På det seneste har flere venligboere fortalt, hvordan de er blevet truet og chikaneret. Det er ikke nogen hemmelighed, at jeg har kritiseret nogle af de mest fremtrædende venligboere, der har været meget aggressive i deres kritik af Danmark og dansk asylpolitik, men jeg tager – selvfølgelig! – afstand fra trusler og chikane; det hører ingen steder hjemme. Det er primitivt og det er kun endnu mere grotesk og forkasteligt, at pågældende venligboere udsættes for sådan en omgang, alene fordi de ønsker at hjælpe mennesker.

Når det er sagt, så har jeg længe ment, at bevægelsen er blevet ’kuppet’ af mennesker, der virker til primært at være drevet af en politisk dagsorden. Ofte har gode ideer det med at blive overtaget og videreført af engagerede ildsjæle, som gerne vil gøre deres til, at verden bliver et bedre sted at være. Desværre sker der til tider det, at nogle personer i den proces ødelægger den oprindelige idé, og bruger den til at opfylde ens eget behov for opmærksomhed. Det er jeg bange for er sket for det ellers sympatiske initiativ, som kaldes Venligboerne. Og det har artikler de seneste dage i hvert fald delvis bekræftet.

Jyllands-Posten bragte i fredags et interessant interview med stifteren af Venligboerne, den nordjyske sygeplejerske Merete Bonde Pilgaard. Bevægelsen tæller i dag, ifølge dem selv, helt op mod 150.000 mennesker, og det er sket på kun tre år. Det er imponerende, og jeg har den største respekt for initiativet.