede. Alt sammen noget, der lægger afstand til demokratiet og det frie danske samfund.

Det kunne have været en sejr for demokratiet, at langt flere muslimer end tidligere stemte. Men det er ulykkeligvis det modsatte, fordi imamerne og moskeerne brugte deres autoritet på at 'føre hænderne' på stemmesedlen i stedet for at udfordre deres menigheder med at arrangere reelle politiske debatmøder, hvor meninger mødes.

Jeg er dybt foruroliget og er blot blevet endnu mere sikker på, at det er helt afgørende, at vi udfordrer og stiller stærke krav til både imamer og deres muslimske menigheder, men også begrænser indvandringen. Ellers kan selve demokratiet være i fare.