Om skribenten Bassam Al-Baghdady är 39 år gammal och bor i Stockholm. Han jobbar som frilansjournalist, integrationscoach och boköversättare. Följ honom på Twitter: @ Bassamius.

Detta är åsiktstext i form av en debattartikel. Åsikterna är skribentens egna och inte Nyheter24:s.

Tänk dig att du går in i en klädaffär för att köpa en röd skjorta men expediten tycker att du ska ha den blåa oavsett vad du önskar. Tänk dig att du är kvinna och sitter på ett flygplan som nödlandar i Saudiarabien. I väntan på att lämna landet, och av respekt för landets rådande seder tvingas du in i en svart heltäckande klädsel.

Eller, Föreställ dig att du får ett gossebarn och dina religiösa föräldrar vill könsstympa barnet för att i deras föreställningsvärld är det fräschare med en stympad snopp.



Scenerna ovan är direkt tagna ur åsiktskorridoren idag. Alla som råkar trampa in där måste hålla sig till de rådande åsikterna. Åsiktskorridoren har en alldeles egen hierarki. Högst upp finns de som väljer våra åsikter åt oss.

Någonstans i mitten finns de som argumenterar frenetiskt för att åsiktskorridoren är en illusion. Längst ner i hierarkin lever det stora massan som inte vet sitt bästa. Vi kallas antingen för arbetarklass när vi applåderar de som är högre upp, eller lågutbildade lantisar om vi inte gör det.

Vi har nått den gränsen att det blivit nästan tyst i våra fikarum efter att vi har snackat om vädret. Alla vet redan vilka åsikter man bör hålla sig till, och må Kalle Anka förbarma sig över den som sticker ut.

Prova själv att diskutera islam eller invandring? Jag slår vad att det kommer låta ungefär så här: ”IS har inget med islam att göra, utan de bara tolkar koranen på fel sätt”, Som att det finns ett rätt sätt att tolka koranen på. Invandring då? Jo, ”vi måste hjälpa alla, tänk på alla barn i Aleppo”. Dessa klichéer snurrar runt, runt, runt hela långa dagen. Oavsett om folk verkligen tycker det innerst inne.

Jag som flydde en religiös diktatur för snart 17 år sedan känner oro när alla verkar ha samma åsikter. Det som bekymrar mig mest är att jag ser tendenser i Sverige som påminner om den smala åsiktskorridoren som jag flydde ifrån.

Jag tar det på största allvar när någon inte vågar säga vad den verkligen tycker. Jag får déjà vu-känsla när någon försöker linda in sin åsikt i en massa ursäkter.

Du är varken islamofob eller rasist om du tycker att islam förhärligar våldsdåd. Du är inte rasist om du tycker att SD har rätt i någon fråga. Att inte våga säga att man håller med SD i vissa frågor är i själva verket ett mycket större problem än att rösta på dem.

Morgondagen blir vad vi gör den till. Om vi värnar om vår sekularism, yttrandefrihet och demokrati, kommer våra barn att njuta av det såsom vi har gjort hittills.

I ett tolerant samhälle bör vi kunna diskutera alla frågor öppet och sakligt utan att ägna oss åt smutskastning, mobbning och stämpling av oliktänkande. Även när det dyker upp åsikter som vi starkt ogillar.

Vi klarar det. Vi måste göra det, för att alternativet är värre än vad någon av oss kan föreställa sig. Jag har varit där, jag vet vad jag snackar om.