Ved VM i fodbold i 2006 endte kvartfinalen mellem Tyskland og Argentina i straffesparkkonkurrence. Tyskerne, der var på hjemmebane, scorede igen og igen. Argentinerne nåede at sparke fire gange. Den tyske målmand Jens Lehmann kastede sig hver gang til den rigtige side. To gange slap bolden alligevel i nettet, men Lehmann reddede det andet skud og det fjerde. Og så var tyskerne videre til semifinalen.

De færreste bemærkede, at Jens Lehmann før hvert straffespark fiskede en lille seddel frem, som han havde siddende under sin ene benskinne. Først senere blev det afsløret, at sedlen viste en liste over, hvor i målet de argentinske spillere hver især foretrak at placere bolden ved straffespark. Det var årsagen til, at Lehmann vidste, hvilken side han skulle kaste sig til.

Dengang var den tidligere tyske målkonge Jürgen Klinsmann cheftræner for Die Nationalelf. Han havde i 2004 overtaget jobbet fra sin gamle angrebsmakker Rudi Völler, og indledt en revolution i tysk fodbold. Landsholdet skulle spille seværdig, offensiv fodbold, og arbejdet med holdet skulle professionaliseres.

Klinsmann ansatte førende fysiologer, fitnesstrænere og sportspsykologer og satte gang i et samarbejde med forskere fra sportsuniversitetet i Köln. Universitetet skulle levere data om tyskernes modstandere og om det tyske landshold selv. Forskerne skulle lede efter strukturer og mønstre, som kunne bruges til at forudsige de andre holds spil og til at videreudvikle tyskernes eget i retning af Klinsmanns idealer om angrebsivrig totalfodbold.

Noget af det første, Klinsmann modtog fra Köln, var lister over, hvor spillerne på de mulige modstanderhold ved VM placerede bolden ved straffespark.

Tysk grundighed

Otte år senere står manden, der var Klinsmanns assistent, Joachim Löw, i spidsen for det tyske landshold. »Fodboldprofessoren« har ugeavisen Die Zeit døbt træneren med den umiskendeligt bløde, sydtyske dialekt. Han har videreført og udbygget Klinsmanns metoder og fodboldfilosofi og skabt et hold, der regnes blandt de favoritterne til at vinde EM-titlen i Ukraine og Polen. Samarbejdet med forskerne fra Köln har Löw intensiveret og sat i system. Det fortæller professor i idræt Jürgen Buschmann, der leder det videnskabelige hold, som forsyner Löw med data og analyser. Et hold, der består af fire forskere og 45 studentermedhjælpere, der selv skal have spillet fodbold på et vist niveau for at blive udvalgt til jobbet.

»Vi er nu oppe på at levere omkring 500 siders papir og 20 Dvd’er med videodokumentation per hold, som Tyskland møder,« siger professoren. For intet må komme bag på Löw, når han i hvid skjorte med opsmøgede ærmer sætter sig til rette i trænerboksen.

»Hvordan er spilopbygningen? Hvordan forholder holdet sig, når det er bagud, og hvordan når det fører? Opstår der huller i forsvaret i begyndelsen af kampen, midt i eller til sidst? Hvilken skilning i dybden kan åbne forsvaret? Hvilke spillere viser svagheder hvornår? På hvilken side er holdet svagest? Hvem fordeler boldene?« siger Jürgen Buschmann. Han forklarer, at forskerholdet forud for EM-slutrunden har analyseret deres modstanders fem vigtigste kvalifikationskampe og venskabskampene op til slutrunden. De har nærstuderet spillernes positioner og deres løbebaner; og hver eneste boldkontakt – mellem 1.500 og 2.000 – er blevet tastet ind i en database, før de omfattende mængder data er blevet analyseret med kvantitative og kvalitative metoder.

Analyser, der virker

Desuden analyserer forskerholdet løbende kampene ved EM og formidler deres resultater videre til Löw gennem en medarbejder, der er rejst med til den tyske landsholdslejr i Polen.

»Når vi har gennemanalyseret 10 til 15 kampe, kan vi genkende bestemte strukturer, bestemte mønstre. De er der altid. Og at få øje på de mønstre er helt grundlæggende for at kunne lægge taktikken,« siger Jürgen Buschmann.

