Pari viikkoa sitten luin tamperelaisen perheenäidin kertomuksen tyttärensä kokemuksista koulun ns. mopokasteessa. Mopokaste (tai ökökaste jne, tapahtumalla on monta nimeä) on peruskoulun seitsemäsluokkalaisille järjestettävä ns. initiaatioriitti, eli tapahtuma jolla uudet oppilaat otetaan yhteisön jäseniksi, ainakin teoriassa. Oma käsitykseni tilaisuuksista on hieman pessimistisempi.

Mitä omilta kouluajoiltani muistan, näissä kastetilaisuuksissa oli sama kaava: Kerättiin uudet oppilaat isossa tilassa muiden eteen ja laitettiin oppilaat tekemään juttuja, jotka ainakin osa oppilaista koki perin nöyryyttäviksi. Tilaisuuden huipennuksena heidät sotkettiin tavalla tai toisella; seiskaluokkalaisille taisi riittää tussitasoinen töhrintä, kun taas lukion puolella käytettiin kovempia aineita, kuten päähän kaadettua käyneeltä vaikuttanutta silakkalitkua.

En toki väitä että näin tapahtuisi kaikkialla vastaavissa tilaisuuksissa. Saattaa myös olla, että tavat ovat 15 vuoden aikana muuttuneet parempaan suuntaan. Tamperelaisen tytön tapauksesta päätelleen perinteet elävät kuitenkin voimakkaina. Tuo tyttö oli oman koulunsa mopokasteen jälkeen sulkeutunut kuoreensa. Normaalisti sosiaalisen ja iloisen tytön käytös hämmensi tämän äitiä. Lopulta tytär kertoi äidilleen itkien tapahtumista.

Tyttö saa minulta täyden sympatiani, sillä minulla itselläni on epämiellyttäviä kokemuksia näistä koulujen erilaisista kastejutuista. Tunsin osittain aikanani myös seksuaalisen itsemääräämisoikeuteni tulleen jossain määrin loukatuksi näissä tilaisuuksissa. Kokemukset riippuvat tietysti initioitavan omista asenteista, henkisistä valmiuksista sekä persoonasta. Silloiselle herkälle ja epävarmalle nuorukaiselle tilanteet olivat vaikeita ja kävivät oikeasti sieluun. Toisin kuin tamperelainen tyttö, en ole näistä aikaisemmin juurikaan puhunut julkisesti.

Mielestäni tämäntyyppiset kastetilaisuudet eivät kuulu kouluun. En halua, että yhteiskunnan rahoja käytetään tällaisen toiminnan tukemiseen. Kouluajan, opetushenkilökunnan resurssien tai koulun tilojen antaminen tällaiseen toimintaan on mielestäni häpeällistä. Se, että kyseessä on jonkinlainen perinne, on suoraan sanottuna varmaan huonoin perustelu ikinä. Perinteet voivat olla paitsi vanhoja niin myös haitallisia, ja haitallisten perinteiden lopettaminen on paitsi oikein, myös velvollisuus.

Miksei näissä asioissa voitaisi tehdä niin, että mikäli oppilaat varta vasten haluavat osallistua tämäntyyppisiin tilaisuuksiin, he tekisivät sen omalla ajallaan ja omissa tiloissa? En luonnollisest halua estää nuortenkaan ihmisten täysin omaehtoista osallistumista initiaatioriitteihin, mutta koulun myötävaikuttamana asia on mielestäni väärin.

Jossain vaiheessa koulua olin itse mopottajan paikalla, eli roolissa, jossa "initioin" uusia opiskelijoita. Tarjolla olisi ollut ties mitä litkua tungettavaksi nuorempien nuttuihin, mutten sitä kuitenkaan tehnyt. Koin asian vastenmieliseksi ja oikeastaan seisoin vain sivussa katselemassa, mitä ikäryhmäni muut oppilaat tekivät, samalla häveten kaikkia niitä, jotka antoivat tämän tapahtua. Mielestäni tämäntyyppiset kastetilaisuudet eivät kuulu kouluihin.

Janne Paalijärvi

Facebook: https://www.facebook.com/paalijarvi

Twitteri: https://twitter.com/paalijarvi