Dela via: Facebook

Twitter

LinkedIn

Beväpnade med löfte om goda intentioner och att skydda folk från obehag har vi nu en sällan skådad koordinerad attack på yttrandefriheten. Den har inte varit så här hotad på länge och hotet kommer från olika håll.

Som ni som följer mig vet ägnar jag mig åt fakta, inte konspirationsteorier. Även om inledningen är dystopisk nog att kunna åtföljas av just en sådan teori är det inte det. Tyvärr måste jag säga. Jag hade gladeligen avfärdat det som överdrifter.

Jag har skrivit landets första bok om påverkan och sociala medier, och den ska ses delvis som ett debattinlägg i en del av detta. För Bonniers koordinerade attack mot Google i veckan är just det jag varnar om i boken.

……………………………………………………………

Alla läsare som vill kan ladda ner några smakprov från boken som jag lagt längst ner i inlägget som PDF-er och som berör just detta ämne.

…………………………………………………………….

När sociala medier, som Youtube, Facebook och Twitter, uppfanns tappade plötsligt mediebranschen som helhet makten över informationen. I media sker allt “top down”, vilket innebär att ingenting av kanalernas innehåll produceras fritt av läsarna. Utan allt produceras av de av mediehuset utvalda, oftast anställda men även frilansare på kontrakt. Sociala medier är inga medier sitt namn till trots. De är kanaler för andra människor.

I sociala medier produceras inget av innehållet av ägarna utan allt produceras av användarna.

Plötsligt fick vem som helst utan kostnad och hinder som makt eller kunskap möjlighet att göra sin röst hörd. Eftersom engagemang inte räckvidd i och med detta blev valutan i media kan sådana som jag, tack vare sökmotorer som Google, nå ut lika bra som nationella ledarsidor och slå de flesta lokaltidningarna i räckvidd.

En riktig revolution som har demokratiserat det fria ordet.

Anklagelserna mot Google rör algoritmerna, som är koder som styr sökresultatet. Att samtliga mediehus också använder algoritmer i sina arbeten vill de inte tala högt om. Bäst att utmåla dessa serier av koder som något slags ondskefullt sagoväsen. Algoritmer styr till exempel de flesta tidningarnas startsidor idag, baserat på vad som klickas så flyttas artikeln upp eller ut från startsidan. Det är inga konstigheter. Algoritmer hjälper oss att sortera information.

Men mediehusen är arga. För att sociala medier har gjort att de inte har monopol på information längre.

Tidigare fick bara de som valdes ut av mediehusen en plattform att göra sina röster hörda. Samma princip gäller än idag – det är bara de debattredaktionerna väljer ut som får publicera sina debattartiklar. De har även tappat pengar och läsare och gör så i raskt takt. Därför har de sedan 2013 aktivt bildat opinion mot politiker för att begränsa såväl sociala medier som Google. Tidigare fick mediehusen marknadsföra sig gratis nämligen, nu har de privata företagen Facebook och Google helt rimligt sett till att man måste betala. Då ökade ilskan från media och kampanjen intensifierades, för att kulminera i “Bonnier versus Google-gate”.

Söker man på “google” på Expressen och sorterar efter datum får man upp helt osannolika 73 artiklar och inlägg publicerade bara på Expressen sedan kampanjen inleddes den 4 mars för att kulminera den här veckan, när källkritikens dag är så att fokus är extra stort på just dessa frågor.

Väldigt många har Expressen själva benämnt som nyheter. För att det passar dem såklart och de äger plattformen. Men inga av dem ska ses som något annat än opinion. Syftet är att påverka politiker att hjälpa dem att lagstifta mot Google och mot sociala medier. Det verkar som om de här stora kanonerna fått politikernas öra tyvärr, för att de har för dålig koll på såväl branschen som debatten och det låter ju viktigt (få bort hat).

Men Expressen har gått över alla anständiga gränser här tycker jag, vilket Jan Schermans inlägg får vara det tydligaste exemplet på.

För Scherman skrev ett “öppet brev” till Googles svenska VD och så fort en journalist skriver “öppet brev” vet man vart det barkar. Och jag har aldrig sett tydligare exempel på ren smutskastning förklädd till journalistik faktiskt.

