Den ena är bosnisk ateist, den andra är svensk muslim.

Tillsammans ingår Sanela Bajin och Sarah Hashem i traditionsgruppen på Möllevångens förskola.

Ute på gården springer små barnsliga individer, alla med olika behov.

Utelek eller vilostund.

Frihet eller blöja.

Pedagogerna har många viljor att ta hänsyn till.

Krävde julklappar

Sarah Hashem är själv före detta förskolebarn. Hon växte upp i Rosengård.

– På förskolan lärde jag mig svenska traditioner och det gjorde att jag krävde att mina föräldrar gav mig julklappar. Det måste de göra än idag fast vi är muslimer. Och jag pyntar alltid lägenheten när det är jul, säger hon.

Barnskötaren menar att julklapparna förstås inte är ett måste (även om hon alltså kräver det av sina päron..) men att det är bra om barn känner till traditioner. För att inte känna sig utanför.

Hon ska strax ge fler exempel på varför uppdraget i traditionsgruppen är så viktigt.

Förskolläraren Sanela Bajin och barnskötaren Sarah Hashem ingår i traditionernas specialstyrka: traditionsgruppen på förskolan.

De blågula högtidernas väktare

De är hjältar som jobbar i det tysta.

(Fast ibland under en kakofoni av barnskrik som hade gjort oss vanliga dödliga galna).

De flesta är kvinnor.

Många är kvinnor med invandrarbakgrund.

De arbetar för andras framtid i en värld där så mycket handlar om jag:et, i nu:et.

De försvarar kanske ingen mur, inga gränser.

De försvarar små bultande hjärtan.

De är: förskollärarna.

Upprörda påståenden sprids på nätet

Det har blivit något av en ny tradition:

Varje år runt Lucia och kring Nationaldagen sprids upprörda påståenden i sociala medier om att förskolor och skolor förbjudit firandet av julen och hyllningar av svenska flaggan och nationalsången.

Men under tiden som folk sitter på nätet och är arga står förskollärare vid frontlinjen och arbetar med den svenska kulturen.

Idag mer än någonsin.

Ingen annan yrkesgrupp jobbar så aktivt med att föra svenska traditioner vidare från generation till generation till generation.

– Det här är jätteviktigt, att man skapar, redan från småbarnsben, en förståelse och acceptans för andra. Att man inte äts upp av fanatiska tankar, säger förskolläraren Sanela Bajin.

– Som invandrare tycker jag det är viktigt att vi firar de svenska traditionerna för det leder till inkludering och förståelse för samhället.

Foto: KARIN TÖRNBLOM/TT / KARIN TÖRNBLOM TT NYHETSBYRÅN

Så jobbar den svenska traditionens väktare

I traditionsgruppen går de blågula väktarna igenom vad förskolan ska fira, vilka pedagogiska aktiviteter de ska ha kring högtiderna och vad barnen ska äta.

– De här barnen ska lära känna de värderingar samhället bygger på. Just genom att fira traditionerna lär man sig mycket om Sverige, det skapar sammanhållning, gemenskap på förskolan och utanför, säger Sanela Bajin.

Traditioner har ännu större vikt i mångkulturella samhällen, resonerar personalen. Det lär småttingarna acceptans för varandras olikheter och skapar sammanhållning.

”Vi blev chockade”

Sarah Hashem, som är troende muslim, var alltid med på Luciatåget på förskolan.

– Min mamma var nyfiken på vad vi firade. Jag minns att förskollärarna gav oss julklappar. Man skulle öppna en kalender, så drogs lappar med barnens namn som i ett lotteri, och jag längtade så tills det var min tur att öppna, säger hon.

På sistone har hon märkt att det finns föräldrar som, av religiösa skäl, inte vill att barnen firar vissa högtider.

– Så var det inte när jag var liten. Senaste fyra, fem åren har det blivit mer så. Att föräldrar tror de syndar. Min lillasysters förskola skickade hem en lapp till mina föräldrar där de frågade om hon fick vara med och fira Lucia. Vi blev chockade, säger Sarah Hashem.

”Det är en känslig fråga”

– Det är en känslig fråga. Folk tolkar religioner på olika sätt. Om jag har en julgran hemma, pyntar och har det julmysigt så krockar det inte med min religion. Jag är inte mindre bra muslim för att jag firar olika traditioner.

För själva förskolan går gränsen idag vid besök av religiösa byggnader, vilket förekom förr.

Om avdelningarna ska besöka en kyrka, moské eller synagoga måste personalen först fråga föräldrarna.

– Vad jag tycker om det? Det är okej. Vi kan inte utöva religiösa akter, där går gränsen. Vi kan inte sätta oss och be en bön här med barnen, säger Sanela Bajin.

Halloween är förskolan också försiktig med.

På småbarnens avdelningar firar man det inte alls.

”Många barn har det inte bra ekonomiskt”

– Man måste tänka på vad som är syftet. Gör vi det för barnens skull? Småbarn blir ju rädda. Och många barn har det inte bra ekonomiskt. Halloween kostar pengar, föräldrarna måste skaffa dräkter och sånt som vi vill komma ifrån.

Thomas Gyllings nationaldagsfirande ställdes in. Foto: SVT

Traditioner kan vara känsliga.

Nyligen har ett Nationaldagsfirande i Stockholm ställts in av polisen. Folkfesten, som arrangeras av programledaren Thomas Gylling och bejakar det mångkulturella samhället, anses vara en säkerhetsrisk på grund av dess tusentals besökare.

Ramadan, kinesiska nyåret, newroz

Även om grunden i förskolan är de svenska traditionerna, uppmärksammas även ramadan, kinesiska nyåret och newroz - om det finns barn som firar de högtiderna.

Ja numera står till och med på arbetsplanen att det ska vara så.

Att ”medvetenhet om det egna kulturarvet och delaktighet i andras kulturer bidrar till att barnen utvecklar sin förmåga att leva sig in i andras villkor och värderingar”.

”Ofta vågar pedagoger inte fråga föräldrar av rädsla för att trampa fel”

– Under ramadan exempelvis, pratar vi med föräldrar för att involvera dem och skapa förtroende. Ofta vågar pedagoger inte fråga föräldrar hur de firar av rädsla för att trampa fel - men man måste våga. Att lyfta barnens kulturer stärker deras identitet, säger Sanela Bajin.

Att värna om de svenska traditionerna är viktigt även för föräldrars integration, menar personalen.

– Vi har föräldrar som bott här i i tjugo år men som inte kan språket. De blir superglada när de faktiskt, på något sätt, via barnen, får vara delaktiga i det svenska samhället, säger Sanela Bajin.

Förskolläraren Sanela Bajin lever i en familj där flera etniska grupper och religioner ryms. ”Det är viktigt att vi visar respekt för varandra”.

Pappan skadades av granatsplitter

Förskolläraren Sanela Bajin kom som sextonåring till Sverige, Boden, från Sarajevo i Bosnien.

Hennes pappa var svårt krigsskadad efter att ha träffats av granatsplitter på ett sjukhus där han jobbade.

– Mina föräldrar tillhör två olika religioner, den ena är muslim och den andra ortodox. Själv gifte jag mig med en serbisk man mitt i kriget. Jag var ateist. Min tvillingbror gifte sig med en kroat. Det är viktigt att vi visar respekt för varandra. Hemma firar vi allas olika traditioner, säger hon.

Sen tänker hon efter en liten stund och säger med ett lurigt leende:

– Framförallt är det ju kul när det är fest.