Monet polttoaineiden jakeluasemat ovat jo saaneet häädön pohjavesialueilta ja useiden muiden toiminta on vaakalaudalla.

JENNI GÄSTGIVAR

Shell-kauppias Henri Leinonen on pyörittänyt viisi vuotta polttoaineiden jakeluasemaa Vantaan Vaaralassa. Asema sijaitsee Fazerilan pohjavesialueella, jolla toimii yhteensä kolme vedenottamoa.

Uudenmaan ely-keskus on kuitenkin katsonut, että jakeluaseman toiminnan seurauksena pohjavesi on vaarassa pilaantua. Asemalla ei ole uuden ympäristönsuojelulain mukaista ympäristölupaa, eikä se luultavasti tule sellaista saamaan.

Leinonen jaksaa silti uskoa asemansa säilymiseen.

– Yritämme tehdä kaiken viimeisen päälle. Asema on elinkeinoni ja tarjoaa ihmisille työpaikkoja. Se on keskeinen asiointipaikka, kommentoi Leinonen.

ST1:n Shell Vantaa Vaarala ei ole ainoa, jonka toiminta on vaakalaudalla ympäristöluvan takia. Yhtä lailla Nesteen ja Teboilin vanhoilta, perinteisiltä jakeluasemilta on evätty ympäristölupia ympäri Suomen. Asemia on häädetty pois pohjavesialueilta.

Nesteen ympäristöriskipäällikkö Kai Larnimaa moittii ely-keskusten viranomaisten toimintaa.

– Kun olemme halunneet parantaa asemiemme maaperän ja pohjaveden suojauksia, viranomainen näkee parhaaksi häätää aseman pois. Mielestämme olisi perusteltua tehokkailla suojaustoimilla varmistaa se, että pohjavesi ei pilaannu, Larnimaa sanoo.

Suomessa on 2 000 huoltoasemaa, joista 200 on pohjavesialueilla. Vanhat huoltoasemat on aikoinaan rakennettu vilkkaiden teiden risteyksiin.

Suojausrakenteen taso keskeinen kysymys

Etelä-Suomessa on paljon jakeluasemia pohjavesialueella.

– Kun niiden luvan uudistaminen tulee ajankohtaiseksi, en osaa sanoa, myönnetäänkö lupaa enää. Kyse on pohjavesialueiden pilaantumisen vaarasta, ja keskeinen kysymys on aseman suojausrakenteen taso, selvittää neuvotteleva virkamies Anneli Karjalainen ympäristöministeriöstä.

Hän korostaa, että lupaviranomainen tekee tapauskohtaisen harkinnan jakeluasemien säilyttämisestä pohjavesialueilla. Asemien ympäristöluvat ovat usein voimassa kymmenen vuotta. Sen jälkeen lupa saatetaan tarkistaa.

”Yhtäkkiä toiminta muuttunut laittomaksi”

Vantaan ympäristökeskuksen johtava ympäristötarkastaja Saara Juopperi toteaa, että Shell Vantaa Vaaralan raja tuli vastaan parisen vuotta sitten. Ympäristölupaa oli haettava ensimmäistä kertaa vuonna 2013.

– Laki ei kiellä sijoittamasta jakeluasemaa pohjavesialueelle, mutta ympäristönsuojelulaissa on ehdoton pohjaveden pilaamiskielto. Minulla ei ole vielä antaa vastausta siihen, vaarantaako asema pohjavesialueen, Juopperi kertoo.

ST1:n huoltamoiden johtaja Juha Vanninen on asiasta suivaantunut.

– Olemme toimineet täysin laillisesti kaavatontilla kymmeniä vuosia. Yhtäkkiä toiminta muuttuu laittomaksi ja meiltä otetaan ympäristölupa pois. Se on oikeustajumme mielestä outoa. Valtio ei mitenkään kompensoi mielensä muutosta, turhautunut Vanninen kertoo.

ST1 on teetättänyt konsultointiyritys FCG:llä ja Turun yliopiston maantieteen laitoksella pohjavesialuetutkimukset Vantaalla.

– Tutkimustemme mukaan Shell Vaaralan osa-alue ei olisi enää pohjavesialuetta. Lupahakemuksemme täyttää ympäristölain mukaiset määräykset, ST1:n verkostopäällikkö Paula Puotiniemi vakuuttaa.

Uudenmaan ely-keskuksen geologi Esko Nylander toivottaa ST1:n teettämät pohjavesitutkimukset tervetulleiksi.

– Mutta selvitykset eivät anna aihetta muuttaa Fazerilan pohjavesialueen rajaa. Pohjavedessä esiintyvät lika-aineet eivät ole peruste sille, että alue poistettaisiin pohjavesiluokituksesta. Tavoitteemme on ollut päästä eroon pohjavesialueen huoltoasemista lupakäsittelyn kautta, Nylander kertoo.

Öljy-yhtiöt tarkistavat pohjavesialueiden rajauksia

Vesienhoitolakiin säädettiin viime keväänä uusi luku, jossa täsmennetään pohjavesialueiden rajaamista ja luokitusta. Sen perusteella tehdään myös asetusmuutos, jota koskeva ehdotus on juuri lähtenyt ympäristöministeriöstä lausunnolle.

Asetuksen tavoitteena on ympäristöministeriön tiedotteen mukaan ”selkiyttää pohjavesialueiden rajaukseen ja luokitukseen liittyvää sääntelyä”.

Öljy- ja biopolttoaineala on ollut ympäristöministeriöön aktiivisesti yhteydessä alan toiminnanharjoittajien kokemista epäoikeudenmukaisuuksista.

– Julkisia varoja ei tahdo olla rajauksien tarkistuksiin, koska määrärahat ovat niin pieniä. Hallinnolta on turha odottaa nopeita muutoksia. Elinkeinoelämän toiminnanharjoittajat joutuvat itse tekemään selvityksiä pohjavesialueiden rajausten tarkistamiseksi, toteaa Öljy- ja biopolttoainealan varatoimitusjohtaja Pekka Huttula.

– Öljy-yhtiöt ovat jo tehneet tarkistusesityksiä pohjavesialueisiin. On ollut nähtävissä, että pohjavesialueen raja on ollut väärässä paikassa tai sen luokitus väärä.

”Riskit riittävästi hallittavissa”

Huttulan mukaan Öljy- ja biopolttoaineala on tehnyt äskettäin aloitteen ympäristöministeriön valvontaohjeiden päivittämisestä.

– Ely-keskuksille annettu ministeriön valvontaohjeistus pitäisi uusia niin, että se ottaa huomioon jakeluasemien nykyiset riskienhallinnan mahdollisuudet. Viranomaisen kannanotoilla on saatu olemassa olevia asemia lopettamaan toimintansa, vaikka olisi ollut käytettävissä hyviä suojausrakenneratkaisuja, Huttula toteaa.

Geologian tutkimuskeskuksen Jussi Ahonen muistuttaa jakeluasemien aiheuttamista riskeistä pohjavesiin.

– Pohjavesien suojelun tarve on suuri, sillä ne pilaantuvat herkästi. Polttoaineissa käytettävien kemikaalien tiedetään aiheuttaneen pohjavesien pilaantumista, Ahonen kertoo.

Huttula vakuuttaa, että riskit ovat ”riittävästi” hallittavissa.

– Tämä pitäisi ottaa huomioon ympäristöluvissa. Hyväksyttävä riskitaso on määriteltävissä, nollariskiin emme pääse.