Trygghet eller MP?

De två uppmärksammade skjutvapenmorden på kvinnor den här veckan, det ena på öppen gata i Malmö och det andra i en lägenhet i Stockholm, har fått omfattande ringar på vattnet inom svensk politik. Inrikesminister Mikael Damberg har framhållit att det är prioriterat att polisen förses med tillräckliga resurser. Dessvärre tycks inte Socialdemokraternas regeringspartner Miljöpartiet vara på samma våglängd.

Foto: Henrik Montgomery/TT

Detta är en ledare som uttrycker Smålandspostens politiska linje: för kristna värderingar, konservativ ideologi i förening med liberal idétradition samt för näringsfrihetens och äganderättens bevarande. Tidningens politiska etikett är moderat.

Damberg skrädde inte orden när han menade att ”Det är ett av vår tids största samhällsproblem, att det både skjuts och sprängs” och att det dödliga våldet ligger på en alltför hög nivå. Han betonade vikten av att polismyndigheten förmår utföra sitt arbete ordentligt: ”Polisen kan inte garantera att mord inte begås, men de måste ha resurserna att kunna utreda dem”.

Samtidigt nås vi av nyheten att Miljöpartiet motsätter sig mer resurser till rättsväsendet. I de budgetförhandlingar som just nu pågår mellan den rödgröna regeringen och stödpartierna Centerpartiet och Liberalerna är sådana satsningar tydligen en stötesten.

En anonym källa på den borgerliga sidan angav i gårdagens Svenska Dagbladet att Miljöpartiet avvisar kraven på mer pengar till bland annat ordningsmakten: ”Vi har i varje förhandlingsrunda försökt höja anslagen till polis och rättsväsendet. Jag tolkar det som att Socialdemokraterna kan tänka sig att köpa en del av det, men att Miljöpartiet inte tycker att det är en viktig satsning”.

Av Svenska Dagbladet framgår att Miljöpartiet verkar se sitt förslag om friår som viktigare än förstärkandet av rättsväsendet, vilket vittnar om dåligt omdöme och skral verklighetskoppling.

Denna avvägning speglar tyvärr en övergripande undfallenhet gentemot brottslighet. Tidigare i år vände sig Miljöpartiet mot slopad straffrabatt för brottslingar över arton, som Socialdemokraterna gick till val på 2018. Förra veckan deltog den miljöpartistiska riksdagsledamoten Rebecka Le Moine i demonstrationen Rovdjursmarschen, av allt att döma med sitt partis goda minne. Bland arrangörerna märktes de våldsverkande organisationerna Djurfront och Hunt Saboteurs Sweden.

Det är förstås inte endast vad gäller brottsbekämpning som Miljöpartiet brister i verklighetsförankring. Deras dogmatiska inställning i miljö- och klimatfrågor är gynnsam varken för energiförsörjningen eller näringslivet. Fientligheten mot bilism och flygresor spär på en utsatt landsbygds våndor.

Den gemensamma nämnaren i allt detta är Miljöpartiets oförståelse eller ointresse för hur det förhandenvarande samhället fungerar. Ideal går före verklighet. I botten skymtar en utopistisk vision om ett fullgånget kretsloppssamhälle med nolltillväxt där människan lever i total harmoni med naturen.