Svar: cirka 2 500 utländska och 10 000 regionala IS-medlemmar hålls fängslade där av kurder i en allians med USA, plus de drygt 70 000 kvinnor och barn som finns i helveteshålan al-Hol.

USA och president Trump har under lång tid sagt att ursprungsländer som Sverige måste ta ansvar för de utländska IS-fångar som finns i kurdiskt förvar i Syrien, men Sverige med flera länder har vägrat att ta det ansvaret, undantaget Ryssland och Uzbekistan, som tog hem.

Även kurderna själva har försökt nå ut till Europa, Sverige inkluderat, och bett dem att ta ansvar.

Ingen svensk politiker har dock velat vara den som tar hem IS-fångar, svenska terrorforskare har sagt att det kan vara farligt, det har inte heller funnits någon opinion bland svenska folket för detta – men har man verkligen utgått från fakta och realitet när man har tagit dessa beslut?

Fakta och realitet är att man har valt att lägga över ansvaret på kurder, som inte ens har ett eget land och som själva är en utsatt grupp.

De tog under kriget och maktvakuumet kontrollen över nordöstra delar i Syrien, men har alltsedan IS bekämpats i Raqqah hotats av allt från syriska regimen, islamistiska miliser och Turkiet.

Att kurder långsiktigt skulle klara av att behålla kontrollen över det här området är det ingen som har sett som troligt.

Ändå har vi ansett att just de ska hålla IS-fångar i förvar och säkra Europa från terror.

Hur har man tänkt att detta ska gå till?

USA ville från början inte ens gå in och ge stöd till kurder i Syrien. De hade valt FSA som sin allianspartner, den så kallade Free Syrian Army, som redan tidigt blev allt mer militant islamiserad och upplöst i bland annat olika al-Qaida-grupperingar.

FSA har även fått stöd av och gjort gemensamma militära offensiver med Turkiet, som har den näst största Nato-armén.

Turkiet ser kurderna i Syrien som terrorister som hotar deras existens och de vill inte ha dem nära sin gräns. Även USA och EU har terrorklassat den kurdiska ursprungsgruppen PKK ur vars ideologi de kurdiska miliserna YPG och YPJ har växt fram.

Det har hela tiden också funnits turkiska PKK-krigare i nordöstra Syrien och idolbilder av PKK-grundaren Abdullah Öcalan på YPG:s baser.

För att USA skulle gå med på att gå in med militärt stöd till kurderna krävde man att de skulle byta namn till SDF, Syrian Democratic Forces, samt att även andra etniska gruppers miliser skulle ingå under deras paraply.

Att stödet handlade om krass geopolitik, det vill säga att förhindra syriska regeringstrupper med stöd av Ryssland och Iranstödda Hezbollah skulle ta Raqqah med närområden från IS var uppenbart.

Det handlade aldrig om att i längden hjälpa kurder eller att se till att de fick vad de vill ha – nämligen autonomi.

Förr eller senare skulle kurderna överges av USA och bli utelämnade till attacker från antingen syriska regeringsstyrkor eller Turkiet med eller utan FSA.

Och det är nu på väg att hända.

USA har meddelat att de ska lämna och Turkiet har sagt att de kommer gå in militärt.

Kurder har ingen chans att stå emot en turkisk invasion, de saknar fortfarande tung beväpning och de strider i små gerillagrupper, vilket ger som troligt scenario mycket blodiga strider följt av turkisk kontroll. Samt eventuellt efter det syrisk regeringskontroll, som skulle kunna ske genom förhandlingar mellan Assad och turkiska presidenten Erdogan.

Förutom vad denna manöver kommer att kosta i människoliv och naturligtvis känslor av ilska, sorg och svek bland kurder återstår ett enormt säkerhetsproblem gällande de fängelser och läger som finns i regionen – när krig bryter ut kan det leda till förlorad kontroll över dessa.

Det kan leda till upplopp, till att fångar bryter sig ut eller även fångutväxlas.

Är detta den lösning som vi har känt oss mest säkra med?

Vi måste också räkna med att det kan finnas ett stort hämndbegär mot europeiska länder som har låtit barn svälta och även dö i al-Hol. Enligt rapporter från människorättsorganisationer har kvinnor och barn hindrats från att söka hjälp hos både sjukvård och hjälporganisationer som finns på plats, vilket är en faktor till att radikaliserade har blivit ännu mer radikaliserade.

Att reagera med rädsla är en normal reaktion när det kommer till terror.

Men den rädslan slår ofta tillbaka.

Och det ser tyvärr ut som att det slaget mot Europa är på väg att komma nu.