– Sveriges regering har i princip fördubblat anslagen till klimat- och miljöpolitiken i budgeten, men trots alla pengarna har det ännu inte lett till att utsläppen har gått ner. Det är förvånande, säger Jonas Grafström.

Under onsdagen släpps boken ”Slöseriet med dina skattepengar: 258 exempel du inte vill betala för”. Där listar Johan Gustafsson flera hundra exempel på slöserier med skattebetalarnas pengar. Ett helt kapitel i boken ägnas åt just klimatpolitiken där 17 mer eller mindre vidlyftiga exempel på slöseri uppmärksammas.

En av de mest kostsamma klimatåtgärderna som presenteras i boken är premien till dem som köper elbil. I boken framgår att premien har lett till att var tredje elbil som köps i Sverige snabbt säljs vidare till en ägare i Norge, och att premien därmed kommer den svenska säljaren till del – utan att premien har gett någon som helst klimatfördel för Sverige.

Svenska skattebetalare står för notan

För 2019 väntas notan hamna på cirka 400 miljoner kronor för de norska miljöbilar av de 1,2 miljarder som svenska staten betalade ut.

– Ett land med så mycket oljeintäkter borde kunna betala sin egen miljönota. Men nu är det svenska skattebetalare som får stå för en stor del av den, säger Johan Gustafsson.

Men det slöseri med skattepengar som elbilspremien har orsakat stannar inte där. Riksrevisionen har granskat det samlade stödet till elbilar och konstaterar att det kostar 20-30 gånger mer att minska utsläppen med elbilsstöd än vad EU:s utsläppshandel kostar.

– På fjorton år har elbilarna fått 13 miljarder i stöd och för 2020 är det närmare 1,8 miljarder avsatt för elbilsbonusar. Riksrevisionen har konstaterat att stödet kostar sex tusen kronor per minskat ton koldioxid. Det är fem gånger dyrare än koldioxidskatten, eller närmare 30 gånger dyrare än EU:s utsläppshandel, säger Johan Gustafsson.

Lovvärda insatser får lite pengar

Forskaren Jonas Grafström är bekymrad över att de flesta satsningarna som görs inom miljöpolitiken är så kortsiktiga. För samtidigt menar han att regeringen även fördelar pengar till långsiktiga och lovvärda insatser, men dessa insatser får förhållandevis lite pengar.

Han nämner det så kallade Hybrit-projektet som en mycket effektiv insats på miljöområdet. Hybrit är ett projekt som ska leda fram till att stålproduktionen ska bli helt fri från koldioxidutsläpp genom att ersätta fossilbränsle med vätgas – där restprodukten blir vatten.

– Stålproduktionen står för tio procent av koldioxidutsläppen i Sverige. Om tekniken lyckas så kommer vi alltså att få ner utsläppen med makalösa 7-9 procent. Lek sedan med tanken att vi lyckas exportera tekniken till hela världen. Det är inte en helt orimlig tanke att Sverige i så fall skulle ha bidragit till en minskning av koldioxidutsläppen med runt 10 procent i hela världen, säger Johan Grafström.

Även en sådan futtig åtgärd som elcykelpremien hann kosta skattebetalarna en miljard innan man lade ner den.

Men problemet är att regeringen inte inser, eller snarare vill, inse potentialen i detta, menar han. Energimyndigheten beviljar visserligen över 500 miljoner kronor till projektet. I övrigt är det SSAB, LKAB och Vattenfall som bär kostnaderna.

Men 500 miljoner kronor från statligt håll är enligt Jonas Grafström löjligt lite när man studerar miljöbudgeten i sin helhet. De ovan nämnda elbilssubventionerna har till exempel redan uppgått till 13 miljarder.

– Även en sådan futtig åtgärd som elcykelpremien hann kosta skattebetalarna en miljard innan man lade ner den, säger Jonas Grafström.

fPlus har tidigare rapporterat om elcykelpremien och dess ineffektivitet, och den finns även med som punkt 100 i Slöseriombudsmannens bok. Ett stöd på 10 000 kronor beviljades till människor som köpte elcyklar. Men de ledde endast till att priserna på elcyklar sköt i höjden och en omfattande fuskhärva ådagalades, där människor plockade ut bidraget, men lämnade tillbaka cykeln på öppet köp.

