Ankelboots, en vadlång kjol, svart kappa. Utsläppt hår och solbrillor. Utomhus. Nyligen twittrade en saudisk kvinna ut en bild av sig själv i detta skick. Mer än så krävs det inte för att man ska bli anklagad för brottet ”kränkningar av den allmänna moralen”. Hon är nu arresterad av den religiösa polisen i Saudiarabien.

Ja, det finns redan hashtaggar till stöd för kvinnan. Men det här är inte en text som erbjuder en smidig stunds förfasande över Saudiarabien – eller över vad Stefan Löfven sade när han var där. Så vi kan strunta i hashtaggarna.

I Uppsala har en nioåring omhändertagits av socialtjänsten eftersom hennes mor slog henne då hon vägrade bära slöja. Modern är dömd för misshandeln, men har överklagat omhändertagandet av dottern. Flickan, å sin sida, vägrar lämna jourhemmet hon befinner sig på. Vill inte hem.

Stötande om slöja

Den här flickan har inga hashtaggar. Däremot bor hon i ett land där slöjan har ganska hög status i det offentliga samtalet. När huvudduken tar plats i svensk offentlighet problematiseras sällan dess förtryckande dimension. Snarare framställs slöjan som nästintill emanciperande gentemot en betvingande sekulär klädnorm. Rätten att välja den försvaras gång på gång, ja den lyfts rentav fram som ett normbrott.

Så såg det till exempel ut förra hösten i klädkedjorna H & M och Åhléns respektive kampanjer, som hyllades och kärleksbombades. Jodå, jag kan definitivt förstå värdet av inklusionen och är ingen förbudsförespråkare heller. Men kedjornas kontextlösa sätt att visa upp och prata om slöjan var stötande:

”Vi har fått väldigt många positiva reaktioner och det är väldigt kul då den här filmen just vill lyfta fram att det egentligen inte finns några regler inom mode”, sa H & M:s presskontakt till Metro.

Citatet är talande eftersom det plagg de valde att lyfta fram faktiskt är förknippat med regler. Hårda regler. Vi kan inte tänka bort den faktorn bara för att vi lever i ett land där det lyckligtvis inte är staten som täcker kvinnor.

Hur kan det komma sig att vi, som är så fina på att dissekera normer, ofta är blinda för normen i slöjan? Att vi hellre bagatelliserar den med hänvisningar till ”förtryckande västerländska skönhetsideal”?

Rätten att välja bort

Kom igen. Skulle abstrakta ideal utgöra ett förtryck i paritet med religiösa påbud och tvång? Visa mig var i detta västerland vi ser ”skönhetsidealspoliser” som på gator och torg kontrollerar att kvinnors kroppsmått ligger inom det godkända spannet. På platser där slöjans ideal upprätthålls av sedlighetspoliser hör dylika kontroller till vanligheterna. Att bryta med detta förtryck kan vara farligt på ett sätt som ”brott” mot midjemått och läppars plutighet aldrig blir. Fråga kvinnan i Saudiarabien.

I kampen mot skönhetsidealen är vårt samhälle proaktivt och på tårna. Häromåret valde Stockholms stad att plocka bort badhusens vågar – för att motverka ohälsosamma kroppsideal. Men när det gäller seden att gömma kvinnor går proaktiviteten på andra hållet – könsseparatism införs beredvilligt. Problematiseringen från samhällets sida uteblir.

Om vi blundar för slöjans förtryckande dimension, blundar vi också för dem den förtrycker. Rätten att välja bort slöja behöver också försvarare. Vilken klädkedja visar tjejer som frimodigt tar av sig sina huvuddukar? Vem stöder Uppsalaflickans normbrott?

Sanna Rayman är fristående kolumnist på Expressens ledarsida. Till vardags är hon debattchef för Dagens Samhälle.

Läs också:

Svenska muslimer drabbas ofta hårdast av fundamentalister som vill styra över andras liv.

Följ Expressen Ledare på Facebook för tips om fler ledare och krönikor.