Vi pratar alltså om nätneutralitet, integritet, datalagring och frihandel – ämnen och beslut som hakar i varandra och som har utgjort EU-politiska fundament under den senaste mandatperioden.

I allt detta har vi sett några svenska EU-politikers namn förekomma betydligt oftare än flertalet andras: Piratpartiets Christian Engström och Amelia Andersdotter.

Men när svenska medier nu vevat i gång sin bevakning av EU-valrörelsen lyser dessa med sin frånvaro. Förringandet når en både förnedrande och förfalskande bottennivå när Hanne Kjöller i Dagens Nyheter den 3 mars via Google (har vi hört den förut…) konstaterar att Christian Engström är en av våra mest omeddelsamma och passiva EU-politiker.

Kjöller skriver att hon har ”sökt i EU-statistik, mediearkiv och på nätet, väl medveten om att inte heller det ger hela bilden”, men att hennes artikel ändå är att betrakta som ”en spaning efter vilka som utmärker sig som osedvanligt aktiva respektive osynliga”.

Därefter slår Kjöller i Mediearkivet och konstaterar att till exempel åsiktsmumien Alf Svensson (KD) varit tio gånger så aktiv och kommunikativ via medier i Sverige som Christian Engström, vilken hon bara ”får tio träffar” på, ”varav alla utom en är en uppräkning av vilka som sitter i EU-parlamentet eller annan referens där hans namn ingår”. Det ”enda han presterat” är, enligt Kjöller, ”en debattartikel i Dala-Demokraten”.

Detta alltså sagt om någon som, jämte partikollegan Amelia Andersdotter, nått jämförelsevis otroliga resultat (i relation till att de utgör blott ett par promille av antalet parlamentsplatser): bland annat varit betydande för att stoppa Acta-avtalet och ”three strikes”, driva fram nätneutralitet och övervakning som kärnfrågor, leda förhandlingarna om ett nytt EU-samarbete för spårning av rymdskräp (Andersdotter), införa yttrandefrihetsundantag i varumärkesrätten och förbättra transparensen i licensiering av patent.

Vidare har man tagit initiativ till kommissionens utvärdering av upphovsrätten, bidragit med kartläggning och information mot EU:s upphandling av it-system, fått hela den gröna gruppen i parlamentet att anta PP-programmet om fildelning och varit de enda sedan 2012 som lyft frågan om Dataskyddsförordningen i Sverige.

Därtill har Engström och Andersdotter på ett högre strukturellt plan varit pådrivande när parlamentet i höstas krävde sin rätt att vara politiskt oenig som egen institution (“Notice & Action”-kampanjen), samt genom att lyfta telekompolitiska diskussioner i parlamentet så att sekretariat och andra inte bara skjutsar in Alcatel-Lucent och Telefónica för att ge "expertutlåtanden". Och allt detta vet vi tack vare att Engström och Andersdotter inte bara jobbar järnet i Bryssel utan även är mycket kommunikativa på hemmaplan.