Yhden mielestä ei koskaan saa tipata, toinen jättää aina kymmenen prosenttia juomarahaa. Helsingissäkin yleistyy Tukholmasta tuttu painostus tipin jättämiseen: asiakkaan pitää itse näppäillä laskun loppusumma maksupäätteeseen.

– Et tule saamaan ketään omalla nimellään ja naamallaan kertomaan tippauksesta.

Näin evästettiin, kun Yle halusi tiedustella tarjoilijoilta, miten kitsaita tai avokätisiä suomalaiset ovat tippaamaan. Ja paljonko tippejä tarjoilijat saavat.

Oikeassa tämä tarjoilija oli. Soitot lukuisiin helsinkiläisravintoloihin vetivät vesiperän. Yksi tarjoilija kuvaili tippausaihetta tabuksi, toinen tulenaraksi. Kolmas selvitti syyt aiheen herkkyyteen:

Tarjoilijat ovat haluttomia puhumaan tippien määristä, koska juomarahasta pitäisi maksaa tuloveroa. Kari Ahotupa / Yle

– Tipit ovat veronalaista tuloa. Jos rehvastelet, että saat paljon tippejä, verokarhu kolkuttaa ovellesi. Jos taas sanot, että suomalaiset ovat kitsaita jättämään juomarahaa, eivät he jätä sitä vastaisuudessakaan.

Tippaamatta jättäminen on monille periaatteen kysymys

Ylitarkastaja Ville Niemeläinen Verohallinnosta kertoo, että juomarahojen erittely veroilmoituksista on vaikeaa, koska ne sekoittuvat muihin tulolajeihin.

Verojen maksua valvotaan kolmella tavalla. Ensinnäkin joissain ravintoloissa yritys tilittää myös juomarahat, jolloin niistä tehdään ilmoitus veroviranomaisille. Toiseksi ravintoloihin tehdään verotarkastuksia, joiden pääkohde sinänsä on itse ravintola eikä sen henkilökunta, mutta tippikysymys voi myös nousta esiin. Kolmanneksi luotetaan siihen, että verovelvolliset tarjoilijat oma-aloitteisesti ilmoittavat lisätulonsa.

– Uskon, että ravintolahenkilökunta täyttää ilmoituksen varsin hyvin. Tämä tilanne on hyvin verrannollinen esimerkiksi vuokratuloihin tai muihin pääasiassa itse ilmoitettaviin tuloihin, Ville Niemeläinen sanoo.

Espoolainen Sini Kiviluoto (vas.) ja helsinkiläinen Heta Partanen (oik.) jättävät yleensä kymmenen prosentin tipin. Turkulainen Saija Kauppinen-Saksa jättää harvoin juomarahaa Suomessa. Kari Ahotupa/YleKari Ahotupa / Yle

Suomalaisten kirjavalle tippikäytännölle tulee heti vahvistus, kun käymme jututtamassa helsinkiläisravintolan terassilla lounastavaa kolmen ystävyksen seuruetta. Espoolainen Sini Kiviluoto ja helsinkiläinen Heta Partanen kertovat jättävänsä yleensä noin kymmenen prosentin tipin, kun palvelu tuntuu hyvältä. Turkulainen Saija Kauppinen-Saksa puolestaan sanoo tippaavansa harvoin Suomessa.

Sini Kiviluoto pitää epäkohteliaana sitä, että illallisen jälkeen henkiilökunnalle ei jätetä mitään juomarahaksi.

– Minun mielestäni tippikulttuuri on leviämässä Helsinkiin ja varsinkin näihin parempiin ravintoloihin. Mutta jos nyt vain syödään lounasta niin en jätä tippiä.

Myös kuutta ravintolaa Helsingissä pyörittävän A&S Ravintoloiden henkilöstö- ja hyvinvointipäällikkö Anna-Leena Oksasen mukaan suomalaiset ovat viime vuosina alkaneet tipata entistä useammin.

– Ei voida missään nimessä sanoa, että suomalaiset tippaisivat huonosti. Tippaus nähdään normaalina, vaikka kyse olisi sitten kahdesta tai kolmesta eurosta. Ei jätetä hirveän suuria tippejä, mutta kaikenikäiset ihmiset jättävät jotain.

Tippikulttuurin yleistymisestä kuitenkaan ole yksimielisyyttä. Ravintola-alalla yli 20 vuotta työskennellyt, nimettömänä pysyttelevä tarjoilija kuvailee, että suomalaisessa tippikäytännössä ei ole tapahtunut juurikaan muutosta. Suomalaiset tippaavat edelleen huomattavasti vähemmän kuin monen muun maan kansalaiset.

Ulkomaiset turistit tuovat sesonkiaikaan ravintolahenkilökunnalle tervetulleita tippejä. Avokätisten venäläisturistien vähentyminen on tuntunut myös tippien määrässä. Kari Ahotupa / Yle

Esimerkiksi venäläinen saattaa heittää rehvakkaasti 50 euron setelin pöytään illallisen päätteeksi. Avokätisten venäläisturistien väheneminen on tuntunut myös tarjoilijoiden juomarahoissa.