Også modstandernes psykiske forfatning er vigtig for Löw. Buschmann og hans hold leverer derfor også psykologiske portrætter af samtlige spillere, det tyske hold kan møde:

»Vi vil kende deres styrker og svagheder. Vi indsamler selvfølgelig observationer fra de kampe, vi analyserer, men vi gennemgår også tyske og udenlandske medier for at finde oplysninger om dem. Om de er socialt engagerede. Om de har problemer på deres klubhold osv.«

Jürgen Buschmann understreger, at hans hold også analyserer tyskernes eget spil. Og at det primære mål er at understøtte den fodboldfilosofi, som Löw ønsker at fremme.

»Det gælder blandt andet om at have så kort boldkontakttid som muligt. Der kan vi hjælpe med at lave meget præcise målinger, og inden for de sidste seks år er tiden faktisk blevet reduceret med 50 procent fra omkring 2,4 til 1,2 sekunder i gennemsnit, fra den enkelte spiller modtager bolden, til han sender den videre. Dermed bliver spillet meget, meget hurtigere.«

Også Christoph Biermann, der er redaktør for det berlinske fodboldmagasin 11 Freunde, peger på, at de videnskabelige analyser i høj grad hjælper Löw til at kunne udvikle den type fodbold, han ønsker sig.

»Tidligere stod fysikken i forgrunden, og spillet var baseret på stærke spilleres enkeltpræstationer. Nu er der mere fokus på, at holdet skal være bedre teknisk og taktisk, og der er analyserne selvfølgelig meget anvendelige,« siger Christoph Biermann. Han peger på, at der alene i løbet af de to seneste år er sket en udvikling. »Ved VM i 2010 var spillestilen stadig præget af kontrafodbold og hurtige omstillinger, men nu spiller holdet mere kombinationsfodbold baseret på dominans og boldbesiddelse i stedet for at indrette deres spil efter modstanderne.«

De senere år har Löw således arbejdet på at gøre pasningsspillet hurtigere og mere sikkert. Han og flere af hans medhjælpere har været på længere besøg i Arsenal og Barcelona, hvor de har nærstuderet holdenes såkaldte one touch football i form af pasningsspil med en enkelt boldberøring per spiller.

Samtidig har det tyske hold haft fokus på situationen umiddelbart efter boldtab. Löws ambition er at perfektionere den hurtige generobring højt oppe på modstanderens banehalvdel for at fastholde dominansen og undgå lange tilbageløb. En disciplin, som særlig Barcelona mestrer, men som også menes at være en af grundene til, at Borussia Dortmund de seneste to sæsoner har vundet Bundesligaen.

»Det er en meget offensiv spillestil, som selvfølgelig kræver de rigtige spillere,« bemærker Christoph Biermann. Og det har Tyskland. Som redaktøren påpeger, høster Löw nu frugterne af den indsats, der er sket siden årtusindeskiftet, hvor det nationale fodboldforbund tilførte arbejdet med talentudvikling millioner af euro. Med en gennemsnitsalder på 24,4 år er det tyske hold EM-slutrundens yngste, og alligevel er holdet fuld af unge mænd, der ikke længere betragtes som talenter, men som etablerede verdensklassespillere. Det gælder blandt andre 23-årige Mesut Özil fra Real Madrid og hans 25-årige klubkammerat Sami Khedira, mens spillere som 26-årige Mario Gómez, 27-årige Bastian Schweinsteiger og 28-årige Philipp Lahm, alle fra Bayern München, hører til truppens mere rutinerede kræfter.

Som det fremgår profiterer Löw desuden på, at en stor del af spillerstammen på det tyske hold er vant til at spille sammen i München, hvor også målmand Manuel Neuer, forsvarsspillerne Jérôme Boateng og Holger Badstuber og den offensive midtbanespiller Thomas Müller i år var med til at føre holdet til finalen i Champions League.

Op til holdet

Hvordan kampen mellem Tyskland og Danmark i morgen forløber, vil professor Jürgen Buschmann ikke spå om. Han har for længst afleveret en tyk rapport og en stabel Dvd’er om det danske hold til Löw og lader sig ikke lokke til at afsløre detaljer. Sikkert er det, at Buschmann og hans medarbejdere har fundet nogle svagheder, som tyskerne vil forsøge at udnytte. Men som professoren siger: »Jeg har lavet mit arbejde for holdet. Målene kan jeg ikke score for dem.«