Forleden stod 18 danskere med minoritetsetnisk baggrund frem i Information under rubrikken »Stem ikke på partier, der fører racistisk politik«, og søsatte kampagnen #StemAntiracistisk. Afsenderne opfordrede alle minoritetsetniske borgere til at gøre op med højrefløjens og Socialdemokratiets »racistiske politik«.

Med afsæt i en generel undren over argumentationen i indlægget, har vi – en anden gruppe danskere med anden etnisk baggrund – også samlet os om et budskab til danskere med ikkevestlig baggrund i anledning af det kommende valg. Vi samler os om at sige ’tak, men nej tak’ til debatindlæggets budskab.

Vi formoder, at enhver dansker med anden etnisk baggrund velsagtens vil modsætte sig racisme og racistisk politik, og bemærker, at det pågældende indlæg ikke præsenterer konkrete eksempler på racisme, men i stedet præsenterer skribenternes egen opfattelse og definition af, hvad racistisk politik er.

Deres første argument tager udgangspunkt i en undersøgelse fra 2016, der viste, at valgdeltagelsen blandt borgere med ikkevestlig baggrund kun lå på 58,6 procent ved folketingsvalget i 2015. Skribenterne argumenterer herefter for, at den lave deltagelse skyldes tonen i den offentlige debat. Altså generaliseringen af borgere med minoritetsetnisk baggrund, hvilket meget vel kan være en medvirkende faktor.

Men at afvise, at den manglende demokratiske deltagelse også kan skyldes andre faktorer såsom begrænsede sprogevner, mangelfuld indsigt i det danske politiske system eller manglende lyst til at stemme, er en forsimpling af virkeligheden.

Ligeså er fremsættelsen af påstanden om, at en hel gruppe borgere skulle lade sig kue af tonen i den offentlige debat. Eksempelvis viser en undersøgelse fra 2010, at valgdeltagelsen blandt danskere med anden etnisk baggrund er væsentligt højere, hvis vedkommende har en etnisk dansk ægtefælle. Altså tyder noget på, at valgdeltagelse også hænger sammen med tilknytningen til majoritetssamfundet.

Os vs. dem-retorik

Selv hvis vi accepterer, at tonen i debatten er tungen på vægtskålen for den manglende valgdeltagelse, ender indlægget paradoksalt nok med at bidrage til den polarisering, som problematiseres.

At skabe en historie om, at majoritetsetniske danskere stemmer på partier, der fører racistisk politik, graver lige så store grøfter som dem, skribenterne påstår, er med til at splitte danskerne. Det har aldrig samlet en befolkning, at sige ’enten er du med eller imod os’.

Slutteligt konkluderer de, at danskere med anden etnisk baggrund ikke er en homogen gruppe. De er faktisk lige så forskellige som Hanne fra Horsens og Karsten fra København. Det er vi helt enige i, og derfor mener vi også, at det er besynderligt at opfordre dem til at gå til valg baseret på etnicitet.

Med andre ord: Hvis vi ikke er en samlet gruppe, hvad er så meningen med at henvende sig til os som en samlet gruppe og appellere til samlet handling?

Og hvis det grundlæggende problem er, at der ikke føres nok dialog med minoritetsetniske borgere, hvorfor så ikke tale med dem frem for blot at fortælle dem, hvad de bør gøre?

Til de mange spørgsmål, som naturligt opstår i denne diskussion, har vi ikke ét entydigt svar, for vi 26 er af vidt forskellige overbevisninger og har derfor hvert vort svar.

Vi vil dog afslutningsvis komme med en fælles opfordring, der ikke kun gælder danskere med anden etnisk baggrund, men alle borgere i Danmark:

Sæt dig ind i, hvad de forskellige partier står for, og stem på lige præcis dem, du har lyst til. Vid, at der er tiltro til din dømmekraft, og at din deltagelse i demokratiet er værdsat og vigtig.