Da Jane Pedersen fyldte 105 år i oktober 2012, blev der serveret lagkage med hendes høje alder skrevet i flødeskum på en baggrund af chokoladeglasur. Borgmesteren for Nordfyns Kommune, Morten Andersen (V), mødte op på plejehjemmet for at ønske til lykke og spurgte med høj stemme dagens hovedperson:

»Nå, Jane, kan du huske krigen?«

»Hvilken en af dem?« svarede hun rapt.

Jane Pedersen nåede nemlig at opleve ikke blot to verdenskrige, men også Titanics forlis, kvindernes valgret og meget, meget mere. Og fra landsbyen Grindløse på Nordfyn, som hun stort set aldrig forlod, holdt den begavede gårdmandsdatter nøje øje med verdens gang sit lange liv igennem.

Hun var den ældste af tre børn og den eneste pige, og derfor blev det hendes lod at passe sin mor, der blev alvorligt syg med leddegigt, og fra en tidlig alder hverken kunne spise eller gå selv. Jane Pedersen blev derfor boende og passede sin mor og overtog under Anden Verdenskrig driften af gården sammen med sin lillebror Niels. De to søskende delte hverdagen på den fædrene gård frem til hans død. Jane Pedersen hverken beklagede eller talte om sin skæbne som ugift og barnløs, men forkælede til gengæld sin anden bror Marius’ tre børn grundigt med livretter og kærlighed. Hun kaldte nevøerne, niecen og senere deres børn og børnebørn, for ’sit livs største glæde.’

Videbegærlig

Jane Pedersens far var som formand for både sognerådet og sparekassen en betydningsfuld mand i lokalsamfundet, og hun voksede op i et åbent hjem med mange besøgende. Som voksen så hun med skepsis tilbage på brugen af udenadslære i skolen. Jane Pedersen var videbegærlig og ville hellere forstå og diskutere. Hun fik dog ikke lov til at fortsætte i realskolen, for der var brug for hende på gården. Det blev i stedet til to måneder på husholdningsskole i Silkeborg. I øvrigt den eneste længere periode hun var væk hjemmefra, indtil hun flyttede på plejehjem. Siden stod hun for husholdningen på den store gård, hvor hun blandt andet stod op klokken 06 og lavede øllebrød til de mange ansatte, imens hendes bror stod for resten af bedriften sammen med piger og karle.

Under Anden Verdenskrig var broren Niels aktiv i modstandsbevægelsen og tog imod våbennedkastninger fra englænderne og gemte blandt andet maskinpistoler i laden. Det var også under krigen, at hun og lillebroren stiftede en kortklub med kammerater fra skoletiden. Senere tog medlemmerne på charterrejser sammen til Jugoslavien med Tjæreborg i 1970’erne.

Da søskendeparret blev for gamle til at drive landbrug, købte den ene nevø gården, men farbror og faster fik lov at blive boende. Efter Niels’ død i 1993, klarede Jane Pedersen sig i mange år alene trods et svigtende syn, men da hun brækkede lårbenet ved et fald, kom hun på plejehjemmet Kærgården i Otterup i en alder af 99. Først strittede hun imod, da hun troede, hun skulle flytte til en af de gamle dages fattiggårde. Men hun endte med at elske stedet, selv om der kun var ganske få af de ældre, der var lige så klare i hovedet som hende.

Ville opleve sin 108 års fødselsdag

Trods kun fem års skolegang var Jane Pedersen altid velorienteret. Hun slugte bøger, hørte klassisk musik og P1, og som den eneste gårdejer på egnen holdt hun Dagbladet Information, indtil hun ikke længere kunne læse på grund af forkalkninger på øjnene. Så gik hun over til lydbøger, som hun hen mod slutningen af sit liv lyttede til dagen lang. Særligt biografier, historiske bøger og rejsebeskrivelser. Jane Pedersen kunne huske alt, hvad hun havde oplevet og læst, og hun diskuterede det gerne.

Ud over gode gener, mente hun selv, at et positivt sind og mange familiebesøg var med til at holde hende i live. Til det sidste fik Jane Pedersen sat håret og gjorde gymnastik hver eneste dag og gik fast tur med sit gangstativ. Hun var en statelig, rank dame og uhyre principfast. Ikke mindst når det gjaldt politik. Hun var stolt af sin stemmeret og satte trofast krydset ved Venstre. Eneste undtagelse var hendes livs sidste folketingsvalg i juni 2015. På grund af historierne om formanden Lars Løkke Rasmussens dyre vaner, besluttede hun som en stille protest at undlade at stemme. For første gang nogensinde.

Efter to lungebetændelser i sommer holdt Jane Pedersen op med at spise og drikke. De fleste af de mange familiemedlemmer havde sagt farvel, da hun besluttede sig til, at hun gerne ville opleve sin 108 års fødselsdag den 3. oktober, og derfor begyndte at spise igen. Og så, knap tre uger efter mærkedagen, døde Jane Pedersen. Som den sidste i Danmark fra årgang 1907.