Ingenjören var en man, aldrig annat än en man, och det fanns ett stort motstånd mot att släppa in kvinnor i den världen. 1917 blev Vera Sandberg Sveriges första kvinnliga ingenjör.

Vid Chalmerska industriskolans vävavdelning utbildades visserligen både kvinnor och män i början av 1800-talet. Första kvinnliga chalmeristen hette Pernilla Helena Huldt.

Men avdelningen lades ner och från 1829 utbildades endast män vid Chalmers. Så var det tills 1914 då Vera Sandberg antogs, som enda kvinna bland 500 män.

Det lär ha varit så att hon fick tenta sig in på utbildningen medan männen antogs på sina betyg. Och det var tuffa tentor.

– Hon var väldigt road av kemi och ville verkligen ta sig in på utbildningen, berättar svärdottern Else Resare.

Vera Sandberg föddes 23 maj 1895 på Hångers gård i Ljungby. Under hennes uppväxt drev familjen Långasjönäs pappersbruk i Blekinge. Hon växte upp med sin mamma och morfar. Mamma Maria Sandberg var den som drev bruket efter sin far, så det fanns en stark kvinna att inspireras av under uppväxten.

Vera Sandberg lär ändå ha fått det tufft under kemistudierna på Chalmers. Det finns ett par dikter som hon ska ha skrivit under sin studietid om hur svårt det var som kvinna i en manlig värld. Ingen vet i dag med säkerhet att det verkligen var Vera Sandberg som skrev dikterna men det är så historien har skrivits.

Den andra dikten senare under kemistudierna tyder på en större självsäkerhet, och hon tar själv en roll i en kvinnlig frigörelsekamp.

– Fast någon rödstrumpa var aldrig mamma. Jag märkte aldrig att hon var intresserad av de frågorna, säger sonen Håkan Resare.

Vera Sandberg kastade sig ut i nästa manliga värld efter studentexamen 1917, till företag som AB Skandinaviska Raffineriet i Partille, olje­fab­ri­ken i Karlshamn, gummifabriken i Helsingborg och slutligen på Sieverts kabelverk i Sundbyberg där hon jobbade från 1930 till 1937. Hon finns med i en jubileumsbok från Sieverts kabelverk där hon syns i labbet.

Jag ser boken och flera foton hemma hos Håkan och Ann Resare i Nacka utanför Stockholm.

Han kallar henne mamma, för det är vad hon varit. Hans biologiska mamma dog i barnsäng samtidigt med en av de tvillingar hon väntade. Där stod pappa Ragnar Resare kvar med fem söner, varav treårige Håkan var en.

Vera Sandberg var bekant med Ragnar Resare sedan tiden i Göteborg och hon skrev nu för att beklaga sorgen. I och med det återupptogs kontakten mellan dem.

1937 gifte sig Vera Sandberg och Ragnar Resare. Hon slutade tvärt sin yrkeskarriär och flyttade till Storfors i Värmland där han var ingenjör vid bruket.

- Hon har beskrivit det som den lyckligaste dagen i sitt liv, när hon gifte sig och fick fem pojkar på köpet, säger Else Resare.

Vera Sandberg skulle aldrig mer yrkesarbeta. Hon levde för familjen, visserligen med hembiträde och trädgårdshjälp men hon såg till att ta hand om barnen. Hon gick på möten med kyrkans syförening och sydde sina egna kläder.

Bolagsstämmorna med sina syskon i familjens pappersbruk var det närmaste hon kom förvärvsarbete på senare år.

Ragnar Resare dog 1950 och Vera Sandberg flyttade till Karlstad, sedan till Stockholm och bodde där i en våning på Linnégatan.

Hon dog på julafton 1979.

Sönerna har alla tagit universitetsexamina. Håkan läste vid Kungliga Tekniska högskolan och blev bergsingenjör.

Vera Sandberg har gett namn åt bland annat Chalmersspexet Vera, Vera Sandbergs allé, ett konferensrum på Chalmers och en av Chalmers luftballonger.

Det här är en artikel från tidningen Teknikhistoria. Prenumerera på den här.



Följ Ingenjörskarriär och Teknikhistoria på Facebook!