I dag tenkte jeg å skrive om søppelkaoset i Oslo. Som en del av researchen kontaktet jeg Byråd for miljø og samferdsel for en enkel statusrapport.

Men det må ha vært feil tidspunkt.

Jeg blei i hvert fall pittelitt overraska av svaret jeg fikk fra byrådssekretær Anja Bakken Riise. For enkelhets skyld poster jeg herved samtalen i sin helhet:

Så, kort oppsummert: Våre lesere kan dessverre ikke få vite hvordan det ligger an med deres hauger med søppel, fordi det skal Aftenpostens lesere få eksklusivt i morgen.

Tenkte bare dere ville vite det.

Tenkt seg om?

Noen timer seinere, etter kontortid, tikker det inn en epost fra Anja Bakken Riise om at vi kan få litt søppel, men ikke alt. Hun hadde snakket med byråden: Dersom du ønsker noen rene status-kommentarer, må du gjerne bruke noen av disse under her. Mitt utgangspunkt var at saken blir noe begrenset når det kommer en annen sak i Aftenposten i morgen om nye tiltak som byrådet har iverksatt. Men du står altså fritt frem til å bruke noe av det følgende, skriver hun:

«Nå begynner vi endelig å se slutten på innkjøringsfasen og at avfallsinnsamlingen begynner å stabilisere seg. I forrige uke ble det samlet inn 2466 tonn matavfall, plastemballasje og restavfall, som er nogenlunde likt normalnivå, mens det ble samlet inn 637 tonn papir, papp og kartong, som er langt over normalnivå. Klagetallene for både innsamling av matavfall, plastemballasje, restavfall og papir ble også redusert i forrige uke.» Stemmer ikke helt oversens med kveldens utvikling og krav fra byrådslederen om full gransking?

Det gjør vel heller ikke denne virkelighetsbeskrivelsen:«Selv om Renovasjonsetaten melder at de fleste nå opplever å få avfallet hentet til riktig tid, er vi ikke helt i normalsituasjon. Avfallsinnsamlingen er ikke helt på et tilfredsstillende nivå, og det er fortsatt et for høyt antall klager. Derfor fortsetter Renovasjonsetaten med flere ekstraordinære tiltak, som ekstra renovasjonsbiler med mannskap til å håndtere klager direkte, og innsamling av avfall i helgene fortsetter så lenge behovet er der.»