Det här är en debattartikel. Åsikterna som framförs är skribentens egna.

DEBATT. Förslaget om fortsatt drift av Ringhals 2 är ett bevis på stor okunskap. Eller så menar förslagsställarna att politiken ska köra över Strålsäkerhetsmyndigheten. Om det skulle bli verklighet ställs kärnkraftsäkerheten åt sidan, skriver Lars-Evald Kaliff, expert kärnkraftsunderhåll och debattör.

I dag den 22 januari, röstar riksdagen om oppositionens förslag att ge statligt ägda Vattenfall i direktiv att driva Ringhals 1 och 2 vidare. Om avvecklingen av den svenska kärnkraften tillåts fortsätta kommer det att gå till historien som ett av de största politiska misstagen i modern tid, menar man. De tillägger att: ”Därför bör regeringen se över möjligheterna för fortsatt drift av Ringhals 1 och 2 tills dess att erforderlig och tillräcklig leveranssäkerhet av elproduktion tills södra och sydöstra delarna av Sverige kan garanteras”. Ett annat motiv för fortsatt drift är att spara årliga utsläpp motsvarande 8 miljoner ton koldioxid.

I och för sig kan man ha förståelse till oppositionens förslag då överföringskapacitet är ett problem och med växande elkonsumtion kommer effektproblematiken att tillta. Men Ringhals är inte lösningen på detta av det enkla skälet att kärnkraftverken inte har förutsättningar för längre drift än de som Vattenfall har satt ut, dels ekonomiska dels tekniska och strategiska.

Dessutom är förslaget att ge ägardirektiv till Vattenfall för fortsatt drift av Ringhals 2, R2; ett bevis på stor okunskap eller så menar förslagsställarna helt enkelt att politiken ska köra över Strålsäkerhetsmyndigheten (SSM) som är tillståndsgivare för kärnteknisk verksamhet, vilket i så fall är minst sagt häpnadsväckande.

Förhindra läckage

Det finns många faktorer som talar för att R2 ska fullfölja sin nedmontering som påbörjades sista december 2019. Den främsta är, den numera riksbekanta, bottenplåten i Ringhals 2:s reaktorinneslutning. Bottenplåten är en av flera barriärer för att i händelse av ett haveri förhindra radioaktiva ämnen att läcka ut till omgivningen.

Kortfattat kan sägas att mellan oktober 2015 och juli 2016 redovisade Ringhals kompletterande utredningar och analyser i denna fråga till SSM. Dessa omfattade bland annat en så kallad säkerhetsdemonstration, vilket innebär en stegvis genomgång och analys med pessimistiska antaganden av hela kedjan. Utifrån ett postulerat läckage genom bottenplåten identifierades möjliga läckagevägar och läckageareor, och därefter uppskattades möjliga läckagemängder ut genom inneslutningen.

Även konsekvenserna om vattnet från inneslutningen skulle ta sig utanför inneslutningen analyserades. Resultaten har slutligen jämförts med de referensvärden som gäller för utsläpp av radioaktiva ämnen till omgivningen.

Känslighetsanlayser

I analysen ingick även att genomföra känslighetsanalyser där ytterligare scenarier med avsevärt större antagna läckageareor prövades i teorin för att se om även dessa fall skulle resultera i acceptabla resultat. Ringhals kom fram till att strålsäkerhetsmässiga säkerhetsmarginaler uppnåddes och därmed fortsatt drift av Ringhals 2, även om skador med mindre djup än 3 mm lämnades kvar utan inspektion.

För Strålsäkerhetsmyndigheten innebar det här en mycket omfattande granskning under lång tid som involverade ett stort antal olika experter, bland annat inom områdena material, haveriförlopp och deterministiska och probabilistiska analyser.

Efter genomförd granskning beslutade myndigheten den 14 oktober 2016 att Ringhals AB, RAB, med vissa villkor, åter fick ta Ringhals 2 i drift. För drifttillstånd efter sista december kräver myndigheten att RAB ska visa orsaksförklaring med mera till bottenplattans försvagning. Detta förutsätter en okulär besiktning, vilket är ytterst svårt och tekniskt krävande och inte ekonomiskt försvarbart med tanke på ursprungsplanerad drift till 2025.

Frilägga komponenter

Tyvärr är det så att bevisbördan ligger på RAB och för att kunna göra detta krävs att stora komponenter måste friläggas från sina bäringar mot reaktorinneslutningens golv. Enligt Ringhals är detta i princip omöjligt att göra. Frågan är då om ett politiskt beslut ska köra över SSM och om detta skulle bli verklighet är detta oerhört allvarligt då kärnkraftsäkerheten ställs åt sidan.

Det är också viktigt att politiker har förtroende för ett affärsdrivande statligt företag nämligen att Vattenfall tar riktiga affärsmässiga beslut och investeringsplaner för att uppnå de mål som satts och godkänts av ägarna, staten. Vattenfall har som mål att nå en elproduktion som är fossilfri inom en generation. I det arbetet läggs långsiktiga planer med långsiktiga investeringar.

Vattenfall har i detta arbete inte enbart Ringhals att beakta utan en rad andra affärsområden. I det arbete har Vattenfall kommit fram till att Ringhals 1 och 2 inte ryms inom fattade strategiplaner, något som Vattenfalls styrelse har godkänt.

Stabil elförsörjning

Vidare fattar Vattenfall beslut om vilka produktionsanläggningar som har långsiktiga ekonomiska och miljömässiga förutsättningar att bidra till uppsatta mål, bland annat klimatmål. För kärnkraftflottan handlar det om anläggningar som kan livstidsförlängas med drift till 2045 och antagligen ännu längre och här ryms Ringhals 3 och 4 samt Forsmark 1,2 och 3. Helt klart kommer dessa verk att spela en viktig och avgörande roll för stabil elförsörjning.

Några andra faktorer som talar för en nedläggning av R1 och R2 är betydande investeringar i oberoende härdkylning, OBH. För R2 handlar det om cirka 500 miljoner kronor och den stora kostnaden är det fysiska skyddet, inte själva OBH lösningen i sig. Att lägga ner dessa pengar för en kort drifttid fram till år 2025 är tillsammans med andra faktorer inte försvarbart.

Vidare har frågan om R2:s el och reglerstyrning (I&C) kommit upp och kortfattat kan sägas att plattformen kan förlängas kanske fem år och därefter väntas stora kostnader.

Lång tidshorisont

Kärnkraft kräver långsiktiga spelregler och en lång tidshorisont, det har att göra med stora ekonomiska insatser samt säkerhetsmarginaler. Ett exempel är planerat underhållsarbete av anläggningarna som tar sikte på drifttid. Skulle Vattenfall ändra på nedläggningen av de båda Ringhalsreaktorerna väntas en mycket lång underhållslista med stora kostnader samt personella insatser.

Och vilka ska arbeta med allt detta samt fortsatt drift då konvertering av personal från R1 och R2 är i full gång. Driftpersonal är ingen som kan hämtas från gatan så att säga och även här har vi att göra med en säkerhetsfråga.

Lars-Evald Kaliff

Underhållsexpert Kärnkraft/

Energipolitisk debattör