Det var meningen, at dette indlæg skulle handle om at stå sammen og danne fælles front mod sexisme og social kontrol. Ideen var, at vi ville bygge bro imellem os, som tilhører den nye, fjerdebølgefeminisme, og så den mere etablerede feminisme, som i årevis har kæmpet imod sexisme og undertrykkelse. Tanken var at gøre op med striden mellem feminister.

Vi ville derfor gerne tage vores fotos til Kvindernes Kampdag i Dannerhuset og på denne måde vise vores solidaritet med vores medsøstre. Vi ville gerne vise, at vi ikke er historieløse, men meget bevidste om, at vi står på skuldrene af stærke kvinder og mænd, som har kæmpet imod undertrykkelse lang tid før, vi overhovedet var født.

Dannerhuset var til at starte med begejstret for ideen, da de både kunne se en masse ligheder i vores værdier og vores kamp. Det ændrede sig dog hurtigt: »…vi vurderer, at der er for meget på spil i forhold til at koble Dannerhuset med jeres stærke billeder...«. Endnu engang fik vi at vide, at feminismen simpelthen ikke kan rumme sluts.

Vi bliver ofte kritiseret for ikke at være »farlige« nok. For ikke at sætte noget på spil. Men vi lever konstant et liv på kanten. Vi er så farlige, fordi vi bryder med ideen om, at den kvindelige seksualitet og femininitet ikke behøver at stå i modsætning til seriøsitet. Vi er så farlige, at vi rent faktisk udlever vores feminisme – i stedet for blot at tale om den. Derfor vil vi gerne benytte Kvindernes Kampdag til at tale om, hvorfor vi mener, at der fortsat er brug for feminisme i 2017.

Nikita Klæstrup skriver: Når det kommer til feminismedebatten, er der intet som modstanderne elsker mere end at overflødiggøre hele bevægelsen. Dette kan ske på mange måder. For eksempel kan nogle mænd sidde og blive enige om, at krænkelseskulturen er nået for vidt, når man ikke kan kalde en kælling for en dum luder. Det er omtrent lige så dumt, som at begynde at rette på kommaer, når man løber tør for argumenter.

Men nuvel, lad os tage fat i selve ordet feminisme, og hvorfor jeg personligt mener, at det stadig er relevant. Historisk set er der jo en ganske åbenlys baggrund for ordet feminisme, da det var en kamp, som kvinderne tog, da de ikke havde samme rettigheder og muligheder som mænd. Der er fortsat grund til at kalde det for feminisme, selv når vi taler om mænds vilkår...

Dette er et uddrag af Nikita Klæstrups debatindlæg. Læs hele teksten her.

TwerkQueen skriver: Danmark er verdens 19. mest ligestillede nation ud af 144 lande iflg. World Economic Forums årlige analyse. Hvorfor har vi så (stadig) brug for feminisme i Danmark 2017? Det har vi blandt andet fordi, der er kæmpe forskel på konstruktionen af maskulin og feminin seksualitet.

Vi ser hverdagens ulighed i vores sprog. »Skamlæbe« bruges stadig i 2017 af gynækologer og i videnskabelige sammenhæng, selv om jeg ikke forstår, hvad vi har at skamme os over? Tænk på ordet skede, som betyder, der hvor man opbevarer sit sværd. Det vil sige, at i 90 procent af min levetid, hvor der ikke er noget »sværd« i min fisse, lever den ikke helt op til dens definerede formål.

Ordet »forspil« pisser mig af! Hvor sex hermed reduceres og sprogligt konstrueres til det penetrerende samleje. Altså »rigtig« sex. Fordi kvinden her iflg. en patriarkalsk tankegang opfylder sit formål: Hun giver manden nydelse, og hun reproducerer...

Dette er et uddrag af TwerkQueens debatinlæg. Læs hele teksten her.

Ekaterina Krarup Andersen skriver: Læser man i Biblen, får man et overordnet billede af, hvordan et samfund for flere tusind år siden opfattede kvinden. Kvinden ejes af sin far, for senere at blive givet til en mand. Denne transaktion forhandles uden validering af hendes samtykke.

Er kvinden så fræk, at hun går udenfor sin fars telt alene, er hun selv ude om at blive voldtaget. Før man voldtager hende, skal man dog sikre sig, at hun ikke er gift, for i så fald overtræder man en anden mands ejendom, og det er forkert. Men er hun ugift, og især hvis planen er at gifte sig med hende, går det an.

2500 år senere er vores samfund stadigvæk præget af voldtægtskultur, som gør det muligt for seksuelle overgreb at finde sted, og som forsyner gerningsmanden med undskyldninger. Så snart samfundet har defineret mig som en pige, er jeg blevet opdraget til altid at passe på mig selv og undgå voldtægtsscenariet, hvor en fremmed psykopat hopper ud af det blå.

Jeg kunne dog ikke vide, at den dag jeg - ligesom hver tredje kvinde på Jorden - blev seksuelt overfaldet, ville gerningsmanden være min bekendte, en sympatisk mand og god familiefar...

Dette er et uddrag af Ekatarinas debatindlæg. Læs hele teksten her.