Der er i dansk politik ganske få, men bemærkelsesværdige øjeblikke, hvor nærmest alle taler som oplyste kapitalismekritikere. De kommer lige efter kriser og afsløringer af svindel, spekulation, hvidvask og skattely.

Så taler selv de borgerlige og de radikale om grådighed og griskhed. De siger, de er chokerede over finanssektoren, som uden nogen forpligtelse på det bedste for fællesskabet udvikler sindrige instrumenter og strategier til at berige deres aktionærer. Og sig selv.

Det står ikke klart for offentligheden, hvad sektoren producerer og bidrager med til fællesskabet, men det står klart, at staterne skulle redde dem under finanskrisen, og at sektoren har været med til at spekulere systematisk imod staternes skattebaser.

Disse få oplyste episoder af indignation over finanssektoren varer ikke længe.

Hurtigt vender de regeringsbærende partier tilbage til at føre økonomisk politik og fremlægge forslag til finansloven, som de plejer. Forargelsen fører normalt ikke til drastiske reformer af finanssektoren. Som professor ved CBS Finn Østrup sagde til Information mandag:

»Det undrer mig, at man har indført reformer på rigtig mange områder af det danske samfund, mens finanssektoren stort set er gået fri.«

Men nu har Enhedslisten taget det politiske ansvar for den fælles indignation og leveret et katalog over 47 reformer, som skal forandre vilkårene for finanssektoren i Danmark.

De foreslår opsplitning af de største banker – hvem kan leve med, at Danske Bank, som de seneste ti år har leveret adskillige skandaler, er næsten dobbelt så stor som den samlede danske økonomi?

Enhedslisten foreslår også en afvikling af de mest risikable låneformer, skat på finansielle transaktioner, demokratisering af finanssektoren og oprettelsen af et offentligt alternativ til de private banker. Der er meget i Enhedslistens forslag, som mange vil være uenige i.

Men de mange sager, vi har set over de seneste år, er ikke enkeltsager. De afslører et mønster i en sektor, som kan få ødelæggende konsekvenser for det demokratiske fællesskab. Og de, der vil afvise Enhedslisten ideer, må sætte nogle bedre reformer i stedet, hvis de vil tage deres egen og den offentlige indignation alvorligt.

Finanssektoren er blevet et åbenlyst problem, som Enhedslisten har fremlagt det mest offensive bud på at løse.