Sonet o godle autora, jedwabniku

Ucisz się, myśli! Z wolna spekulujesz,

czym być to może. Spójrz: ta kreatura,

żałosny, nagi robak, to figura,

co nie ma kształtu — nic w niej nie wyczujesz

wzrokiem. Lecz zobacz, przecież więcej tu jest

niż sądzisz: zdatna, czysta, cna natura,

dziwna, przez Boga utworzona, która

gryząc rośliny, kornie włókno snuje,

wyplata nici, tka płótno jedwabne.

Tworzy skarb z liści, aż pusta, zmarniała,

owita przędzą, żywota dokona.

Lecz wstanie nowe stworzenie powabne

o pięknych skrzydłach: świeża i wspaniała

dusza, przez żywe słońce przebudzona.



Coat of arms of Sweden. Source: Wikipedia

I published this translation of the first Swedish sonnet to celebrate June 6, the National Day of Sweden. Below is the original, written in 1644 by Georg Stiernhielm, and a literal re-translation from Polish into English for those who want to criticize my version. For another sonnet with a silkworm in it, read my translation of Farie së ndeerme….

Kling-dikt över författarens sinnebild, en silkesmask

Håll stilla mitt förnuft, dig saktelig besinna,

vad detta vara må. Du sir här en figur,

en usel, naken kropp, en mask, ett kreatur,

som ingen skapnad har, där intet är till finna,

som ögat lyster se. Men märk: här ligger inna

mer än en tänka kan, en nyttig, ädel, pur,

en sällsam, underlig av Gud beredd natur:

en mask, dess spis är blad, dess id är artigt spinna,

dess spunna silkes-tråd, dess verk och väv är siden.

Av blad gör han en skatt, till dess han, tom och mager,

invecklat in-dör i sin väv och livet stäcker.

Men si, en ny figur, med vingar prydd, med tiden

här kommer fram igen, uppkvickter, fin och fager,

en livlig sol hans själ med kraft en gång uppväcker.



Sonnet about the author’s crest, silkworm

Calm down, [my] thought! You slowly speculate

what this can be. Look: this creature,

pathetic, naked worm, is a figure

that has no shape — you will sense nothing in it

with sight. But see: still, there is more here

than you suppose: an apt, pure, noble nature,

strange, formed by God, which,

chewing plants, humbly spins fibre,

plaits threads, weaves silk linen.

It is creating a treasure from leaves until, empty, wasted,

wrapped in yarn, it will end [its] life.

But a new graceful being will rise,

with beautiful wings: a fresh and splendid

soul, awakened by the vivid sun.