Inga utvärderingar har gjorts

Några utvärderingar av klimatnyttan för denna miljard har aldrig gjorts, trots att miljöminister Isabella Lövin (MP) har lovat att en sådan skulle genomföras.

I maj kommer även den livligt omdebatterade plastpåseskatten att införas. Enligt Jonas Grafström är detta ännu ett exempel på en ineffektiv åtgärd, som dessutom kommer att bli kontraproduktiv, då den hämmar, snarare än uppmuntrar, till teknikutveckling på miljöområdet.

Men på ett kortsiktigt plan är plastpåseskatten effektiv – men bara om man inte tänker längre än näsan räcker.

– Plastpåseskatten grundar sig på ett EU-direktiv som säger att vi ska förbruka maximalt 40 plastpåsar per person och år. Och det kan man självklart uppnå med en obscent dyr skatt på plastpåsar. Självklart kommer vi köpa färre plastpåsar.

Tränger undan innovationer

Men ur ett miljöperspektiv gör det mer skada än nytta, menar Jonas Grafström.

– Det tränger ut nya innovationer vad gäller förnybar plast och dödar effektivt alla försök att forska fram ny snabbnedbrytbar plast. Miljövänliga plastpåsar skulle hjälpa den globala miljön mycket mer. I Sverige är dessutom plastpåsar inte något stort utsläppsproblem, säger Jonas Grafström.

Liknande kortsiktighet finns i andra skatter som den nyligen höjda kemikalieskatten, eller vitvaruskatten, som den också kallas.

– Om en skatt införs på det kylskåp som du står i begrepp att köpa, så är risken stor att du i stället söker upp samma kylskåp i Tyskland och köper det därifrån. Därmed har du faktiskt ökat utsläppen då det innebär en mer ineffektiv distributionskedja med onödiga och långa transporter för att få hit kylskåpet, säger Jonas Grafström.

”Vill vinna nästa val - satsar på kortsiktiga segrar”

Så vad är det då som får en regering att lägga så många miljarder av våra skattepengar på åtgärder som har högst osäkra framtidsutsikter? För både Johan Gustafsson och Jonas Grafström kommer svaret som en självklarhet.

– Ett lovvärt klimat-projekt som Hybrit ser man effekten först åratal fram i tiden. Då är det svårt för dagens politiker att klippa ett band och visa upp sina insatser i media. De satsar hellre på saker som ger direkt effekt i plånboken och som man kan vinna nästa val på, som bidrag till elbilar, med mera, säger Jonas Grafström.

– Det handlar om symbolpolitik. Regeringen satsar på kortsiktiga segrar och dramatiska effekter i stället för att titta på vilka åtgärder som ger effekt på lång sikt. Den berömda kolbiten som tidigare språkröret för Miljöpartiet, Gustav Fridolin, visade upp i en tv-sänd debatt är ett flagrant exempel på ett sådant hyckleri, säger Johan Gustafsson.

Utsetts till största slöseriet i Sverige

Klimatpolitiken har också tidigare i år utpekats i en omröstning med 18 000 svenskar som det största slöseriet i Sverige under 2019, en tävling som initierades av Slöseriombudsmannen. Men Isabella Lövin vägrade att ta emot priset för ”Årets värsta slöseri”.

– Isabella Lövin blev förbannad och anklagade mig för att sprida fake news, säger Johan Gustafsson.

Det var i en tidigare fPlus-artikel som Isabella Lövin fick frågan om hur hon ser på utmärkelsen.

– De ljuger, och man får anta att det är högst medvetet eftersom de inte rättat något trots att de fått det påtalat, om utsläppen för 2018, sa hon då till fPlus.

Men Johan Gustafsson säger att han, trots inviter, inte har lyckats få Isabella Lövin att ta en seriös debatt om vare sig siffrorna, eller politiken i stort.

– Jag hade hoppats att klimatministern i samband med utmärkelsen ville ta en seriös diskussion om hur klimatpolitiken kan bli bättre, men hon väljer i stället att kasta anklagelser på mig, säger Johan Gustafsson.

fPlus har bett Isabella Lövin om en intervju, men hon avböjer medverkan.