Hun har viet sit liv til at bekæmpe madspild, og som russisk født bærer hun minder om en tid, hvor netop madvarer var en mangelvare.

Kampen er ikke gået ubemærket hen for Selina Juul, der er stifter af forbrugerbevægelsen »Stop Spild Af Mad«. Både danske og internationale medier har fortalt om russisk-danskeren, der siden 2008 har arbejdet på at få madspild på dagsordenen.

Nu er hun blevet hædret med prisen og titlen som Årets Europæer 2020 af det amerikanske magasin Reader’s Digest, der giver hende anerkendelse som formand for bevægelsen i »en nation, der kæmper imod«, som magasinet skriver.

36-årige Selina Juul kom til Danmark som 13-årig fra Moskva. Hendes engagement blev vakt i barndommen i Rusland i en tid, der med hendes egne ord »sidder dybt i hende«:

»Jeg kommer fra et land og en kultur, hvor den allermest skræmmende følelse, du kan forestille dig, er, at dine forældre, eller i mit tilfælde bedstemor, fortæller, at der måske ikke er mad i morgen eller i overmorgen. Det er den mest skræmmende følelse, jeg kender, og jeg har oplevet det. Jeg har oplevet, da kommunismen faldt, og når der ikke var mad nok på bordet. Det sidder meget dybt i mig og nok i rigtigt mange mennesker, der har oplevet mangel på mad,« siger hun til Berlingske.

Selina Juul, madspildsaktivist og Årets Europæer »Ligesom der er noget der hedder Statens Kunstfond, hvorfor så ikke også oprette en Statens Ildsjælefond og støtte dem, der har rykket samfundet i en retning.«

I 2014 fik Selina Juul titlen som Årets Dansker, da knap 7.000 Berlingske-læsere sammen med Berlingskes dommerkomité gav hende den ærefulde titel.

Siden er der kun kommet mere bevågenhed om madspild – og også om Selina Juul personligt, fortæller hun. Men hun regner ikke med, at det varer ved.

»Den dag medierne ikke længere skriver om det, og folk ikke længere snakker om det, skal man stadig fortsætte kampen mod madspild. Den dag vil man virkelig kunne se, hvem der gør noget. Det handler ikke om at komme i avisen og fortælle om, hvor god man er. Det handler om, at man skal gøre det hver dag,« siger hun.

Selina Juul stiftede i juli 2008 »Stop Spild af Mad«-bevægelsen. Siden er det blevet til prisvindende kogebøger, foredrag, lobbyarbejde for EU og FN, klimapartnerskaber og et forestående bidrag til en bog om madspild, som Vatikanet i Rom publicerer. Arkivfoto: Christian Liliendahl/Ritzau Scanpix Fold sammen Læs mere Læs mere

For 12 år siden, husker Selina Juul, var der slet ikke den samme interesse for madspild, og det lå ikke i kortene, at hun skulle bruge alle vågne timer på at kæmpe for sin sag, som uddannet fra Danmarks Medie- og Journalisthøjskole.

Men et sæt tal, behandlet af en mand ved navn Klaus Jørgensen, var med til at få brikkerne til at falde på plads for hende. Klaus Jørgensen er områdechef i Landbrug & Fødevarer, og ifølge Selina Juul var han i 2006 den første, der begyndte at lave tal over madspild i Danmark.

To år senere faldt Selina Juul over tallene, og i juli 2008 stiftede hun »Stop Spild af Mad«-bevægelsen.

Siden er det blevet til prisvindende kogebøger med medforfattere, der tæller blandt andre prinsesse Marie. Ted Talk-foredrag, lobbyarbejde for EU og FN, klimapartnerskaber, et forestående bidrag til en bog om madspild, som Vatikanet i Rom publicerer, og nu titlen som Årets Europæer.

Den internationalt kendte madspildsaktivist, Selina Juul, er nu også internationalt anerkendt. Hun har modtaget prisen fra det amerikanske magasin Reader’s Digest som Årets Europæer. Fold sammen Læs mere Læs mere

Prisen er hun først og fremmest beæret over:

»Det har været et halvt år undervejs. Det (Reader’s Digest, red.) er et af verdens største trykte magasiner, så det er en ret stor ære at være med. Det er blevet en helt ny type alvor, kan man sige. Det er også, fordi madspild er meget håndgribeligt,« siger hun.

Der er dog en bagside ved medaljen, fortæller hun, for hun frygter, at interessen for madspild vil dø ud, ligesom vækstbetingelserne for drevne aktivister er ved at blive kvalt. Og det er i øjeblikket virkeligheden, fortæller hun.

»Det er ikke holdbart i længden, og folk har brug for støtte. Vores fondsmidler slipper på et tidspunkt op. Jeg frygter, at kampen mod madspild på et tidspunkt dør ud. Kampen mod madspild bæres på skuldrene af aktivister og frivillige, så jeg opfordrer til at anerkende det kæmpe stykke arbejde, rigtigt mange mennesker gør,« siger hun:

»Jeg håber, at man vil oprette en national madspildsfond for at kunne støtte initiativer og ildsjæle. Ligesom der er noget der hedder Statens Kunstfond, hvorfor så ikke også oprette en Statens Ildsjælefond og støtte dem, der har rykket samfundet i en retning.«

Indtil videre er interessen for madspild dog kun steget, oplever hun, og skulle dagen komme, hvor interessen ikke længere er der, betyder det ikke, at kampen er forbi.

»Personligt glæder jeg mig lidt til den dag, for så får jeg arbejdsro,« siger hun og slår en latter op.