1. juni bragte Politiken indlægget ’Kønsopdelt svømning er god integration’ af cand.mag i kommunikation Ditte Maria Hovmand. Hun mener, at den kønsopdelte svømning, der hidtil har været praktiseret i Aarhus for kvinder med indvandrerbaggrund, fører til god integration af muslimske kvinder og piger, da det giver dem mulighed for at deltage i en aktivitet, som de ellers ville have været afskåret fra.

Jo tak, men det er jo ikke det almindelige danske samfund, som de kommer ud i, men et særligt kønssegregeret rum med dækkede ruder, hvor kvinder skal opholde sig inden for en bestemt radius, og hvor kvindekroppen er ekstremt seksualiseret. Det taler imod vores ligestillingsorienterede og demokratiske værdier, at kvinder skal overvåges og seksualiseres af mænd.

Det er jo ikke det almindelige danske samfund, som de kommer ud i, men et særligt kønssegregeret rum med dækkede ruder

Hovmand fremfører også, at beslutningen om at lade aktiviteten ophøre i Aarhus beror på en rigid forestilling hos især danske politikere om, at ’sådan gør vi ikke i Danmark’.

Det er ikke tilfældet. Beslutningen har intet at gøre med en notorisk principiel forestilling om, at vi i Danmark bare ikke bader kønsopdelt. Det ville være en skændsel at begrunde en politisk beslutning på integrationsområdet med et så exceptionelt dårligt og firkantet forsvar.

Kvinder skal have ret til at færdes i det offentlige rum i samme omfang som mændene. Ved at give afkald på vores ligestilling blåstempler vi patriarkatet og reproducerer problemet

Beslutningen bunder derimod i, at ekstrem seksualisering af både kvinde- og pigekroppen ikke er et værdisæt, som vi bør tillade. Denne seksualisering må vi i vores ligestillingsorienterede vestlige samfund hver dag forsøge at modarbejde. Ideen om, at kvindekroppen er så seksuelt et symbol, at den ikke kan være iført badetøj i selskab med mænd, er ulige og begrænsende.

Kvinder skal have ret til at færdes i det offentlige rum i samme omfang som mændene. Ved at give afkald på vores ligestilling blåstempler vi patriarkatet og reproducerer problemet.

Vi mener, at vi i Danmark i alt for lang tid har vist særhensyn, bl.a. ved at fritage børn for gymnastik, lejrskoler, deltagelse i børnefødselsdage o.l.

Det fremmer ikke den gode integration, men luller i stedet både forældre og børn ind en illusion om at være noget særligt.