Hoveddøren er allerede åben, da jeg ankommer til parcelhuset. Murene er af røde sten, Dannebrog flagrer fra baghaven, og en god håndfuld flag er sindrigt spredt i forhavens blomsterbede.

Der er inviteret til familiefest, og jeg befinder mig i et hjertevarmt villakvarter i midtjyske Grindsted.

I storrumskøkkenet hilser jeg på værtsparret, der er i gang med at stille maden frem. Salater, hjemmebagt brød og kartofler i forskellige varianter. Det dufter skønt.

Det er min kærestes veninde, der har inviteret. Og selv om der er flere velkendte ansigter fra værtsparrets nylige bryllup, så er der også mange ubekendte.

“Hvad laver du så?” spørger en af de andre gæster. “Det skal man jo spørge om,” siger hun med et smil.

Jeg har fået en velkomstdrink i hånden og fundet mig til rette langs en væg.

“Jeg skriver på en bog,” svarer jeg.

“Ej, jeg kender en, der lige har udgivet en børnebog, hvad handler din bog om?”

“Om bæredygtighed,” fortæller jeg og uddyber lidt.

“Det er et vigtigt emne,” svarer hun.

Jeg ved ikke, om jeg er overrasket over hendes svar. Måske lidt.

Jeg kan godt forstå, at man som børnefamilie og med en hverdag, der skal hænge sammen, har andre ting at tænke over end bæredygtighed, klimaet, kloden.

Men gang på gang i løbet af aftenen – om det er sygeplejersken, mureren, juristen eller ambulanceredderen, jeg taler med – så falder det dem ganske forståeligt, at jeg skriver på en bog om bæredygtighed.

Stort set alle har de en historie, en oplevelse at dele, noget, de har tænkt over, noget, de har gjort, et dilemma, de har stået i, der kobler sig til bæredygtighed. I privaten, i arbejdet, i samfundet.

Omstillingen til bæredygtighed har bevæget sig ind i parcelhusene på villavejene og i samtalen over køkkenbordet og hen over ligusterhækken. Det er en dagsorden, der berører os alle.

Det var i hvert fald min lille uvidenskabelige konklusion til familiefesten på villavejen i Grindsted.