În 2017 nu s-a făcut niciun transplant de inimă în România! Încrederea donatorilor continuă să scadă Cifrele oficiale de la Ministerul Sănătății indică zero la cord și jumătate față de anul trecut la transplanturile de ficat și de rinichi

vineri, 5 mai 2017, 7:02

De Mirela Neag, Răzvan Luțac și Cătălin Tolontan

Primul trimestru al lui 2017 este cel mai slab, din ultimii 7 ani, în privința numărului de vieți salvate în România prin transplant.

Asta în condițiile în care:

Bugetul Sănătății s-a dublat.

S-au înființat noi centre de transplant (Iași și ”Sf. Maria” pentru ficat).

Medicii care fac transplant sunt mai bine plătiți și mult mai experimentați.

Practica mondială a avansat enorm în ultimul deceniu și România a importat tehnologie de ultimă oră.

Toate aceste elemente pozitive sunt însă compensate negativ de neîncrederea publicului în corectitudinea listei de transplant.

Mai mult, există o criză generală de încredere față de modalitatea în care este administrat fenomenul transplantului în România.

Explicația este invocată aproape unanim de chirurgi, de manageri, de responsabilii din Agenția Națională de Transplant și de doctorii care încearcă să-i convingă pe donori.

Cauza neîncrederii reiese din multiplele mărturii ale specialiștilor, pe care ziarul le-a publicat în ultimele săptămâni.

Efectul?

La jumătate față de 2016!

Gazeta a solicitat Ministerului Sănătății numărul de transplanturi din ultimii 7 ani.

Realitatea este chiar mai dură decât percepția.

Există o scădere abruptă la toate cele trei feluri de transplant care se fac în România.

373 este numărul total de transplanturi de organe realizat în 2016

Din 2013, anul de vârf al fenomenului, și până în 2016, în țară s-au realizat între 350 și 400 de transplanturi anual.

În primul trimestru al lui 2017, s-au operat doar 48 de transplanturi în total!

Dintre care niciunul de cord, față de 11 de cord anul trecut.

Ieri, înainte de publicare, gsp a verificat încă o dată dacă în luna care lipsește din statistică, aprilie și începutul lui mai 2017, s-a schimbat acest ”zero” din dreptul transplantului de inimă.

”Nu. E tot zero”, sună răspunsul Agenției Naționale de Transplant.

Scăderile au început cu mult înainte de intervenția procurorilor

România are, în acest moment, 7 centre de transplant.

Rinichii se fac la Cluj, Fundeni și Iași.

Ficatul, la Fundeni, ”Sf. Maria” și Iași, cu precizarea că, în ultimele 12 luni, la ”Sf. Maria” și la Iași, împreună, s-a efectuat un singur transplant.

Iar transplant de inimă se mai face doar la Târgu Mureș, Bucureștiul ieșind din circuit.

În schimb anul trecut, ”Sf. Maria” a căpătat autorizare pentru transplant de plămâni, o premieră în România.

Numai că atitudinea donatorilor nu se îmbunățește, ci devine tot mai rezervată.

Exemplificator, transplanturile renale, care sunt cele mai numeroase, peste 70% din total, au scăzut la jumătate în 2017 față de 2016!

Asta chiar și înainte de descinderile DIICOT de la Cluj.

Între timp, profesorul Mihai Lucan, vizat printre alții de ancheta procurorilor, a depus cerere să se pensioneze.

A venit decontul

(1) Problema onestității listei de transplant, (2) felul în care se dau avizele către clinici și (3) existența banilor negri rămân temele cele mai acute.

Sunt aproape patru decenii de când profesorul Proca iniția transplantul în România, de la un donor viu.

Apoi, a început recoltarea de la pacienții decedați.

La 25 de ani de la primul program modern de transplant renal, datorat tocmai profesorului Lucan, la 17 ani de la primul transplant hepatic de succes, realizat de echipa profesorului Irinel Popescu, și la 18 ani de la primul transplant de cord, București și apoi Târgu Mureș, România se află într-o situație dificilă.

Tot mai mulți pacienți vorbesc despre ignorarea suferinței lor dacă nu au bani!

Tot mai multe probe, unele judiciare, se adună despre subteranele transplantului.

Condusă printr-o combinație de extraordinară dăruire și de îngrozitoare lăcomie, de profesionalism și de cinism, sfera transplantului n-a fost capabilă să se reformeze.

Nu și-a conservat entuziasmul inițial, nu a propus contribuabilului o versiune integră și transparentă, astfel încât ceea ce se întâmplă acum este, cu mare probabilitate, doar începutul.

Inimă și mușcate

Doctorul bihorean Carmen Pantiș, unul dintre cei mai eficienți coordonatori de transplant, numește transplantul de cord ”cel mai rar și cel mai tulburător dintre toate”.

”Să vă povestesc cazul unui băiat de 26 de ani care a primit o inimă de la o femeia moartă. Întors acasă după operație, el și-a uimit părinții pentru că a început să planteze mușcate și să le îngrijească minuțios. Până la transplant, el nu avusese nici o treabă cu florile. Un ziar a descris noul său hobby, pe care băiatul însuși îl punea pe seama revenirii la viață”, spune Carmen Pantiș.

”Într-o zi m-a căutat soțul femeii a cărei inimă era acum purtată de băiat”, continuă medicul.

”Bărbatul era emoționat până la lacrimi. <Soția mea era îndrăgostită de mușcate>, mi-a spus el. Într-un fel misterios, care ține probabil de memoria celulară, băiatul preluase una dintre pasiunile aceleia care îi donase inima”.

Din mai multe motive, în 2017 nici o familie din România n-a vrut să doneze inima copilului, soțului sau surorii, ca să salveze un alt copil, soț sau soră.

Sistemul a intrat în anotimpul decontului.

Save