Kevés olyan történelmi léptékű húzásunk volt a XX. században, amelyet önfeledten ünnepelhetnénk. Az 1944-es, Varsó melletti katonai akció szabotálása éppen ilyen volt. Nézze meg a dokumentumfilmet a II. magyar tartalékhadtest lengyelországi szerepvállalásáról!

Ha ön német hadvezér, és 1944-ben arra kéri a Führer, hogy szövetségeseivel zárja körül Varsót, szóval se ki, se be, nem kezdene gyanakodni, hogy a magyar hadtestet egy Lengyel Béla nevű tábornok irányítja? Na, ugye. Ráadásul esetében nemcsak a név árulkodó, emlékirataiban így fogalmazza meg hitvallását varsói katonai attaséi küldetéséről: „Már az első naptól kezdve, hogy Varsóba megérkeztem, büszke és boldog érzés fogott el, hogy a baráti lengyel népnél a m. kir. honvédség képviselője és a magyar–lengyel barátság elmélyítésének egyik résztvevője lehetek.” Ennek a Lengyel Bélának lett volna a feladata, hogy támogassa az amúgy is jelentős erőfölényben lévő német hadsereget a lengyel ellenállás, vagyis a Honi Hadsereg felkelésének leverésében.

Maga a történelmi helyzet egyébként szinte páratlanul cinikus volt. Sztálin megálljt parancsolt a Varsó határáig nyomuló Vörös Hadseregnek, és ezzel átadta a terepet a németeknek. Hiába a 25 ezer fős lengyel Honi Hadsereg lelkesedése, a németek Hitler parancsára megkezdték a civil lakosság megsemmisítését. Vagyis Sztálin rábízta a piszkos munkát a németekre, akik éltek is a lehetőséggel. Körbezárták a lengyel fővárost. Résmentes volt a varsói vesztegzár. Majdnem. A keleti frontról visszavonuló II. magyar tartalék hadtestnek is jutott ugyanis szerep a katonai körgyűrűben. S bár a németek tudták, hogy a lengyel–magyar barátság miatt nem bízhatnak szövetségesükben, nyilvánosan nem vonhatták kétségbe a magyarok lojalitását. Az ő szempontjukból ezzel óriási hibát ejtettek. A magyarok ugyanis nemcsak félrenéztek, és kiengedtek lengyeleket az ekkorra már mészárszékké vált Varsóból, hanem kifejezetten segítették is őket.

Jamrik Levente rendező a Magyar Korridor – Varsó 1944 című dokumentumfilmje erről a tragikus időszakról szól, ami ugyanakkor felemelő is. A filmben az 1944-es események több résztvevője mellett számtalan jeles történész megszólal. S ezúttal az egykori szituációk újrajátszása sem torkollik kínos szerepjátékba. Az egyes hadmozgásokat igényes animációs betétekkel illusztrálják. Mindezzel az alkotók méltó módon emlékeztek meg a példás magyar helytállásról. Ezt a filmet a lengyel–magyar barátság napján tűzte műsorára a köztévé, de szerencsére itt is megtekinthető: