Jeg er så træt af alle de forkælede modne kvinder, som jeg møder i hverdagen, i tv-shows og diverse medier, som bare vil være singler.

Det er så trættende at se dem sidde i programmer som Aftenshowet i DR og fortælle, at de har haft en drøm om at få et barn, siden de var i 20'erne. Men det er ikke lykkedes for dem at møde en eneste mand i hele Danmark og verden, som de vil have et barn med - eller som vil have et barn sammen med dem.

Når så det biologiske ur begynder at tikke hurtigere, og klokken er fem minutter i 12, og de stadigvæk ikke har mødt manden, som de vil have deres børn med, så må de som 39-årige en tur på en fertilitetsklinik, eller hvor man nu tager hen for at blive insemineret med sæd fra en anonym donor - og vil oven i købet have, at alle andre skal betale for, at de kan realisere deres drøm.

Lad mig spørge lige ud: Hvorfor skal samfundet betale for at opfylde drømmen om et barn hos disse kvinder, som ikke gider at gå på kompromis? Hvad er det for nogle krav, de har? Ønsker de sig en mand, som helst skal være en kombination af en pornostjerne og en universitetsprofessor, som er klar til at skifte bleer og være humoristisk hver aften, når han har taget opvasken og skiftet sengetøjet?

Kan de ikke skære lidt ned på deres krav? Kan de ikke acceptere, at ingen er perfekt - og at man sagtens kan have et velfungerende forhold og give et barn en far, som giver barnet en identitet, som styrker selvværdet og de sociale kompetencer, som bliver mere og mere afgørende for at kunne leve et godt liv.

Vi, mænd og kvinder, som accepterer vores partnere med alle deres fortrin og mangler, lever længere, er lykkeligere - er sågar bedre samfundsborgere - end de mennesker, som stiller så høje krav, at næsten ingen kan leve op til dem.

Hvert tiende par kan ikke få børn. Hvorfor er der så mange kvinder, der er på evig jagt efter den perfekte mand, som de aldrig finder, og derfor ender som solomødre efter 20-års forgæves jagt på en far til deres børn? Hvad er fremtidsudsigterne i et samfund, hvor vi vælger hinanden fra?

At være to er (næsten) altid bedre end at være èn. Vi er ikke skabt til være alene og leve et ensomt liv med et barn, der er lavet i et laboratorium.