»Hvis jeg var DSB, ville jeg starte med at fyre ham der.«

Kommentaren kom fra en passager i lyntoget fra København til Aarhus. Jeg havde nu gået igennem kupeen to-tre gange uden tilsyneladende at have lyst til at se billetter. Ifølge passageren gik jeg bare og lavede ingenting, kunne man godt høre. I hvert fald ikke noget værdiskabende. Så hvis det var hans (private) firma, ville jeg stå først til at blive fyret.

Hvad han ikke vidste var, at jeg faktisk var i gang med at redde hans togtur. Togets interne kommunikationssystem virkede ikke, hvilket ville betyde, at vi ikke måtte køre under Storebælt. Systemet skal virke i tilfælde af evakuering. Jeg var i færd med at genstarte systemet ved at tage nogle maksimaler og lade dem være nede i ca. et minut. Det drejer sig om fem handlinger fire forskellige steder i toget.

Hvis lokomotivføreren skulle gøre det, skulle toget holde stille med forsinkelse til følge. Det lykkedes lige akkurat at få systemet til at fungere inden Korsør, hvor det skulle virke. Ellers kom toget kun til Korsør og ikke til Fyn og Jylland, som de 200 passagerer forventede. Jeg så ingen grund til at fortælle passagererne om det. Vi lod bare som ingenting, for vi fik det jo til at virke.

Togpersonalet laver mange af den slags redninger, som ingen ser. Man kan ikke se sådan noget i en statistik og et excelark, og derfor regner man det ikke for noget. Men det er os på gulvet, der holder sammen på det hele. Limen, om du vil. Men fjern mig endelig fra toget og se, hvad der så sker. Et privat firma vil helt sikkert forsøge at fjerne personalet. Det er for dyrt i drift - eller er det? Morten Færgemann Sørensen, togfører, Hellerup