Utbildningsminister Gustav Fridolin (MP) ser ljust på framtiden, enligt en intervju i Svenska Dagbladet, dan före dopparedan.

Han tror av oklara skäl att den stora invandringen av skolbarn ska leda till ett "nödvändigt uppvaknande" för den svenska skolan.

Men Fridolin har ytterligare ett skäl att glädjas: han tänker vara pappaledig. "Det är min plan att jag ska få ha en längre sammanhållen tid med Billie. Jag hade det med Charlie och det var väldigt värdefullt för mig."

Föräldralediga ministrar - det är en absurd idé.

Inte minst absurd är den, förstås, när Sverige befinner sig i kris. Gränserna håller på att täppas igen med hänvisning till allvarlig fara för den allmänna ordningen och den inre säkerheten.

Skol-Sverige har vaknat upp - med ett ångestskri, på många håll. Det letas med ljus och lykta efter lärare som inte finns. Skollokalerna räcker inte till. I Hallsberg, som exempel, har man skickat skolmaterial till asylboenden och hoppas att personalen där ska sköta barnens undervisning.

I det läget tänker alltså landets utbildningsminister dra av sig slipsen och ta pappaledigt. Eftersom tid med barnen är väldigt värdefullt för honom.

Miljöpartiet är det stora ledighetspartiet, skeptiskt både till arbete och tillväxt. Men här går man i armkrok med Socialdemokraterna.

Den 4 september berättade civilminister Ardalan Shekarabi (S) om regeringens planer på att möjliggöra för ministrar att vara föräldralediga. Shekarabi sa bland annat: "Man ska väl leva som man lär också. ...Det blir lite märkligt om man har budskapet att vi ska ha en föräldraledighet som tas ut jämställt och som utgår från barnens behov, och sedan har vi inte ens en möjlighet för ministrar att vara föräldralediga."

Detta är ett märkligt och svagt argument.

Regeringen styr landet. Det är en uppgift som inte kan jämföras med någon annan. Statsråden har ett unikt ansvar och unika befogenheter. De förväntas därför arbeta utanför kontorstid. De förväntas reagera på en tsunami trots att det är julhelg.

De kan inte överlämna ansvaret till någon annan. "The buck stops here", som USA:s president Truman uttryckte saken.

Att föregå som gott livsstilsexempel genom att vara ledig tillhör inte ett statsråds viktiga uppgifter. Tvärtom måste en regering se till att förvalta medborgarnas förtroende för staten och demokratin. Det förtroendet, den tilliten, är hårdvaluta.

Det finns skäl till att bananrepubliker inte alstrar välstånd.

Om ministrar börjar ta ut föräldraledighet skulle vi kunna få mandatperioder med kroniskt ovana regeringar. Och scenarier där en Anders Borg eller Ygeman lämnar över till en rookie mitt i en nationell kris. Så kan vi inte ha det.

Barnperspektiv i all ära, men om man helst av allt vill vara föräldraledig de närmaste fyra åren bör man tacka nej till att bli minister.

Följ Expressen ledare på Facebook för tips om fler ledare och krönikor.