DN Kulturs Malin Ullgren riktar en uppmaning till svenska debattörer: Ni måste genast "sluta bidra till vanföreställningar om åsiktskorridorer och elitens förtigande av sanningen".

Det finns alltså ingen åsiktskorridor, och har aldrig funnits någon, enligt Ullgren? Nej, så enkelt är det inte. Den kan ha funnits, men "om det någonsin fanns en åsiktskorridor, är den nu så grundligt riven att allt som återstår är en brädhög". Och brädorna slåss folk med nu.

Okej, så korridoren är reell - men vi får inte prata om den.

Ullgrens försvar för tysthetslinjen är att SD-svansen, rasisterna, fascisterna, alltid har hävdat att "pk-eliten" har förtigit sanningen. De livnär sig på denna klassiska konspirationsteori. Och, resonerar Ullgren, om vanliga debattörer börjar tala om åsiktskorridorer, då får rasisterna draghjälp. Vilket är förbannat illa.

Visst är det förbannat illa att rasister kan livnära sig på debatten. Men lösningen är inte självcensur. Det är en dålig idé. Och högst remarkabelt att en uppburen kulturjournalist ber andra journalister att "inte tala eller skriva en enda gång till" om tendenser inom deras gebit som de finner oroande.

Det är som om en professor på Karolinska institutet skulle uppmana alla läkare att "inte tala eller skriva en enda gång till" om misstag i vården, med argumentet att detta skulle kunna göra patienter oroliga eller gynna kvacksalveriet.

Skulle någon tro att en sådan strategi gynnade sjukvårdens kvalitet eller förtroendet för densamma? Det finns en rad vittnesmål från journalister om en begränsande korridor. Den mångårige DN-medarbetaren Lasse Granestrand har skrivit om det. DN:s Ulrika By har sagt att hon "av egen erfarenhet vet att vi väljer bort historier och händelser som lätt kan användas i främlingsfientliga syften."

Sveriges Radios Alice Petrén har berättat att hon inte kunde rapportera om hedersmord eftersom det ansågs stigmatisera invandrare. Erik Fichtelius, ordförande för Utgivarna, som myntat begreppet konsekvensneutralitet, skriver i SvD: "Tyvärr brister ibland denna konstitutionella förståelse av det journalistiska rapporteringsuppdraget både bland journalister och makthavare. Lackmustestet blir lätt rapporteringen kring 'invandrare'."

Menar Malin Ullgren att dessa journalister och redaktörer gynnar rasisterna?

Vittnesmål som dessa hindrade inte att Sakine Madon, kolumnist på denna ledarsida, har fått löpa gatlopp på Twitter. Detta efter att hon skrev om journalister som berättat för henne om rädslan för att gynna SD.

Trots flera offentliga vittnesmål låtsas alltså Madons kritiker som att hon har hittat på allting själv.

Kanske är de inne på samma spår som Ullgren: Strunt samma om det är sant eller inte, håll bara käften. Inte för vår skull, nej, jösses - utan för demokratins!

Åsiktskorridoren är reell. Den byggdes inte av någon slug maktklick utan växte fram i en hänsynsfull, konfliktundvikande kultur där "rasist!" är det värsta man kan kallas. Men den var dömd att krackelera. I ett sådant skede finns det en risk att debatten kantrar åt andra hållet. Detta motverkas bäst genom ett konstruktivt samtalsklimat - inte genom påbud om tystnad från DN Kultur.

Läs också:

Det är jag som är åsiktskorridoren

Följ Expressen Ledare på Facebook för fler ledartexter och krönikor.