Eller kolla på de här personangreppen:

undflyende, räddhågsen, nonchalant, rädd, girig, okunnig, saknar ryggrad,

Detta tycker Jan Scherman är en rimlig krönika. En verbal spya mot personen Anna Wikland, som råkar vara Sverigechef för Google. För aldrig har väl ett debattinlägg så kapitalt saknat konstruktivitet. Han blev arg och kände för att endast beväpnad med personangrepp använda sin makt medialt på ett av landets största mediehus få utlopp för den ilskan.

Oproffsigt är bara förnamnet.

Men till skillnad från Jan Scherman jobbar jag inte med personangrepp utan håller mig till att kritisera hans text. Huruvida han har någon ryggrad, är nonchalant eller något annat han beskyller Google-chefen för vet inte jag för jag känner inte honom.

Fint att Scherman lyfter fram det här – att han hittar sig själv på Google. Och beskrivs inte bara med namn och yrke utan blir påklistrad en rad falska och nedsättande omdömen. Observera att detta är hämtat från samma text när Scherman själv aspirerar på SM i nedsättande omdömen. But it’s ok when I do it.

Och när nu han ändå lyft fram just vad som kan hända när man googlar så gjorde jag just det.

När man söker på “rebecca weidmo uvell höger” så är den andra träffen en artikel på Politism, Schibstedts och LO:s ungdomsgård för socialister.

Artikeln är fullständigt vidrig. Full med påhopp och hat bara.

När SVT skulle “granska Facebook-grupper” och gav sig på gruppen Rädda vården såg det ut så här:

Uthängd. Av public service. Det enda som saknades i Jan Schermans beskrivning var bilden på Fredrik Antonsson. Han slutade i vården efter det drevet.

Bra att Scherman engagerar sig i detta att bli uthängd med nedsättande kommentarer. Men hur otrevligt det än är, är det alltså inget som är olagligt. Och borde inte vara. Att skriva elaka saker om andra människor och att dessa måste tåla detta är en del av yttrandefriheten. Som Sherman själv gladeligen tillskansade sig när han nu blev jättearg på Google.

Båda artiklarna är fullt sökbara på Google. För att de är en av de 130 000 miljarder indexerade sidor som finns där och som växer varje dag.

Och för att Google ett verktyg för att nå andras artiklar och inlägg, inte ett sätt för ett mediaföretag att sprida kampanjer. Men söker man på Expressen finns samtliga av Expressens publicerade inlägg sedan internets barndom också där.

Här är ett axplock av de 73 artiklar och andra inlägg Expressen publicerat i sin kampanj sedan den 4 mars:

Google tillåter Granskning Sverige att sprida trakasserier. I artikeln refererar en kvällstidning åt det omoraliska att smyga runt i folks trädgårdar och ringa deras familjemedlemmar. Ironin är påtaglig ty smyga runt i folks trädgårdar och hoppa på folks familjer är snarare ett krav för att få jobba på Expressen och Aftonbladet som reporter, än ett undantag. De har hittat på hela den grenen. Inte mig emot om de själva slutar trakassera folk de vill ha nyheter ifrån men lite magstarkt av just dem att när det gäller andra ha landets bästa moral.

Även ledarredaktionen skrev om Google. Givetvis. För ledarsidans löner betalas också av mediehuset och de är inte oberoende chefernas vilja. Dessutom ligger det även i dessa anställdas intresse att strypa konkurrensen från sådana som mig, som tar läsare varje dag och som slår dem i nyheter från egna granskningar.

Tack vare Google och att deras algoritm styrs av engagemang men även saker som hyperlänkar för att de belönar folk som är generösa och skickar läsare till andra sajter, hamnar min blogg högt upp när man söker på ämnen jag skriver om.

Tidningsutgivarna, som är mediebranschens lobbyister, passade givetvis på också. Google-gate publicerades alltså samtidigt på nyheter, på ledare, i krönika och på debattsidan. Och även som TV-inslag. Alla kanoner var framme.

