Pokud by se uděloval titul nejsmutnějšího a nejodevzdanějšího vládního usnesení, spolehlivě by ho letos získal plán kabinetu Bohuslava Sobotky na boj proti korupci do roku 2017. Tedy kdybychom ho navíc brali vážně. Body, kterými nabízí kabinet omezit korupci, však spíše vyvolávají pocit, že si z nás ministři dělají srandu. Autor blogu poměrně nedávno na tomto webu napsal, že jeden z nejpoužívanějších českých politických prostředků, jak si nekomplikovat vládnutí, je přístup „nechat problém vyhnít“. V případě boje proti korupci se to zdá být osvědčený recept a vláda jej opět použila.

Strany vedené Bohuslavem Sobotkou, Andrejem Babišem a Pavlem Bělobrádkem nám například slibují, že do konce roku 2017 prosadí nový zákon o státních zástupcích – kteří jsou nejpotřebnějším represívním nástrojem proti úplatkářství. Úžasný plán. Až na to, že na zákonu pracovali odborníci od roku 2010 a jeho velmi profesionální podoba byla připravena ke schválení sněmovnou už loni na jaře. Tato vláda zákon vykostila a napsala nový v podobě, kdy by se ze státních zástupců – řečeno s mírným přeháněním – stali úředníci závislí na politické moci (tedy té části společnosti, kterou považuje veřejnost za nejsnáze korumpovatelnou).





Vláda taky přišla s nápadem registru smluv. Tedy zveřejněním průběhu obchodních transakcí státu, krajů nebo obcí se soukromými i státními subjekty; s výjimkou těch, na něž se vtahuje zákon o utajovaných skutečnostech. Zjednodušeně řečeno občan by si seznámením se smlouvami mohl udělat sám obrázek o jejich výhodnosti či nevýhodnosti pro stát, kraj nebo obec – tedy i pro jeho vlastní peněženku. Tento zákon byl připraven ke schválení letos na sklonku jara s tím, že je do něj nutné zapracovat pár formalit. No a kde je dnes? Rozpitván hádkami koalice někde pod stolem. Možná to ale politici do konce roku 2017 stihnou.

Občan nemá dost nástrojů, jak si vymoci kontrolu těch, kdo rozhodují, tedy především politiků. Tweetni to

Zákon o střetu zájmů. Už vzhledem k obrovskému střetu zájmu ministra financí Babiše, jehož firmy jsou hodně provázány obchodováním se státem, by bylo dobré ten zákon mít. Máme tu poměrně bezzubé majetkové přiznání politiků. Ale už roky se debatuje, že by stát neměl obchodovat s firmami, a to ani formou jejich dotací, které mají nejasného majitele (viz soláry). Protože co znamená majetkové přiznání politiků, když nevíme, zda stát, kraje nebo obce neobchodují s firmami, jejichž skrytými majiteli jsou politici? Kolik politiků vydělává na solárních dotacích jako skrytí majitelé? Zákon, který by taková podezření velmi omezil, je debatován a navrhován až pět let. Bez výsledku, Ale není špatné jej dát do plánu…

Skutečných kroků, které vedou k velkému omezení prostoru pro korupci, je spousta. Všechny spočívají v dohodě správců této země a jejích občanů, že se budou vzájemně kontrolovat a že budou této kontrole otevření. Zatím jsou biti občané, stát má možnost vynutit si kontrolu našich životů mnoha předpisy - a každý z nás třeba jen při placení daní vidí, jak jsou ty předpisy přísné a jaké následky může přinést jejich nedodržování. Občan ale nemá dost nástrojů, jak si vymoci kontrolu těch, kdo rozhodují, tedy především politiků.

Nyní vidíme, že politici se nijak nesnaží to občanům ulehčit. Prostě to nedělají. Jak říká pan Patizon, tato vláda si buď neumí poradit – aspoň v boji proti korupci – nebo je liknavá naprosto úmyslně. Ví, že když povolí kontrole otěže, jako to udělal premiér Petr Nečas, může se jí to hodně nevyplatit. Takže vývoj je opačný. Zákony, které brání úplatkářství, klientelismu a hlavně defraudaci, jsou odsunovány a přehlíženy. Dát je do plánu je bezpečnější. Autor blogu přečetl za svou novinářskou kariéru takových vládních plánů už devatenáct. A pan Patizon právě počítá, kolik záměrů se podařilo uvést v život. Je to složitá práce. Tak příště.

P.S. Vítězem miliardového tendru státního podniku Lesy ČR na lesnické práce a prodej dřeva od roku 2015 je společnost Uniles ze skupiny Agrofert ministra financí a šéfa hnutí ANO 2011 Andreje Babiše. Z 30 dosud uzavřených smluv na jednotlivých územních jednotkách má Uniles podepsáno osm smluv.

Tolik zpráva ČTK. Možná je to příspěvek ministra financí Babiše k boji proti klientelismu. Když v minulosti vyhrál tendr Lesů někdo, kdo měl nějak blízko k ministrovi zemědělství nebo třeba šéfovi tohoto státního podniku, vznikalo vždy velké podezření na klientelismus a korupci. Jak tedy vnímat, když státní zakázku tak velkého rozsahu vyhraje firma vlastněná ministrem financí? Bezesporu jde minimálně o gigantický střet zájmů, který je v normální demokracii nepřijatelný.