Monille tippaamatta jättäminen on periaatteen kysymys. Suomessa jokaisen pitäisi pystyä elämään omalla palkallaan, jolloin mitään juomarahoja ei tarvita. Juomarahat ikään kuin kuuluvat tarjoilijan palkkaan, ja asiakas maksaa myös tarjoilusta jo ruoan hinnassa. Monien mielestä on myös outoa, että juuri tarjoilijoille maksetaan tippiä, kun muut ammattiryhmät eivät sitä saa.

Tarjoilijan keskipalkka on 1900 euroa kuukaudessa.

Tippausta harrastava Heta Partanenkin sulkee kukkaronsa nyörit joissain tilanteissa:

– Jos palvelu tai ravintolakokemus epäonnistuu, ruoka on huonoa tai joutuu odottamaan, silloin tippi jää kyllä antamatta.

Tippaukseen painostaminen yleistä Tukholmassa

Suomalaiset eivät yleisesti tunne kovin hyvin myöskään naapurimaiden suosittujen matkakohteiden, kuten Tukholman ja Tallinnan juomarahakäytäntöjä. Saija Kauppinen-Saksa naureskelee osaavansa tipata näissä kaupungeissa vain, jos joku neuvoo oikein hyvin.

– Nyt kun olimme Tallinnassa taisimme porukalla laittaa vähän tippiä. Taisi mennä siihen kymmeneen prosenttiin.

Periaatteessa sekä Suomessa, Ruotsissa että Virossa tippaus on täysin vapaaehtoista. Käytännössä kuitenkin Tukholmassa tarjoilijat odottavat noin kymmenen prosentin juomarahaa illallisen päätteeksi.

Tukholmassa on vallalla nykyisin Helsingissäkin yleistyvä tapa, että asiakas itse joutuu näpyttelemään laskun loppusumman maksupäätteelle, jos haluaa maksaa ruokansa ja juomansa pankki- tai luottokortilla. Ruotsin radion SR:n toimittaja Soili Huokuna kuvailee, että sillä tavalla asiakas ikään kuin pakotetaan jättämään tippiä. Kun tarjoilija tuijottaa olan yli, mitä asiakas päätteelle näppäilee, moni jättää enemmän tippiä kuin olisi muuten aikonut.

– Minulle käy usein siten, että painan laitteeseen oman PIN-koodini. Sitten tarjoilija ihmettelee, että aiotko maksaa tuhansia kruunuja, Soili Huokuna vitsailee.

Ruotsin radion SR:n toimittaja Soili Huokuna sanoo, että tarjoilijan tuijottaessa vieressä on vaikea olla jättämättä tippiä, kun maksupäätteeseen pitää itse lyödä laskun loppusumma. Kari Ahotupa / Yle

Tukholmalaistoimittajan mukaan kaupungin tarjoilijat ovat aika "cooleja". He eivät reagoi erityisesti, vaikka ei jättäisikään juomarahaa. Toisaalta he eivät myöskään reagoi, kun asiakas antaa tippiä.

Tukholman ravintolakulttuuriin liittyy vielä erityispiirre, jota monet suomalaiset turistit ihmettelevät. Kun lasku saapuu, on liian myöhäistä pyytää jokaiselle syöjälle laskua erikseen.

– Tarjoilija sanoo, että hoitakaa itse laskun jakaminen. Usein lasku jaetaan tasan. Kerran olin tilanteessa, jossa syntyi riitaa seurueen jäsenten kesken. Osa ei ollut juonut lainkaan alkoholia ja osa sitäkin runsaammin. Raittiina olleet ihmettelivät, miksi he maksaisivat toisten oluet, Soili Huokuna muistelee.

10 prosentin tippi tavallinen Tallinnassa

Tallinnan tippikäytäntö tunnetaan Suomessa vielä huonommin kuin Tukholman. Se voi tosin johtua myös siitä, että Virossa ei ole varsinaisia sääntöjä tippaukseen.

– Tippaus on täysin vapaaehtoista. Useimmat ihmiset kuitenkin jättävät pienen juomarahan. Yleensä se on noin kymmenen prosentin luokkaa, kertoo amerikanvirolainen Marika Lampi, jonka työpaikka on Helsingissä.

Virossa ei olla totuttu kovin suuriin juomarahoihin.

– Virossa 15-20 prosentin tippiä pidettäisiin jo todella anteliaana, ja silloin asiakas on ollut todella tyytyväinen palveluun.

Amerikanvirolainen Marika Lampi valaisee, että Virossa tippaaminen on vapaaehtoista, mutta useimmat jättävät noin kymmenen prosentin juomarahan. Kari Ahotupa / Yle

Myös Virossa hienoissa ravintoloissa tavataan jättää useammin ja korkeampia tippejä kuin rennoissa ravintoloissa. Kysymme Marika Lammelta vielä lopuksi, onko Tallinnassa epäkohteliasta olla antamatta tippiä, sitä taustaa vasten, että suomalaiset eivät usein halua jättää juomarahaa.

– Ei se välttämättä ole epäkohteliasta. Suomalaisten pitäisi tipata ravintolakokemuksensa perusteella. Jos asiakas on tyytyväinen palveluun, voi mielellään jättää tippiä. Virolainen tarjoilija varmasti arvostaa sitä.