Men i TU:s artikel blir det tydligt vad agendan är – på Youtube laddar okända användare upp material från deras medlemmar. Och de förlorar därför pengar.

Målet med hela den här propagandan sedan 2013 är att få politiker att tvinga Google och Facebook att anställa en redaktion.

Och därmed göra dem till medieföretag. I det ögonblick de får igenom sin vilja har de lyckats utplåna sociala medier. För då blir det återigen en redaktion som avgör vilka som ska komma till tals och vilka åsikter som ska få yttras och spridas. Precis som på “den gamla goda tiden” när ingen kunde nå ut som inte hade godkänts av media.

Som av en slump är det exakt detta Thomas Mattsson, chefredaktör för Expressen, krävt i åratal. Jan Helin krävde samma sak när han bossade över Aftonbladet. Lanserad som någon slags lösning på just detta drev men det är alltså vad Mattsson krävt i åratal. Det är målet med all opinionsbildning.

Men om infrastruktur, som Google, skulle tvingas avgöra vad som är fint och fult vad gäller åsikter, när de via lagstiftning skulle avkrävas ansvar för vad hela världens människor som använder internet tycker och skriver, då har vi faktiskt dödat internet.

Den fria informationen. Själva grejen med internet. Och detta är vad hela den samlade mediebranschen vill, inte bara den svenska. Alla de som är traditionella och inte byggt nya sorters företag bortom traditionella strukturer alltså. Det vill säga, de som inte anpassat sig.

Notera att hela det här drevet bygger på en antisemitisk lista på judar som någon på Expressen googlat sig till bland de 130 000 miljarder indexerade sidor som ligger online.

Vet ni vad man får om man googlar “I hate white”?

Bara vad gäller filmer får man upp över 50 miljoner träffar.

En av dem är Svarta pantrarnas Philadelfia-boss som på filmen skriker att han hatar alla vita. Filmen är från 2010 och har visats över 700 000 gånger. Med detta försöker jag givetvis inte säga att vare sig detta eller lägga ut en antisemitisk lista är okej, personligen är jag väldigt engagerad mot just antisemitismen i Sverige och skriver ofta om hotet mot judar. Utan att detta är baksidan av yttrandefriheten – att folk av alla kaliber hyser vidriga åsikter. Men vi ska inte förbjuda åsikterna. Det är ett totalitärt sätt att lösa det här. Vidriga åsikter bekämpas med en fri debatt och demokrati.

Men det är bara att gratulera Bonnier. Den opinionsbildning de och samtliga mediehus i landet hållit på med med i alla fall sedan 2013 har gett resultat.

Man lyckades först när man bestämde sig för att det inte funkar med att Thomas Mattsson i varje blogginlägg och framträdande skyller allt på Google och Facebook eller med krönika efter krönika av random anställd tyckare med “klaga på sociala medier” i tjänstebeskrivningen. Och istället kallade det “nyheter” och “granskning” och publicerade 73 inlägg inom loppet av knappt 10 dagar.

Även Moderaterna, som är mitt parti just för att man har frihet och yttrandefrihet som en av grundstenarna i sin liberala ådra, påverkades av detta och Andreas Norlén börjar prata om att kalla Google till förhör. Något jag hoppas Google bestämt säger nej till. Inte ens ett korrupt statsråd har skyldighet att medverka i KU-förhör.

För att inte skämmas som moderat hoppas jag också att Norlén och övriga i mitt parti tar sitt förnuft till fånga och innan de går på Expressens trollning läser in sig på debatten.

För man kan inte tro på allt man läser i tidningen, framför allt inte så här i veckan när källkritikens dag ändå uppmärksammas.

Jag hoppas Google fortsätter att konsekvent bevaka gränsen mellan yttrandefriheten, som media nu tyvärr släppt i jakt på makt och pengar och återinfört informationsmonopol, och början på antidemokrati.

Censurera internet håller nämligen bara typer som Erdogan, Kim Jong Un och Putin på med.

Smakprov bok 1

Smakprov bok 2

Smakprov 3

………………………………..

Stöd mitt arbete, bli en Patreon

Eller Swish: 0762096244

Backa bokprojektet “Pampens historia“